bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
MOKYTOJO ASMENYBĖS BRUOŽŲ IR UGDYMO PROCESE ATLIEKAMŲ VAIDMENŲ RYŠYS SU PAAUGLIŲ ORUMO UGDYMUSI
Authors: Virbalienė Akvilė
Published: May 2019

Šiame straipsnyje analizuojami mokytojų asmenybės bruožai ir atliekami vaidmenys ugdymo procese, pagrindžiant jų ryšį su paauglių orumo ugdymusi. Mokymo ir auklėjimo procesuose svarbiausias ugdymo(si) instrumentas yra mokytojo asmenybė. Asmeninės žmogaus savybės visuomenėje yra vertinamos tos, kurios parodo orumo realizavimą elgesyje ir santykiuose, t. y. dorovinės vertybės, kurių pagrindu reiškiasi orumas.Tyrimo probleminis klausimas: kokie mokytojo asmenybės bruožai ir ugdymo procese atliekami vaidmenys yra susiję su paauglių orumo ugdymu bei ugdymusi? Probleminis klausimas neatsiejamas nuo tyrimo objekto — ryšio tarp mokytojo atliekamų vaidmenų ir paauglių orumo ugdymosi. Todėl išsikeltu tyrimo tikslu siekiama apibūdinti bei nustatyti mokytojų asmenybės bruožus ir atliekamus vaidmenis ugdymo procese, pagrindžiant jų ryšį su paauglių orumo ugdymusi. Duomenų rinkimo metodas — apklausa raštu, naudojant mišraus tipo klausimyną. Klausimyną sudarė 7 matricos tipo klausimai, apimantys 63 uždarus teiginius.Statistinė tyrimo duomenų analizė atlikta naudojant programų paketą SPSS for Windows 12.0. Aprašomosios statistikos metodais apskaičiuotos įvairių rodiklių skaitinės charakteristikos (procentinis atsakymų į klausimus skirstinys ir standar-tinis nuokrypis (SN), parodantis procentinius duomenis). Koreliacinė analizė atlikta pagal Spirmeną, nes klausimynas nėra traktuotinas kaip standartizuotas testas. Kokybiniai duomenys analizuoti remiantis kokybine turinio analize.Straipsnyje atskleidžiama, kad mokytojas ugdymo procese atlieka vyresniojo draugo (mentoriaus), klasės lyderio, auklėtojo, informatoriaus, dalyko dėstytojo ir socialinio pedagogo vaidmenis. Gauti kiekybinio tyrimo rezultatai leidžia teigti, kad: a) mokytojo, kaip mentoriaus, vaidmuo egzistuoja tik teoriškai, nes mokytojai menkai tegeba pel-nyti moksleivių pasitikėjimą ir mokytojas nėra tas asmuo, kuriuo pavyzdžiu jie sektų; b) mokiniai nesižavi mokytojo asmenybe ir jo buvimas klasėje nesudaro sąlygų gerai jaustis, neskatina atvirumo. Tai leidžia manyti, kad mokytojas, kaip klasės lyderis, paauglių orumo ugdymesi neatlieka svarbaus vaidmens; c) mokytojas, kaip auklėtojas, geba būti dėmesingas ir rūpestingas, tačiau mokiniai, bendraudami su auklėtoju, neišmoksta gerbti savęs ir kitų; d) mokytojai retai gerbia mokinių nuomonę ir būna teisingi, taigi mokytojas, atlikdamas informatoriaus vaidmenį, tik iš dalies turi įtakos mokiniams ugdantis orumą; e) mokytojas, kaip dalyko dėstytojas, yra plačiai išugdęs dalyko mokytojo vaidmeniui realizuoti būtinus gebėjimus; f) mokytojas, kaip socialinis pedagogas, retai geba mokinius auklėti savo asmenybės pavyzdžiu, o tai leidžia teigti, kad nedaro įtakos paauglių orumo ugdymuisi.
Post-Activation Potentiation and Fatigue in Quadriceps Femoral Muscle after a 5 s Maximal Voluntary Isometric Contraction
Authors: Masiulis Nerijus , Skurvydas Albertas , Kamandulis Sigitas , Sniečkus Audrius , Brazaitis Marius , Daniusevičiūtė Laura , Ramanauskienė Irina
Published: May 2019

Following an acute physical exercise, both post-activation potentiation and fatigue of the neuromuscular apparatus may occur. The voluntary recruitment of motor units occurs with frequencies that elicit incompletely fused tetanic contractions and these frequencies are most susceptible for post-activation potentiation as well as low-frequency fatigue. Therefore, the goal of the present study was to investigate which of the processes post-activation potentiation or low-frequency fatigue will be prevalent after 5 s maximal voluntary contraction (MVC). Eight healthy untrained men (age 24—35 years, mass 81.2 ± 5.1 kg) performed maximal sustained isometric knee extension for 5 s at a knee angle of 90 degrees. The contractile properties of quadriceps muscle evoked by electrical stimulation at 1, 7, 10, 15, 20, 50 Hz and 100 Hz, were recorded before and immediately after the exercise and 3, 5, and 10 min following the exercise. The rest interval between muscle electrical stimulation was 3 s. A significant raise of force evoked by 1—15 Hz stimulation was observed immediately after the 5 s MVC exercise (p < 0.01). Later in recovery (at 10 min) the contraction force at 15 Hz and 20 Hz significantly decreased (p < 0.05). Tetanic force at 50 Hz and 100 Hz demonstrated a significant decrease immediately after the exercise and remained depressed up to 3 min (p < 0.01). The ratio of 20 / 50 Hz recorded immediately after the 5 s MVC increased significantly (p < 0.05), however 10 min after the exercise there was a significant decrease compared to its initial level (p < 0.05). The simultaneous occurrence of post-activation potentiation at low stimulation frequencies and suppressed forces at high stimulation frequencies suggests that potentiation and fatigue mechanisms were acting concurrently. Moreover, when post-activation potentiation is lost (in 10 min after the 5 s MVC exercise), the contraction force at low stimulation frequencies decreases resulting in significant low-frequency fatigue.Keywords: isometric exercise, electrical stimulation, low-frequency fatigue, recovery.
Lietuvos vyrų rankinio rinktinės 2004—2005 metų žaidimo puolant veiksmų ypatumai
Authors: Onusaitytė Gintarė , Skarbalius Antanas
Published: May 2019

