bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
F. NIETZSCHE’S MOKSLO FILOSOFIJOS ALTERNATYVA
Authors: Juozelis Evaldas
Published: January 2019

Straipsnyje pateikiama F. Nietzsche’s požiūrio į modernaus (mokslinio) žinojimo būklę interpretacija. Pažinimą Nietzsche suvokia kaip meno „praformą“, besiremiančią tiesos iliuziniu pobūdžiu, tiesos–netiesos dialektikos regimybe, ir atsisako radikalios mokslo ir meno opozicijos. Tokia opozicija, pažinimas contra menas, sukelia nihilistines pasekmes. Mokslas, anot Nietzsche’s, turi būti ne teorinių koncepcijų sistema, o laikiškosios, niekada iki galo nepažinios tikrovės meninė, praktinė techne. Kaip loginis ir teorinis projektas, mokslas visada išliks implicite nihilistiškas. Tad jis negali būti objektyviai neutralus, todėl nuolat peržiūrėtinas savo galimybės pagrindu, tai yra iš meno ir gyvenimo pozicijų. Prasminiai žodžiai: perspektyvizmas, nihilizmas, meno ir mokslo filosofija, galios valia.

Ir tik ant šito tvirto granitinio nežinojimo pagrindo iki šiol galėjo kilti mokslas, žinojimas, valia žinoti, kuri remiasi daug stipresne valia, valia nežinoti, valia turėti neaiškių ir netikrų žinių.

Friedrich Nietzsche Anapus gėrio ir blogio

F. NIETZSCHE’S ALTERNATIVE TO THE PHILOSOPHY OF SCIENCEEvaldas Juozelis

Summary According to Nietzsche, in the modern age science asks the question not of epistemological type, viz. “what is science?” or “how it functions?” but of moral background: “why science?” The answer can be both positive and destructive. Positive – science itself never has been and never can be a system, a univocal and stationary, “rational” process based on logical and lawful machinery, and it takes a close look to presume, that its authority is nothing but a moral prejudice. Science is truthful and objective – it bursts out only laughing. Science opens you the world, it makes your life meaningful – Nietzsche laughs himself into convulsions. He laughs away the dark cloud of superstructuring and superrationalizing agencies that make science a moral habit and profess a light, unobligatory, windy, optimistic belief that science is nothing but just another dream and human wish to be happy in its own creations. Destructive – because asking “why science?” we once more and again come to the question of values and no longer can be sure whether we find ourselves in the position we’ve come from and risk not just to be lost to all sense of duty and shame. At one’s own risk one asks himself whether he is ready to consider that his “rationality”, his “morality” has come too far and his life, its most valuable features may be untruth, disconnected, that untruth itself may be a condition of life.Keywords: perspectivism, nihilism, philosophy of art and science, will to power.
KULTŪRINIO KAPITALO RAIŠKOS YPATUMAI
Authors: Pruskus Valdas
Published: January 2019

Straipsnyje aptariamos sociologinės ir ekonominės kultūrinio kapitalo sampratos. Analizuojami kultūrinio kapitalo egzistavimo pavidalai ir jų ypatumai, kultūrinio ir natūraliojo kapitalo panašumai bei skirtumai. Kultūrinis kapitalas suprantamas kaip kultūrinių gėrybių (kultūros produktų ir paslaugų) šaltinis, kuris jas teikia dabar gyvenantiems ir privalės teikti ateityje. Kaip pavienis individas ar visuomenė, mes galime pabloginti arba pagerinti kultūrinio kapitalo būklę. Siekdami savo asmeninių ir visuomeninių tikslų, stengiamės kultūrinį kapitalą valdyti. Parodoma, kad jis gali esmingai veikti ekonomikos raidą, tapdamas instrumentu, leidžiančiu ekonomikos „paraiškas“ (pasiekimus) kultūriškai pripažinti, įsisavinti ir atitinkamai išreikšti, taigi kurti aukštesnio lygio socialinio gyvenimo kokybę. Kaip ekosistemos palaiko biosferą, taip kultūrinis kapitalas ir jo infrastruktūros palaiko socialinį universumą (visuomenės stabilumą), kartu sudarydami sąlygas esmingai plėtoti ekonomikos galias.Prasminiai žodžiai: kultūrinis kapitalas, natūralus kapitalas, žmogiškasis kapitalas, kultūrinė įvairovė, socialinio teisingumo rodikliai.

CULTURE CAPITAL AND PECULARITIES OF ITS EXPRESSIONValdas Pruskus

Summary Despite the recognition of the importance of culture in modern society the main attention is paid to the production of economical goods. In its turn it requires from economical subjects specific things (corresponding abilities and skills) and puts its own requirements, including that of creativity. On the other hand it’s obvious that it is necessary in producing not only economical but also cultural values (products and services). Economy and culture, though different as such are the two most important fields of human activity, so it is possible to assume that expression of creativity distinguishes itself by certain originality. The author investigates creativity as the process of making rational decisions by an individual and as manifestation of irrational powers of an artist (creator), analyses costs of cretion of a cultural value as well as ways of the increase of income for works of art. On the ground of the three elements of creativity (imagination, sound keenness of wit, taste) peculiarities of creativity are revealed in creating economical and cultural values.Keywords: cultural and economical values, creativity, making rational decisions, imagination, taste, consumer behaviour in the market.
AR ĮVEIKIAMAS FILOSOFINIS PESIMIZMAS?
Authors: Kačerauskas Tomas
Published: January 2019

Straipsnyje nagrinėjamas filosofinis pesimizmas, kuris siejamas su Schopenhauerio vardu. Pasak filosofo, individas kaip baigtinė būtybė jaučiasi niekingas erdvės ir laiko begalybėje. Teigiama, kad šio požiūrio ištakos slypi Platono idėjų teorijoje. Autoriaus nuomone, pats Schopenhaueris nurodo pesimizmo įveikos kelią – poetinę savineigą. Straipsnyje šios mintys plėtojamos remiantis fenomenologija ir egzistenciniu mąstymu. Fenomenologijoje savojo „aš“ suskliaudimas siejamas su nukreiptumu į atvirą gyvenamą pasaulį. Egzistencijos filosofijoje būties myriop atpažinimas kartu atveria gyvenimo horizontą, nuolat kūrybiškai plečiamą.Prasminiai žodžiai: pesimizmas, individas, fenomenologija, egzistencijos filosofija, poetika.

