Maestralni gradovi
Authors: Ambruš Denis 
Published: November 2024

Izradu urbopisa započeo sam pod radnim nazivom „Jadranski matriks o značaju i potrebi sintetičkog osvrta, interdisciplinarnosti i novim aktualnim temama, znanjima i odgovorima u granama: urbanizam i prostorno planiranje, arhitektonsko projektiranje te povijest i teorija arhitekture i zaštita graditeljskog naslijeđa“. U tijeku nastanka zbijenog sklopa formiran je osnovni istraživački cilj i zamisao – potraga za novim urbanističkim i arhitektonskim identitetom jednog dijela jadransko-mediteranskog prostora, odnosno sjevernog i južnog Hrvatskog primorja. U prethodnim četirima godinama vlastitu dosadašnju perspektivu kontinentalnog svijeta Srednje Europe sagledanu s prostranstava Panonske nizine nadopunila su neposredna znanja i saznanja pogleda na more. Tako je u doba pandemije koronavirusa istraživanje prošlo tranzicijske sveprisutne epitete mozaičnog karaktera urbanoloških fenomena današnjice poput grada od trajnog blaga, uzvraćenog okružja, optočenog, ladanjskog, stremljenog, drevnog, sidrenog, jogunastog, beskompromisnog do utrženog, raspadnutog, privatiziranog, ulagačkog, turistificiranog, investicijskog, rastućeg, raslojenog i selfija. Povijest naselja, sudbina obale, luka i gradova sažeta je i surovo, poput njegova podneblja ili prilika upečatljivih „slika“, koje prikazuju karakteristični predio, zapisana u pojedinim situacijama letargičnoga društvenog stanja kao aktualna svakodnevica ravnodušnosti. Opisane nastajuće globalne promjene utjecale su na transformaciju ovih gradova iz prepoznatljiva autentičnoga mediteranskog sklada u površni sveprisutni trendovski oblikovni opus. Širi kontekst obuhvaća naselja i gradove u Istri, na Kvarneru i Dalmaciji te u svome djelovanju uključuje glavne aktere nastalih promjena: stručna javnost, naručitelji – investitori, prostorni planeri, urbanisti, arhitekti, izvođači i svi ostali koji pretendiraju na zahvate u prostoru. Ono što je, pored istraženih Poreča, Rovinja, Grožnjana, Motovuna, Pule, Opatije, Rijeke, Cresa – Lubenica, Bakra, Senja, Zadra – Ravnih kotara, Pelješca – kopna, Korčule i Dubrovnika trenutno izostalo, u ovoj su knjizi slični urbanističko-arhitektonski zahvati nad pojedinim predjelima, naseljima i gradovima poput Cavtata, Lumbarde, Visa, Hvara, Splita, Trogira, Šibenika, Skradina i brojnih drugih primjera. Sve dok postoji uočljiv formalni način razmišljanja i svakodnevna potreba o društvenoj granici, koja definira što se može reći o ovoj temi, ona izražava aktualnost potrebe javne kritičke obrade. U širem smislu navoda – sve dok jednostavno za njom nema osjećaja (ni)tko, ona demistificira i jednu od uvriježenih sintagmi, dakako stoljetnih, kako je zarađeni novac uvijek s Jadrana odlazio, a nije se vraćao u daljnji budući razvoj grada i autentičnog kraja. Što je vidljiva zabluda, opovrgnuta ovim zapisom. Odnos knjige prema današnjoj realnosti predstavlja „lakmus-papir“ stručnog pogleda i perspektive razvoja obale, luka i gradova versus ekonomijski sufliranoga vrijednosnog doživljaja, poželjnog konzumenta laika – površna turističkog fanatika. Njihov u pravilu kratki tjedni ili vikendski boravišni period samo je stanka – prikaz napete „tišine“ pred ozbiljnim pitanjem održivosti i opstanka svjetske, a našem slučaju urbanističko-arhitektonske misli iskonskog stvaralaštva u običajnom životu stanovnika maestralnoga grada. S težnjom prihvaćanja inovativnih planskih koncepcija gradskog sklopa nužno je uvažiti tradiciju primjene vernakularnih načela izraženu u individualnim obilježjima regionalne i nacionalne crte. Opisane izvedene promjene sadržaja i strukture gradova oponiraju stavu prema problemu rekonstrukcije suvremenog shvaćanja nužnog zadržavanja materijalne strukture kolopleta stilskih obrazaca uključive moderne, kritičkog regionalizma, strukturalizma i postmoderne. Ovom je knjigom jasno izražena kritika prema opravdanosti principa pristupa obuhvatnog stilskog izričaja domaće sredine, izvedenice globalnoga graditeljskog formalizma začetka kristalizacije nacionalne nadmoderne. Posebnu zahvalu dugujem organizatorima znanstveno-stručnih konferencija jer uz njihovu strukturiranost prostornih tema su u napisanim tekstovima proklamirane nove strukovne spoznaje i planerski trendovi. Svaka sugestija i izložena kritika na napisana gledišta i reakciju na tekuće planiranje, realizaciju i mogućnosti je dobrodošla.