Tyrimo tikslas — nustatyti Lietuvos vyrų rankinio rinktinės (LVRR) 2004—2005 metų laikotarpio žaidimo puolant ypatumus. Taikant kompiuterinę rankinio komandos veiksmų registravimo ir analizės programą (Krušinskienė, Skarbalius, 2002), buvo stebėtos šešerios Lietuvos vyrų rankinio rinktinės 2005 m. pasaulio čempionato ir trejos 2006 m. Europos čempionato kvaliﬁ kacinių varžybų rungtynės. LVRR varžovų vartus atakavo vidutiniškai 59,9 ± 5,1 karto, atakų veiksmingumas — 51,0 ± 4,6%. Nors šie rodikliai atitinka elito rinktinių žaidimo lygmenį, tačiau būtina įvertinti tai, kad LVRR rungtyniavo su tomis rinktinėmis, kurios nedalyvavo Europos ar pasaulio čempionato ﬁ nalo etapo varžybose. Pozicines atakas LVRR taip pat sėkmingai baigė (47,6 ± 6,1%) kaip ir elito rinktinės. Veiksmingiausios (81,3%) buvo 50—60 sekundžių trukmės atakos. LVRR kontra-takų veiksmingumas atitiko elito rankinio rinktinių žaidimą, veiksmingiausios komandinės kontratakos (73,3 ± 33,2%). LVRR vidutiniškai per rungtynes įmetė 30,3 ± 0,9 įvarčio — 2 įvarčiais daugiau nei elito rinktinės. LVRR rankininkai klydo tiek pat, kaip ir elito rinktinių žaidėjai. Žaidimas 6—9 m zonoje, yra vienas iš rodiklių, apibūdinantis koman-dos žaidimo braižą, tačiau olimpinėse žaidynėse, pasaulio ir Europos čempionatuose šis rodiklis neregistruojamas. LVRR pozicinių atakų veiksmingumas neaktyviai žaidžiant 6—9 m zonoje (58,2 ± 7,8%) buvo didesnis nei aktyviai žaidžiant 6—9 m zonoje (48,2 ± 10%). Buvo nustatyti šie LVRR puolimo privalumų požymiai: vyraujantis veiksmingas pozicinis puolimas (42,6 ± 5,2 kartų), veiksmingos atakos neaktyviai žaidžiant 6—9 m zonoje (58,2 ± 7,8%), žaidimas dauguma (80%), komandinės kon-tratakos (73,3 ± 33,2%). LVRR puolimo trūkumai: mažesnis individualių (65,8 ± 40,1%) ir grupinių (61,9 ± 37,4%) kontratakų veiksmingumas, neveiksmingos vidutinės trukmės pozicinės atakos (58,3%), nepakankamai veiksmingos atakos aktyviai žaidžiant 6—9 m zonoje (48,2 ± 10%). Blogesnis nei elito rankinio rinktinių LVRR metimų į vartus veiksmingumas, kuris ir vienais (2004 m. — 51,7 ± 3,9%) ir kitais metais (2005 m. — 51,1 ± 4,4%) buvo vienodas.Raktažodžiai: rankinis, varžybinės veiklos modeliai, Lietuvos vyrų rankinio rinktinė.
Netradicinių priemonių taikymo poveikis metimų tikslumo rodiklių kaitai
Authors: Kreivytė Rasa , Stonkus Stanislovas
Published: May 2019

Paskutiniais metais metimų į krepšį tikslumas, pastovumas imtas nagrinėti įvairiomis žaidimo situacijomis tiriant kamuolio išmetimo, jo skriejimo greitį ir laiką, taikant įvairias pagalbines ir netradicines priemones, lemiančias metimų į krepšį veiksmo, jo atskirų dalių (judesių) pastovumą, tikslumą (Amberry, 1996; Stonkus, 2003; Palubinskas, 2004; Cooper, 2005; Fontanella, 2006; Wolf, 2006 ir kt.).Susipažinus su metimų į krepšį technikos, jos pastovumo, tikslumo priklausomybės tyrimais, suvokiant teorinę ir praktinę tokių tyrimų ir jų išvadų reikšmę, aktuali mokslinė problema: kokį poveikį turi parengiamieji judesiai, tai-kant įvairias netradicines pagalbines priemones (pagalbinės rankos įtvarą, specialų mokomąjį kamuolį) krepšininkių metimų į krepšį pastovumui ir tikslumui. Tyrimo tikslas — nustatyti bei įvertinti specialaus pagalbinės rankos įtvaro ir mokomojo kamuolio poveikį metimo į krepšį tikslumo kaitai.Tiriamąjį kontingentą sudarė jaunosios (14—15 m.) krepšininkės (n = 36). Eksperimentinės grupės žaidėjos (n = 18) buvo suskirstytos į tris grupes: pirma metė baudos metimus su specialiu pagalbinės rankos  įtvaru, kuris imobili-zuoja pagalbinės rankos judesį metant į krepšį (n = 6); antra grupė metė su specialiu mokomuoju kamuoliu (n = 6), trečia — mišri (naudojo specialų įtvarą ir specialų kamuolį). Kontrolinės grupės žaidėjos (n = 18) baudos metimus metė be specialių pagalbinių priemonių. Tris kartus per savaitę (eksperimentas truko 4 savaites) buvo metami baudos metimai (n = 100), žaidėjai pačiai pasiimant kamuolį po mesto baudos metimo. Buvo registruojamas tikslių baudos metimų skaičius ir atlikimo laikas. Kiekvieno bandymo metu krepšininkė buvo vertinama pagal atlikto metimo rodi-klius. Taikant specialias pagalbines metimo į krepšį priemones (specialų pagalbinės rankos įtvarą ir specialų moko-mąjį kamuolį) geriausi rezultatai buvo trečios eksperimentinės grupės, kurios tiriamosios baudos metimus metė su įtvaru ir specialiu kamuoliu. Šios grupės tikslių metimų į krepšį skaičius po eksperimento pagerėjo nuo 52,3 ± 9,1 iki 79,0 ± 9,8 (+26,7 tikslaus metimo). Grupė krepšininkių, kurios metė metimus tik su specialiu mokomuoju kamuoliu, tikslių baudos metimų skaičių pagerino nuo 51,2 ± 8,5 iki 70,8 ± 8,6 (+19,6). Grupė, kuri metė baudos metimus su specialiu nemetamosios rankos įtvaru, tikslių metimų skaičių pagerino nuo 52,2 ± 9,5 iki 72,7 ± 9,6 metimų (+20,5). Visų trijų eksperimentinių grupių baudos metimų į krepšį tikslumo rodikliai, lyginant su kontrolinės grupės rodikliais, po eksperimento pagerėjo statistiškai reikšmingai (p < 0,05), todėl netradicinių pagalbinių priemonių taikymas ugdant ir įtvirtinant šio technikos veiksmo įgūdžius yra veiksmingas.Raktažodžiai: krepšinis, baudos metimai, specialus pagalbinės rankos įtvaras, specialus mokomasis kamuolys.
Jaunesniojo mokyklinio amžiaus berniukų šoklumo rodiklių pokyčiai
Authors: Rudas Eduardas , Skurvydas Albertas , Mickevičienė Dalia , Mickevičius Vaidas , Juraitis Tomas
Published: May 2019

