bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
Noninvasive Prenatal Testing: Comparison of Two Mappers and Influence in the Diagnostic Yield
Authors: Gómez-Manjón Irene , Moreno-Izquierdo Ana , Mayo Sonia , Moreno-García Marta , Delmiro Aitor , Escribano David , Fernández-Martínez F. Javier
Published: June 2018

Objective. The aim of this study was to determine if the use of different mappers for NIPT may vary the results considerably. Methods. Peripheral blood was collected from 217 pregnant women, 58 pathological (34 pregnancies with trisomy 21, 18 with trisomy 18, and 6 with trisomy 13) and 159 euploid. MPS was performed following a manufacturer’s modified protocol of semiconductor sequencing. Obtained reads were mapped with two different software programs: TMAP and HPG-Aligner, comparing the results. Results. Using TMAP, 57 pathological samples were correctly detected (sensitivity 98.28%, specificity 93.08%): 33 samples as trisomy 21 (sensitivity 97.06%, specificity 99.45%), 16 as trisomy 18 (sensibility 88.89%, specificity 93.97%), and 6 as trisomy 13 (sensibility 100%, specificity 100%). 11 false positives, 1 false negative, and 2 samples incorrectly identified were obtained. Using HPG-Aligner, all the 58 pathological samples were correctly identified (sensibility 100%, specificity 96.86%): 34 as trisomy 21 (sensibility 100%, specificity 98.91%), 18 as trisomy 18 (sensibility 100%, specificity 98.99%), and 6 as trisomy 13 (sensibility 100%, specificity 99.53%). 5 false positives were obtained. Conclusion. Different mappers use slightly different algorithms, so the use of one mapper or another with the same batch file can provide different results.
Physical and Mental Effects of Bathing: A Randomized Intervention Study
Authors: Goto Yasuaki , Hayasaka Shinya , Kurihara Shigeo , Nakamura Yosikazu
Published: June 2018

Showering is the most common form of bathing worldwide. Whole‐body immersion bathing in warm water (~40°C) is common in Japan and exerts sufficient hyperthermic action to induce vasodilatation and increase blood flow, supplying more oxygen and nutrients to the periphery. Cross‐sectional studies report better subjective health status with an immersion bathing habit. This randomized controlled trial compared the effects on health of immersion bathing and shower bathing in 38 participants who received 2‐week intervention of immersion bathing in warm water (40°C) for 10 min (bathing intervention) followed by 2‐week shower bathing without immersion (showering intervention) or vice versa (n = 19 each group). Visual analog scale scores were significantly better for fatigue, stress, pain, and smile and tended to be better for self‐reported heath and skin condition after bathing intervention than after showering intervention. The SF‐8 Health Survey showed significantly better general health, mental health, role emotional, and social functioning scores. Profile of Mood State scores were lower for stress, tension‐anxiety, anger‐hostility, and depression‐dejection. Immersion bathing, but not shower bathing, exerts hyperthermic action that induces increased blood flow and metabolic waste elimination, which may afford physical refreshment. Immersion bathing should improve both physical and emotional aspects of quality of life.
A Rare Adrenal Incidentaloma That Mimics Adrenocortical Carcinoma
Authors: Lavingia Kedar , Torabi Ramyar , Kim Samuel W. , Hughes Marybeth S. , Feliberti Eric C. , Perry Roger R.
Published: June 2018

Objective. We present a case of an adrenal hemangioma, an uncommon cause of an adrenal mass, and review the clinical presentation, work-up, and management of adrenal incidentalomas. Background. A 64-year-old male was found to have a right adrenal incidentaloma during work-up for elevated liver transaminase levels, later found to be from hepatitis C. The mass was suspicious for adrenocortical carcinoma on CT imaging. Biochemical evaluation revealed no evidence of function. He underwent an open right adrenalectomy. The mass was found to be an adrenal hemangioma on histopathologic analysis. Methods. This is a case report with pertinent review of the diagnosis and management of adrenal incidentalomas. Results. Adrenal hemangiomas are rare, benign, nonfunctional tumors typically found during imaging for other reasons. As illustrated by this case, they appear similar to adrenocortical carcinoma on CT imaging. The diagnosis is usually not made prior to surgical resection. Conclusion. Adrenal hemangioma is a rare nonfunctional adrenal incidentaloma that displays atypical features on CT imaging. The suspicion for adrenocortical carcinoma usually prompts adrenalectomy.
Extraskeletal Myxoid Chondrosarcoma: A Comparative Study of Imaging and Pathology
Authors: Zhang Ling , Wang Ruoning , Xu Rong , Qin Genggeng , Yang Lei
Published: June 2018

The purpose of this study was to achieve better understanding of extraskeletal myxoid chondrosarcoma (EMC). 13 cases of EMC confirmed by surgery biopsy were retrospectively studied. All patients underwent preoperative CT or/and MRI examinations. Among six patients who underwent preoperative CT examinations, six cases of lesions exhibited hypodensity on unenhanced image, three cases of tumor showed funicular spots or patchy calcification, and four cases of tumor did not show any obvious enhancement after enhanced CT scan. Among ten patients who underwent preoperative MRI examination, 8 cases of tumor revealed uniform or slight hyposignal intensity on T1WI, 10 cases of tumor demonstrated lobulated hypersignal intensity with multiple low signal intensity of interval septa on T2WI, and 5 cases of lesions indicated characteristic appearance: septa enhancement with tumor stroma between interval septa being unenhanced. EMC usually occurred at older men and at certain location such as limbs, trunk, and subcutaneous tissues. EMC usually exhibited low density mass (mostly 20-40HU) with calcification and in a portion of the cases showed light or no enhancement on CT. On MRI, EMC showed lobulated hypersignal intensity on T2WI with characteristic arc, septa, or interval septa enhancement.
Enhancing the Potency and Specificity of Engineered T Cells for Cancer Treatment
Authors: Sukumaran Sujita , Watanabe Norihiro , Bajgain Pradip , Raja Kanchana , Mohammed Somala , Fisher William E. , Brenner Malcolm K. , Leen Ann M. , Vera Juan F.
Published: June 2018

The adoptive transfer of chimeric antigen receptor (CAR)–modified T cells has produced tumor responses even in patients with refractory diseases. However, the paucity of antigens that are tumor selective has resulted, on occasion, in “on-target, off-tumor” toxicities. To address this issue, we developed an approach to render T cells responsive to an expression pattern present exclusively at the tumor by using a trio of novel chimeric receptors. Using pancreatic cancer as a model, we demonstrate how T cells engineered with receptors that recognize prostate stem cell antigen, TGFβ, and IL4, and whose endodomains recapitulate physiologic T-cell signaling by providing signals for activation, costimulation, and cytokine support, produce potent antitumor effects selectively at the tumor site. In addition, this strategy has the benefit of rendering our cells resistant to otherwise immunosuppressive cytokines (TGFβ and IL4) and can be readily extended to other inhibitory molecules present at the tumor site (e.g., PD-L1, IL10, and IL13).

