bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
FEATURES OF LIPID METABOLISM IN OVERWEIGHT AND OBESE ADOLESCENTS DEPENDING ON THE VARIOUS LEVELS OF VITAMIN D
Authors: Shulhai A-M. A. , Pavlyshyn H. A.
Published: November 2019

Vitamin D deficiency and overweight have now become an important global problem in the field of health care as well as public health. A substantial hypovitaminosis D in children with obesity is often accompanied by metabolic disorders.

The aim of the study was to determine the relationship between the levels of vitamin D and lipid metabolism markers in adolescents with overweight and obesity.

Material and methods. 139 adolescents were examined (63 (45.4 %) girls and 76 (54.7 %) boys). Depending on the body mass index (BMI) 65 children were overweight and 74 were obese children. The mean age of teenagers was (15,4±2,3) years. To establish vitamin D status using the immune-enzyme method, blood serum levels of 25(OH)D were determined. Lipid metabolism markers were determined using the Roche Diagnostics Cholesterol reagent kit using and automatic Cobas c111 analyzer.

Results. The study established a direct relationship between the level of vitamin D and high-density lipoprotein cholesterol and indirect with total cholesterol, triglycerides, low-density lipoprotein cholesterol, atherogenic index, body mass index and waist circumference. Using a simple linear regression analysis, it was determined that total cholesterol, low-density lipoprotein cholesterol and atherogenic index have the greatest correlation with vitamin D.

Conclusions: Vitamin D deficiency in overweight and obese adolescents is associated with an increase in the body mass index, blood pressure, and atherogenic dyslipidemia.
ШЛЯХИ ПОЛІПШЕННЯ ПОКАЗНИКІВ СПЕРМАТОГЕНЕЗУ В КОМПЛЕКСНОМУ ЛІКУВАННІ ЧОЛОВІЧОГО БЕЗПЛІДДЯ
Authors: Bedenyuk A. D. , Tverdokhlib V. V. , Mysak A. I. , Nesteruk S. O.
Published: November 2019

В роботі представлені результати дослідження змін показників спермограми у хворих із порушенням сперматогенезу і на фоні лікування харчовою добавкою Ксенодерм. У результаті дослідження виявлено, що препарат Ксенодерм має високу ефективність у лікуванні чоловіків із нетяжкими порушеннями генеративної функції.

Мета – вивчення динаміки змін показників спермограми при лікуванні чоловічого безпліддя препаратом Ксенодерм.

Матеріал і методи. Для оцінки клінічної ефективності та безпечності харчової добавки обстежено 21 пацієнта з хронічним неінфекційним простатитом і порушенням фертильності. В дослідження увійшли чоловіки у віці 21–40 років (середній вік 31,4 роки) з діагностованим хронічним простатитом і порушенням фертильності. Тривалість захворювання складала не менше 6 місяців.

Для імунотолеративної корекції структурно-функціональних змін в органах-мішенях використовували таблетований засіб, виготовлений із подрібненого кріоліофілізованого ксенодермального субстрату свині у вигляді харчової добавки Ксенодерм виробництва Інституту біомедичних технологій (м. Тернопіль).

Висновки. Результати дослідження свідчать про високу ефективність препарату Ксенодерм при лікуванні чоловіків із нетяжкими порушеннями генеративної функції, які не зумовлені захворюваннями сечостатевих органів та будь-якими формами гіпогонадизму. Широке використання препарату Ксенодерм слід рекомендувати для поліпшення репродуктивної спроможності пацієнтів із патоспермією граничного і субфертильного рівнів з нез’ясованої причини або пов’язаної з нездоровим способом життя. Також може бути доцільним включення препарату Ксенодерм у комплексне лікування чоловіків зі зниженою фертильністю різної етіології.
КІНЕТИКА АБСОРБЦІЇ НОВОГО АНТИГІПОКСАНТА ОКАГЕРМ-4 У НОРМІ ТА ЗА УМОВ ГІПОКСІЙНОГО СИНДРОМУ
Authors: Litvinenko D. F. , Lukyanchuk V. D.
Published: November 2019

Актуальною проблемою фармакології є пошук високоефективних та безпечних засобів фармакотерапії гострої гіпоксії, що розвивається у замкнутому невентильованому просторі й називається гіпоксією замкнутого простору (ГЗП). На сьогодні у цьому сенсі перспективними вважають координаційні сполуки германію (КСГ) з такими біологічно активними лігандами як мікроелементи та органічні кислоти. Раніше проведеними скринінговими та токсикометричними дослідженнями виявлена висока антигіпоксійна активність та безпечність уперше синтезованої КГС – манган(ІІ) тартратогерманат(IV), під лабораторним шифром ОКАГЕРМ-4.

Мета – порівняльний фармакокінетичний аналіз потенційного антигіпоксанта ОКАГЕРМ-4 на етапі його абсорбції в нормі та на моделі ГЗП.

Матеріал і методи. Досліди виконані на 48 нелінійних білих щурах обох статей масою 170–200 г, яких було поділено на дві групи. Перша група була контрольною, а у тварин другої групи моделювали ГЗП шляхом розміщення тварин на 25 хв у ізольованих гермооб’ємах (10 дм³). Для визначення фармакокінетичного профілю через 45 хв; 3; 6 та 24 год (від моменту внутрішньочеревинного введення) у сироватці крові визначали рівень ОКАГЕРМ-4 за германієм колориметричним методом. Показники процесу абсорбції обчислювали в програмі Phoenix WinNonLin 8.1.

Результати. Для ОКАГЕРМ-4 у дозі 96,8 мг/кг побудовані фармакокінетичні криві. У  рамках двокамерного аналізу динаміки концентрацій отримані наступні значення фармакокінетичних параметрів абсорбції ОКАГЕРМ-4: Cmax (норма) = (7,54±0,29) мг/л; Cmax (ГЗП) = 7,13±0,20 мг/л; tmax (норма) = (1,47±0,04) год; tmax (ГЗП) = (1,52±0,06) год; К01 (норма) = (0,82±0,05) год-1; К01(ГЗП) = (0,80±0,05) год-1; t1/2α (норма) = (0,85±0,07) год; t1/2α (ГЗП) = (0,87±0,05) год.