Tyrimo tikslas — nustatyti ir palyginti jaunesniojo mokyklinio amžiaus berniukų šoklumo rodiklių kaitą, skirtingais krūviais ugdant šoklumą du mėnesius.Šiame straipsnyje palyginta jaunesniojo mokyklinio amžiaus sveikų, normaliai išsivysčiusių ketvirtų klasių (9—11 m.) berniukų šoklumo kaita, ugdant šoklumą skirtingais krūviais aštuonias savaites. Buvo tiriami 49 ketvirtų klasių ber-niukai. Tirtos dvi eksperimentinės grupės ir viena kontrolinė. Eksperimentinėse grupėse buvo 32 moksleiviai, po 16 kiekvienoje. Pirmos eksperimentinės grupės tiriamųjų (n = 16) amžius — 10,0 ± 0,7 m., kūno masė — 33,1 ± 5,1 kg, ūgis — 143,0 ± 6,5 cm, antros (n = 16) — amžius — 10,3 ± 0,4 m., kūno masė — 34,8 ± 6,7 kg, ūgis — 143,6 ± 7,2 cm, kontrolinės (n = 17) — amžius — 10,4 ± 0,5 m., kūno masė — 34,8 ± 6,8 kg, ūgis — 145,1 ± 6,8 cm. Atlikti trys tyrimai.Eksperimentinėse grupėse šoklumas ugdytas per 15 pratybų, kurios truko beveik du mėnesius po du kartus per sa-vaitę. Kontrolinė grupė buvo testuojama tik du kartus — tyrimo pradžioje ir po 8 savaičių. Visose grupėse kiekvienų pratybų metu po neintensyvios 10 min pramankštos buvo atliekami vertikalūs šuoliai maksimaliai pašokant. Pirmoje eksperimentinėje grupėje tiriamieji per kiekvienas pratybas atliko po 50 šuolių kas 30 s, antroje — po tokios pat pramankštos buvo atliekami 25 šuoliai kas 30 s per kiekvienas pratybas. Kontrolinėje grupėje po tokios pat pra-mankštos buvo atliekami 25 šuoliai kas 30 s. Visose grupėse rekomenduojama pašokti kiek galima aukščiau. Šuolių aukščiui nustatyti buvo naudojama kontaktinė platforma, sujungta su elektroniniu šuolio aukščio ir atsispyrimo laiko matuokliu. Vertikalūs šuoliai aukštyn atliekami amortizuojamai pritūpiant iki 90o (hp 90) kampo per kelius (kampas kontroliuojamas stebint), tiriamojo rankos — ant juosmens. Tiriamųjų šuoliai ﬁ ksuojami asmeniniame protokole. Rezultatai apdoroti matematinės statistikos metodais.Berniukų šoklumas abiejose eksperimentinėse grupėse pagerėjo reikšmingai, tačiau berniukų, atlikusių daugiau šuolių, rezultatai pagerėjo reikšmingai (p < 0,05), palyginti su mažiau šuolių atlikusių tiriamųjų. Kontrolinės grupės berniukų šuolių rezultatų skirtumas  nereikšmingas. Dėl pratybų moksleivių šoklumo vidurkių rezultatų sklaida pa-didėjo ir kur kas labiau grupės, kuri atliko daugiau šuolių. Be to, nustatyta, kad nėra reikšmingo koreliacinio ryšio tarp šuolių aukščio ugdymo pratybų pradžioje ir pabaigoje (po 15 pratybų).Raktažodžiai: šuoliai, šoklumo technika, raumenų nuovargis.
Motor Learning of Gross-Motor Skills under Variable Practice Conditions
Authors: Haudum Anita , Birklbauer Jürgen , Josef Kröll , Müller Erich
Published: May 2019

Research background and hypothesis. For both the athlete and the coach, the purpose and goal of training is the same: to enhance performance. Research aim. This study investigated the effect of differential learning on basketball free throw and volleyball strike. Research methods. In the basketball experiment, in pre-, post- and retention test design, the free throw performance was measured (number of successful shots). Aiming to investigate transfer performance, jump shots were tested. In the volleyball experiment, movement variability during the strike was further increased by the application of an elastic constraint. The second intervention and quasi-control group trained under constant practice conditions. Ball velocity and accuracy were analysed with a constant and a variable test.Research results. No signiﬁ cant differences were observed for either the free throw (p > 0.05) or the transfer performance (p > 0.05). However, a positive trend for the variable group was observed in the transfer situation. For the strike in volleyball, the differential learning group had a signiﬁ cant advantage with respect to velocity in a variable test situation (p < 0.05) whereas in the constant situation (p > 0.05) and measurements for accuracy (p > 0.05) it did not reveal similar results.Discussion and conclusions. In both experiments, the set variability leads to beneﬁ ts in variable (transfer) situations. However, as a practical consequence, especially for constant situations, certain moderator variables such as training age or background in other sports or activities must be kept in mind to adjust the amount of external or intervention-induced variability.Keywords: differential learning, variability, adaptability, ball sports.
Dependence of Muscle Torque of Ankle Plantar and Dorsal Flexors on Different Ankle Angles
Authors: Solianik Rima , Aleknavičiūtė Vaida , Andrijauskaitė Zita , Putramentas Algimantas , Dargevičiūtė Gintarė , Parulytė Dovilė , Skurvydas Albertas
Published: May 2019

Research background and hypothesis. There is much research information about the relationship between the knee joint angle and the quadriceps muscle torque (Mohamed et al., 2002), but still we lack evidence about the relationship between ankle angle and calf muscle torque. Research aim. The purpose of this research was to establish the dependence of maximal voluntary contraction (MVC) and electrical stimulation (ES)-evoked torque and calf muscle electrical activity (EMG) on different ankle plantar and dorsal ﬂ exion angles. We hypothesized that the calf muscle MVC and ES-evoked torque as well as muscle EMG amplitude would increase with increasing muscle length (i. . increasing ankle angle).Research methods. The subjects in the research were ten non-trained men. Calf plantar and dorsal ﬂ exors muscle ES and MVC torque were tested at eight different ankle angles (–25 o ; –15 o ; –5 o ; 0 o ; 15 o ; 25 o ; 35 o ; 45 o ) which were chosen in randomized sequence. The tibialis anterior, soleus, gastrocnemius lateralis and medialis muscle EMG were measured during muscle MVC.Research results. The results showed that the highest ES-evoked and MVC developed torque of plantar ﬂ exion muscles was at –25° ankle angle (149.1 ± 31.6 N·m and 207.8 ± 38.1 N·m, respectively), while the highest dorsal ﬂ exion MVC muscle torque was at 25° ankle angle (47.2 ± 8.1 N·m). However, dorsal ﬂ exion muscle MVC torque increased with the muscle length only until 25° ankle angle. Discussion and conclusions. Plantar flexion muscle electrical stimulation evoked and plantar / dorsal ﬂ exion muscle maximal voluntary contraction torques are highest at that ankle angle where muscle length is the longest.Keywords: maximal voluntary contraction, electrical stimulation, EMG.
Alternation of Physical and Functional Powers of High Performance Female BMX Cyclist during Yearly Training Cycle
Authors: Milašius Kazys , Dadelienė Rūta , Tubelis Linas , Skernevičius Juozas
Published: May 2019