Significance: This proof-of-concept study demonstrates how sophisticated engineering approaches can be utilized to both enhance the antitumor efficacy and increase the safety profile of transgenic T cells by incorporating a combination of receptors that ensure that cells are active exclusively at the tumor site. Cancer Discov; 8(8); 972–87. ©2018 AACR.

See related commentary by Achkova and Pule, p. 918.

This article is highlighted in the In This Issue feature, p. 899
Attenuated Mismatch Negativity in Attenuated Psychosis Syndrome Predicts Psychosis: Can Galantamine-Memantine Combination Prevent Psychosis?
Authors: Koola Maju Mathew
Published: June 2018

Although first proposed in 1987, early diagnosis and intervention of psychotic disorders has only recently become a priority in the field. The interest in clinical high risk (CHR) for psychosis skyrocketed after attenuated psychosis syndrome (APS) was added to the DSM-5. There is evidence that in individuals with APS, attenuated mismatch negativity (MMN: functioning of the auditory sensory memory system) is a robust biomarker that can predict transition to psychosis. The underlying pathophysiological mechanism of MMN is via the interaction of N-methyl-D-aspartate (NMDA) and alpha-7 nicotinic acetylcholine (α-7nACh) receptors. Galantamine is an acetylcholinesterase inhibitor and a positive allosteric modulator of the α-7nACh receptors. Memantine is an NMDA receptor antagonist. Memantine has been shown to enhance MMN in people with schizophrenia. Although no studies with galantamine have measured MMN, encenicline, an α-7 nicotinic partial agonist, increased MMN in people with schizophrenia. MMN has been suggested as a potential biomarker with the galantamine-memantine combination for the treatment of neuropsychiatric disorders. Hence, the galantamine-memantine combination may enhance MMN, thereby preventing CHR to psychosis. With no treatments available, randomized controlled trials are warranted with the galantamine-memantine combination to delay or prevent conversion to psychosis in individuals with CHR.
Fluoride Increase in Saliva and Dental Biofilm due to a Meal Prepared with Fluoridated Water or Salt: A Crossover Clinical Study
Authors: Lima Carolina V. , Tenuta Livia M.A. , Cury Jaime A.
Published: June 2018

Knowledge about fluoride delivery to oral fluids from foods cooked with fluoridated water and salt is scarce, and no study has evaluated fluoride concentrations in saliva or biofilm during meal consumption. In this randomized double-blind crossover study, 12 volunteers ingested meals (rice, beans, meat, and legumes) prepared with nonfluoridated water and salt (control group), fluoridated water (0.70 mg F/L; water group), and fluoridated salt (183.7 mg F/kg; salt group). Whole saliva was collected before meal ingestion, during mastication, and up to 2 h after meal ingestion. Dental biofilm was collected before and immediately after meal ingestion. Fluoride concentrations in saliva and dental biofilm were determined by an ion-specific electrode. The mean (±standard deviation; n = 4) fluoride concentrations in meals prepared for the control, water, and salt groups were 0.039 ± 0.01, 0.43 ± 0.04, and 1.71 ± 0.32 μg F/g, respectively. The three groups had significantly different fluoride concentrations in saliva collected during mastication (p < 0.0001) and after meal ingestion (p < 0.04; salt > water > control). The fluoride concentration in saliva returned to baseline 30 min after meal ingestion in the water group but remained high for up to 2 h in the salt group (p = 0.002). The fluoride concentration in biofilm fluid differed only between the salt and control groups (p = 0.008). The mastication of foods cooked with fluoridated water and salt increases fluoride concentrations in oral fluids and may contribute to the local effect of these community-based fluoride interventions on caries control.
Comparison of Profilometric and Microindentation Analyses for Determining the Impact of Saliva on the Abrasion of Initially Eroded Enamel
Authors: Steiger-Ronay Valerie , Tektas Sibel , Attin Thomas , Lussi Adrian , Becker Klaus , Wiedemeier Daniel B. , Beyeler Barbara , Carvalho Thiago S.
Published: June 2018

The aim of this in vitro study was to investigate the impact of saliva on the abrasion of eroded enamel using two measuring methods. A total of 80 bovine enamel specimens from 20 bovine incisors were allocated to four experimental groups (n = 20 specimens per group). After baseline surface microhardness (SMH) measurements and profilometry all specimens were subjected to erosion (2 min, 1% citric acid, pH: 3.6, 37°C). SMH was determined again, and the depths of the Knoop indentations were calculated. Thereafter, specimens were incubated in human saliva (group 1 – no incubation/control, group 2 – 0.5 h, group 3 – 1 h, group 4 – 2 h) before toothbrush abrasion was performed. After final SMH measurements and profilometry, indentations were remeasured, and surface loss was calculated. SMH did not return to baseline values regardless of the length of saliva incubation. Further, an irreversible substance loss was observed for all specimens. With the indentation method, significantly (p < 0.05) more substance loss was found for controls (least square means ± standard error of 198 ± 19 nm) than for groups 2–4 (110 ± 10, 114 ± 11, and 105 ± 14 nm). Profilometric assessment showed significantly more substance loss for controls (122 ± 8 nm) than for group 4 (106 ± 5 nm). Intraclass correlation for interrater reliability between measurement methods was low (0.21, CI: 0.1–0.3), indicating poor agreement. Exposure of eroded enamel to saliva for up to 2 h could not re-establish the original SMH. The amount of measured substance loss depended on the measurement method applied.
Treatment Based on Cinacalcet Reduces Oxidative Stress in Hemodialysis Patients with Secondary Hyperparathyroidism
Authors: Kuczera Piotr , Adamczak Marcin , Machnik Grzegorz , Okopien Boguslaw , Wiecek Andrzej
Published: June 2018