IS IT POSSIBLE TO DEFEAT PHILOSOPHICAL PESSIMISM?Tomas Kačerauskas

Summary The article discusses the philosophical pessimism. According to Schopenhauer, the individual as a final creature feels himself as nothing in the infinity of space and time. The author supposes that the source of this approach is Plato’s theory of ideas. Schopenhauer points out a way how to get over the pessimism. This one is the poetical way. This idea is developed in the article with the help of phenome nology and existentialism. In phenomenology the intentionality directed to the open life world is very important. In existentialism being to the death opens as well the living horizon. This way presupposes of thinking a dynamic life world that is created of the human.Keywords: pessimism, individual, phenomenology, existentialism, poetics.
MATEMATIKOS FILOSOFIJOS LIETUVOJE PRADININKAS
Authors: Plečkaitis Romanas
Published: January 2019

Tiriama J. Sniadeckio (1756–1830) indėlis į mokslo filosofijos kūrimą, pateikiama biograma, publikuojamas traktatas Apie matematinį mąstymą. J. Sniadeckis 1807–1815 m. buvo Vilniaus universiteto rektorius. Vilniuje parašė ir išleido filosofijos traktatus. Jo pažiūros – pirmieji prepozityvizmo daigai Lietuvoje ir Lenkijoje.Pagrindiniai žodžiai: Jonas Sniadeckis, mokslo filosofija, matematika.

THE INITIATOR OF PHILOSOPHY OF MATHEMATICS IN LITHUANIARomanas Pleèkaitis

Summary Jan Śniadecki was a famous scientist and the Rector of Vilnius University during 1807–1815. Ha was an initiator of philosophy of mathematics in Lithuania and created his philosophical works in Vilnius. Śniadecki was a philosopher of science and created the background of the metaphysics of mathematics, which investigates the foundation of mathematics. Śniadecki’s treatise “On the mathematical thinking” is published in this issue.Keywords: Jan Śniadecki, philosophy of science, mathematics.
MOKSLAS IR VERTYBĖS: ISTORINĖS MOKSLO FILOSOFIJOS MOKYKLOS METODOLOGINIS PROBLEMIŠKUMAS
Authors: Plėšnys Albinas
Published: January 2019

Istorinė mokslo filosofijos mokykla siūlo naują, palyginti su nonormatyvine mokykla, mokslo filosofijos tikslų bei uždavinių interpretaciją. Pagrindiniu jos uždaviniu tampa ne loginė mokslo žinių analizė, o tyrimas tų įsitikinimų bei įvaizdžių, kurių tam tikru metu laikėsi mokslo visuomenė. Tačiau istorinė mokykla nenurodo principų, kriterijų arba pagrindų, kuriais remdamasi ji apibrėžtų savąją tyrimo sritį, nepagrindžia, kodėl, tarkime, turime analizuoti vien mokslo teorijų, t. y. pasaulėvaizdinį, o ne platesnį pasaulėžiūrinį kontekstą. Svarbiausias naujojo požiūrio trūkumas yra mokslo žinių autonomiškumo prielaida, tai, kad mokslo žinios nepriklauso nuo pasaulėžiūrinio ar filosofinio konteksto, ir prielaida, kad mokslui svarbios yra tik santykinės kognityvinės vertybės. Kaip rodo mokslo istorija, abi šios prielaidos yra klaidingos. Mūsų nuomone, mokslo žinių istorinė analizė turėtų atsižvelgti ir į metafizinių sistemų kontekstą. Mokslo raidą apibūdina ne tiek paradigmų ar mokslinio tyrimo programų, kiek bendresnių mokslo metafizinių tyrimo programų kaita. Pagrindiniai žodžiai: normatyvinė mokslo filosofija, istorinė mokslo filosofijos mokykla, paradigma, mokslinio tyrimo programa, kognityvinės vertybės, loginė analizė, mokslo metafizinė tyrimo programa.

SCIENCE AND VALUES: THE PROBLEM OF METHODOLOGY IN THE HISTORICAL SCHOOL OF PHILOSOPHY OF SCIENCEAlbinas Plėšnys

SummaryAdherents of the historical school of philosophy of science propose a new conception of the aims and task of philosophy of science in comparison with the followers of normative philosophy of science. Investigation of those convictions and images that were accepted in a certain historical period, but not the logical analysis of knowledge becomes the main problem in the historical school of philosophy of science. This approach overturns the old methodological status of philosophy of science. But the new point of view isn’t ftawless, either. The main fault of the new position is the presumption that the scientific knowledge functions as an autonomous system irrespective of the philosophical or theological context and the conception that cognitive values only are significant in scientific research. From our point of view, analysis of scientific knowledge without consideration of the metaphysical context is invalid, because science is subordinate to this context. Change of metaphysicalscientific research programmes but not the shift of paradigms or scientific research programmes probably take place in the process of scientific development. Keywords: normative philosophy of science, historical school of philosophy of science, paradigm, scientific research programmes, cognitive values, logical analysis, metaphysical-scientific research programmes.
FILOSOFIJA IR XVII a. MOKSLO REVOLIUCIJA
Authors: Nekrašas Evaldas
Published: January 2019

Straipsnyje nagrinėjama, kokią įtaką filosofijos raidai turėjo XVII a. mokslo revoliucija, daugiausia dėmesio skiriant jos padariniams reinterpretuojant filosofijos ir mokslo santykį. Argumentuojama, kad filosofijos, visų pirma metafizikos ir mokslo santykį transformavo aristoteliškosios mokslo plėtotės programos pakeitimas pitagoriškąja – matematizuotos eksperimentinės gamtotyros atsiradimas leido griežčiau atskirti fiziką nuo metafizikos. Specialiųjų mokslų ir metafizikos tikslų, metodų ir nagrinėjamų problemų pobūdžio supriešinimas sudarė pagrindą atsirasti pozityvistiniams filosofijos pertvarkymo į specialųjį mokslą projektams. Straipsnis baigiamas išvada, kad mokslas, jau XVII amžiuje ėmęs virsti intelektualine jėga, pranokstančia filosofiją pagal reikšmę ir įtaką, privertė filosofiją ir filosofus užimti vienokią ar kitokią poziciją savo atžvilgiu. Ši pozicija iš esmės nulemia tiek filosofavimo būdų spektrą, tiek skirtingų filosofavimo būdų santykį. Patys filosofai nebūtinai šią poziciją aiškiai reflektuoja ir fiksuoja, bet ji visada yra tam tikro filosofavimo būdo pasirinkimo pagrindas.Pagrindiniai žodžiai: Newtonas, Hume’as, metafizika, pozityvizmas.

