bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
Simultaneous Ipsilateral “Floating Hip” with Hip Dislocation and Femoral Neck and Shaft Fractures Associated with “Floating Knee” Injuries with Patella Fracture and Traumatic Sciatic Nerve Injury
Authors: Milenkovic Sasa S. , Mitkovic Milan M.
Published: December 2021

Simultaneous ipsilateral “floating-hip” and “floating-knee” injuries are very rare and severe, and they occur in high-velocity road traffic accidents. A 55-year-old man presented with posterior wall fracture – dislocation of the acetabulum, complete fracture – dislocation of the femoral head, ipsilateral femoral shaft fracture, open patellar fracture, Gustilo type II, tibial fracture, and traumatic sciatic nerve injury/peroneal division. Given the fact that hip dislocation is an orthopedic emergency, we first did closed external tibial fixation, femoral head reduction, osteosynthesis of the acetabular fracture, and partial patellectomy. After 2 days, the patient underwent a second surgery; fixation of the neck and femoral shaft fractures was done, with a self-dynamic internal fixator. After 14 months from the injuries, radiographs show complete healing of all fractures, the patient walks independently without crutches, and the peroneal nerve is partially recovered. Despite the seriousness of the presented injuries, we did not have any complications, and 14 months after the injury, the femoral head is still viable, with no signs of femoral head osteonecrosis.
Comparisons of Flow Dynamics of Dual-Blade to Single-Blade Beveled-Tip Vitreous Cutters
Authors: Inoue Makoto , Koto Takashi , Hirakata Akito
Published: December 2021

Introduction: The aim of this study was to compare the flow dynamics of the dual-blade to the single-blade beveled-tip vitreous cutters. Methods: The aspiration rates of balanced salt solution (BSS) and swine vitreous were measured for the 25-gauge and 27-gauge dual- and single-blade beveled-tip vitreous cutters. The flow dynamics of BSS and diluted vitreous mixed with fluorescent polymer at the maximal cutting rates and the reflux of BSS were measured in images obtained by a high-speed camera. The distal end of the cutter was defined as the head end. Results: The aspiration rates of BSS and vitreous by the 25- and 27-gauge dual-blade cutters were significantly higher than those of both single-blade cutters at the maximal cutting rate (all p ≤ 0.01). The mean aspiration flow of BSS in front of the port from a lateral view was significantly faster for both dual-blade cutters than for both single-blade cutters (p = 0.003, p = 0.019). The angle of the mean flow of BSS of both dual-blade cutters was from the distal end (p < 0.001, p < 0.001) but that of the single-blade cutters was from the proximal end. The velocity and angle of the mean reflux flow of both types of cutters were not significantly different. The mean aspiration flow of diluted vitreous was significantly faster for 25-gauge dual-blade cutters with the angle more from the proximal end and 27-gauge dual-blade cutters more from the distal end than both single-blade cutters (p = 0.018, p = 0.048). Conclusion: The dual-blade beveled-tip vitreous cutters improve the efficiency of the vitrectomy procedures and maintain the distal aspirating flow by the beveled tip.
L-Ascorbic Acid and Curcumin Prevents Brain Damage Induced via Lead Acetate in Rats: Possible Mechanisms
Authors: Alhusaini Ahlam Mohamed , Fadda Laila M. , Alsharafi Huda , Alshamary Amjad Fahad , Hasan Iman H.
Published: December 2021