Background/Aims: Oxidative stress is one of the leading factors contributing to increased mortality in patients with chronic kidney disease (CKD) and secondary hyperparathyroidism (sHPT). Cinacalcet is now commonly used in the treatment of sHPT in patients with CKD. The aim of this study was to assess the influence of treatment with cinacalcet on the oxidative stress markers in patients on hemodialysis with sHPT. Methods: In 58 hemodialysed patients with sHPT (parathyroid hormone [PTH] > 300 pg/mL) plasma Advanced Oxidation Protein Products (AOPP), serum total antioxidant capacity – ImAnOx (TAS/TAC), serum PTH, calcium and phosphate concentrations were assessed before the first dose of cinacalcet and after 6 months of treatment. Results: Serum PTH concentration decreased significantly from 895 (748–1,070) to 384 (289–510) pg/mL after 6 months of treatment; p < 0.0001. Mean serum concentrations of ­calcium and phosphate remained stable. Plasma AOPP concentration decreased significantly from 152 (126–185) to 49 ­(43–57) µmol/L after 6 months of treatment; p < 0.0001. ImAnOx significantly increased from 260 (251–270) to 272 (264–280) µmol/L; p = 0.04. After 6 months of treatment, a significant, positive correlation was found between ImAnOx and the daily dose of cinacalcet (r = 0.30; p = 0.02). Also, the change of serum ImAnOx during treatment with cinacalcet significantly correlated with the daily dose of cinacalcet r = 0.35; p = 0.01. No significant correlations were found between plasma AOPP concentration or ImAnOx and PTH, or their changes in time. Conclusions: (1) Six-month treatment based on cinacalcet seems to reduce oxidative stress markers in maintenance hemodialysis patients with sHPT. (2) This benefit may be related rather to the direct action of cinacalcet than to the serum PTH concentration decrease.
Differentiation and Evolution of the W Chromosome in the Fish Species of Megaleporinus (Characiformes, Anostomidae)
Authors: Caetano de Barros Lucas , Piscor Diovani , Parise-Maltempi Patricia P. , Feldberg Eliana
Published: June 2018

The W chromosome of Megaleporinus trifasciatus was isolated in order to analyze its behavior in the karyotype of this and other species of the family, including forms with differentiated and undifferentiated sex chromosomes. The chromosome was microdissected, and the WMt probe was prepared for the chromosome painting procedure. M. trifasciatus was also cross-hybridized (cross-FISH) using existing probes available for M. macrocephalus (WMm) and M. elongatus (WMe). Two Leporinus species and Semaprochilodus taeniurus, representing a clade close to the Anostomidae, were also cross-hybridized with the objective to better understand the evolution of the sex chromosomes. In the metaphase of female M. trifasciatus, the WMt probe highlighted the whole long arm of the W chromosome and a small, distal portion of the long arm of the Z chromosome. In males, the probe highlighted the distal portion of the long arm of the Z chromosomes. The hybridization of female M. trifasciatus with the WMe and WMm probes revealed a pattern similar to that encountered using the WMt probe. The WMt, WMm, and WMe probes revealed broad similarities among the species of the genus Megaleporinus, which has a ZZ/ZW system of sex chromosomes, with only minor alterations becoming apparent when analyzed separately.
Severe Kyphoscoliosis in a Patient with Goldenhar Syndrome: A Case Report
Authors: Xue Xuhong , Zhao Sheng
Published: June 2018

Introduction: Goldenhar syndrome includes a wide spectrum of congenital anomalies involving structures arising from the first and second branchial arches. It is characterized by impaired development of structures such as eyes, ears (with or without hearing loss), lip, tongue, palate, mandible, maxilla, and deformations of vertebrae. The etiology of this syndrome is unclear since it varies genetically and is linked to a plethora of reasons. Case Report: A 13-year-old male presented to the Orthopedic Department with complaints of back bulge with bilateral microtia since birth. X-ray and computed tomography revealed severe congenital kyphoscoliosis. Posterior vertebral column resection surgery with instrumentation and anterior cage support with bone graft fusion were performed. A postoperative plain X-ray film demonstrated a good correction rate. His follow-up was asymptomatic and well balanced in the sagittal and coronal planes at 6 months following operation. Systemic involvement was clinically and radiographically assessed. Conclusion: Patients with Goldenhar syndrome due to a large variety of abnormalities and different severity of symptoms pose a challenge for clinicians. All of this necessitates an individual approach to each single patient and involvement of a team of specialists in treatment planning. Although complex scoliosis surgery could be achieved safely in Goldenhar syndrome patients, careful preoperative management is required.
МЕТАБОЛІЧНІ ЕФЕКТИ КОРВІТИНУ І ТІВОРТІНУ У ХВОРИХ НА ГІПЕРТОНІЧНУ ХВОРОБУ В ПОЄДНАННІ ЗІ СТАБІЛЬНОЮ ІШЕМІЧНОЮ ХВОРОБОЮ СЕРЦЯ ТА ЦУКРОВИМ ДІАБЕТОМ 2-ГО ТИПУ
Authors: Boyko V. V. , Biletskyi S. V. , Kazantseva Т. V. , Petrynych О. А.
Published: June 2018

При лікуванні гіпертонічної хвороби (ГХ), стабільної ішемічної хвороби серця (СІХС) та цукрового діабету 2-го типу (ЦД 2) надзвичайно важливим є корекція метаболічних факторів кардіоваскулярного ризику.Метою роботи було дослідити ефективність лікування хворих на ГХ в поєднанні зі СІХС та ЦД 2 шляхом впливу на інтенсивність пероксидного окиснення ліпідів (ПОЛ) і ендотеліальну дисфункцію інгібітором 5-ліпоксигенази Кверцетином (Корвітином) і донатором NO – Аргініном гідрохлорид (Тівортіном).Матеріал і методи. У дослідження включено 65 хворих на ГХ ІІ стадії в поєднанні зі СІХС та ЦД 2, які були рандомізовані в дві групи. У І групу входили 30 пацієнтів, яким проводилася загальноприйнята базисна терапія. Пацієнтам ІІ групи (35 осіб) перші 6 днів крім базисної терапії проводилася інфузійна терапія Корвітином (0,5 г), а в наступні 6 днів – Тівортіном по 100 мл розчину внутрішньовенно з подальшим переходом на амбулаторний прийом пероральної форми Тівортіна по 10 мл 2 рази на добу протягом двох тижнів.Результати. Використання Корвітину і Тівортіну на тлі базисної терапії призвело до достовірного зменшення концентрації глюкози плазми, імунореактивного інсуліну, індексу НОМА-ІR, малонового альдегіду (МА) плазми та еритроцитів. З боку антиоксидантного захисту відмічено достовірне зростання вмісту глутатіону відновленого, підвищення активності глутатіонпероксидази, каталази. Виявлено достовірне зростання вмісту кінцевих метаболітів монооксиду нітрогену (NO) на 27,3%, ендотеліального судинного фактору росту VEGF-А – на 27%. У контрольній І групі хворих динаміка вивчених показників метаболізму в процесі лікування виявилася несуттєвою.
ОПТИМІЗАЦІЯ АНТИТРОМБОЦИТАРНОЇ ТЕРАПІЇ У ХВОРИХ НА СТАБІЛЬНУ ІШЕМІЧНУ ХВОРОБУ СЕРЦЯ НА ТЛІ НЕАЛКОГОЛЬНОЇ ЖИРОВОЇ ХВОРОБИ ПЕЧІНКИ У СТАДІЇ СТЕАТОГЕПАТИТУ
Authors: Vakalyuk I. I. , Virstyuk N. G.
Published: June 2018