Висновки. Експериментально встановлено, що за умов ГЗП відбуваються суттєві зміни параметра Сmax.
ВПЛИВ ГІПОТИРЕОЗУ НА ДИНАМІКУ МЕТАБОЛІЧНОГО І ГОРМОНАЛЬНОГО СТАТУСУ В ЧОЛОВІКІВ
Authors: Pasechko N. V. , Naumova L. V. , Krytskyy T. I. , Yarema N. I. , Savchenko I. P. , Bob A. O. , Smachylo I. V. , Radetska L. V. , Havryliuk M. Y. , Khomitska A. I. , Chukur O. O.
Published: November 2019

Порушення в ендокринній системі у чоловіків з гіпотиреозом сприяють розвитку гіпогонадизму і послабленню фертильності внаслідок очевидного зв’язку репродуктивних гормонів і сперматогенезу.

Мета дослідження – оцінити гормональний статус, метаболічні й антропометричні показники у чоловіків активного репродуктивного віку з первинним гіпотиреозом.

Матеріал і методи. Проведено порівняльний аналіз гормональних, антропометричних і метаболічних показників 60 чоловіків з гіпотиреозом і 25 чоловіків без гіпотиреозу (контрольна група).

Результати. Встановлено, що для групи чоловіків з гіпотиреозом, порівняно з контрольною групою, характернішими були підвищення загального холестерину та ліпопротеїдів низької щільності, а також зниження рівня тестостерону та підвищення фолікулостимулювального гормону, тоді як рівень інших репродуктивних гормонів, таких як естрадіол та лютеїнізуючий гормон, не змінювався. Вважають, що у чоловіків, хворих на гіпотиреоз, зниження рівня тестостерону та підвищення фолікулостимулювального гормону є первинними індикаторами, які свідчать про розвиток функціонального гіпогонадизму, що призводить до зниження лібідо, еректильної дисфункції та субфертильності.

Висновки. У чоловіків з гіпотиреозом виявлено зниження вмісту тестостерону і підвищення рівня фолікулостимулювального гормону в крові на 63 %, порівняно з контрольною групою. У 97 % чоловіків з гіпотиреозом спостерігали підвищення в крові вмісту загального холестерину і холестерину ліпопротеїнів низької щільності.
РЕЗУЛЬТАТИ ПАТОМОРФОЛОГІЧНОГО ТА ФІЗИЧНОГО ДОСЛІДЖЕННЯ ВПЛИВУ БІОДЕГРАДУЮЧОЇ ПОЛІМЕРНОЇ ПЛІВКИ «БІОДЕП ДФ» НА МІЦНІСТЬ РУБЦЯ ПІСЛЯОПЕРАЦІЙНОЇ РАНИ ШЛУНКА В ЕКСПЕРИМЕНТІ
Authors: Popadyuk O. Ya. , Kostiuk V. M. , Voloshyn M. M.
Published: November 2019

Міцність швів у шлунково-кишковій хірургії є складною та невирішеною проблемою, що може бути причиною прогресування захворювання й навіть смерті. Для забезпечення герметичності швів застосовують різноманітні додаткові засоби: клеї, плівки, біополімерні композиції. На жаль, ці композиції недостатньо ефективні або маловивчені.

Мета – дати патоморфологічну та фізичну оцінку впливу біодеградуючої полімерної плівки «Біодеп-ДФ» на міцність рубця післяопераційної рани шлунка в експерименті.

Матеріал і методи. Дослідження проводили на 65 морських свинках з дотриманням усіх міжнародних вимог. На розробленому нами ранотензіометрі вивчали міцність рубців післяопераційних ран шлунка без додаткових засобів герметизації та з накладанням біодеградуючої полімерної плівки, насиченої декаметоксином та нанорозмірним гідратованим фулереном С60. Морфологічні дослідження проводили на базі кафедри патоморфології та судової медицини ДВНЗ «Івано-Франківський національний медичний університет».

Результати. У групі без лікування на 1 добу відбувався розрив рубця під вагою (25,0±1,6) г, що на 7,2 г менше ніж у групі ІІІ. На 7 добу вага на розрив у групі ІІІ перевищувала вагу контрольної групи на 46,8 г. Уже на 10 добу спостерігали розрив тканин вище та нижче рубця за однакової ваги, наближеної до ваги після накладання швів.

У ІІ групі на 3 добу в стінці шлунка переважали процеси некрозу, натомість у ІІІ групі спостерігали розростання грануляційної тканини на фоні запальної клітинної інфільтрації. Вже на 7 добу експерименту в тварин ІІІ групи утворювалась сполучна тканина, що свідчить про регенерацію пошкоджених тканин, а в ІІ групі на 7 добу зберігалася запальна інфільтрація слизової оболонки шлунка.

Висновки. Розроблена полімерна плівка є еластичною, дозовано виділяє діючу речовину та збільшує міцність рубця рани шлунка у післяопераційному періоді.
ЗМІНИ ПРОЦЕСІВ ЕНЕРГОЗАБЕЗПЕЧЕННЯ НЕЙТРОФІЛІВ КРОВІ В ЩУРІВ З ПАРОДОНТИТОМ НА ТЛІ ГІПЕР- ТА ГІПОТИРЕОЗУ
Authors: Shcherba V. V. , Yaroshenko T. Ya. , Bandas A. I. , Korda M. M.
Published: November 2019

Вступ. Запальні захворювання пародонта є однією з найактуальніших проблем стоматології, які мають соціальну значимість. Поряд з відомими концепціями їх патогенезу значну увагу приділяють активації пероксидного окиснення ліпідів, що може порушувати окиснення субстратів дегідрогеназами і транс­порт електронів по дихальному ланцюгу, спричиняючи роз’єднання дихання та окисного ­фосфорилювання.

Мета дослідження – вивчити процеси енергозабезпечення нейтрофілів крові в щурів з пародонтитом без супутньої патології і на тлі гіпер- та гіпотиреозу.

Методи дослідження. Дослідження проведено на білих щурах-самцях, в яких моделювали пародонтит, пародонтит на тлі гіпертиреозу та пародонтит на тлі гіпотиреозу. В мітохондріальній фракції популяції нейтрофілів крові визначали сукцинатдегідрогеназну та цитохромоксидазну активність. Кількість нейтрофілів крові зі зниженим трансмембранним мітохондріальним потенціалом встановлювали методом проточної цитофлуориметрії за допомогою набору реактивів “MitoScreen” (“BD Pharmigen”, США).