Lead acetate (lead ac.) is a widespread ecological toxicant that can cause marked neurotoxicity and decline in brain functions. This study aimed to evaluate the possible neuroprotective role of L-ascorbic acid (ASCR) and curcumin (CRCM) alone or together against lead ac.-induced neurotoxicity. Rats were injected with lead ac. then treated orally with ASCR and CRCM alone or in combination for 7 days. Lead ac. caused elevation in brain tumor necrosis factor-α, interleukin-6, caspase-3, and malondialdehyde levels, while superoxide dismutase, reduced glutathione as well as the expression of brain-derived neurotrophic factor, cAMP response element-binding, and Beclin1 were downregulated. Expressions of C/EBP homologous protein and mammalian Target of rapamycin kinase were upregulated in brain tissues matched with the control group. Histopathological examination supported the previously mentioned parameters, the administration of the antioxidants in question modulated all the altered previous parameters. The combination regimen achieved the superlative results in the antagonizing lead ac.-induced neurotoxicity via its antioxidant and antiapoptotic activities.
Оцінка впливу методу знеболення на ступінь післяопераційного болю у хворих на рак товстої кишки
Authors: Тенкач О. О. , Палагонич Е. С.
Published: December 2021

Мета роботи: залежно від вибраного методу анестезії оцінити ступінь післяопераційного больового синдрому у хворих на рак товстої кишки.
Матеріали і методи. На базі відділення анестезіології та інтенсивної терапії КНП “ЗПЦ” ЗОР у період із січня до серпня 2020 р. виконано аналіз результатів проведеної анестезії у 32 хворих на рак товстої кишки. В рандомізованому порядку сформовано дві групи пацієнтів. Відмінність між групами полягала у різниці медикаментозних комбінацій та дозувань анестезіологічного забезпечення. З метою об’єктивізації рівня больового синдрому досліджено зміни гемодинамічних та біохімічних показників. Дослідження суб’єктивної оцінки болю пацієнтам проводили шляхом анкетування за допомогою опитувальника візуальної аналогової шкали. Для порівння показників ступеня болю до і після операції використовували t-критерій Стюдента для середніх величин, а статистично значущими вважали рівень р<0,05.
Результати досліджень та їх обговорення. Встановлено статистично значущу різницю результатів змін вітальних функцій між І та ІІ групою за всіма показниками в післяопераційному періоді через 6 год, що характеризує факт ефективнішого зниження ступеня больового синдрому при використанні загального знеболення в комбінації з епідуральною анестезією (p=0.0001). Після оцінки результатів біохімічних маркерів больового синдрому встановлено, що між І та ІІ групою до операції статистично значуща різниця спостерігається в рівні кортизолу. Виявлено достовірні зміни рівня кортизолу після операційного втручання в пацієнтів І та ІІ груп (p=0.0001). При порівнянні показників інсуліну та глюкози крові результати біохімічних показників були нижчі у ІІ групі хворих, що свідчить про нижчий рівень болю або його відсутності в перші 6 год після операційного втручання (p=0.0001). При порівнянні результатів анкетування за візуальною аналоговою шкалою пацієнтів на рак товстої кишки до і після операції виявлено статистично значущу різницю рівня больового синдрому (p=0.0001).
Спосіб зʼєднання мʼяких тканин аутогенним шовним матеріалом
Authors: Максимчук Д. В. , Гичка С. Г. , Мамчич В. І. , Максимчук В. Д.
Published: December 2021