Research background and hypothesis. There is a lack of information on BMX cyclists’ training. Information about athletes’ of this cycling event training and their organism adaptation to physical loads practically does not exist in Lithuania. Consequently, it is relevant to reveal the main characteristics of alternation of Lithuanian high performance international class female cyclists’ physical and functional powers. The hypothesis that physical and functional power indices between BMX cyclist and track cyclist differ is being tested.Research aim was to reveal characteristics of Lithuanian high performance female BMX cyclist’s physical and functional power indices and their alteration during yearly training cycle; to compare them to analogical data of other cycling event athletes.    Research methods. Research of a Lithuanian BMX female cyclist (A) was organized in VPU Sport Science Institute in 2010–2011. Research was carried out during these yearly cycle periods: preparatory (I), competition (II), and transitional (III).Research  results.  Physical  development  indices  were  established  and  muscular  power  in  various  energy producing zones was analyzed. Maximal anaerobic alactate glycolytic capacity (MAAGC) with applied 30-s test was established as well. Functional capacity of blood circulation and respiratory system was evaluated under resting heart rate, its rate alteration after standard physical load, and after one minute recovery; under these data Roufier index was calculated. Indices of female BMX cyclist’s physical and functional powers were compared to analogical results of female sprint track cyclist – 200 m event World champion (B), and female track cyclist – 3 km pursuit event World championship bronze winner (C).Discussion and conclusions. Our analyzed BMX cyclist’s SMCP is very high and exceeds the same index of  cyclists  in  other  various  specializations  analyzed.  However, AAMP  and  mixed  anaerobic  alactate  glycolytic muscular power indices are insignificantly lower than analogical indices of one of the best World track sprinters. Elite cyclist’s (C), whose part of energy, during competition period, is produced in aerobic way, functional capacity of blood circulation system is the highest and these indices of the investigated BMX cyclist are lower than aerobic capacity of cyclist C.Keywords: bicycle motocross, physical development, muscular power, functional capacity.
Relationships between 16-18-Year-Old Students’ Participation in Extracurricular Activities and Their Pro-Social Behaviour as Well as Their Value Orientations
Authors: Baltakienė Lina
Published: May 2019

Research background and hypothesis. Extra-curricular activities are concurrent with personality development, often  named  as  assumption  to  pro-social  behaviour  and  analysed  considering  value  orientation.  The  following hypothesis was set in the study: indexes of expression of pro-social behaviour and value orientation were more characteristic of students involved in extra-curricular activities in comparison with non-active (after school) students. Type of extra-curricular activities was included in the analysis.Research  aim. The aim of the study was to analyse relationships between students’ participation in extra-curricular activities and expression of pro-social behaviour as well as their value orientation. Research methods. The sample consisted of 179 students (82 girls and 97 boys) at the age of 16–18 years. Written survey was applied for the research. The participants completed the Pro-social Tendencies Measure (Carlo et al., 2003) and S. H. Schwartz’s (1992) value orientation methodology. Participation in extra-curricular activities was assessed by asking question with a detailed list of structured activities.Research  results.  Results  of  the  study  revealed  that  there  were  no  links  between  students’  participation  in extra-curricular activities and pro-social behaviour. However, it was determined that public assistance was more characteristic of students participating in artistic extra-curricular activities in comparison to students that attended sports  activities  after  school. The  same  situation  was  with  value  orientation:  there  was  absence  of  correlations between students’ participation in extra-curricular activities and value orientation, but significant differences related to the type of extra-curricular activities were found. Self-transcendence was more important to students that attended artistic extra-curricular activities in comparison with students participating in sports activities after school.Discussion and conclusion. Tendencies of results of this research are comparable to those in other scientific studies.  Studies  that  examined  participation  in  extra-curricular  activities  and  value  orientations  of  interfaces  in Lithuania are still missing.Keywords: value orientation, students’ participation in extra-curricular activities, pro-social behaviour.
Effect of Two Different Methods Reducing Body Mass (Rapid and Medium Rapid) on Professional Wrestlers’ Changes in Body Composition and Force
Authors: Matulevičiūtė Birutė , Šermukšnienė Renata Žumbakytė , Mockus Pranas , Bieliūnaitė Agnė
Published: May 2019

Research background and hypothesis. Wrestlers often want to reduce body mass during a short period of time. According  to  literature,  it  is  important  not  to  change  body  composition  when  reducing  body  mass.  It  has  been intended to examine muscle force changes when reducing body mass rapidly and averagely rapidly.Research aim was to estimate the effect of methods reducing body mass (rapid, averagely rapid) on wrestlers’ changes in body mass components and force.Research methods. Groups of research participants: one – wrestlers who did not reduce body mass (n = 47), two  –  wrestlers  who  reduced  body  mass  rapidly  (n  =  16),  three  –  wrestlers  who  reduced  body  mass  averagely rapidly (n = 9). Muscle force (dynamometer MMT) and mass components (bio-impedance method Tanita 300) were estimated before and after reducing body mass.Research results.  Before reducing body mass (rapidly, averagely rapidly) wrestlers’ body mass was greater (p < 0.05) than after reducing it. Wrestlers lost 4.5% of body mass when reducing it rapidly (24–72 hours), when averagely rapidly (72 hours – 2 weeks) – 4.03%. After reducing body mass fat free body mass decreased tendentiously. Using rapid method, wrestlers’ force of both legs diminished (p < 0.05), when using averagely rapid method, force of left leg diminished (p < 0.05). Force of arms decreased (p < 0.05) after reducing body mass by both methods. Discussion and conclusions. Subjects used aggressive method of reducing body mass. They need appropriate training about athlete nutrition, optimal reduced body mass. Tendentious decrease in free body mass shows decrease in muscle force.Force  in  arms  and  legs  significantly  decreased  for  wrestlers  using  rapid  and  averagely  rapid  methods  for reducing body mass.Keywords:  reducing body mass, mass components, change in force, judo.
Dynamics of Concatenation between Cardiac Output and Indices of Arterial Blood Presure during Graded Exercise Stress in Endurance Cohort
Authors: Papievienė Vilma , Trinkūnas Eugenijus , Buliuolis Alfonsas , Grūnovas Albinas , Poderys Jonas
Published: May 2019