Вступ. Показник серцево-судинної смертності за умов наявності неалкогольного стеатогепатиту (НАСГ) значно переважає показник смертності від захворювань печінки. Встановлено, що неалкогольна жирова хвороба печінки (НАЖХП) тісно асоціюється з протромботичним станом, що пояснюється безпосередньою участю печінки у гемостазіМета - підвищення ефективності та безпечності антитромбоцитарної терапії (АТТ) у комплексному лікуванні хворих із постінфарктним кардіосклерозом на тлі НАЖХП у стадії стеатогепатиту.Матеріали та методи. Обстежено 211 хворих на стабільну ішемічну хворобу серця (ІХС) ФК ІІ-ІІІ, серед яких виділяли 160 осіб без НАЖХП (І група); 51 особа з НАЖХП у стадії стеатогепатиту (ІІ група). Усім хворим проводили загально-клінічне обстеження, електрокардіографію, ехокардіографію, коронарографію, ультразвукове дослідження печінки, оцінку функціонального стану печінки та тромбоцитарної ланки гемостазу. Хворі отримували стандартну терапію, відповідно до діючих клінічних протоколів. Оцінку ефективності лікування проводили через 3 та 6 місяців терапії.Результати досліджень. Встановлено, що ефективність АТТ за показниками агрегаційної активності тромбоцитів залежить від наявності НАЖХП, тривалості лікування, важкості ураження печінки на тлі НАСГ і, відповідно, обраної схеми диференційованої АТТ. Визначено достатню ефективність АТТ вже через 3 місяці її застосування у хворих на стабільну ІХС без НАЖХП. Натомість, хворі на стабільну ІХС, поєднану з НАЖХП у стадії НАСГ потребують більш тривалого проведення корекції тромбоцитарного гемостазу з обов'язковим застосуванням диференційованого підходу до АТТ відповідно до важкості ураження печінки. Висновки. Ефективність впливу на тромбоцитарну ланку гемостазу за показниками агрегаційної активності тромбоцитів у хворих на стабільну ІХС залежить від наявності НАЖХП і піддається більш важчому контролю при НАСГ. У хворих на стабільну ІХС, поєднану з НАЖХП у стадії стеатогепатиту доцільним є контроль ефективності АТТ кожні 3 місяці її застосування та, за необхідності, проведення її корекції, що передбачає розгляд можливості її посилення чи подвоєння залежно від стану печінки.
ЗМІНИ ПОКАЗНИКІВ ВМІСТУ В КРОВІ ЦИТОКІНІВ ТА ГОМЕОСТАЗУ ЗАЛІЗА ЗА КОМОРБІДНОСТІ ХРОНІЧНОГО ОБСТРУКТИВНОГО ЗАХВОРЮВАННЯ ЛЕГЕНЬ ТА ХРОНІЧНОГО ПІЄЛОНЕФРИТУ В ДИНАМІЦІ КОМПЛЕКСНОГО ЛІКУВАННЯ
Authors: Viligorska K. V. , Khukhlina O. S. , Gaydychuk V. S.
Published: June 2018

Вступ. Згідно рекомендацій керівництва по діагностиці та лікування хронічного обструктивного захворювання легень (ХОЗЛ)  - Global Initiative for Chronic Obstructive Lung Disease (GOLD) комплексна терапія ХОЗЛ та супутніх захворювань, особливо ниркової системи, таких як хронічний пієлонефрит (ХП), сечокам’яна хвороба (СКХ) дозволяє краще контролювати  загострення та попереджувати ускладнення. За такої коморбідності хронічне запалення провокує підвищення рівня інтерлейкінів -1β,6 (ІЛ-1β,6), що впливає на зниження рівня транспортних форм заліза – феритину, трансферину, призводячи до клініки сидеропенічного синдрому. Патогенетичні особливості коморбідного ХОЗЛ та ХП є недостатньо вивченими та потребують детального розгляду для досягнення кращих результатів лікування. Мета. Визначення змін показників цитокінового профілю та транспортних форм заліза у пацієнтів із коморбідним ХОЗЛ, ХП та СКХ у динаміці комплексного лікування комбінованим препаратом магнію та піридоксину. Матеріали та методи. Обстежено 37 пацієнтів із хронічним обструктивним захворюванням легень, хронічним пієлонефритом та сечокам’яною хворобою різного ступеня тяжкості. Пацієнти були розподілені на 2 групи дослідження в залежності від отриманого лікування. Окрім стандартного лікування основна група дослідження отримувала терапію  препаратом магнію лактату дигідрату 470 мг та піридоксину гідрохлодиду 5 мг. Був проведений порівняльний аналіз рівнів інтерлейкінів-1β та 6, транспортних форм заліза до та після лікування. Результати. В результаті проведених досліджень цитокінового профілю і показників метаболізму заліза у пацієнтів із коморбідними ХОЗЛ, ХП та СКХ, які доповнювали базисну терапію прийомом препарату магнію лактату дигідрату та піридоксину гідрохлориду було зареєстровано підвищення рівня сироваткового заліза у 1,6 рази (p<0,05), порівняно із показниками до лікування та зниження рівнів ІЛ-1β та 6 у 2,0 рази (p<0,05). Покращення самопочуття пацієнтів, позитивна зміна клінічної картини коморбідної патології ХОЗЛ та ХП свідчить про відновлення процесів утворення та транспорту заліза. Висновки. Доповнення стандартної терапії препаратом  магнію та піридоксину  у пацієнтів із ХОЗЛ та ХП  сприяє нормалізації рівня цитокінів, рівнів сироваткового заліза,  феритину, покращенню клінічного перебігу захворювань, що вказує на доцільність застосування комплексного препарату магнію та піридоксину у таких пацієнтів.
ЯКІСТЬ ЖИТТЯ ХВОРИХ ХРОНІЧНИМ ПАНКРЕАТИТОМ У ПОЄДНАННІ ІЗ ВІРУСНИМ ГЕПАТИТОМ C
Authors: Babinets L. S. , Shaygen O. R. , Homin G. O.
Published: June 2018

