Szteroidok gyakorlati alkalmazása a palliatív terápiában
Authors: Frank Nóra , Csikós Ágnes 
Published: November 2022

Összefoglaló. A palliatív ellátás célja a beteg és családja
életminőségének javítása egy életet megrövidítő betegség során. A palliatív
betegpopuláció 32–80%-a kap szisztémás szteroidot kínzó tünetek enyhítésére. Az
alkalmazási irányelvek, a szteroidhasználat a palliatív betegek körében nagyon
változó az egyes országok, de az országon belüli ellátók között is. A palliatív
betegellátásban szteroidokat – elsősorban szisztémás glükokortikoidokat
(dexametazon, betametazon, prednizolon, metilprednizolon) – főleg
antiinflammatorikus és a vascularis permeabilitást csökkentő hatásuk miatt
alkalmazunk. A palliatív ellátás során glükokortikoid adása számos specifikus
indikáció esetén javasolható, mint idegi kompresszió, neuropathiás fájdalom,
csontfájdalom és metastasis, májtokfeszülés okozta fájdalom, malignus
bélobstrukció, agynyomás-fokozódás, malignus gerincvelő-kompresszió, vena cava
superior szindróma, lymphangitis carcinomatosa, nagy légúti obstrukció. Sokszor
párhuzamosan jelentkező, nem specifikus tünetek – mint anorexia-cachexia
szindróma, hányinger, hányás, fáradtság, gyengeség, nehézlégzés – szintén
szükségessé tehetik szteroid adását. A palliatív betegek prognózisát figyelembe
véve a szteroidok késői mellékhatásai nem korlátozzák adásukat, az elsődleges
terápiás előny felülmúlja a lehetséges kockázatokat. A nemzetközi gyakorlatban a
dexametazon a leggyakrabban alkalmazott glükokortikoid, kifejezett
gyulladáscsökkentő hatása és kevesebb mineralokortikoid-mellékhatása miatt.
Fontos, elengedhetetlen része a biztonságos szteroidterápiának a mellékhatások
gondos monitorozása, erről a beteget és a hozzátartozókat is fel kell
világosítani. A megfelelő indikációban, dózisban és megfelelő kezelési terv
alapján adagolt szteroid hasznos része a palliatív tünetkontrollnak, a beteg
életminőség-javításának. Orv Hetil. 2022; 163(8): 294–300.

Summary. Palliative care aims to improve the quality of life of
patients and their families during a life-shortening illness. 32–80% of the
palliative patient population receive systemic steroids to relieve torturous
symptoms during end-of-life care. Guidelines for steroid use among palliative
patients vary widely from country to country, but also within providers. In
palliative care, steroids – mainly systemic glucocorticoids (dexamethasone,
betamethasone, prednisolone, methylprednisolone) – are used especially for their
anti-inflammatory and vascular permeability-reducing effects. Glucocorticoid
administration during palliative care is recommended for a number of specific
indications, such as neural compression, neuropathic pain, bone pain and
metastasis, liver capsule pain, malignant intestinal obstruction, increased
cerebral pressure, malignant spinal cord compression, superior vena cava
syndrome, carcinomatous lymphangitis, and large airway compression. Often
concomitant non-specific symptoms such as anorexia-cachexia syndrome, nausea,
vomiting, fatigue, weakness, dyspnoea may also necessitate steroid
administration. Considering the prognosis of palliative patients, the late side
effects of steroids do not limit their administration, the primary therapeutic
benefit outweighs the potential risks. Internationally, dexamethasone is the
most commonly used glucocorticoid due to its pronounced anti-inflammatory effect
and fewer mineralocorticoid side effects. Careful monitoring of side effects is
an important and essential part of safe steroid therapy and should be made clear
to the patient and their relatives. Steroids administered in the right
indication and dose as well as according to an appropriate treatment plan are
useful parts of palliative symptom control and improve patients’ quality of
life. Orv Hetil. 2022; 163(8): 294–300.