PHILOSOPHY AND THE 17TH CENTURY SCIENTIFIC REVOLUTIONEvaldas Nekrašas

Summary The paper deals with the issue of the impact of the 17th century scientific revolution upon the development of philosophy. The main focus is relation between science and philosophy and effects of the revolution on the interpretation of that relation. The author argues that the relation between metaphysics and science has been transformed due to the replacement of the Aristotelian programme of the development of science by the Pythagorean one. The contraposition of aims, methods and problems characteristic of special science to those typical of metaphysics created preconditions for bringing forward the positivist schemes of the transformation of philosophy into one or another special science. The paper ends with the conclusion that science which already in the 17th century became an intellectual power excelling philosophy in significance and influence forced philosophy and philosophers to take a specific stance on it. This stance determines the spectrum of different ways of doing philosophy and their relation to each other. Some philosophers do not reflect the stance on science taken by them. But this stance always affects the choice of ways of doing philosophy.Keywords: Newton, Hume, metaphysics, positivism.
SĄMOKSLAS KAIP POLITIKOS MOKSLO IR LIBERALIOS VISUOMENĖS PROBLEMA
Authors: Jokubaitis Alvydas
Published: January 2019

Straipsnis skirtas šiuolaikinės politinės filosofijos nuošalyje likusiai sąmokslo problemai. Sąmokslas yra didelis iššūkis pozityvistinei mokslo sampratai. Karlo R. Popperio sąmokslo teorijos kritika prieštarauja pagrindinėms šio autoriaus metodologinėms nuostatoms. Popperio požiūris į sąmokslo teoriją gali būti apibūdintas kaip nenuoseklus ir vienpusiškas. Sąmokslas yra didelis iššūkis liberalizmo politinei filosofijai. Daugelis autorių mano, kad sąmokslas yra mažai reikšmingas liberalios visuomenės gyvenimo elementas. Tai menkai pagrįstas požiūris. Net pačioje liberaliausioje visuomenėje veikia daugybė slaptų susitarimų, viešai nematomų politinio gyvenimo subjektų ir manipuliacijų viešąja nuomone. Kai kurie dabartinių liberalių visuomenių politinio gyvenimo reiškiniai verčia naujai pažvelgti į sąmokslo fenomeną.Reikšminiai žodžiai: sąmokslas, sąmokslo teorija, pozityvizmas, liberalizmas.

CONSPIRACY AS A PROBLEM OF POLITICAL SCIENCE AND LIBERAL SOCIETYAlvydas Jokubaitis

Summary The article discusses the concept of political conspiracy. This concept is a great challenge to a positivistic understanding of political science. The criticism of conspiracy theory proposed by Karl Popper contradicts the main methodological ideas maintained by the author. His view on conspiracy theory may be described as incoherent and one-sided. Conspiracy is an ambitious challenge to contemporary liberal political philosophy. It is widely asserted that conspiracy is an insignificant element in the political life of a liberal society. This view is hardly substantiated. Even in the most liberal society there are a lot of clandestine agreements, undercover subjects of political life and manipulations of public opinion. Many phenomena of contemporary liberal society encourage us to regard conspiracy from a different perspective.Keywords: conspiracy, conspiracy theory, positivism, liberalism.
Apie demokratijos ir prievartos nuotykius
Authors: Kačerauskas Tomas
Published: January 2019

Apžvalgoje pasakojama apie kasmetinės Lietuvos filosofų draugijos 2006 m. konferencijos „Demokratija ir prievarta“ organizacinius rūpesčius, apžvelgiami dalyvių pranešimai, pateikiamas diskusijų fragmentas. Teigiama, kad konferencija yra minties puota, praturtinanti dalyvių filosofines pažiūras.
Demokratija: autonomos ar theonomos?
Authors: Briedis Mindaugas
Published: January 2019

Straipsnyje analizuojami demokratijos sąvokoje glūdintys „prima facie“ nesutaikomi prieštaravimai, interpretuojant I. Kanto ir P. Tillicho moralės ir religijos filosofijos idėjas. Pagrindinis dėmesys skiriamas autonomijos reikalavimui. Kanto kategorinio imperatyvo formuluotės nepritaria demokratijai, nes ši tapatina individualią valią su kolektyvine. Parodoma, kad autonomijos ir paklusimo antinomija  neišsprendžiama Apšvietos ir Romantizmo kontroversijos įtampoje. Moderni sekuliari demokratijos teorija, paremta optimistine antropologija, nuolat švytavo tarp individualizmo ir kolektyvizmo kraštutinumų. Tillicho atsakymas yra teonomija – religingumo ir racionalaus kriticizmo sintezė. Tačiau tai, kad emokratijos idėjai nuolat akomponuoja kita antikinė mikrokosmo ir makrokosmoso idėja, leidžia tikėtis prieštaringų rezultatų – konformistinio pritarimo horizontaliam progresui arba teonominio mąstymo kaip heteronomijos ir autonomijos sintezės, kuri leistų naujai pažvelgti į sekuliarios ir sakralios sferos sambūvį šiuolaikinėje kultūroje.
Baimių gamyba: tranzitinės vietos
Authors: Lavrinec Jekaterina
Published: January 2019

Remiantis „prievartos retorikos“ samprata (M. Foucault) straipsnyje analizuojami diskursyvūs nerimo produkavimo mechanizmai, sustiprinantys socialinių kūnų kontrolę. Kaip vienas atvejų nagrinėjami „tranzitinių vietų“ organizacijos ir įvaizdžio pokyčiai, oro uostams, metro, laukimo salėms virstant „kontrolės erdvės“ dalimi. Atskleidžiamas principinis nerimą skatinančių „prievartos diskurso“ elementų (tokių kaip „be priežiūros palikti daiktai“) neapibrėžtumas. Teigiama, kad „prievartos retorikos“ primetamos kategorijos deformuoja mūsų kasdienybės suvokimą.Pagrindiniai žodžiai: prievartos retorika, poststruktūralizmas, valdžios santykiai, tranzitinės vietos, kontrolė.
Michelis Foucault: drausmės poveikis asmenybei
Authors: Stančienė Dalia Marija
Published: January 2019