У статті проаналізовано вплив супутнього вірусного гепатиту С на якість життя хворих хронічним панкреатитом. Проведені дослідження показали негативний вплив супутньої патології, що проявився більш вираженими патологічними змінами у порівнянні із групою контролю.Матеріали та методи. Обстежено 57 хворих хронічним панкреатитом із вірусним гепатитом С. Групу порівняння склали 20 осіб, хворих хронічним панкреатитом. Для встановлення клінічного діагнозу хронічного панкреатиту та вірусного гепатиту С всі хворі були обстежені згідно із протоколами, прийнятими для пацієнтів за наказами №638 МОЗ України від 10.09.2014 р. та № 729 МОЗ України від 18.07.2016 р. Діагноз хронічного панкреатиту та вірусного гепатиту С верифікували на підставі даних анамнезу захворювання, клінічних проявів та результатів досліджень. Дослідження проводили хворим хронічним панкреатитом у фазі загострення та нестійкої ремісії з вірусним гепатитом С у фазі стійкої ремісії. Оцінка клініки та стану здоров`я проводилась за допомогою загального опитувальника SF-36. Для оцінки вираженості гастроентерологічної симптоматики і якості життя використовувалась російська версія спеціального опитувальника GSRS (Gastro intestinal Symptom Rating Scale).Результати. Середнє значення якості життя опитувальника SF-36 за шкалою фізичного функціонування склало у групі хворих ХП із супутнім ВГС (51,6±4,8) балів та (72,3±5,1) балів у групі контролю; за шкалою рольового фізичного функціонування: (30,4±4,3) та (47,6±5,1) балів; за шкалою болю:(42,8±5,2) та (71,5±4,7) балів; за шкалою загального здоров`я: (33,6±2,1) та (48,3±2,4) балів. Середнє значення якості життя опитувальника SF-36 за шкалою життєздатності склало (26,1±4,6) балів у групі хворих ХП із супутнім ВГС, а в групі хворих ХП – (52,3±5,4) балів; за шкалою соціального функціонування: (45,8±4,9) (75,4±5,3) балів; за шкалою рольового емоційного функціонування: (34,3±4,8) та (63,7±5,1) балів; за шкалою психічного здоров`я: (44,3±4,5) та (55,4±4,1) балів. Якість життя хворих хронічним панкреатитом із супутнім вірусним гепатитом С порівняно із групою хворих хронічним панкреатитом за шкалами фізичного здоров`я була зниженою на 20,3 балів, за шкалами психологічного здоров`я - на 24 бали. Аналізуючи дані опитувальника GSRS хворих хронічним панкреатитом із супутнім вірусним гепатитом С, встановили, що провідне місце у клініці захворювання займали больовий, рефлюксний і диспепсичний синдроми (p>0,05). Ці синдроми слід розглядати як основний фактор зниження якості життя у хворих хронічним панкреатитом із супутнім вірусним гепатитом С. Підвищення показників за шкалами закрепу та діареї у даній групі було менш значним.Висновки. За оцінкою даних дослідження встановлено достовірно нижчий рівень якості життя у хворих із супутнім вірусним гепатитом С.
ГЕПАТОГЕННА ВИРАЗКА ТА ВИРАЗКОВА ХВОРОБА ДВАНАДЦЯТИПАЛОЇ КИШКИ: ОСОБЛИВОСТІ ПСИХОЕМОЦІЙНОГО СТАТУСУ ХВОРИХ.
Authors: Moskal O. M. , Arhij E. J.
Published: June 2018

Метою даної роботи було вивчення психологічного статусу особистості хворих на виразкову хворобу дванадцятипалої кишки та симптоматичну гепатогенну виразку та виявлення його відмінностей при даних захворюваннях.Матеріали та методи: обстежено 36 хворих, які розділені на дві групи: 22 хворих із хронічними захворюваннями печінки та поєднаною патологією шлунково-кишкового тракту та 14 хворих пептичною виразкою дванадцятипалої кишки. Усім хворим проводились загальноклічні дослідження та для оцінки психологічного статусу були проведені набори анкетних тестів: тест Люшера (тест вибору кольору),  тест САН (тест диференційної самооцінки функціонального стану), опитувальник Спілбергера (шкала реактивної та особистісної тривожності) та опитувальник Айзенка (для визначення рівня нейротизму і показників екстра- та інтроверсії). Результати тестування оцінювали в балах. Результати досліджень. За методикою Люшера, як при симптоматичній гепатогенній виразці, так і при виразковій хворобі дванадцятипалої кишки значно підвищена тривога супроводжується нестійкістю емоційної сфери. Загальний стан хворих за даними САН погіршується в обох групах пацієнтів і значно покращується під впливом лікування, хоч далеко не всі показники повністю нормалізуються. Аналізуючи отримані нами дані за методикою Спілбергера, ми спостерігали підвищені рівні реактивної та особистісної тривожності в обох групах хворих та достовірне їх пониження після проведеного лікування.  Тест Айзенка в обох групах досліджуваних нами хворих свідчить про односпрямованість психоемоційних порушень у хворих та їх покращення під впливом лікування. Однак, за його результатами психоемоційний профіль жінок, хворих виразковою хворобою дванадцятипалої кишки, погіршується значніше ніж у чоловіків, на відміну від хворих гепатогенною виразкою жінок і чоловіків. Висновки: у обидвох групах обстежених хворих є виражені розлади психоемоційної сфери у вигляді тривожних та депресивних тенденцій, нестійкості емоційної сфери та невротизації особистості, що слід враховувати при проведенні терапії.
СТАН ЕРЕКТИЛЬНОЇ ФУНКЦІЇ У ЧОЛОВІКІВ ІЗ ПЕРВИННИМ ГІПОТИРЕОЗОМ
Authors: Pasiechko N. V. , Krytskyy T. I. , Naumova L. V.
Published: June 2018

Одним із найчастіших загальних хронічних розладів у чоловіків після 40-річного віку є еректильна дисфункція (ЕД) – нездатність досягти та/або підтримувати ерекцію статевого члена, достатню для здійснення задовільного статевого акту.Мета дослідження – оцінити еректильну функцію за шкалою «Міжнародний індекс еректильної функції – 15» у чоловіків з первинним гіпотиреозом, які перебували на стаціонарному та амбулаторному лікуванні в Терно- пільській університетській лікарні.Матеріал і методи. Аналіз стану еректильної функції у чоловіків із гіпотиреозом проводили з використанням опитувальника «Міжнародний індекс еректильної функції – 15» (МІЕФ-15). Обстежено 60 чоловіків із первинним гіпотиреозом віком від 21 до 75 років.Результати. ЕД вірогідно частіше трапляється в пацієнтів із гіпотиреозом (43 із 60 чоловіків, 72,0 %), ніж у чоловіків із контрольної групи. Встановлено вірогідне зниження всіх інтегративних показників МІЕФ-15 у чоловіків із гіпотиреозом, порівняно з показниками осіб контрольної групи. Результати анкетування обстежених хворих вказують на гіпотиреоз як на прямий чинник, який негативно впливає на статеву функцію у чоловіків.Висновки. Аналіз результатів анкетування МІЕФ-15 чоловіків із гіпотиреозом, ЕД та андрогенним дефіцитом виявив виражене зниження всіх показників еректильної функції в обстежених обох груп, порівняно з контрольною. Обчислення інтегративних показників стану статевої функції в обстежених із гіпотиреозом, андрогенним дефіцитом та ожирінням або нормальною масою тіла показало вірогідне зниження у них усіх параметрів, порівняно з контрольною групою.
РОЛЬ МЕДИЧНОЇ СЕСТРИ У ЛІКУВАЛЬНО-ДІАГНОСТИЧНОМУ ПРОЦЕСІ ПРИ СЕЧОКАМ’ЯНІЙ ХВОРОБІ В УМОВАХ СТАЦІОНАРУ
Authors: Susla O. B. , Ovsiyenko I. P.
Published: June 2018