Результати й обговорення. Сукцинатдегідрогеназна активність у мітохондріях нейтрофілів крові щурів із змодельованим пародонтитом зменшилася на 16,3 % (р<0,001), із змодельованим пародонтитом на тлі гіпертиреозу – на 40 % (р<0,001), із змодельованим пародонтитом на тлі гіпотиреозу – на 26,7 % (р<0,001) відносно контрольної групи. Що стосується кінцевого ензиму дихального ланцюга мітохондрій – цитохромоксидази, то за умови пародонтиту без супутньої патології його активність у мітохондріях нейтрофілів крові тварин достовірно не змінилася. Експериментальний пародонтит на тлі гіпертиреозу супроводжувався зниженням цитохромоксидазної активності на 15,2 % (р<0,01), а в гіпотиреоїдних щурів – на 16,2 % (р<0,001) відносно контрольної групи. Дослідження мітохондріального трансмембранного потенціалу (ΔΨm) нейтрофілів крові показало, що у тварин із змодельованим пародонтитом відсоток нейтрофілів крові зі зменшеним ΔΨm збільшився на 51,6 % (р<0,001), із змодельованим пародонтитом на тлі гіпертиреозу – в 2,4 раза (р<0,001), із змодельованим пародонтитом на тлі гіпотиреозу – в 1,8 раза (р<0,001) щодо контрольної групи.

Висновок. Моделювання пародонтиту на тлі тиреоїдної дисфункції супроводжується достовірним інгібуванням процесів енергозабезпечувального окиснення, на що вказує зниження сукцинатдегідрогеназної та цитохромоксидазної активності в мітохондріях нейтрофілів крові як за умови гіпертиреозу, так і при гіпотиреозі.
АКТИВНІСТЬ СУПЕРОКСИДДИСМУТАЗИ У ТКАНИНАХ ПЕЧІНКИ ПЕРЕПЕЛІВ ПРИ ХІМІЧНІЙ ОБРОБЦІ ІНКУБАЦІЙНИХ ЯЄЦЬ ТА РІЗНОМУ РІВНІ ВІТАМІНУ Е В РАЦІОНІ
Authors: Trach V. V. , Danchuk V. V.
Published: November 2019

Вступ. Стан антиоксидантної системи у тварин і птахів впливає на їх ріст, резистентність, продуктивність та якість продукції. Біологічна активність вітаміну Е зумовлена насамперед його антиоксидантною функцією. α-токоферол є найактивнішим природним антиоксидантом. Очевидно, застосування природних антиоксидантів дозволить підвищити активність системи антиоксидантного захисту.

Мета дослідження – визначити вплив хімічної обробки інкубаційних яєць та різного рівня вітаміну Е в раціоні маточного поголів’я на активність супероксиддисмутази в тканинах печінки перепелів.

Методи дослідження. Експерименти виконано на перепелах породи фараон (Coturnix japonica) м’ясного напряму продуктивності. На 14-ту добу інкубації яйця перепелів було поділено на 7 груп. Обробку яєць проводили на 14-ту добу інкубації розчинами 1 % натрію гіпохлориту, 2 % хлоридної кислоти, 0,5 % гідроген пероксиду. Матеріалом для досліджень слугували тканини печінки 14-добових ембріонів, 1- і 10-добових перепелів. У гомогенаті тканин печінки визначали активність супероксиддисмутази (СОД).

Результати й обговорення. До 1-добового віку перепелів активність супероксиддисмутази збільшувалась, однак уже до 10-добового віку дещо зменшувалась (у межах 2,5 %). Потрібно відмітити відсутність достовірної різниці в активності СОД у печінці 14-добових ембріонів перепелів усіх дослідних груп порівняно з контрольною. Хімічна обробка інкубаційних яєць супроводжувалась зниженням активності СОД у печінці перепелів порівняно з показником контрольної групи, хімічна їх обробка на 14-ту добу інкубації разом із додатковим введенням вітаміну Е до раціону маточного поголів’я – підвищенням активності СОД у печінці перепелів до 1-добового віку.

Висновки. При розвитку постнатального адаптаційного синдрому спостерігають збільшення активності системи антиоксидантного захисту в організмі перепелів. Зокрема, активність супероксиддисмутази в печінці 14-добових ембріонів перепелів до 1-добового віку птахів підвищується на 37,9 % (р<0,001). Додаткове введення вітаміну Е до раціону стимулює активність системи антиоксидантного захисту в печінці перепелів.
ВПЛИВ ШОЛОМНИЦІ БАЙКАЛЬСЬКОЇ НА РІВЕНЬ МАКРО- ТА МІКРОЕЛЕМЕНТІВ У ЩУРІВ ПРИ АДРЕНАЛІНОВОМУ СТРЕСІ
Authors: Shkurashivska S. V.
Published: November 2019

Вступ. Стрес і його наслідки є серйозною проблемою для здоров’я сучасної людини. Проводять інтенсивний пошук способів зменшення навантаження на організм. Незважаючи на застосування препарату шоломниці в клінічній практиці, недостатньо з’ясованими залишаються його метаболічні ефекти.

Мета дослідження – оцінити вплив екстракту шоломниці байкальської на рівень есенціальних елементів – Кальцію, Магнію, Купруму та Цинку в щурів з адреналіновою моделлю стресу через різні проміжки часу.

Методи дослідження. Для моделювання адреналінового стресу тваринам двічі внутрішньом’язово вводили 0,18 % розчин адреналіну гідрохлориду з розрахунку 0,05 мг/кг маси тіла. Добова доза препарату шоломниці для щура становила 0,3 мл/кг, вводили перорально за 30 хв до ін’єкцій адреналіну. Тварин було поділено на такі групи: I – контрольні, яким вводили 0,9 % NaCl; II і IV – тварини, яким двічі вводили адреналін з інтервалом в 1 год; III і V – щури, яким двічі вводили адреналін з інтервалом в 1 год та екстракт шоломниці байкальської за 30 хв до ін'єкції адреналіну. Забір матеріалу здійснювали через 30 хв та 24 год. Вміст адреналіну визначали колориметричним методом, вміст Купруму, Цинку, Магнію, Кальцію – за допомогою атомно-адсорбційної спектрофотометрії.