Michelis Foucault genealogiškai analizavo asmenybės suverenaus aš susvetimėjimo procesą, kuris vyksta socialinių pokyčių gelmėje, veikiamas drausminių institucijų. Atkreipęs dėmesį į tų institucijų plėtrą bei jų biurokratinį (anonimišką) funkcionavimą, Foucault pabrėžė žmones drausminančių mechanizmų įtaką pavaldiniams, kurie, pasitelkus specifines prievartos formas ir procedūras, ugdomi pagal individų naudingumo visuomenei koeficientą. Šiame procese ypač reikšmingas žinijos ir valdžios bendradarbiavimas suteikiant žmogui socialinę ir asmeninę tapatybę, darant subjektą objektu, atskiriant jį tiek nuo savęs paties, tiek nuo kitų. Nagrinėdamas šį procesą Foucault atskleidė būdus, kaip drausminių institucijų veikiamas žmogaus kūnas, siela, mąstymas ir elgesys. Jis pabrėžė, kad asmens norminimas ir jo apribojimas vyksta mokyklose, ligoninėse, kalėjimuose ir kitose ugdymo bei perauklėjimo įstaigose. Straipsnio autorės nuomone, Foucault pateiktas asmenybės ir visuomenės santykio tyrimas nustatant transgresijos ribas atskleidžia valdžios amoralumo kriterijus.
Demokratija ir pilietinis nepaklusnumas
Authors: Černevičiūtė Jūratė
Published: January 2019

Straipsnyje aptariami svarbiausi pilietinio nepaklusnumo problemos demokratinėje valstybėje analizės teisės filosofijoje rezultatai. Nušviečiama pilietinio nepaklusnumo formų raida ir jų įvairovė šiuolaikinėse demokratinėse valstybėse. Analizuojami požiūriai į teisės sampratą ir apibūdinamas santykis tarp moralumo, žmogaus teisių ir įstatymo. Apibendrinus teisės filosofijoje pateiktus pilietinio nepaklusnumo sampratos apibrėžimus ir pateisinimo argumentus, daroma išvada, kad šiuolaikinėje politinėje teorijoje pilietinis nepaklusnumas yra svarbus būdas palaikyti liberalios demokratinės visuomenės politinį teisingumą ir vertybių pliuralizmą.
EPISTEMOLOGIJOS IR POLITINĖS FILOSOFIJOS PROBLEMOS AKADEMINIAME DISKURSE
Authors: Barevičiūtė Jovilė Kotryna
Published: January 2019

Problems of Epistemology and Political Philosophy in the Academic Discourse Jovilė Kotryna Barevičiūtė
 
an>
ÉLAN VITAL IR SIMULIACIJOS FENOMENO SANTYKIS: H. BERGSONAS, J. BAUDRILLARD’AS
Authors: Barevičiūtė Jovilė Kotryna
Published: January 2019

Straipsnyje nagrinėjama dviejų filosofijos istorijos atžvilgiu visiškai savarankiškų mąstytojų – „gyvenimo filosofijos“ atstovo H. Bergsono gyvybės polėkio ir šiuolaikinės prancūzų filosofijos atstovo J. Baudrillard’o simuliacijos konceptų santykis. Šių dviejų mąstytojų aptariamų konceptų santykis – tai tam tikras iššūkis ir idėjų istorijai, ir pačiai straipsnio autorės pasirinktai tyrimo problemai. Kodėl svarbu apmąstyti gyvybės polėkį simuliacijos kontekste? Kaip įmanoma minėtų fenomenų sąveika? Vis labiau įsigalint vartotojų visuomenių tipui ir vis sparčiau plėtojantis virtualiosioms technologijoms, tikrovės ir jos fenomenų problema tampa itin aktuali. H. Bergsono „pozityvioji metafizika“ ir J. Baudrillard’o medijos filosofija lyginamos ne ieškant sąlyčio taškų, bet stengiantis įžvelgti tam tikrų esminių pokyčių tikrovės fenomenuose. Siekiama apmąstyti, kas nutinka bergsoniškajam gyvybės polėkiui simuliacijos veikiamoje tikrovėje. Parodoma, kaip gyvybės impulsas išsigimsta hiperrealybės sferoje. Pagrindiniai žodžiai: Bergsonas, Baudrillard’as, gyvybės polėkis, hiperrealybė, simuliacija.Relationship between Elan Vital and the Phenomenon of Simulation: H. Bergson, J. Baudrillard Jovilė Kotryna Barevičiūtė
SummaryThe author analyses a relationship between two concepts – that of the impulse of life by a representative of the „philosophy of life“ H. Bergson and that of simulation represented by the contemporary French thinker J. Baudrillard. From the viewpoint of the history of philosophy these two thinkers have not had any influence whatsoever on each others’ ideas. The above-mentioned relationship between the two concepts these two thinkers discuss as a sort of challenge regarding both the history of ideas and the problem chosen by the author of the article for her research. Why is it so important to think about the impulse of life in the context of simulation? How is the interaction between the above-mentioned phenomena possible? While a type of consumer societies gains a foothold and virtual technologies develop ever more rapidly, the problem of reality and its phenomena becomes more and more important. The “positive metaphysics” of H. Bergson and the philosophy of media of J. Baudrillard are compared not in order to find the common denominators, but rather to discover certain substantial changes in the phenomena of reality. There is a strive to reflect a change of the Bergsonian impulse of life in the reality by the process of simulation. It is demonstrated how the impulse of life degenerates in the sphere of hyperreality.Keywords: Bergson, Baudrillard, the impulse of life, hyperreality, simulation."line-height: 18px;">
Juozo Girniaus ir Broniaus Kuzmicko susirašinėjimas
Authors: Problemos Žurnalas
Published: January 2019

Corespondence between Juozas Girnius and Bronius Kuzmickas
Kito prasmės genezė Husserlio karteziškosiose meditacijose
Authors: Jonkus Dalius
Published: January 2019

Straipsnyje analizuojama fenomenologinė intersubjektyuvumo samprata Husserlio Karteziškosiose meditacijose. Jose autorius tyrinėja ne konkrečias socialumo formas ar personalinio santykio aš – tu subtilybes, bet atvirumo kitam prielaidas. Dėmesys sutelkiamas į konstitutyvinę kito prasmės genezę. Husserlis įsigilina į savasties patirtį parodydamas jos parodoksalų susvetimėjimą su savimi. Tiek savo kūno, tiek savo laiko patirtis atskleidžiama kaip reikalaujanti kitybės. Tiksliau sakant, tokia kūno ir laiko patirtis negalima kaip tapatybė su savimi. Tik patirdamas savo kūną kaip tarpkūniškumą, galiu atsikratyti vidujybės ir išorybės, imanencijos ir transcendencijos prietaro. Kitybės dalyvavimą esamybėje Husserlis aprašo aprezentacijos arba implikacijos terminais, o „poravimasis“ yra svarbiausias tarpkūniškos jungties su kitu apibūdinimas. Kito prasmės kilmę paaiškina ne metafiziškai postuluota transcendencija, bet susiporavimo su kitu patirties aprašymas.
Visuomenė be rinkos
Authors: Murphy John W.
Published: January 2019