Поширеність сечокам’яної хвороби в Україні займає друге місце серед всіх урологічних захворювань. Цей показник за останні 4 роки зріс у 1,2 раза; кількість хворих сягає понад 160 000 осіб, зокрема 973 випадки на 100 000 дорослого населення. Для того, щоб  правильно встановити діагноз, пацієнту необхідно пройти комплекс лабораторних та інструментальних обстежень. Медична сестра повинна кваліфіковано допомагати лікарю в діагностиці і лікуванні зазначеної патології.
НАСЛІДКИ ВПЛИВУ ПОСТТРАВМАТИЧНОГО ГЕМАРТРОЗУ НА РОЗВИТОК ДЕГЕНЕРАТИВНО-ДИСТРОФІЧНИХ ЗМІН у КОЛІННОМУ СУГЛОБІ.
Authors: Novikova P. P. , Savchuk V. M. , Doroshenko B. V. , Liakhovych R. M. , Kitsak Ya. M.
Published: June 2018

У статті висвітлено характерні зміни внутрішньосуглобових структур внаслідок дії травми, а також патогенетичний вплив посттравматичного гемартрозу на розвиток дегенеративно-дистрофічних змін хряща суглобових поверхонь. Значну увагу приділено дослідженню тривалості гемартрозу колінного суглоба на процес розвитку дегенеративних змін його структур.
АНАЛІЗ ПРОВЕДЕНИХ АМПУТАЦІЙ КІНЦІВОК ТА ЕФЕКТИВНОСТІ РЕАБІЛІТАЦІЙНИХ ЗАХОДІВ У ПАЦІЄНТІВ З ФАНТОМНО-БОЛЬОВИМ СИНДРОМОМ
Authors: Pinchuk O. I. , Radetska L. V. , Konovalenko S. O.
Published: June 2018

У статті проаналізовано кількість випадків ампутацій кінцівок залежно від причини та ефективності реабілітаційних заходів із використанням дзеркальної терапії у пацієнтів із фантомно-больовим синдромом.
ДОКАЗОВЕ ДОСЛІДЖЕННЯ ОЦІНКИ ПІСЛЯОПЕРАЦІЙНОГО БОЛЮ У ДІТЕЙ
Authors: Ivanovych Y. A. , Kinash M. I.
Published: June 2018

У статті подано результати спостережень за вираженістю післяопераційного болю у дітей. Проаналізовано оцінку вираженості болю дитиною, медичними сестрами та батьками.
ФІЛОСОФСЬКИЙ ТА ІСТОРИКО-ТЕОРЕТИЧНИЙ АНАЛІЗ СОЦІАЛЬНОЇ ВІДПОВІДАЛЬНОСТІ ЯК ПРОФЕСІЙНОЇ ОЗНАКИ МАЙБУТНІХ МЕДИЧНИХ СЕСТЕР
Authors: Halytska N. V.
Published: June 2018

Розглянуто сутність комунікаційної моделі сімейного консультування. Визначено етапи реалізації цієї моделі з метою визначення можливостей її використання у професійній діяльності медичної сестри.
КЛІНІЧНА ОЦІНКА ЕФЕКТИВНОСТІ ЗАСТОСУВАННЯ ФІТОПРЕПАРАТІВ СОЛОДКИ КОРЕНЯ ТА ЕЛЕКАСОЛУ В КОМПЛЕКСНІЙ ТЕРАПІЇ УРАЖЕНЬ ПОРОЖНИНИ РОТА У ДІТЕЙ ПРИ ГРИПІ ТА ІНШИХ ГОСТРИХ РЕСПІРАТОРНИХ ВІРУСНИХ ІНФЕКЦІЯХ
Authors: Hevkalyuk N. O.
Published: June 2018

Мета дослідження – оптимізувати схему лікування місцевих проявів захворювання на слизовій оболонці порожнини рота в комплексній терапії хворих на гострі респіраторні вірусні інфекції дітей шляхом використання фітопрепаратів солодки кореня та елекасолу.Матеріали та методи. Проведено клінічне дослідження та лікування 318 дітей, хворих на гострі респіраторні вірусні інфекції, з проявами захворювання в порожнині рота. Спостережуваних хворих було поділено на 2 групи: перша включала 127 дітей, у комплексній терапії яких використовували фітопрепарати солодки кореня та елекасолу для загального та місцевого лікування, друга – 132 пацієнтів, які отримували стандартне лікування. Ефективність проведеного лікування підтверджувалась лабораторними дослідженнями.Результати дослідження та їх обговорення. У пацієнтів, які в комплексному лікуванні отримували фітопрепарати солодки кореня та елекасолу, відмічали тенденцію до зменшення загальноінтоксикаційного синдрому, скорочення температурної реакції, тривалості кашлю. Виражена гіперемія слизової оболонки порожнини рота зникала при запропонованому методі лікування на (2,06±0,05) дня раніше, ніж при традиційному. Тривалість катарального гінгівіту скоротилась з (11,01±0,03) до (9,21±0,01) дня, зерниста енантема змінювалась ін’єкцією судин упродовж (2,06+0,05) дня в дітей основної групи та (3,12±0,08) дня в дітей групи порівняння. Зменшення інтенсивності посиленого судинного рисунка спостерігали протягом (7,68±0,02) та (8,06±0,04) дня, а геморагічних плям – (7,21±0,01) і (7,68±0,02) дня в дітей основної та групи порівняння відповідно. Ерозії на слизовій оболонці порожнини рота епітелізувались при запропонованій схемі лікування на (2,89±0,01) дня раніше, тривалість періоду епітелізації вогнищ десквамації епітелію язика становила (10,68±0,04) дня (у групі порівняння – (12,99±0,01) дня). Інтенсивність больового синдрому зменшилась у 24,41 % хворих. Встановлено регресію ознак гострого вірусного сіаладеніту (в середньому на (2,32±0,01) дня менше, ніж у хворих групи порівняння). Тривалість регіонарного лімфаденіту скоротилась на (2,10±0,01) дня і становила (11,11±0,03) дня.Висновок. Моніторинг ефективності використання фітопрепаратів солодки кореня та елекасолу в комплексному лікуванні дітей, хворих на гострі респіраторні вірусні інфекції, з проявами захворювання в порожнині рота показав, що застосування відвару солодки кореня й елекасолу всередину і місцеве використання препаратів у вигляді орошень та аплікацій сприяють скороченню тривалості захворювання.
ОЦІНКА ПСИХОСОМАТИЧНОГО СТАНУ В ЖІНОК ІЗ ГІПЕРПЛАСТИЧНИМИ ПРОЦЕСАМИ ЕНДОМЕТРІЯ
Authors: Boichuk A. V. , Shadrina V. S. , Vereshchagina T. V.
Published: June 2018