Результати й обговорення. Отримані результати свідчать про розвиток дисмікроелементозу в організмі експериментальних тварин за умов адреналінового стресу, що супроводжувався перерозподілом макроелементів – Кальцію та Магнію і мікроелементів – Купруму та Цинку в крові й печінці. Такі зміни рівня есенціальних елементів мали істотний вплив на регуляцію метаболічних процесів та рівень адреналіну. Застосування препарату шоломниці перед введенням адреналіну зумовило зростання рівня Кальцію, Купруму в крові та печінці порівняно з контрольною групою і тваринами, які не отримували препарату. Рівень Магнію характеризувався різнонапрямленими змінами залежно від терміну спостереження. Вміст Цинку перебував у межах значень контрольної групи та знижувався відносно адреналінових груп.

Висновок. Отримані результати досліджень вказують на те, що екстракт шоломниці байкальської за умов адреналінового стресу сприяє підтриманню гомеостазу есенціальних елементів – Кальцію, Магнію, Купруму та Цинку.
Postprandial Vascular Dysfunction Is Associated With Raised Blood Pressure and Adverse Left Ventricular Remodeling in Adolescent Adiposity
Authors: Hauser Jakob A. , Muthurangu Vivek , Sattar Naveed , Taylor Andrew M. , Jones Alexander
Published: November 2019

Background:

Left ventricular hypertrophy (LVH) is a major risk factor for cardiovascular disease, including heart failure. Although linked to obesity and hypertension, its pathogenesis is multifactorial. Blunted postprandial sympathetic regulation of gut blood flow has been observed in overweight animals and suggested as a promotor of hypertension and LVH. We hypothesized that blunted postprandial superior mesenteric blood flow responses would be more common in overweight humans and associated with increased blood pressure and LVH.

Methods:

Left ventricular dimensions and hemodynamic responses to a standardized high-calorie liquid meal were measured in healthy adolescents (n=82; 39 overweight/obese) by magnetic resonance imaging. Covariates such as body mass index, blood pressure, Tanner score, and an index of insulin resistance were included in multiple regression models to examine the independent associations of mesenteric flow response with blood pressure status and LVH.

Results:

Food ingestion increased cardiac output (Δmean, 0.45 [SD, 0.62] L·min
−1
;
P
=3.8×10
−8
) and superior mesenteric artery flow (Δmean, 0.76 [SD, 0.35] L·min
−1
;
P
=4.2×10
−31
). A blunted mesenteric flow response was associated with increased left ventricular mass (B=−12.7 g·m
−2.7
per L·min
−1
·m
−
0.92
;
P
=6×10
−5
) and concentric LVH (log likelihood, −9.9;
P
=0.001), independently of known determinants of LVH, including body mass index. It was also associated with elevated systolic blood pressure (B=−18.0 mm Hg per L·min
−1
·m
−
0.92
;
P
=0.001), but this link did not explain the association with left ventricular mass.

Conclusions:

Postprandial mesenteric vascular dysfunction is associated with LVH and hypertension, independently of common risk factors for those conditions. These findings highlight a new, independent marker of cardiovascular risk in the young.
Long-Term Embolic Outcomes After Detection of Left Ventricular Thrombus by Late Gadolinium Enhancement Cardiovascular Magnetic Resonance Imaging
Authors: Velangi Pratik S. , Choo Christopher , Chen Ko-Hsuan A. , Kazmirczak Felipe , Nijjar Prabhjot S. , Farzaneh-Far Afshin , Okasha Osama , Akçakaya Mehmet , Weinsaft Jonathan W. , Shenoy Chetan
Published: November 2019

Background:

Late gadolinium enhancement (LGE) cardiovascular magnetic resonance (CMR) imaging is more sensitive than echocardiography for the detection of intracardiac thrombus because of its unique ability to identify thrombus based on tissue characteristics related to avascularity. The long-term prognostic significance of left ventricular (LV) thrombus detected by LGE CMR is unknown.

Methods:

We performed a matched cohort study of consecutive adult patients with LV thrombus detected by LGE CMR who were matched on the date of CMR, age, and LV ejection fraction to up to 3 patients without LV thrombus. We investigated the long-term incidence of a composite of embolic events: stroke, transient ischemic attack, or extracranial systemic arterial embolism. We also compared outcomes among patients with LV thrombus detected by LGE CMR stratified by whether the LV thrombus was also detected by echocardiography or not.

Results:

Of 157 LV thrombus patients, 155 were matched to 400 non-LV thrombus patients. During a median follow-up of 3.3 years, the cumulative incidence of embolism was significantly higher in LV thrombus patients compared with the matched non-LV thrombus patients (
P
<0.001), with annualized rates of 3.7% and 0.8% for LV thrombus and matched non-LV thrombus patients, respectively. LV thrombus was the only independent predictor of the composite embolic end point (hazard ratio, 3.99 [95% CI, 1.54–10.35];
P
=0.004). The cumulative incidence of embolism was not different in patients with LV thrombus that was also detected by echocardiography versus patients with LV thrombus not detected by echocardiography (
P
=0.25).

Conclusions:

Despite contemporary antithrombotic treatment, LV thrombus detected by LGE CMR is associated with a 4-fold higher long-term incidence of embolism compared with matched non-LV thrombus patients. LV thrombus detected by LGE CMR but not by echocardiography is associated with a similar risk of embolism as that detected by both LGE CMR and echocardiography.
Low-Value Transthoracic Echocardiography, Healthcare Utilization, and Clinical Outcomes in Patients With Coronary Artery Disease
Authors: Tharmaratnam Tharmegan , Bouck Zachary , Sivaswamy Atul , Wijeysundera Harindra C. , Chu Cherry , Yin Cindy X. , Nesbitt Gillian C. , Edwards Jeremy , Yared Kibar , Wong Brian , Weinerman Adina , Thavendiranathan Paaladinesh , Rakowski Harry , Dorian Paul , Anderson Geoff , Austin Peter C. , Dudzinski David M. , Ko Dennis T. , Weiner Rory B. , Bhatia R. Sacha
Published: November 2019

Background:

The relationship between ordering frequency of rarely appropriate transthoracic echocardiograms on healthcare utilization and patient outcomes in coronary artery disease (CAD) is not known. Our objective was to investigate practice patterns of cardiologists who order a high frequency of low-value transthoracic echocardiograms in patients with CAD and whether practice behavior influences patient outcomes.