[straipsnis anglų kalba; santrauka ir reikšminiai žodžiai lietuvių kalba]

Straipsnyje apmąstoma rinkos reikšmė šiuolaikinėje visuomenėje. Autorius laikosi tam tikros moralizuojančios pozicijos, esą rinka skatina visuotinį susvetimėjimą ir vis labiau besiplėtojantį sociumo narių išsiskaidymą. Remiamasi Karlo Marxo mintimi, esą individas rinkos sąlygomis tampa vienu iš gamybinės jėgos atomų ir todėl praranda savąją tapatybę. Pokapitalistinėmis rinkos visuomenės sąlygomis Marxo pastebėtos išnaudotojiškos tendencijos dar labiau sustiprėja. Rinka čia apibrėžiama kaip savarankiška ir autonomiškai deterministinė būtis, kuri gali būti lengvai atskirta nuo bet kokių socialinių atsitiktinumų ir nenumatytų atvejų socialiniame kontekste. Straipsnio autorius teigia, kad rinkos visuomenėje skatinama ne tik socialinė fragmentacija, visuotinis susvetimėjimas, bet ir kurstomas totalus neatsakingumas, prieštaraujantis krikščionybės dogmoms ir kristocentrizmui bei jais sekančio Emmanuelio Levino filosofinėms pažiūroms. Pažymima, kad poindustrinės gamybinės jėgos manipuliuoja individais ir kartu su jų gaminamais produktais paverčia juos ekonominiais loginiais imperatyvais, reprodukavimo aparatų varžteliais. Tokiu būdu eliminuojama bet kokia socialinio solidarumo galimybė ir įsigali „nesaikingas vartotojiškumas“. Būtent tokio pobūdžio šiuolaikinis vartotojiškumas skatina sociumą deorganizuojančias jėgas ir veda link Margaret Thatcher įvardytos situacijos: ten, kur egzistuoja rinka, neegzistuoja visuomenė.
Politikos filosofijos tikslas
Authors: Jokubaitis Alvydas
Published: January 2019

[straipsnis, santrauka, reikšminiai žodžiai lietuvių kalba; santrauka ir reikšminiai žodžiai anglų kalba]

Straipsnis skiriamas politikos filosofijos kaip disciplinos savitumui apibrėžti. Siekiama parodyti pagrindinius politikos filosofijos ir politikos mokslo skirtumus. Straipsnis pagrįstas prielaida, kad šiuolaikinė politikos filosofija negali išvengti kantiškosios disciplinos tikslų sampratos, pagal kurią būtina tirti ne tik patyrimą, bet jį sukuriančias sąvokines, normatyvines bei vertybines prielaidas. Diskusija su politikos mokslo atstovais sukūrė gynybinį politikos filosofijos kaip disciplinos tapatumą. Tai, ką politikos filosofai sako politikos mokslų akivaizdoje, dažnai skiriasi nuo to, ką jie iš tikrųjų daro imdamiesi nagrinėti konkrečias filosofines problemas
PRASMĖ FILOSOFIJOJE IR FILOSOFIJOS PRASMĖ
Authors: Saldukaitytė Jolanta
Published: January 2019

Meaning in Philosophy and the Meaning of PhilosophyJolanta Saldukaitytė
 
/span>
DALYKINĖ EKOLOGIJOS KALBA XX AMŽIUJE
Authors: Hass-Zumkehr Ulrike
Published: January 2019

Special Language of Ecology in the 20th CenturyUlrike Hass-Zumkehr
KOMUNIKACIJOS TEORIJOS IR KOMUNIKACIJOS FILOSOFIJOS ASIMETRIJA
Authors: Kirtiklis Kęstutis
Published: January 2019

Straipsnyje nagrinėjama komunikacijos teorijos ir komunikacijos filosofijos demarkacijos problema, iškylanti komunikacijos teoretikams siekiant mažinti partikuliarumą ir sukurti universalesnę komunikacijos teoriją. Tvirtinama, jog komunikacijos teorija ir komunikacijos filosofija turi būti apibrėžiamos remiantis skirtingais jų tikslais. Komunikacijos teorija siekia struktūruoti ir kaupti turimas žinias apie komunikaciją, jomis remiantis aiškinti ir numatyti konkrečius komunikacijos atvejus. Savo ruožtu komunikacijos filosofija domisi komunikacijos vieta socialiniame žmogaus gyvenime bei bendrosiomis komunikacijos teorijų ir empirinių tyrimų prielaidomis. Tvirtinama, jog komunikacijos teorija ir komunikacijos filosofija yra skirtingų abstrakcijos lygmenų teorijos, todėl negali būti laikomos lygiavertėmis. Pagrindiniai žodžiai: komunikacijos teorija, komunikacijos filosofija, komunikacijos mokslo metodologija.Asymmetry between Communication Theory and Philosophy of CommunicationKæstutis Kirtiklis 
Summary The author analyzes the problem of a demarcation line between communication theory and philosophy of communication. This problem arises when communication theorists seek to reduce particularism and create a more universal communication theory. The article argues that communication theory and philosophy of communication should be defined through their different ends. Communication theory aims to cumulate and structure the knowledge of communication, to explain and predict particular cases of communication, whereas philosophy of communication is concerned with questions regarding the place of communication in social life and also with theory formation and methodology in communication science. Communication theory and philosophy of communication are on the different levels of abstraction and therefore cannot be considered to be commensurate theories. Keywords: communication theory, philosophy of communication, methodology of communication science.eight: 18px;">
FENOMENOLOGIJA LIETUVOJE
Authors: Sverdiolas Arūnas , Kačerauskas Tomas
Published: January 2019