Research background and hypothesis. Potential mechanisms through which muscle perfusion is altered during prolonged exercise are not fully understood. The methods applied in the  analysis of human data are very important  because  many crucial variables are not directly measureble or even identifiable.Research aim  was to  find out the peculiarities in concatenation between  central and peripheral cardiovascular changes under conditions of increasing fatigue.Research methods. Well-trained endurance runners underwent a 50 W increase in workload (bicycle ergometry) every 6 minutes and they exercised until inability to continue the task. Dynamics of concatenation between cardiac output and systolic arterial blood pressure (ABP), diastolic ABP and total peripheral resistance were assessed using a method based on matrix theory proposed by Lithuanian scientists.Research results. The increase of cardiac output during exercising has the same tendency of stepwise increase of workload, but changes of systolic and diastolic ABP with accumulation of fatigue could be characterized as linear type dependent with the time of exercising. The concatenation between the changes in cardiac performance and behaviour of peripheral vasculature increased at onset of exercising and the decrease or loss of the concatenation led up to inability to continue exercising.Discussion and conclusions. The importance of peripheral factors, i. e. decrease of diastolic blood pressure, reduction  of  total  peripheral  vascular  resistance  plays  an  increasingly  significant  role  for  cardiac  output  during continuous exercising. The concatenations between the changes of these indices and cardiac output increase and in the case of high-grade fatigue concatenations begin to decline.Keywords: cardiac output, periferal vascular resistance, concatenation.
Cardiac Function and Muscular Oxygen Desaturation in Sprint and Endurance Cohorts during the Incremental Bicycle Ergometry
Authors: Papievienė Vilma , Poderienė Kristina , Trinkūnas Eugenijus , Grūnovas Albinas , Poderys Jonas
Published: May 2019

Research background and hypothesis. The objective of this study was to compare the velocity of changes of cardiac output and muscular oxygen desaturation during the graded exercise stress in endurance and sprint cohorts.Research  methods.  The  subjects,  13  long  distance  runners  and  11  sprinters,  underwent  a  50W  increase  in workload every 6 minutes and they exercised till the inability to continue the workout.  The heart rate (HR), cardiac output and oxygen desaturation (StO 2 ) in lateral head of the rectus femoral muscle were registered. Research results. The averaged values of change in cardiac output at each stage of workout were similar for both cohorts. We found statistically significantly higher velocities of changes in StO 2  in the sprint cohort than in the endurance cohort. The lower physical performance abilities are typical of the sprint cohort compared to the endurance cohort but three was no difference between the averaged maximal HR values registered at the end of incremental ergometry. During the exercising with given work rate at stages which became subjectively hard, the StO 2  decreased to the same smallest level. This means that the same type of change and the same smallest degree of StO 2  occurs just before the inability to continue the exercising.  Discussions and conclusions. The endurance cohort features a more extensive slow augmentation and greater peak values of cardiac output compared to the sprint cohort.  The same type of changes and the same degree of muscular oxygen desaturation occur at the point of the inability to continue the exercising, but faster changes in oxygen desaturation in muscular tissue are characteristic of the sprint cohort compared to the sprint cohort.Keywords:  bicycle ergometry, cardiac output, oxygen desaturation.
Optimization Methods in Physical Education Lessons for Girls in the Second and the Third Grades
Authors: Ilyasova Almagul , Kovalenko Valery , Erzhanov Zhanymmurat
Published: May 2019

Background. Theoretical analysis of research papers allowed us to establish that physical preparation of pu-pils in elementary grades as an area of scientific and pedagogical knowledge was not investigated enough. Despite great efforts to cover a lot of questions and undoubted theoretical and practical significance of educational research, it should be noted that the problem of physical education for younger pupils using sports games in the lessons of physical education remains open to theoretical understanding and experimental study. There is a lack of specific studies that reveal the basic trends and ways to optimize the studied phenomenon. Worsening situation in the area of physical training in junior classes and individual indicators of health status in the country encourages looking for scientific solutions of the problem. Research aim was to define the most effective methods of physical education for 8–9-year-old girls, learners of the second and third grades, during physical education lessons including elements of sports games in a comprehensive school.Methods. Research participants were 64 girls from the second and the third grades. They were divided into 4 groups – 3 experimental groups and one control group. During the experiment, group E1 was allotted 75% of the time of the lesson for training technical actions of sports, group E2 – 50% in E3 – 25%, for the development of physi-cal skills – 25, 50 and 75% respectively. The effectiveness of the proposed program was estimated by the changes in the indicators of physical development and general physical fitness.Results and conclusions. Physical development of girls during the school year changed considerably. The most clearly expressed change was noted in the results of the changes in the girls’ body weight, from 20.32 to 23.24% in all groups. No significant differences between the experimental and control groups in terms of physical development were identified. Indicators of general physical fitness for the whole period of the experiment significantly increased in all the groups studied (p < .05–.001). They may be divided into two groups:•  The first group included indicators which were significantly higher in the experimental group E3, where more time was devoted to physical training (running at 30 m, the hand strength) during the physical educa-tion lessons; •  The second group included indicators which were significantly higher in the experimental group E1, where more time was devoted to sports (long jump, making a shot, running 3 x 10 m) during physical education lessons. Thus,  the  lessons  of  physical  education  with  elements  of  sports  promoted  more  intensive  development  of the overall fitness of girls aged 8–9 years compared to those who attended physical education lessons conducted according to the general curriculum.Keywords: girls in the second and the third grades, physical education class, physical development, physical ftness, sports and games.
Atėnų olimpinių žaidynių rankininkų kūno sudėjimo, varžybinės patirties, amžiaus ir sportinių rezultatų sąveikos ypatumai
Authors: Skarbalius Antanas
Published: May 2019