Мета дослідження – визначення особливостей особистості і темпераменту хворих із гіперпластичними процесами ендометрія до та після діагностичного вишкрібання стінок порожнини матки для виявлення дезадаптивних якостей особистості на основі запропонованої нами терапії.Матеріали та методи. Обстежено 60 пацієнток із дисфункціональними матковими кровотечами на фоні гіперпластичних процесів ендометрія. У всіх пацієнток визначали особливості особистості і характеру за опитувальником Клонінджера «Структура темпераменту і характеру». Дослідна група пацієнток отримувала запропоновану нами терапію: препарати, що містять діючу речовину – фенібут по 250 мг 2 рази на добу.Результати дослідження та їх обговорення. До і після діагностичного вишкрібання стінок порожнини матки жінки, які отримували запропоновану нами терапію, легше справляються з ситуацією, яка склалася, порівняно з групою жінок, які отримували загальноприйняте лікування.Висновок. Отримані дані вимагають обов’язкового врахування під час розроблення медико-психологічного супроводу в комплексній системі реабілітації жінок до і після діагностичного вишкрібання стінок порожнини матки з приводу гіперпластичних процесів ендометрія.
КОНЦЕПЦІЯ ВДОСКОНАЛЕННЯ ДІАГНОСТИЧНОГО АЛГОРИТМУ ПРИ ПІСЛЯПОЛОГОВИХ ГНІЙНО-ЗАПАЛЬНИХ ЗАХВОРЮВАННЯХ
Authors: Bulavenko O. V. , Ostapiuk L. R. , Rud V. O. , Voloshinovskii A. S. , Malyi T. S.
Published: June 2018

Мета дослідження – удосконалення діагностики та прогнозування розвитку післяпологового ендометриту шляхом застосування методу флуоресцентної спектроскопії.Матеріали та методи. Матеріалами дослідження в експериментальній частині (перший етап досліджень) були розведення сироватки крові 6-денним посівом на цукровий бульйон Staphylococcus aureus, у клінічній частині (другий етап) – сироватка крові основної (120 породіль із післяпологовим ендометритом) та контрольної (38 осіб із неускладненим перебігом післяпологового періоду) груп. Методи дослідження: клінічні, лабораторні, біохімічні, інструментальні, метод флуоресцентної спектроскопії, математично-статистичні.Результати дослідження та їх обговорення. Спектри флуоресценції розведень сироватки крові бактерійною культурою (6-денний посів на цукровий бульйон Staphylococcus aureus), починаючи з 20 % вмісту посівів у сироватці крові, дають змогу відтворити пропорції, які характерні для спектрально-флуоресцентних характеристик сироватки крові при сепсисі in vivo. При дослідженні спектрально-флуоресцентних характеристик породіль із післяпологовими ендометритами встановлено, що у 90,8 % пацієнток основної групи мало місце зниження інтенсивності флуоресценції сироватки крові, р<0,0001, а у 38,3 % мав місце довгохвильовий зсув спектрів флуоресценції сироватки крові, р=0,007 (статистично достовірні відмінності). Отримані закономірності мають попередній доманіфестний характер і фіксуються за 24–48 годин до появи виражених клінічних проявів захворювання.Висновок. Використання спектрально-флуоресцентних маркерів сироватки крові в комплексній діагностиці гнійно-запальних захворювань, у тому числі й післяпологового ендометриту, дозволяє достовірно діагностувати дане захворювання до появи яскраво виражених клінічних проявів та здійснювати прогностичну оцінку його перебігу, у тому числі і в процесі лікування.
ОСОБЛИВОСТІ БАЛАНСУ ЦИТОКІНІВ У ЖІНОК ІЗ РЕПРОДУКТИВНИМИ ВТРАТАМИ В АНАМНЕЗІ В ДИНАМІЦІ УСКЛАДНЕНОЇ І НЕУСКЛАДНЕНОЇ ВАГІТНОСТІ
Authors: Shchuruk N. V.
Published: June 2018