Methods and Results:

A retrospective cohort of outpatient CAD patients was accrued by identifying patients with at least 1 visit to 1 of 35 Ontario-based cardiologists in the EchoWISELY randomized clinical trial (Will Inappropriate Scenarios for Echocardiography Lessen Significantly) control group. The main outcomes of interest were patient-level receipt of diagnostic tests, physician visits, medication prescriptions, and clinical outcomes at 1 year. Our cohort consisted of 3966 patients with CAD (mean [SD] age, 67.8 [12.0] years; 72% men), with an outpatient visit to 1 of 35 eligible cardiologists, stratified into 3 ordering tertiles. Patients of cardiologists in the top ordering tertile of rarely appropriate transthoracic echocardiograms had significantly lower odds of receiving the following services at 1 year compared with patients in the low ordering group: cholesterol assessment (odds ratio [OR], 0.77 [95% CI, 0.65–0.91]); hemoglobin A1c assessment (OR, 0.79 [95% CI, 0.66–0.94]); β-blocker prescription (OR, 0.70 [95% CI, 0.55–0.90]); and aldosterone receptor antagonist prescription (OR, 0.46 [95% CI, 0.22–0.98]). Patients of high ordering cardiologists had greater odds of all-cause mortality at 1 year (OR, 1.54 [95% CI, 1.04–2.28]), although all other outcomes were similar.

Conclusions:

Patients with CAD seen by cardiologist who ordered a high rate of rarely appropriate transthoracic echocardiograms were less likely to receive potentially high-value screening tests and evidence-based medications than low ordering cardiologists.

Clinical Trial Registration:

URL:
https://www.clinicaltrials.gov
. Unique identifier: NCT02038101.
Slowing Progression of Cardiovascular Calcification With SNF472 in Patients on Hemodialysis
Authors: Raggi Paolo , Bellasi Antonio , Bushinsky David , Bover Jordi , Rodriguez Mariano , Ketteler Markus , Sinha Smeeta , Salcedo Carolina , Gillotti Kristen , Padgett Claire , Garg Rekha , Gold Alex , Perelló Joan , Chertow Glenn M.
Published: November 2019

Background:

The high cardiovascular morbidity and mortality in patients with end-stage kidney disease could be partially caused by extensive cardiovascular calcification. SNF472, intravenous myo-inositol hexaphosphate, selectively inhibits the formation and growth of hydroxyapatite.

Methods:

This double-blind, placebo-controlled phase 2b trial compared progression of coronary artery calcium volume score and other measurements of cardiovascular calcification by computed tomography scan during 52 weeks of treatment with SNF472 or placebo, in addition to standard therapy, in adult patients with end-stage kidney disease receiving hemodialysis. Patients were randomized 1:1:1 to SNF472 300 mg (n=92), SNF472 600 mg (n=91), or placebo (n=91) by infusion in the hemodialysis lines thrice weekly during hemodialysis sessions. The primary end point was change in log coronary artery calcium volume score from baseline to week 52. The primary efficacy analysis combined the SNF472 treatment groups and included all patients who received at least 1 dose of SNF472 or placebo and had an evaluable computed tomography scan after randomization.

Results:

The mean change in coronary artery calcium volume score was 11% (95% CI, 7–15) for the combined SNF472 dose group and 20% (95% CI, 14–26) for the placebo group (
P
=0.016). SNF472 compared with placebo attenuated progression of calcium volume score in the aortic valve (14% [95% CI, 5–24] versus 98% [95% CI, 77–123];
P
<0.001) but not in the thoracic aorta (23% [95% CI, 16–30] versus 28% [95% CI, 19–38];
P
=0.40). Death occurred in 7 patients (4%) who received SNF472 and 5 patients (6%) who received placebo. At least 1 treatment-emergent adverse event occurred in 86%, 92%, and 87% of patients treated with SNF472 300 mg, SNF472 600 mg, and placebo, respectively. Most adverse events were mild. Adverse events resulted in discontinuation of SNF472 300 mg, SNF472 600 mg, and placebo for 14%, 29%, and 20% of patients, respectively.

Conclusions:

Compared with placebo, SNF472 significantly attenuated the progression of coronary artery calcium and aortic valve calcification in patients with end-stage kidney disease receiving hemodialysis in addition to standard care. Future studies are needed to determine the effects of SNF472 on cardiovascular events.

Registration:

URL:
https://www.clinicaltrials.gov
; Unique identifier: NCT02966028.
New and interesting records of Brazilian bryophytes
Authors: Pôrto Kátia C. , Gradstein S. Rob , Yano Olga , Germano Shirley R. , Da Costa Denise P.
Published: November 2019

This paper presents data on morphology, ecology and distribution of 16 species of bryophytes collected in Pernambuco, Brazil, that are interesting floristic records. Notothylas orbicularis (Schwein.) Sull. is new to Brazil, 11 species are new to the Northeast region of Brazil and 4 species are new to Pernambuco.
Taxonomische Notizen zur Gattung Campylopus XVIII

Authors: Frahm Jan-Peter
Published: November 2019

Campylopus gedehensis Baumg. & Froehl.is synonymous with C. macgregorii Broth. & Geh., C. pinfaensis Thér. with C. fragilis (Brid.) B.S.G. ssp. fragilis.
Laonice (Annelida: Spionidae) from South and Central America

Authors: Radashevsky Vasily I. , Da Cunha Lana Paulo
Published: November 2019

Laonice species from South and Central America are reviewed based on museum collections and new material collected in southern Brazil. An identification key is provided to 10 species including three previously described species, L. antarcticae Hartman, 1953, L. weddellia Hartman, 1978, L. branchiata Nonato, Bolívar & Lana, 1986, and three species represented by poor material, insufficient for final taxonomic diagnosis. Four new species, L. petersenae sp. nov., L. aperata sp. nov., L. parvabranchiata sp. nov., and L. pinnulata sp. nov. are described and illustrated. Earlier records of L. cirrata (M. Sars, 1851) from South America are not confirmed. The loss of neuropodial sabre chaetae and hooks until a certain size in terms of numbers of adult chaetigers is here used for the first time as a specific character with Laonice species.
A new species of Pedicia s.str. (Diptera: Pediciidae) from the North Caucasus, Russia

Authors: PARAMONOV NIKOLAY M.
Published: November 2019

A new species, Pedicia (Pedicia) savtshenkoi, is described from Karachay-Cherkess Republic, Russia. This species of nominative subgenus Pedicia is discovered for the first time in the Caucasus. A key to males of West Palaearctic species of Pedicia (Pedicia) is presented.
Tipula (Lunatipula) bernhardi, a new tipulid species from Turkey (Diptera: Tipulidae)