Tyrimo tikslas — nustatyti rankininkų kūno kompozicijos, varžybinės patirties, amžiaus poveikį Atėnų olimpiniųžaidynių sportiniams rezultatams ir tai, kaip šie rodikliai kito per keturis olimpinius ciklus. Duomenys apie šaliųrinktinių žaidėjus gauti iš oficialių dokumentų (Athens’2004. Men’s tournament. 2004. CD-ROM. Basel: IHF.).Matematinės statistikos metodais (nustatant aritmetinį vidurkį, standartinį nuokrypį, vidurkių skirtumo reikšmingumąpagal Stjudento nepriklausomų imčių t kriterijų, koreliacijos ryšius) buvo įvertinti 12 šalių rinktinių (n = 168) dalyviųūgio, svorio, varžybinės patirties (rungtynių ir pelnytų įvarčių), amžiaus rodikliai. Turnyro rankininkų amžiaus vidurkis28,5 ± 4,6 metų, ūgio — 190,9 ± 7,1 cm,  svorio — 92,3 ± 9,9 kg, dalyvis rinktinėje vidutiniškai buvo žaidęs 93 ± 9,4rungtynių ir pasiekęs 257 ± 223 įvarčius. Brandesnio amžiaus rinktinės Atėnų olimpinėse žaidynėse turėjo didžiausiasgalimybes (r = 0,733) laimėti, toliau pagal svarbą ėjo ūgio (r = 0,677), patirties (žaistų rungtynių) (r = 0,551), svorio(r = 0,489), pasiektų įvarčių (r = 0,385) rodikliai. Europos šalių rankininkai buvo 4,7 cm reikšmingai (p < 0,001)aukštesni, 4,7 kg reikšmingai (p < 0,001) sunkesni, 1,8 metų vyresni negu kitų žemynų šalių rinktinių (KŽŠR) žaidėjai,ir tai sudarė didesnes prielaidas laimėti. Atėnų olimpinių žaidynių rankininkai buvo vienu centimetru aukštesni(190,9 ± 7,2), 2,4 kg reikšmingai (p < 0,05) sunkesni (92,3 ± 9,9), 0,6 metų vyresni (28,5 ± 4,6) ir tokios pat varžybinėspatirties, lyginant su Sidnėjaus olimpinių žaidynių rankininkais.Raktažodžiai: rankinis, olimpinės žaidynės, kūno sudėjimas, parengtumo ir sportinių rezultatų sąveika.
Pradedantieji sprinteriai greičiau bėga basomis nei su bateliais
Authors: Stanislovaitis Aleksas , Bradauskienė Kristina , Lingytė Edita , Kudirkaitė Jūratė , Skurvydas Albertas
Published: May 2019

Tyrimo tikslas — palyginti pradedančiųjų ir treniruotų jaunųjų sprinterių bėgimo žingsnio parametrus bei sportinįrezultatą. Buvo tirti: pradinio rengimo trumpųjų nuotolių bėgikai vaikai (V) (n = 22; amžiaus vidurkis 12,33 ± 0,47 m.,ūgis 159 ± 12 cm, svoris 47,71 ± 11,71 kg) ir jauniai sprinteriai (S) (n = 8; amžiaus vidurkis 18 ± 0,74 m., ūgis175 ± 1,71 cm ir svoris 61,25 ± 3,50 kg). Tiriant registruota: žingsnio dažnis (žings. / s), žingsnio ilgis (m), 15 mbėgimo trukmė iš aukšto starto ir įsigreitėjus (s). Tyrimas atliktas sportininkui bėgant su sunkmena (su 304 g svoriosportiniais bateliais) ir be jos (basomis). Rezultatai parodė, kad 15 m bėgimo iš aukšto starto trukmė bėgant subateliais ir basomis, nesiskiria nei V grupės, nei S grupių tiriamųjų (p > 0,05). Bėgant 15 minučių įsigreitėjus basomisV grupės sportininkų judesių dažnis buvo didesnis, žingsnio ilgis ir atremties trukmė, kaip ir bėgimo, trumpesnė neibėgant su bateliais (p < 0,05). S grupės bėgimo kinematiniai parametrai nepriklausė nuo to, ar bėgama basomis, arsu bateliais.Raktažodžiai: žingsnių dažnis, žingsnių ilgis, atremties trukmė, adaptacija.
Grįžtamosios informacijos ir judesio kaitumo ryšys atliekant šuolius į aukštį iš vietos 50% maksimaliosios jėgos intensyvumu
Authors: Mickevičienė Dalia , Skurvydas Albertas , Drebulys Gintaras , Brazaitis Marius , Daniusevičiūtė Laura , Motiejūnaitė Kristina
Published: May 2019

Tyrimo hipotezė — patikrinti, ar grįžtamosios informacijos, kaip papildomo veiksnio, suteikimas tiriamajam turės neigiamos įtakos šuolio į aukštį iš vietos rezultatui, kai šuoliai atliekami 50% maksimaliosios jėgos intensyvumu. Tiriamieji — sveiki trikovės sportininkai vyrai (n = 10). Jų amžius — 20,4 ± 2,5 metų, kūno masė — 77,6 ± 10,1 kg, ūgis — 186,5 ± 7,6 cm. Sportininkai po 10—15 min neintensyvios pramankštos (lėto bėgimo, kai pulso dažnis 120—130 k. / min) ant kontaktinės platformos atliko vertikalius šuolius iš vietos, amortizuojamai pritūpdami per kelių sąnarius iki 90  o  kampo (rankos ant juosmens). Buvo atliekami penki maksimalaus aukščio kontroliniai šuoliai (intervalai tarp šuolių — 20 s). Po kiekvieno šuolio sportininkas atsipalaiduodavo nenulipdamas nuo platformos ir laukdavo kito ženklo atlikti maksimalaus aukščio šuolį. Po penkių bandymų buvo nustatomas maksimalus šuolio aukštis, tada skiriamas 50% maksimalaus aukščio šuolių krūvis. Paskui atliekama dar 10 šuolių 50% maksimaliosios jėgos intensyvumu, po kiekvieno pasakomas atlikto šuolio aukštis. Vėliau tiriamieji atliko 10 šuolių, bet jiems nebuvo suteikiama grįžtamoji informacija apie atlikto šuolio aukštį. Tada skirta dar 50 šuolių krūvis, suteikiant trikovininkams grįžtamąją informaciją apie atlikto šuolio aukštį. Po šio krūvio vėl buvo atliekama 10 šuolių, nesuteikiant informacijos apie šuolio aukštį. Testo pabaigoje tiriamiesiems buvo skirti penki maksimalaus aukščio kontroliniai šuoliai. Nustatyta, kad šuolio, atliekamo 50% maksimaliosios jėgos intensyvumu, pakartojimo tikslumas priklauso nuo šuolio, jo ir grįžtamosios informacijos ryšio (esant informacijai ir jos nesant) (p < 0,05). Informacija (su grįžtamuoju ryšiu ir be jo) rezultatui reikšmingos įtakos neturi (p > 0,05). Atliekant šuolius prieš krūvį, kai buvo suteikiama grįžtamoji informacija, pirmo ir antro šuolių aukštis buvo reikšmingai didesnis, lyginant su kontroline reikšme (p < 0,05). Šis pokyčio skirtumas nereikšmingas, kai šuoliai buvo atliekami prieš krūvį ir po jo, nesuteikiant sportininkams grįžtamo-sios informacijos (p < 0,05). Atliekant šuolį į aukštį iš vietos 50 kartų, kai sportininkas gauna grįžtamąją informaciją, rezultato pokytis nepriklauso nuo šuolio aukščio, šuolių imties ir tarp jų nėra koreliacinio ryšio (p > 0,05). Išvados: 1. Atliekant šuolius į aukštį 50% maksimaliosios jėgos intensyvumu, nustatytas beveik tikslus šuolių pakar-tojimas. Toks šuolių į aukštį pakartojimo tikslumas nustatytas prieš krūvį, krūvio metu ir po jo. 2. Šuolio į aukštį pa-kartojimo tikslumas priklauso nuo grįžtamosios informacijos: pirmų dviejų šuolių, suteikiant sportininkui grįžtamąją informaciją, aukštis buvo reikšmingai padidėjęs, palyginti su aukščiu, kai informacija nebuvo suteikta.Raktažodžiai: centrinė nervų sistema, judesių kaitumas, šuolių aukštis iš vietos.
Šuolių atlikimo tikslumo ir stabilumo kaita mokymosi metu
Authors: Lingytė Edita , Skurvydas Albertas , Kudirkaitė Jūratė , Pukėnas Kazimieras , Venckūnas Tomas , Šilinskas Viktoras , Sakalauskaitė Raminta
Published: May 2019