Мета дослідження – верифікація чинників ризику звичного невиношування вагітності та аналіз імунологічних особливостей вагітних зі звичним невиношуванням в анамнезі за умови проведення або відсутності прегравідарної підготовки до планованої вагітності.Матеріали та методи. Обстежено 170 жінок зі звичним невиношуванням вагітності в анамнезі.Результати дослідження та їх обговорення. У 92,7 % вагітних зі звичним невиношуванням, які отримували комплексну прегравідарну підготовку, мав місце нормоценоз, тоді як за відсутності адекватної підготовки до вагітності нормоценоз виявлявся тільки у 11,1 %. У жінок зі звичним невиношуванням в анамнезі частіше мали місце вказівки як на запальні захворювання нижнього відділу генітального тракту (99; 68,3 % при 3; 16,0 % у контрольній групі) (68,3 % і 16,0 %; ВР 5,69; 95 % ДІ 1,96–16,5; р<0,047, NNT 1,777), так і сальпінгоофорит, хронічний ендометрит (108; 74,5 % при 5; 20 % відповідно, р=0,0077) (74,5 % i 20,0 %; ВР 3,72; 95 % ДІ 1,69–8,2; р<0,0077, NNT 1,835). Серед 145 жінок зі звичним невиношуванням у 59 (40,7 %) настання першої вагітності відбувалося або у більш ранньому ((18,5±0,8) року) або, навпаки, у більш пізньому віці((36,7±0,6) року) порівняно з пацієнтками контрольної групи 24 (96,0 %) ((23,2±0,4) року), р<0,0001), при цьому вона рідше завершувалася своєчасними пологами (28,8 і 88,0 %; ВР 1,64; 95 % ДІ 1,26–2,14; р<0,001) порівняно з жінками контрольної групи. Загроза переривання вагітності у вагітних зі звичним невиношуванням і дисбіотичними процесами піхви перебігає на тлі порушення балансу про- та протизапальних цитокінів – підвищення рівнів прозапальних TNF-α та ІЛ-6 і зниження продукції протизапального цитокіну ІЛ-10, що є несприятливим чинником для прогресування вагітності.Висновки. Дисбаланс у системі цитокінів у жінок зі звичним невиношуванням вагітності та дисбіотичними процесами піхви є однією з патогенетичних ланок розвитку загрози переривання вагітності. Визначення рівнів ФНП-α, ІЛ-6 і ІЛ-10 у першому триместрі в крові вагітних жінок має прогностичне значення щодо перебігу вагітності і розробки персоніфікованих заходів, спрямованих на збереження вагітності. Проведення комплексної прегравідарної підготовки, спрямованої на усунення дисбіотичних процесів та гормонального дисбалансу з продовженням гестагенотерапії у першому триместрі вагітності, сприяє збереженню динамічної рівноваги в системі цитокінів у жінок із невиношуванням вагітності та дисбіозами піхви і сприяє неускладненому перебігу вагітності у 96,4 % жінок.
ПЕРСПЕКТИВИ КЛІНІЧНОЇ ДІАГНОСТИКИ І ЛІКУВАННЯ ЕНДОТЕЛ ІАЛЬНОЇ ДИСФУНКЦІЇ У ВАГІТНИХ З АРТЕРІАЛЬНОЮ ГІПЕРТЕНЗІЄЮ
Authors: Humenna I. Ye.
Published: June 2018

Мета дослідження – оцінка впливу різних програм антигіпертензивної терапії у вагітних із хронічною артеріальною гіпертензією.Матеріали та методи. Обстежено 64 вагітні жінки з хронічною артеріальною гіпертензією в терміні 30–36 тижнів вагітності. Для клінічної оцінки стану вагітних враховували: моніторинг артеріального тиску ЕхоКГ, аналіз крові і сечі, виявлення мікроальбумінурії. Для оцінки функції ендотелію використовували модифіковану методику за D. Celermajer. Для оцінки функціонального стану плода використовували кардіотокографію (КТГ) та біофізичний профіль плода. Вивчення біохімічних маркерів функції ендотелію проводили за допомогою оцінки концентрації ендотеліну-1 та кількості десквамованих ендотеліоцитів у плазмі крові.Результати дослідження та їх обговорення. Встановлено, що у вагітних з артеріальною гіпертензією у вихідному стані спостерігається порушення центральної і периферичної гемодинаміки, і його ступінь вираженості прямо корелює з вираженістю змін ендотеліальної функції та підвищеним ризиком розвитку гестаційних та перинатальних ускладнень.Висновки. Жорсткий контроль артеріальної гіпертензії з нормалізацією артеріального тиску за рахунок включення у програму лікування високоселективного бета-блокатора з вазодилатуючими властивостями небівололу гідрохлориду дозволяє запобігти прогресуванню дисфункції ендотелію і наростанню порушень гемоциркуляції, в тому числі в системі мати – плацента – плід, що, в кінцевому результаті, приводить до нормалізації показників біофізичного профілю плода.
РОБОЧЕ МІСЦЕ ЛІКАРЯ-ПЕДІАТРА
Authors: Stetsyuk V. Z. , Ivanova T. P. , Muha I. P. , Babintseva L. Yu. , Olhovych N. V. , Chyzh Yu. M.
Published: June 2018

The article describes the computer software complex of automated maintenance of the primary medical accounting documentation «Medical Registrar», which was developed to optimize the work of a pediatrician and pediatric nurse, who keeps accounting documentation.
ТРАНСДИСЦИПЛІНАРНЕ ПРЕДСТАВЛЕННЯ ІНФОРМАЦІЇ ЗА ДОПОМОГОЮ ІНТЕРАКТИВНИХ ДОКУМЕНТІВ
Authors: Mintser O. P. , Pryhodnyuk V. V. , Stryzhak O. Ye. , Shevtsova O. M.
Published: June 2018

Theoretical generalizations and possibilities of practical use of ontology of knowledge in public health, in particular in diagnosis and choice of a method of treatment for diseases of the gastrointestinal tract in children, are investigated. It is shown that the consequence of the existence of a homomorphism between the primary structure of the text and the structure of information from it highlights the possibility of constructing a specialized structure designed to work not with ontology objects but with lexemes of the primary structure. The interactive document (Tsn,NS') built on its basis can be used to form an arbitrary network information system in the object plane.
ІНФОРМАЦІЙНІ МОДЕЛІ ЗАГАЛЬНОГО ДОГЛЯДУ ЗА ХВОРИМИ З ПІДТРИМКОЮ АЛГОРИТМІВ ПРИЙНЯТТЯ РІШЕНЬ НА ОСНОВІ КЛАСИФІКАТОРА ICNP
Authors: Matrtseniuk V. P. , Andrushchak I. Ye. , Tsikorska I. V.
Published: June 2018

The paper presents information models of the nursing process through a conceptual presentation, including assessments of the patient's overall condition (nursing interviews, physical assessment, measurement, documentation analysis), nursing diagnosis, nursing care planning, determination of expected results, nursing manipulation, care plan implementation and care results evaluation. Particular attention is drawn to the possibility of using international terminology in describing nursing practices. Analysis of solutions is carried out using the terminology of decision trees.
Geodésia expedita em cadernos da Academia Militar
Authors: Vergara Moema de Rezende
Published: June 2018

Ao se deter sobre a carreira do professor de Geodésia na Escola Militar, Luiz Cruls, no ano de 1899, este texto contribui para a compreensão da relação entre a astronomia e os debates acerca do mapa nacional na Primeira República. Tendo como ponto de partida o caderno de apontamentos dos alunos, foi possível acessar as discussões a respeito da confecção do primeiro mapa nacional, seguindo os parâmetros de cientificidade da época, o papel do Observatório Nacional neste processo e sua relação com o Exército. Outro ponto importante foi ampliar o entendimento dos instrumentos científicos e seu impacto na geodésia expedita. Na história da astronomia pouca atenção tem sido dada a sua aplicação nos trabalhos cartográficos e de levantamento topográfico. Partimos da premissa de que ao investir nessa linha de pesquisa fornecemos materialidade ao binômio ciência-cultura, no sentido de que foi a astronomia que definiu as fronteiras de algo fundamental à nacionalidade brasileira, ou seja, o seu território.