Authors: THEISCHINGER GÜNTHER
Published: November 2019

Tipula (Lunatipula) bernhardi sp. n. is described from Asiatic Turkey. According to Mannheims (1966) the new species would belong to the T. (L.) ctenura subgroup of the T. (L.) truncata group. It is compared with its closest relative T. (L.) arnoldii Savchenko.
Confirmation of Ula succincta Alexander, 1933 (Diptera, Pediciidae) for Russia

Authors: KRIVOSHEINA NINA P.
Published: November 2019

The species Ula succincta Alexander, 1933 (Diptera, Pediciidae) is recorded here for Russia for the first time. A male was reared from pupae collected in fungi in southern Primorye. The record confirms the possible occurrence of the species in Far East Russia as given by Savchenko (1983, 1989).
Phytoseiidae (Acari: Mesostigmata) of China: a review of progress, with a checklist

Authors: WU WEI-NAN , LIANG LAI-RONG , FANG XIAO-DUAN , OU JIAN-FENG
Published: November 2019

This paper reviews the research on the systematics of the family Phytoseiidae in China, with an updated checklist of 304 species.
The larva of Ecclisopteryx malickyi Moretti, 1991 (Trichoptera: Limnephilidae: Drusinae), with comments on the genus

Authors: GRAF Wolfram , KUČINIĆ Mladen , PREVIŠIĆ Ana , PAULS Steffen U. , WARINGER Johann
Published: November 2019

The paper presents a description of the hitherto unknown larva of Ecclisopteryx malickyi Moretti 1991. Information for the identification of this species is given, and the most important diagnostic features are illustrated. Some zoogeographical and ecological notes are added. Furthermore, larval morphology of the whole genus is discussed and differentiating characters are given.
Four new species of Rhyacophila (Trichoptera: Rhyacophilidae) from Sabah, East Malaysia

Authors: HUISMAN JOLANDA , ARMITAGE BRIAN J.
Published: November 2019

Although the caddisfly genus Rhyacophila (Trichoptera: Rhyacophilidae) is exceptionally species-rich in southern and southeastern Asia, only 3 species were previously recorded from Borneo, 2 from Sabah and 1 from Sarawak.  Examination of caddisfly specimens collected by the 1st author in 1986 through 1989 for the Leiden Museun (The Netherlands) has revealed 4 new species of Rhyacophila. Three of these, R. bintil, n. sp.; R. ladam, n. sp.; and R. lepoh, n. sp. are assigned to the Rhyacophila curvata Group. The 4th species, R. kuku, n. sp., although having affinities with the Rhyacophila lieftincki Group, is currently designated as incertae sedis within the genus.  Finally, the female of R. argentipunctella Kimmins is described for the first time, and the species reported from Sabah.
Case-repair in three genera of caddisflies (Trichoptera)
Authors: KWONG LINDA , MENDEZ PATINA K. , RESH VINCENT H.
Published: November 2019

Case-building is energetically expensive and case-repair may be a viable alternative to rebuilding for caddisflies when the case is damaged. In this study, we damaged the larval cases of 3 Trichoptera genera: Lepidostoma spp.; Neophylax rickeri Milne, 1935; and Onocosmoecus unicolor (Banks, 1897).  We manually damaged the anterior, middle, or posterior portions of the larval case. We measured case lengths before damage, immediately after damage, and after allowing 2 days for repair. Overall, 74.2% of Lepidostoma spp. (n=31), 23.5% of N. rickeri (n=34), and 50.0% of O. unicolor (n=44) repaired their cases.  Lepidostoma spp. had the highest odds of repair (2.88:1), followed by O. unicolor (1:1).   Neophylax rickeri (0.308:1) was unlikely to repair its case after damage.  For all genera, the percentage of the damaged portion repaired by location was not statistically significant.  In Lepidostoma spp., at all locations, the average percentage of the damaged portion repaired was greater than 100% (larvae repaired the damage fully and continued to add material to the anterior end of the case). The occurrence of repair across the 3 genera at all damage locations suggests that the behavior may be beneficial for protection and more energetically favorable than entirely rebuilding the case, however life history may influence the likelihood of repair.
Biodiversity and distribution of Trichoptera species along the Tapee River, Surat Thani Province, southern Thailand
Authors: LAUDEE PONGSAK , PROMMI TAENG ON
Published: November 2019

The Tapee River is one of the most important rivers in southern Thailand. The river crisscrosses from Khao Luang National Park, Nakhon Si Thammarat province to Surat Thani province and flows to the Thai Gulf. To study the biodiversity and distribution of Trichoptera species along the Tapee River, insects were collected by light trapping every 3 months from April 2004−February 2005. The results show that 105 species were found in 35 genera of 15 families. The most abundant families of Trichoptera in the Tapee River were Hydropsychidae, Leptoceridae, and Ecnomidae. The more widespread Trichoptera species included Ecnomus atevalus Malicky & Chantaramongkol, Dipseudopsis knappi Schmid & Denning, D. robustior Ulmer, Aethaloptera sexpunctata (Kolenati), Amphipsyche meridiana Ulmer, Cheumatopsyche cognita (Ulmer), Macrostemum fenestratum (Albarda), Ceraclea idaia Malicky & Chaibu, Oecetis tripunctata (Fabricius), and Parasetodes respersellus (Rambur). The upper Tapee River Trichoptera species included Rhyacophila petersorum Schmid & Denning, R. tantichodoki Malicky & Chantaramongkol, Ugandatrichia kerdmuang Malicky & Chantaramongkol, Chimarra spp., Pseudoneureclipsis spp., Psychomyia spp., Cheumatopsyche charites Malicky & Chantaramongkol, Diplectrona spp., Hydropsyche spp., Hydromanicus inferior Chantaramongkol & Malicky, Goera spp., Ganonema fuscipenne (Albarda), Goerodes abruptum Banks, and Marilia spp. The lower Tapee River Trichoptera species included Ecnomus talenoi, E. paget, Polymorphanisus spp., and Oecetis bengalica. The number of Trichoptera species was higher upstream and lower downstream.
The genus Eobrachycentrus Wiggins (Trichoptera, Brachycentridae) in Japan