Tyrimo tikslas — ištirti, kaip mokomasi judesių stabilumo ir tikslumo 9 pratybų metu atliekant vertikalius 30% mak-simalaus aukščio šuolius. Buvo tiriami nesportuojantys ﬁ ziškai aktyvūs vyrai (n = 8), kurių amžius — 20,3 ± 0,7 metų, ūgis — 182,0 ± 3,5 cm, kūno svoris — 77,5 ± 9,1 kg. Tiriamieji 3 savaites (3 kartus per savaitę) mokėsi tiksliai atlikti 30% maksimalaus aukščio šuolius ant KISTLER tenzoplokštės. Šuoliai buvo atliekami be rankų mosto (rankos laikomos ant klubų), amor-tizuojamai pritūpus per kelių sąnarius iki 90º kampo, liemuo — vertikalios padėties. Po lėkimo fazės nusileidžiant, kelio sąnarys buvo maždaug 180º kampu. Likus 4 dienoms iki tyrimo, tiriamieji supažindinti su jo eiga ir pamokyti taisyklingai atlikti vertikalius maksimalaus pajėgumo šuolius. Kiekvienos mokymosi dienos pratybų pradžioje buvo atliekami 3 šuoliai maksimaliomis pastangomis, ir pagal geriausią rezultatą nustatomas 30% šuolio aukštis. Per vienerias šuolių mokymosi pratybas buvo atliekami 100 30% maksimalaus aukščio šuolių. Po paskutinio pašokimo praėjus 3 min, vėl buvo atliekami 3 maksimalių pastangų šuoliai. Rezultatai parodė, kad tiriamųjų kiekvienos dienos maksimalus šuolio aukštis, išmatuotas prieš pratybas ir po jų, išliko nepakitęs (p > 0,05). Palyginus pirmų ir paskutinių pratybų absoliučias ir kaitumo klaidas, nustatytas statistiškai patikimas skirtumas (p < 0,05) — devintose šuolių mokymosi pratybose tiriamiesiems atliekant 30% maksimalaus aukščio šuolius nustatyti mažiausi kaitumo ir absoliučių klaidų dydžiai. Per 9 pratybas labiausiai pakito kaitumo klaidos, skirtumas nuo pirmų pratybų — 34,4 ± 0,2%. Per pirmas pratybas atliekant pirmus 10 šuolių nustatytos didžiausios absoliučių ir kaitumo klaidų reikšmės, lyginant su kitų serijų šuoliais (p < 0,05). Taigi galima daryti išvadą,, kad mokymasis kuo tiksliau atlikti 30% maksimalaus aukščio šuolius sumažina pašokimo kaitumo ir absoliučių klaidų dydį. Vidiniai modeliai, padedantys tiksliai atlikti judesius, susidaro jau po 10 šuolių.Raktažodžiai: judesių mokymasis, vertikalūs šuoliai, vidiniai modeliai.
Lietuvos kūno kultūros akademijos studentų socialinės integracijos, požiūrio į sveikatą ir sveiką gyvenseną kaita
Authors: Grinienė Elvyra , Zachovajevas Pavelas
Published: May 2019

Tyrimo tikslas — išsiaiškinti, kiek 2007 m. pakito Lietuvos kūno kultūros akademijos (LKKA) studentų socialinės integracijos lygis, požiūris į savo sveikatą ir sveiką gyvenseną, palyginti su 2000 m. duomenimis.2007 m. vasario mėnesį apklausti 177, 2000 m. vasario mėnesį — 198 LKKA studentai. Apklausai naudota uždaro tipo anoniminė anketa, sudaryta pagal HBSC tarptautinės apklausos standartizuotą klausimyną, adaptuotą studentų apklausai (Grinienė, 2000). Studentų socialinės integracijos lygis vertintas balais pagal A. Eder (1990). Studentų požiūris į sveikatą ir sveiką gyvenseną vertintas pagal atsakymų į klausimus dažnį.Daugumos LKKA studentų socialinės integracijos lygis geras: 2007 m. siekė 72,9%, 2000 m. — 71,5%. Ir 2007, ir 2000 m. socialinės integracijos lygis nepriklausė nuo kurso bei studijų programos, nors per šį laikotarpį pastebimai kito atskirų dalykų programos, jų dėstymo seka. Dauguma studentų jautėsi visiškai arba pakankamai sveiki. 2007 m. mažiau studentų nei 2000-aisiais nurodė, kad jiems trūksta žinių, kaip sveikai gyventi. Dauguma studentų nurodė, kad apie sveiką gyvenseną studijų metais įgijo daugiau žinių. Nepaisant to, LKKA studentų sportavimas labiausiai priklausė nuo studijų programose sportavimui skirto laiko, tarp jų buvo kasdien rūkančių ir vartojančių svaigiuosius gėrimus. 2007 m. kasdien rūkančiųjų nors ir nedaug, bet padaugėjo. Dauguma studentų tiek 2000, tiek 2007 m. buvo apsvaigę nuo alkoholio bent kartą ar dažniau.Per 7 metus daugumos LKKA studentų integracijos lygis nepakito — liko geras, jie panašiai jautėsi visiškai arba pakankamai sveiki. 2007 m. daugiau  studentų nurodė, kad jiems pakanka žinių sveikai gyventi. Studentų, kurie rūpi-nosi savo sveikata, turėjo daugiau žinių ir manė, kad sveikata priklauso nuo gyvensenos, daugiau buvo tarp tų, kurių socialinės integracijos lygis geras, kurie aktyviai sportavo, nerūkė, jų namų aplinka buvo gera.Raktažodžiai: sveikata, socialinės integracijos lygis, fizinis aktyvumas, žalingi įpročiai.
Kūno kultūros mokytojų saviugda: fizinio aktyvumo motyvai ir formos laisvalaikiu
Authors: Kardelienė Laimutė , Masiliauskas Darius , Kardelis Kęstutis , Trinkūnienė Laima
Published: May 2019