Straipsnyje apžvelgiamos Lietuvos fenomenologijos ištakos, saitai su Vakarų fenomenologija ir saviti bruožai. Pateikiama plati fenomenologijos, hermeneutikos bei egzistencinės filosofijos panorama, pristatant ne tik pagrindinius šių krypčių atstovus, bet ir jų leidžiamus žurnalus. Teigiama, kad fenomenologija ir įvairios jos atšakos Lietuvoje atsirado drauge su pirmaisiais M. Heideggerio ir E. Husserlio mokiniais, t. y. beveik neatsiliekant nuo Vakarų. Pasak autorių, Lietuvoje ši tradicija įgavo naujų bruožų, kurie sietini su nauju etapu Lietuvos filosofijoje – mąstymo tautine kalba pradžia. Kartu pabrėžiama, kad fenomenologija, nors ir priklausoma nuo tarptautinių ištakų (Freiburgo mokyklos), yra atvira plėtrai. Įvedamas filosofijos brandos vertinimo pagal jos autonomiją vyraujančios mokyklos atžvilgiu kriterijus. Daroma išvada, kad „grynoji“ fenomenologija, pincetu narstanti Husserlio palikimą, ir nereikalinga, ir nenaudinga. Teigiama, kad fenomenologijos jėga pasireiškia jos kūrybiniu užtaisu, kuris sujudina ne tik filosofiją, bet ir kitus humanitarinius bei socialinius mokslus. Pasak autorių, tai – dar gyva tradicija, prie kurios plėtotės prisideda ir Lietuvos mintis. Pagrindiniai žodžiai: fenomenologija, Lietuvos filosofija, ištakos, palikimas.Tomas Kačerauskas. Phenomenology in LithuaniaArūnas Sverdiolas
SummaryThe main thesis of the article is as follows: phenomenology is a living tradition that needs both development and interpretation. The minor thesis follows from the major one: the Western phenomenological tradition and Lithuanian philosophy interact and develop each other. According to the authors, the contact between poetics and philosophy is the dominant form of phenomenology in Lithuania. The phenomenological tradition is treated as a creative and vivid philosophical thought.Key words: phenomenology, Lithuanian philosophy, sources, continental tradition, heritage.
RELIGIJOS FENOMENAS ŠIUOLAIKINIAME PASAULYJE
Authors: Saldukaitytė Jolanta
Published: January 2019

Phenomenon of Religion in Contemporary WorldJolanta Saldukaitytė
 
/span>
FILOSOFINĖ POETIKA: NUO ANTIKOS IKI ŠIŲ DIENŲ
Authors: Barevičiūtė Jovilė Kotryna
Published: January 2019

Kačerauskas T. Filosofinė poetika. Vilnius: Versus aureus, 2006. 280 p. ISBN 9955-699-17-5Philosophical Poetcs: from Antiquity to Our TimesJovilė Kotryna Barevičiūtė
TAUTOS TAPATUMO BEIEŠKANT
Authors: Morkūnienė Jūratė
Published: January 2019

Kuzmickas B. Tautos tapatumo savimonë: lietuvių savimonės bruožai.Monografija. Vilnius: MRU, 2007. 207 p.ISBN 978-9955-19-063-9In Search of National IdentityJūratė Morkūnienė
 
span>
GRAIKIŠKASIS FILOSOFIJOS MITAS
Authors: Saulius Tomas
Published: January 2019

Straipsnyje aptariama galimybė graikų filosofijos fenomeną analizuoti „netechniniu“ aspektu (ieškant alternatyvos tam, ką Heideggeris apibūdina kaip mąstymo „techninio“ interpretavimo aspektą); siūloma šį fenomeną traktuoti kaip diskursą, kurio reikšmė nepriklauso nuo praktinio taikymo sąlygų. „Netechniniu“ požiūriu graikų filosofija – tai idealaus tikslo siekis, galima sakyti, idėjos apskritai siekis, nesutampantis su jokiais kasdieniais interesais. Straipsnyje iškeliama hipotezė, jog graikų filosofijos savivokos ar refleksijos pradinės formos yra ne naujai atsiradusios, bet perimtos iš ankstesniosios literatūrinės tradicijos. Pagrindiniai žodžiai: teorija, praktika, diskursas, išmintis.The Greek Myth of PhilosophyTomas Saulius
SummaryIn the article, the possibility of the “non-technical” interpretation of Greek philosophy is discussed (in other words, we try to find the point of view opposite to that which Heidegger describes as the “technical” aspect of the interpretation of thought). From the “non-technical” point of view, philosophy is conceived essentially as a discourse, and its meaning and value do not depend on the external circums tances of practical application. The main assumption is that Greek philosophy inherits its primordial forms of self-reflection from the previous tradition of Greek literature. It becomes obvious when the new ideal of philosopher (i.e. “wisdom seeker“) is analysed in the context of so-called “Greek wisdom“. Keywords: theory, practice, discourse, wisdom.mily: Calibri, sans-serif;">
INTENCIONALUMO STRUKTŪRA IR GENEZĖ HUSSERLIO FENOMENOLOGIJOJE
Authors: Jonkus Dalius
Published: January 2019

Straipsnyje analizuojama fenomenologinė intencionalumo samprata Husserlio Loginiuose tyrinėjimuose ir vėlesniuose jo raštuose. Siekiama parodyti, jog pačioje statiškoje intencionalumo sampratoje jau yra implikuotos jos genetinio pratęsimo galimybės. Fenomenologinė intencionalumo samprata negali būti redukuota į teorinį santykį su pažinimo objektu, nes joje išryškėja praktinis ir tranzityvus judesio link tikslo realizavimo pobūdis. Fenomenologija atmeta neintencionalių išgyvenimų sampratą, nes tokie išgyvenimai negali būti aprašomi kaip fenomenai, tačiau pripažįsta, jog nė vienas intencionalus išgyvenimas ar jo suponuojamas tikslas negali būti realizuojamas galutinai. Kitaip sakant, kiekvienam išgyvenimui būdingas ne tik universalaus sąmoningumo siekis, bet ir neįsisąmonintas arba nerealizuotas patyrimas. Patyrime patiriame ne tik tai, kas esama, bet ir tai, kas patiriama sykiu kaip kita. Pagrindiniai žodžiai: fenomenologija, intencionalumas, sąmonė, fenomenas, tranzityvumas.The Structure and the Genesis of Intentionality in Husserl’s PhenomenologyDalius Jonkus
SummaryThe article discusses the concept of intentionality in Husserl’s phenomenology. The task of investigation is to show that static structure of intentionality can have prolongation in the genetic concept of intentionality. The concept of intentionality cannot be reduced to theoretical relation with object of cognition. Intentionality is practical realization, transitive movement and teleological process. Intentionality is a process of transition from one act to another. Phenomenological analysis cannot limit itself to only one separate act since every separate act posses the potential transition to another act, while every separate act preserves the interconnection with the integral intentional life. Phenomenology reject concept of nonintentional consciousness, because nonintentional acts of consciousness cannot be described like phenomena. From the other side Husserl affirm that not every act of consciousness can to reach a last goal. With other words, every act of consciousness implicate not only requirement for a plenitude of fulfillment, but in the same time implicate unconscious or unrealizable experience. Keywords: phenomenology, intentionality, consciousness, phenomena, transition.height: 115%; font-family: Calibri, sans-serif;">
FILOSOFIJA LIETUVOS JĖZUITŲ MOKYKLOSE NUO XVI IKI XVIII AMŽIAUS
Authors: Darowski Roman
Published: January 2019