Authors: NOZAKI TAKAO
Published: November 2019

Japanese species of the genus Eobrachycentrus are revised, and only 2 species are recognized: E. vernalis (Banks 1906) and E. niigatai (Kobayashi 1968). Eobrachycentrus oharensis (Iwata 1927) and E. propinquus Wiggins et al. 1985 are synonymized with E. vernalis and E. niigatai, respectively. Adults and immature stages of these 2 species are described or redescribed. Information on the larval habitat and biology is provided.
Some observations on altered morphology in Amphipsyche meridiana (Hydropsychidae: Trichoptera) larvae from the Pasak Jolasit Dam Outlet, central Thailand

Authors: PROMMI TAENG-ON
Published: November 2019

Amphipsyche meridiana Ulmer, 1909. larvae from the River Pasak below the Pasak Jolasit Dam were examined for alteration of morphological structure such as the anal papillae, surface, and tracheal gills of the larvae. The tracheal gills were the most altered followed by surface and anal papillae. Factors such as conductivity, and inputs of orthophosphate, sulfate, turbidity, other contaminants, and/or stream profiles may have contributed to the abnormalities.
Microhabitat preference of caddisfly (Trichoptera) communities in a medium-sized lowland stream in Latvia
Authors: SKUJA AGNIJA
Published: November 2019

The microhabitat preference of caddisfly (Trichoptera) communities was studied in 8 types of microhabitats in a fast-flowing, medium-sized, lowland stream in Latvia. A total 36 caddisfly taxa belonging to 14 families were recorded in microhabitat samples. A PCA biplot of caddisfly taxa abundance in microhabitats showed 3 distinct caddisfly taxa groups: depositional [Limnephilidae Gen. sp., Anabolia laevis (Zetterstedt) and Lasiocephala basalis (Kolenati)], lithal [Agapetus ochripes Curtis and Psychomyia pusilla (Fabricius)], and submerged macrophyte and water moss caddisfly microhabitat communities (Ithytrichia lamellaris Eaton, Hydropsyche siltalai Döhler and Hydropsyche spp. juv.). The habitats of these groups differed in current velocity and the amount of plant detritus. All size lithal microhabitat samples were characterized by grazer and scraper dominance and a similar proportion of gatherers/collectors. Macrolithal microhabitat with Fontinalis sp. and submerged macrophyte microhabitats were rich with passive filter feeders. Functional feeding type ratios were equal, with dominance of shredders, in FPOM, CPOM in akal microhabitats. Submerged macrophyte and Fontinalis sp. provided suitable niches for higher species numbers than the other microhabitat types, whereas abundance was the highest in the lithal microhabitats with the largest particle size.
Emerging scenario of important mite pests in north India*
Authors: SINGH JANARDAN , RAGHURAMAN MAHADEVAN
Published: November 2019

The results generated by theMulti Locational Project onAgriculturalAcarology,All India Coordinated Project onAgriculturalAcarology, Network Project onAgriculturalAcarology and the Network Project on Insect Biosystematics since 1983 are described, highlighting the most important mite pests of north India. The following species are considered major pests in that region: Tetranychidae - Eutetranychus orientalis (Klein), Oligonychus coffeae (Nietner), Tetranychus ludeni Zacher, Tetranychus neocaledonicus André and Tetranychus urticae Koch; Eriophyidae - Aceria litchii (Keifer) and Aceria mangiferae (Sayed); Tarsonemidae - Polyphagotarsonemus latus (Banks). Other 16 species in those families as well as in the Tenuipalpidae are also considered important as plant pests in this area of India.Among the tetranychids, T. ludeni was identified as an alarming problem in 1987. Many outbreaks of this pest were recorded from 1988 to 1990 on cowpea [Vigna unguiculata (L.)Walp], an important summer vegetable of eastern Uttar Pradesh. Okra (Abelmoschus esculentus Moench) and eggplant (Solanum melongena L.), particularly when grown in the summer, have serious problems with T. urticae and Tetranychus macfarlanei Baker & Pritchard. Panonychus ulmi (Koch) has emerged as a serious problem on the expanding cultivation of apple in Himachal Pradesh, whereas Petrobia latens (Muller) populations are increasing in dryland cultivation of Rajasthan, attaining serious pest status mainly on wheat and coriander. Among the tarsonemids, a serious increase in P. latus on chilli has coincided with the growing cultivation of this crop, whereas increasing population levels of Steneotarsonemus spinki Smiley have caused severe damage to rice since its recent discovery in northern India. Serious problems have also been caused to tomato by the eriophyid Aceria lycopersici (Wolf) and to ber (Ziziphus mauritiana Lam.) by the tenuipalpid Larvacarus transitans (Ewing), an emerging serious pest of in Rajasthan area. The reason attributed to the increasing mite infestations is the widespread and continuous use of synthetic pyrethroid pesticides, which negatively affect the predatory mite fauna. The paper focuses on problems of mite outbreak and suggests future thrust for use of predatory mites as bio-agents for integrated mite control.
Asterocheres siphunculus, a new species of Asterocheridae (Copepoda, Siphonostomatoida) associated with Eucidaris tribuloides (Lamarck, 1816) (Echinodermata, Echinoidea) in Brazil

Authors: BAHIA CRISTIANO , CANÁRIO ROBERTA , NEVES ELIZABETH G. , JOHNSSON RODRIGO
Published: November 2019

Asterocheres Boeck, 1859 is the most speciose genus within the copepod family Asterocheridae Giesbrecht, 1899. Its main hosts are sponges, cnidarians, bryozoans, and echinoderms. Among the latter there are records of Asterocheres associations with some species of the echinoid genus Eucidaris Pomel, 1883. Despite the wide distribution of Eucidaris tribuloides (Lamarck, 1883) in the coastal waters of Brazil, no records exist as yet of any copepod associated with this species. Asterocheres siphunculus sp. nov. is described herein based on samples collected from E. tribuloides sampled from two different sites off the coast of Salvador city, Bahia state, in northeastern Brazil. The new species shares a 20-segmented antennule with 20 congeners, but differs from them by having a very short siphon that reaches the insertion of the maxilla, a very wide rostrum that occupies the entire area between the antennules, and a pedigerous somite 4 with pointed and narrow posterolateral corners and a concave posterior margin.
Ttetaloia hoshinoi, a new genus and species of chondracanthid copepod (Poecilostomatoida) parasitic on triplefins (Actinopterygii: Tripterygiidae) from Japanese waters