Мета роботи: розробити спосіб виготовлення автогенних шовних ниток як шовного матеріалу та спосіб зʼєднання мʼяких тканин, з метою запобігання розвитку імунних та запальних процесів у тканині навколо накладених хірургічних швів, що забезпечує повне розсмоктування автогенних фіброзних шовних ниток, та поліпшити результати загоєння хірургічної рани первинним натягом без подальшого видалення шовного матеріалу.
Матеріали і методи. У дослідження включено 56 пацієнтів, яким проведено зʼєднання мʼяких тканин хірургічним шовним матеріалом. Хворих залежно від застосування шовного матеріалу умовно поділили на 2 групи. Першу (контрольну) групу склали 28 пацієнтів, яким було виконано зʼєднання мʼяких тканин “традиційним” хірургічним шовним матеріалом. Другу (основну) групу склали 28 пацієнтів, яким було виконано зʼєднання мʼяких тканин автогенним хірургічним шовним матеріалом. Всі пацієнти обстежені згідно з клінічними протоколами. Проведено забір та використання власного автогенного шовного матеріалу у 28 пацієнтів, прооперованих із приводу різних планових та ургентних хірургічних захворювань черевної порожнини (черевні грижі, гострий і хронічний холецистити, проривна виразка шлунка і дванадцятипалої кишки, кишкова непрохідність, травми живота, ургентна гінекологічна патологія та ін.).
Результати досліджень та їх обоговорення. У контрольній групі пацієнтів ускладнення лігатурна нориця виявлені в 3 (10,7±0,6) % випадках, лігатурний абсцес в 5 (17,8±0,7) % випадках, перифокальна гранулема в 4 (14,3±0,7) % випадках, перифокальне запалення проявилось в усіх 28 випадках, що склало (100,0±0,0) %, алергічні реакції проявились у 2 пацієнтів (7,1±0,5) %.
В основній групі пацієнтів ускладнення у вигляді лігатурного абсцесу виявлено лише в 1 випадку, що склало (3,7±0,4) %. Всього з 28 (100) % прооперованих пацієнтів у цій групі ускладнення виникли в 1 пацієнта, що склало лише (3,7±0,4) % ускладнень. В обох групах ускладнення лігатурний свищ виявлені в 3 (5,4±0,30) % випадках, лігатурний абсцес в 6 (10,7±0,4) % випадках, перифокальна гранулема в 4 (7,1±0,3) % випадках, перифокальне запалення 28 (100,0±0,0) %, алергічні реакції 2 (3,6±0,2) %. Майже всі види ускладнень виникли в контрольній групі, що склало (53,6±0,9) % і лише 1,7 % ускладнень виникло в основній групі.
ЗАСТОСУВАННЯ МАСАЖНОЇ КРІОПРОЦЕДУРИ ПРИ БОЛЬОВОМУ СИНДРОМІ ОПОРНО-РУХОВОГО АПАРАТУ
Authors: Опарін А. А. , Опаріна Т. Н. , Буткевич В. В.
Published: December 2021

Резюме. У статті представлено проблематику поширення больового синдрому серед населення та подолання болю медикаментами; подано коротку історичну довідку та проаналізовано наукові публікації щодо застосування кріопроцедур при лікуванні різних захворювань, у тому числі больового синдрому опорно-рухового апарату. Проведено огляд видів больового синдрому, розглянуто механізм фізіологічного впливу локальної кріотерапії на біль у м’язах, фасціях та суглобах. Обґрунтовано доведено позитивну дію кріотерапії при хронічному болю, що супроводжуються застійними явищами у тканинах, порушенням мікроциркуляції крові й лімфи та запальним процесом.

Мета дослідження – обґрунтувати ефективність дії кріомасажу на пацієнтів із больовим синдромом опор­но-рухового апарату.

Матеріали і методи. Описано різноманітні сучасні методи кріовпливу, а також особливості методу кріо­масажу льодом, перелік застережень щодо його застосування. Вважають, що альтернативним методом подолання больового синдрому є кріомасаж, який не має побічних негативних наслідків та не потребує особливих зусиль.

Результати. З’ясовано, що холод надає потужний подразнювальний ефект на центральну нервову систему, пригнічує біль та пришвидшує кровотік. Виявлено, що під час кріомасажу відбувається швидке відновлення тканин та їх функціональності, дана техніка є простою у виконанні, не потребує особливих витрат, може проводитися у домашніх умовах та в якості звичайного масажу. Автори статті зазначили, що протипоказання до кріомасажу носять загальний характер та не відрізняються від тих, що зазначені для класичного. Важливим фактором є те, що потенціал кріопроцедур обмежений адаптивними можливостями людини, тому реакції можуть бути різними. Незважаючи на деякі недоліки, застосування кріомасажу є надзвичайно ефективним та у більшості випадках дає хороший результат. У процесі дослідження було виявлено, що ключовою перевагою кріомасажу є відсутність побічних ефектів та звикання, що спостерігається при лікуванні медикаментами.