Straipsnį sudaro svarbiausios autoriaus atliktų sistemingų tris dešimtmečius trukusių Lenkijos ir Lietuvos jėzuitų mokyklose puoselėtos filosofijos tyrimų išvados. Aptariamas laikotarpis nuo jėzuitų veiklos Lietuvoje pradžios antrojoje XVI a. pusėje iki XVIII a. pabaigos. Tiriamo laikotarpio jėzuitų filosofijoje išskiriamos dvi kryptys – filosofija, tiesiogiai susijusi su dėstymu, t. y. dėstyta jėzuitų mokyklose, ir pilietinė filosofija, tiesiogiai su dėstymu nesusijusi. Autorius aptaria žymiausius jėzuitų filosofus, jų puoselėtų teorijų ištakas bei reikšmę, sąsajas su Aristotelio doktrina ir besiformuojančiais gamtos mokslais. Paskutiniame skirsnyje minimos mažai tyrinėtos pilietinės filosofijos problemos. Pagrindiniai žodžiai: filosofija jėzuitų mokyklose, filosofija Lietuvoje, antroji scholastika, scholastinis aristotelizmas.Philosophy of Jesuits in Lithuania since the 16th until the 18th CenturyRoman Darowski SJ 
SummaryThe article consists of the most significant conclusions from the research into the philosophy of Jesuits in Poland and Lithuania that had been systematically conducted by the author for thirty years. It refers to the period since the beginning of the activity of Jesuits in Lithuania in the second half of the 16th century until the end of the 18th century. Having distinguished the two areas of Jesuit philosophy in Lithuania of the relevant period – philosophy connected with teaching, i. e. taught at the Jesuit schools, and civic philosophy, not connected directly with teaching – the article discusses the most eminent Jesuit philosophers, as well as the sources and significance of Jesuit philosophy, also its relation to Aristotelian doctrine and new physics of the time. The main concerns of the insufficiently examined civic philosophy are discussed in the last section.Keywords: Jesuit philosophy, philosophy in Lithuania, second scholastics, Jesuit Aristotelianism.e="font-size: 11pt; line-height: 115%; font-family: Calibri, sans-serif;">
Aklumo fenomenas ir rankos judesys
Authors: Baranova Jūratė
Published: January 2019

Straipsnyje svarstoma vizualumo ir kūno judesių sampynos raiška per aklumo refleksijos filosofijos istorijoje atvertį. Bandoma atsekti, kaip postmodernaus „posūkio į vaizdą“ kontekste transformavosi idėjos autoriaus Rene Descartes'o hipotezė apie vizualumo perkodavimą aklojo rankos judesyje dekonstrukcijos idėjos autoriaus Jacques Derrida (1930-2004) knygoje Aklojo prisiminimai. Autoportretas ir kiti griuvėsiai (Memoires d'aveugle: L'autoportrait et autres ruins, 1990). Keliamas klausimas, kaip susipina su aklumo patirtimi Derrida pamėgtos meditacijos apie aukojimą. Be to, klausiama, kaip aklumo patirtis sietųsi su vidinės šviesos metafora. Visas tyrimo laukas neatsiejamas nuo klausimo, kaip fiksuoja aklumo patirtį grafinė dailė, pamatyta filosofo žvilgsniu, ką ypatinga ji aptinka aklojo kūno judesyje, kaip galima paralelė tarp aklojo ir dailininko, tapančio autoportretą.
„Nežinau, kaip paveikti savo odą iš vidaus“ (kūniškasis autonaratyvo aspektas)
Authors: Lavrinec Jekaterina
Published: January 2019

Remiantis teze, kad individo savivokos ir savikūros procesas turi būti svarstomas atsigręžiant į konkrečius kontekstus (gyvenimo istorijas ir atskiras situacijas), straipsnyje rekonstruojama savęs patyrimo topologija. Be to, savivokos dinamika yra neatsiejama nuo kūniškumo, kurio suvokimas svyruoja tarp „savo kūno“ ir „eksponuojamo kūno“ sampratų (priklausomai nuo to, ar į savivokos modelį įtraukiama Kito – žiūrovo, skaitytojo – pozicija. Straipsnyje pasitelkiami trys personažai, nužymintys savivokos „ekstremumus“: tai 1) maksimaliai sąmoningas savo kūno atžvilgiu dendis, eksponuojantis savo kūną kaip meno kūrinį; 2) fotografuojamas žmogus, aptinkantis konfliktą tarp tapatybės ir reprezentacijos (kaip sukurti patrauklų „paviršių“, kuris atitiktų „vidinį pasaulį“) ir 3) atminties netekęs žmogus, kuriam belieka pasikliauti savo kūno fiziologija ir spontaniškumu. „Technologijoms“ (fotokameroms ir vaizdo kameroms, taip pat ir raštui) šiame straipsnyje skiriamas katalizatoriaus vaidmuo, atskleidžiant savęs patyrimo struktūrą, kuri visada numato Kito (stebėtojo, skaitytojo) poziciją. Teigiama, kad savęs eksponavimo technikos (teatralinės dendizmo praktikos, fotografavimasis, dienoraščio rašymas) yra savikūros medijos, t. y. terpės, kuriose formuluojama tapatumo ir reprezentacijos problema.
Gundymas nemirtingumu: kūnas kaip prekė ir išteklius
Authors: Rubavičius Vytautas
Published: January 2019

Postmoderniojo filosofavimo lauke išplito kūno ir su kūnu susijusių sąvokų tinklas, nužymintis esminius dabarties būvio bruožus. Kūnas tapo kultūros ekonomikos vaizdinių generatoriumi, o sykiu kūnas žymi naują kapitalizmo raidos stadiją: globalizacinė geografinė ir kultūrinė kapitalizmo ekspansija pereina į informacinę genetinę ekspansiją. Kūno " teritorijoje" nustatomi kaitūs suprekinimo galios santykių riboženkliai, tačiau tie patys santykiai peržengia visokias kultūrines teritorines apibrėžtis ir kreipia į neišsemiamų biogenetinių turtų klodus, kuriems nusavinti ir įsisavinti pasitelkiamos informacinių, nanoinžinerijos ir genų inžinerijos technologijų pagrindu kuriamos protingomis vadinamos mašinos. Privačios nuosavybės santykiams apėmus gamtos genetinius turtus ir pavertus juos ištekliais, pažinimo subjektas įvykdo išsikeltą Visatos sekuliarizavimo tikslą - jis pats, kaip genų savininkas ir gamintojas, vilioja žmones amžinais jų genetinių informacinių klonų pavidalais, kuriuos bus galima išlaikyti bet kurioje Visatos vietoje. žmogaus suprekinimas ir suišteklinimas - tai du vienas kitą palaikantys ir vienas kitą skatinantys kapitalizmo saviraidos procesai, kurie visuotiniu būdu apsireiškia postmodernybėje. Gundymas "nemirtingumu", kuris nepaprastai sustiprės įvaldžius genetinį kodą (pažymėtina kodo tema meninėje gamyboje), yra postmodernioji galios valdyti apraiška, neišvengiamai išskirstanti žmoniją pagal individų galimybes siekti "nemirtingumo" ir jį įgyti.
G. Deleuze: kūniškoji mnemonika ir socialinės geismo mašinos
Authors: Mickevičius Arūnas
Published: January 2019