Straipsnyje aptariama šioje radikalios modernybės epochoje ugdymo ﬁ losofų iškelta kūno kultūros mokytojo kaip pavyzdžio svarba kūno kultūros veikloje, skatinant mokinius suvokti savo sveikatos stiprinimo ir ﬁ zinio tobulėjimo socialinį vertingumą bei reikšmingumą. Mokslininkai daugiau dėmesio skiria kūno kultūros pamokų organizavimo ypatumams, kūno kultūros ugdymo programų turinio ir vaikų poreikių analizei, mokytojo profesinei socializacijai, o jų saviugdai kūno kultūros veikloje laisvalaikiu — mažiau, nors nuolat gilinamasi į visuomenės ﬁ zinę saviugdą apskritai. Tyrimu keltas probleminis klausimas: kokie kūno kultūros mokytojų saviugdos kūno kultūros veikloje motyvai ir formos dominuoja jų laisvalaikiu? Tyrimo tikslas — atskleisti kūno kultūros mokytojų ﬁ zinio aktyvumo motyvus ir formas laisvalaikiu dėl jų saviugdos kūno kultūros veikloje. Nepriklausomą imtį sudarė 56 kūno kultūros mokytojai (31 vyras ir 25 moterys arba 55,4 ir 44,6%), sutikę dalyvauti tyrime, t. y. 69,13% visos Šiaulių miesto kūno kultūros mokytojų generalinės visumos (79,48% vyrų ir 59,52% moterų). Kūno kultūros mokytojams sukurtą klausimyną sudarė socialinių ir demograﬁ nių klausimų blokas — 13 klausimų ir teiginių, apklausos metu suskirstytų į grupes: sportavimo ir ﬁ zinio aktyvumo, požiūrio į kūno kultūros pamoką, pedagoginio kryptingumo, etinės kompetencijos gebėjimų, socialinės komunikacijos nuostatos ir gyvenimo kokybės. Straipsnyje aprašomi tiriant surinkti kūno kultūros mokytojų sportavimo ir mankštinimosi laisvalaikiu dažnio duo-menys. Tyrimas atliktas 2008 metų rugsėjo—gruodžio mėn., jį suderinus su Šiaulių miesto švietimo skyriumi ir gavus mokyklų administracijos pritarimą. Tiriamieji informuoti apie klausimyno sudarymo ypatumus, supažindinti su jo pildymo instrukcija. Apklausoje vadovautasi etiniais ir teisiniais tyrimo principais. Klausimynai išdalyti asmeniškai, susitarus dėl grąžinimo datos. Tyrimas atskleidė, kad kūno kultūros mokytojų sportavimo motyvus daugiausia lemia jų elgsenos kontekstas, t. y. jie suvokia savo ﬁ zinės sveikatos svarbą ugdant teigiamą vaikų požiūrį į saviugdą ﬁ zinėje veikloje. Be to, kūno kultūros mokytojų mankštinimosi dažnį laisvalaikiu galima traktuoti kaip jų įpročius dėl įvairių asmeninių vertybių ir su jomis susijusiu mankštinimusi savarankiškai 2—3 kartus per savaitę laisvalaikiu. Pastebėta, kad kūno kultūros mokytojos dažniau nei jų kolegos vyrai sportuoja dėl ﬁ zinės sveikatos ir dėl kūno įvaizdžio. Kūno kultūros mokytojai (vyrai) dažniau nei jų kolegės atsisako sportinės veiklos dėl ligos ir laiko stokos, o moterų daugiau mankštinasi kasdien savarankiškai.Raktažodžiai: kūno kultūros mokytojų saviugda laisvalaikiu, kūno kultūros mokytojų pavyzdys, fizinio aktyvumo motyvai, fizinio aktyvumo formos.
Blauzdos tiesiamųjų ir lenkiamųjų raumenų funkcijos kitimas izokinetinio krūvio metu
Authors: Endrijaitis Ronaldas , Krasauskas Arūnas , Streckis Vytautas , Andrejeva Julija , Gorianovas Giedrius , Vitkienė Irena , Stanislovaitis Aleksas , Markevičius Vytautas
Published: May 2019

Tyrimo tikslas — nustatyti ir palyginti Generolo Jono Žemaičio Lietuvos karo akademijos pirmo kurso kariūnų (LKA) ir Didžiojo Lietuvos etmono Jonušo Radvilos mokomojo pulko šauktinių (JRMP) blauzdos tiesiamųjų ir lenkiamųjų raumenų funkcinį pajėgumą, atsparumą nuovargiui ir atsigavimą. LKA  kariūnų (n = 17) amžiaus vidurkis 18,8 ± 0,4 m., ūgis 181,3 ± 12,0 cm, kūno masė 77,5 ± 9,0 kg;  JRMP šauktinių (n = 20) amžiaus vidurkis 19,8 ± 1,1 m., ūgis 180,3 ± 6,9 cm, kūno masė 70,4 ± 9,4 kg. Tiriamieji testuoti „Biodex Medical System 3“ — žmogaus kaulų ir rau-menų testavimo ir reabilitacijos įranga. Prieš krūvį, iš karto po jo ir praėjus 5 minutėms po krūvio buvo matuojama maksimalioji valinga momentinė jėga (MVMJ) (3 kartus tiesiant ir lenkiant koją per kelio sąnarį vidutiniu greičiu (180° / s)). Fizinis krūvis — 100 blauzdos tiesimo ir lenkimo judesių vidutiniu greičiu. MVMJ testavimo metu tiesiant blauzdą LKA karių sumažėjo iki 40,45%, JRMP šauktinių — iki 43,75%. Lenkiant blauzdą, MVMJ rodikliai LKA karių sudarė 43,6% pradinės reikšmės, JRMP šauktinių — 39,1%, lyginant su pradine reikšme. Rezultatai parodė, kad LKA karių, lyginant su JRMP šauktiniais, MVMJ tiek prieš krūvį, tiek atsigavimo metu buvo didesnė; raumenų atsparumas nuovargiui ir atsigavimas tiek tiesiant blauzdą, tiek lenkiant ją iš esmės tiriamųjų gru-pėse buvo panašūs. Įdomu tai, kad ir LKA kariūnų, ir JRMP šauktinių MVMJ nuostoliai ryškiausi atlikus 50 tiesimo judesių, tuo tarpu tokia MVMJ kaita blauzdos lenkiamuosiuose raumenyse pasireiškia atlikus 30 judesių.Raktažodžiai: izokinetinis krūvis, maksimalioji valinga momentinė jėga, raumenų nuovargis ir atsigavimas.