Legende bevægelser i et koreografisk perspektiv: Designbaserede undersøgelser af danse- og bevægelsespraksisser på pædagoguddannelsen
Authors:   , Dahl Pedersen Lars 
Published: July 2024

Pædagoguddannelsen uddanner pædagoger til professionelt at arbejde med udviklings-, lærings- og omsorgsopgaver i f.eks. dagtilbud, hvor leg, bevægelse og børneperspektiv vægtes højt. I denne afhandling undersøger og analyserer jeg, hvad det vil sige at være legende med sin krop, særligt med fokus på uddannelse af pædagoger. Afhandlingen omfatter empiriske undersøgelser i form af designeksperimenter med danse- og bevægelsespraksisser i undervisningsrummet på pædagoguddannelsen. Jeg har mødt både pædagoguddannelsen og lege- og uddannelsesforskningen med en baggrund som danser og koreograf, hvilket har bidraget til at udvikle en koreografisk tilgang til både at forstå og realisere legende bevægelser. Afhandlingen bidrager med en underbeskrevet dimension i forskningen inden for legende videregående uddannelse og mere bredt med nye indsigter til forskning inden for dans, koreografi og leg. Afhandlingens forskningsspørgsmål er: Hvordan kan man undersøge og analysere legende kroppe i et koreografisk perspektiv, og hvordan kan det at være en legende krop i en uddannelsessammenhæng fremmes gennem design af rammer for danse- og bevægelsesaktiviteter? Den første del af spørgsmålet adresserer afhandlingens filosofiske og teoretiske bestræbelse på at undersøge forholdet mellem leg og koreografi. Det gør jeg ved at udfordre koreografibegrebet med henblik på at udvikle et særligt forskerblik på legende og improviserede bevægelsesmønstre og -aktiviteter. Den anden del går mere empirisk til værks og udforsker gennem designeksperimenter, hvordan kreative og legende bevægelsesmønstre kan opstå i undervisningsrummet på pædagoguddannelsen. Resultaterne i afhandlingen baserer sig på fire artikler, som tilsammen svarer på forskningsspørgsmålet. I artikel 1, som hedder ”Legens (u)mulige koreografier på pædagoguddannelsen”, anvender jeg en samtidsdiagnostisk tilgang til at undersøge pædagogstuderendes problemer med at vise sig frem som legende kroppe foran hinanden. I analysen tager jeg udgangspunkt i feltnoter fra min egen danseundervisning samt interviews med tre erfarne undervisere fra tre forskellige professionshøjskoler. De studerendes forlegenhed ved at være sammen i legende og uperfekte bevægelsesmønstre analyseres igennem tre tematikker: at fremvise, at skabe og at kropsliggøre. Artiklens resultater peger på, at de studerende er prægede af perfektionisme og deres uddannelses fokus på produktet. Det gør, at de må navigere igennem flere forskellige typer af bevægelsesrum: deres eget, pædagoguddannelsens og børnenes legerum. Artikel 2 bærer titlen ”Playful Choreographies and Choreographies of Play: New Research in Dance and Play Studies” og er en teoretisk diskussion, som inddrager et litteraturreview og søger at åbne et nyt interdisciplinært forskningsfelt. Her undersøger jeg sammenhængen mellem koreografi og leg, særligt hvilke aspekter vi kan forstå ved legen, når man kigger på den gennem en koreografisk linse. Med litteraturreviewet peger jeg på, at der mangler forskning, som udforsker den umiddelbare og kropslige kommunikation i legehandlinger, og når spontane påfund i leg nævnes, så bliver det sjældent opfattet som at udgøre en koreografi. Jeg konkluderer, at min forskning kan bruges til at beskrive og forstå, hvordan deltagere i forskellige legesituationer fysisk kommunikerer ved at invitere til leg igennem kropslige handlinger og derved skaber meningsfulde koreografier. Artikel 3 hedder ”’Det skal ikke se rigtigt ud’: Et koreografisk designeksperiment om den flertydige legende krop” og er skrevet sammen med Ole Lund. Her undersøger vi, hvordan pædagogstuderende kan overkomme udfordringen med at kunne og turde vise sig frem som legende kroppe over for hinanden. Analysen følger udviklingen af et legende koreografisk undervisningsdesign, jeg har skabt med inspiration fra et videokunstværk. Undervisningsdesignet er et bud på at arbejde med problematikken, der blev formuleret i artikel 1, om, at mange pædagogstuderende har svært ved at være kreative og legende med deres krop over for hinanden i undervisningsrummet. Det legende koreografiske undervisningsdesign er en form for læringsarena, hvor de studerende kan øve sig i at omfavne legens, kunstens og fantasiens flertydighed igennem både bevægelser og ord. Ydermere består artiklens fund af en række mere generelle og guidende principper og tilgange samt grundlæggende forståelser, mønstre og sammenhænge, der er relevante for andre uden for forskningssammenhængen. I artikel 4, som hedder ”Contagious and Unexpected Moments as Gateways to Dancing Playfully Together: Students Creating Intervening Spaces”, undersøger jeg potentialet i de uventede og smittende øjeblikke i undervisningsrummet, som de studerende selv sætter i gang. Ved at analysere tre situationer (episoder) i feltarbejdet viser jeg, hvordan nogle pædagogstuderende agerer legeledere og med forskellige kropslige stile smitter deres medstuderende ind i uventede kropslige legeaktiviteter, bl.a. ved at forvandle fokusset på tekniske færdigheder til et fokus på munterhed og leg som et mål i sig selv. Artiklens fund er, at underviseren med sin autoritet og sine tekniske færdigheder ikke altid kan få alle studerende med ind i legende aktiviteter. Derimod kan underviseren rammesætte en aktivitet, der giver plads til, at nogle studerende tager initiativ, som får de øvrige studerende med på at være legende. Dette kan ydermere ske, når underviseren indimellem slipper kontrollen over sin plan og går med på det, der sker, og lader de studerende tage styringen. Baseret på de samlede fund viser afhandlingen, at det at kunne og turde være en legende krop sammen med andre i en uddannelsessammenhæng har stor betydning for sociale fællesskaber og kan fremmes gennem design af legende danse- og bevægelsesaktiviteter, hvor deltagerne fantasifuldt lader sig smitte ind i leg. Legende bevægelser og drilske handlinger smitter og kan virke forstyrrende – men en forståelse af uventede og nogle gange knapt registrerbare legende handlingers værdi kan være et springbræt – og er en central indgangsdør, som hjælper undervisere og kommende pædagoger til at skabe miljøer for udvikling, læring og omsorg.