Straipsnyje siekiama tematizuoti Gilles'io Deleuze'o sukurtų „kūno be organų“ ir „geismo mašinų“ sąvokų prasmę, jų tarpusavio sąveikos ypatumus. Taip pat parodoma, kaip šios sąvokos gali būti produktyviai taikomos socialinės tikrovės analizei. Remiantis G. Deleuze'o tekstų analize išskiriamos trys sociumo stadijos: laukinių, arba nomadų; despotiška, arba imperinė; kapitalistinė. Daugiausia dėmesio skiriama laukinių ir imperinei socialumo stadijų analizei. Tačiau pagrindinis straipsnio tikslas – ne tik parodyti skirtumus tarp šių dviejų sociumų stadijų, bet ir pagrįsti tezę, kad laukinių, arba nomadų, sociumo organizacija numato ir steigia kūnišką mnemotechniką, o imperinė sociumo organizacija, paneigdama ir transformuodama pirmąją, numato naują transcendentalinę sąmonės atmintį.
Nesatys, priežastingumas ir būtini ryšiai
Authors: Dagys Jonas
Published: January 2019

-
The Fate of Philosophy: Back to the Greeks
Authors: Ruzas Mantautas
Published: January 2019

Algis Mickūnas, Arvydas Šliogeris. Filosofijos likimas. – Vilnius: Baltos lankos, 2009. – 552 p. ISBN 978-9955-23-214-8.
Jacques Derrida’s Interpretation of Pharmakon
Authors: Urbonienė Aušra
Published: January 2019

The article deals with Derrida’s interpretation of Plato’s notion of pharmakon. Pharmakon is the Greek word which has two opposite meanings – “cure” and “poison”. The concept of pharmakon, according to Derrida, produces a play of binary oppositions crucial to Western logocentric tradition: remedy/poison, speech/writing, good/bad, interior/exterior, etc. In Plato’s Pharmacy Derrida questions the main distinction between speech and writing. He argues that speech was viewed as the “original” form of language by Plato and the Western tradition. Writing is a later development – essentially bad, external to memory, productive not of truth but of appearances. Derrida, in his theory of archi-writing, turns upside down the opposition by showing that speech is a form of writing. Also, when reading Plato, Derrida reveals an interconnection between the words pharmakon (remedy), pharmakeus (sorcerer, magician) and pharmakos (scapegoat) which was never used by Plato but, according to Derrida, plays an important role in the character of Socrates. Socrates as pharmakeus becomes the most famous pharmakos in Athens after he drinks the pharmakon.
M. Heidegger and the Basic Problems of Phenomenology: Ontological Difference
Authors: Saldukaitytė Jolanta
Published: January 2019

The paper deals with the problem of ontological difference in the phenomenological context. The tradition of metaphysics was thinking in the perspective of the distinction between being and beings, but the difference itself wasn’t thematized. According to Heidegger, the only problem of philosophy is being itself, so the question of being must be asked again, together with the unthought ontological difference. Firstly, Heidegger analyzes the problem of the ontological difference in terms of Kant, focusing on his thesis that being is not a real predicate. Then, the article demonstrates how explaining the problem of ontological difference is related to the conception of Dasein, the meaning of being, beings, and time. Dasein is a special being who knows the difference between being and beings. But the difference may be explained only if we know the meaning of being itself and the meaning of being of beings. Analysis shows that the meaning of being is seen as temporality. Temporality is also a condition of the ontological difference between being and beings as well.
“Ethics”, “Morality” and Augustinian Liberum Arbitrium
Authors: Eksen Kerem
Published: January 2019

The present paper aims at a reconsideration of the terminological distinction – postulated by eminent contemporary thinkers such as Alasdair MacIntyre and Bernard Williams – between “ethics” and “morality”. Although this distinction has not been settled as a standard*, there is no doubt that it incited fruitful debates relating to the contemporary issues of moral philosophy as well as the history of ethics. Julia Annas, to take one considerable example, presented a full-fledged criticism of the distinction and touched upon crucial questions**. In the following pages, we shall take the general argument of Annas as our starting-point, and reevaluate it with reference to a particular moment in the history of ideas, in order to shed light on the proposed distinction. To this end, we shall focus on the philosophy of Augustine, more precisely on his De Libero Arbitrio (On Free Choice), with the aim of comprehending the novelty of his contribution to the history of ethics. We shall show how Augustine, through his original usage of the concept of voluntas (will), reorganized the sphere of ethics and redefined the relationship between happiness (beatitudo) and right action. We will thereby illustrate that the ethics / morality distinction is highly illuminating for getting the real sense of this process of redefinition and reorganization, as well as the broader transformation that it triggered in the way human action will be problematized by later generations.
Critique of Social Institutions in Gilles Deleuze’s and Felix Guattari’s Philosophy
Authors: Žukauskaitė Audronė
Published: January 2019

The article discusses Deleuze’s and Guattari’s notions of society and state. In Anti-Oedipus, Deleuze and Guattari analyze the territorial, despotic and capitalist machines which are seen not as different stages of historical evolution but as different types of an abstract machine. In A Thousand Plateaus Deleuze and Guattari develop the mechanistic notion of the state: the state – form is an abstract machine or a diagram which can be actualized in different historical state forms. The state – form is juxtaposed to another type of assemblage called the nomadic war machine. If the state-form functions as a principle of unification and standardization, the war machine is seen as a principle of metamorphic transformations and innovations. Deleuze and Guattari’s theories of society and state are compared with Michel Foucault’s mechanistic notion of society. Deleuze contrasts his notion of control society to the notion of discipline society by Foucault. If the mechanisms of discipline are discontinuous and function in precise space areas, the mechanisms of control produce continuous and all-encompassing networks which totally merge with our corporeal existence.