Authors: UYENO DAISUKE , NAGASAWA KAZUYA
Published: November 2019

A new genus and species of copepod, Ttetaloia hoshinoi, of the poecilostomatoid family Chondracanthidae is described based on specimens removed from the body surface of three species of triplefins (Perciformes: Tripterygiidae), Enneapterygius etheostomus (Jordan & Snyder) (type host), E. miyakensis Fricke, and Springerichthys bapturus (Jordan & Snyder), collected in the coastal waters of Izu-Oshima Island and the Izu Peninsula, the North Pacific Ocean, Japan. The new genus resembles Diocus by sharing some important characters in the female, such as a squat trunk bearing well-developed posterolateral processes, a pair of minute caudal rami situated on the midventral surface of the genito-abdomen, and unmodified and biramous legs 1 and 2. The male of the new genus also shares distinct body somites, an atrophied tip on the antenna, and three pairs of legs with the males of Diocus. However, it is clearly differentiated from Diocus by the combination of the following characters: the female has a body comprised of a head and trunk, a head composed of the cephalosome fused with the first and second pedigers and bearing two pairs of cephalothoracic processes on the ventrolateral surface, an unsegmented, asetose antennule, and an accessory process on the terminal uncinate segment of the antenna; and the male has the cephalosome distinctly separated from the first pediger and legs 1 to 3 are all highly vestigial, with the first two pairs consisting of setose knobs and the third pair represented by a minute conical process.
Two new species of Rhabdocoela (Polycystididae and Trigonostomidae) from China
Authors: HU XIAO-ZHOU , CHEN YU-SI , ZHONG LIN-HONG , XIE YAO-HANG , FENG WEI-TAO , ZHANG YU , WANG AN-TAI
Published: November 2019

Two new species of Rhabdocoela, namely Alcha sinensis n. sp. (Polycystididae) and Trigonostomum sinensis n. sp. (Trigonostomidae), were discovered from the intertidal zone of eastern Shenzhen City, China. For A. sinensis n. sp., the stylet consists of two symmetrical triangular plates and one lamellar plate. All three plates are jagged at their posterior ends. The anterior end of the stylet connects to a thick muscular layer, which causes its movement. For T. sinensis n. sp., the copulatory organ consists of a long-tubular stylet and two "T"-shaped plates (plate I and plate II). The stylet bends 120° at 25% of its length from the base and extends straight distally. Two "T" plates are connected to each other and surround the stylet. Plate I is hook-shaped at its distal end, and plate II has a similar length but only half the width of plate I. The phylogenetic (18S rDNA and 28S rDNA) results also support the establishment of these two new species. On the basis of the molecular phylogeny and morphology of the copulatory organ and bursa appendage, we propose a new categorization of the species of Trigonostomum.
A new species of Valeria Stephens, 1829 (Lepidoptera, Psaphidinae) from Iran
Authors: GYULAI PÉTER
Published: November 2019

The description and diagnosis of Valeria wassalberti, sp. nov. are provided. The new species and the closely related species are illustrated with 2 imagines in colour and 3 female genitalia figures.
Review of the Nearctic genus Wilcoxia James (Diptera: Asilidae: Stenopogoninae), with descriptions of three new species
Authors: POLLOCK DARREN A. , REICHERT LISA A.
Published: November 2019

The robber fly genus Wilcoxia is revised based on external morphological features of adults. For each species the following is provided: type specimen information, diagnostic features, description, natural history including associated prey data, and geographical distribution (derived from georeferenced localities for both examined specimens and literature records). A key to adults of Wilcoxia, supplemented with photographs of habitus and selected morphological features, is included. The genus comprises eight species, distributed primarily in the southwestern United States. Three new species are described: W. apache (type locality: New Mexico, Quay County, Apache Canyon), W. flavipennis (type locality: Arizona, Pima County, Organ Pipe Cactus National Monument), and W. forbesi (type locality: New Mexico, Doña Ana County, 1 mi. NW Tortugas Mt.). There appear to be two reasonably well-defined species groups (cinerea and martinorum groups, with four species in each), based on structural features, seasonality and natural history. Identified prey items (for W. apache, W. forbesi and W. martinorum) include representatives from Hemiptera (eight families), Coleoptera (one family), Hymenoptera (five families) and Diptera (10 families). A discussion on the structural heterogeneity of Wilcoxia and a history of its classification are provided.
6. Something like Happiness
Authors: Panáková Jaroslava
Published: November 2019

In Chapter 6, Jaroslava Panáková discusses how aesthetic conventions and their visual expression are subject to sudden change inasmuch as notions of the self and the collective have undergone modification in the post-socialist period. In addition, she explicates the methodological benefits and challenges of photo elicitation, a method employed by all the contributors in their field researches.
7. Soviet Kul’tura in Post-Soviet Identification
Authors: Peers Eleanor
Published: November 2019

Chapter 7 continues the investigation of aesthetics: Eleanor Peers focuses on performance in a particular group of events, notably public celebrations, aesthetic expressions, and artwork. She analyses the development of lifestyles in late Soviet times with reference to Yurchak’s concept of svoi (communities of “ours”) and provides a careful description of ethnicity and kultur'nost' (which we translate as “culturedness” or cultivated behaviour) in Soviet and post-Soviet times.
9. "We are not Playing Life, We Live Here"
Authors: Schröder Ina
Published: November 2019

In Chapter 9, Ina Schröder investigates the importance of youth camps in the foothills of the Urals for the enactment and transmission of indigenous culture; these camps aim to enable young people in remote villages to embrace traditional indigenous lifestyles in a positive way and to gain a higher level of self-confidence.
10. A Taste for Play
Authors: Barchunova Tatiana , Habeck Joachim Otto
Published: November 2019

The protagonists of Chapter 10 (by Tatiana Barchunova and Habeck) are people who participate in live-action role-playing (LARP). Stylisation here is of great importance, in that attire and comportment are highly reflexive and intended to be taken as signifiers. Interestingly, the shift between the two modes of life – play versus ordinary life – usually requires some movement in space, and switching between these two modes is a form of mobility in its own right.
11. Conclusions
Authors: Habeck Joachim Otto
Published: November 2019

The volume closes with an update on current social trends in Russia and a summary of research findings.