Висновки. Одним з альтернативних методів подолання больового синдрому та його причин є кріомасаж. На відміну від медикаментів кріопроцедури не мають побічних негативних наслідків. Холод здійснює багатосторонній потужний подразнювальний вплив на центральну нервову систему, який викликає низку позитивних зрушень в ендокринній, імунній, кровоносній, лімфатичній та інших системах організму, знеболює, призупиняє запальний процес.
СКЛАДОВІ НОВОЇ АКАДЕМІЧНОЇ КУЛЬТУРИ НАУКОВО-ПЕДАГОГІЧНИХ ПРАЦІВНИКІВ
Authors: Моцюк Ю. Б.
Published: December 2021

У статті висвітлено особливості складових нової академічної культури науково-педагогічних працівників. Доведено, що поняття академічної культури багатогранне і поєднує психолого-педагогічну та навчально-методичну культуру в університеті, цінності, традиції, норми, правила проведення наукового дослідження, і про наукову мовленнєву культуру, культуру високої духовності й моралі, спілкування зі студентами, культуру наукової праці і соціальної, моральної відповідальності за результати, культуру толерантності та педагогічного оптимізму, що формується в культурно-освітньому просторі закладу вищої освіти. Академічна культура – сукупність способів і методів діяльності університетської спільноти, її системна інтегрована якість, що відбиває досягнутий рівень розвитку. Вона виступає як сукупність соціальних норм і цінностей, що генетично не успадковуються, а сформувалися історично і притаманні конкретній суспільній системі. Академічна культура включає певні явища, процеси, відносини, що якісно відрізняють науково-педагогічних працівників, студентів та адміністративно-господарський персонал ЗВО від інших спільнот та соціальних груп суспільства і є результатом соціальної взаємодії. Основними елементами академічної культури виступають знання і переконання, якими керуються члени академічної спільноти у своїй повсякденній діяльності і які визначають їх духовне становище. Переконання характеризуються нероздільністю інтелектуально-раціонального, чуттєво-емоційного і вольового компонентів. Переконання охоплюють всю структуру певних відомостей про явища суспільного життя, зміст і значення норм, принципів поведінки, тобто знання. В структуру переконань обов’язковим компонентом входять певні особисто значущі знання. Зростання ролі закладів вищої освіти як центрів культури, знань та досліджень у культурному, соціальному і науково-технічному розвитку свідчить, що майбутнє людства все більше залежить від сучасних університетів. Академічна культура є складною композицією важливих цінностей і принципів, норм, традицій, способів діяльності, які приймаються академічною спільнотою, а формування та відтворення основних її принципів пов’язані не тільки з університетським середовищем, а й інститутом вищої освіти в цілому.
ПИТАННЯ РОЗВИТКУ ІНШОМОВНОЇ ОСВІТИ В ДЕРЖАВАХ ЗАКОРДОННЯ КРІЗЬ ВИМІР НАУКОВОГО ДИСКУРСУ УКРАЇНСЬКИХ КОМПАРАТИВІСТІВ (КІНЕЦЬ ХХ – ПОЧАТОК ХХІ СТ.)
Authors: Білавич Г. В. , Височан Л. М. , Савчук Б. П. , Кліщ Г. І.
Published: December 2021

У статті проаналізовано стан дослідженості питання щодо розвитку іншомовної освіти в державах закордоння крізь вимір наукового дискурсу українських компаративістів (кінець ХХ – початок ХХІ ст.). Зазначено, що українські компаративісти, досліджуючи іншомовну освіту в державах закордоння (зазвичай у вимірі аналізу освітніх систем тих чи інших країн), роблять акцент на творчому використанні європейського та світового досвіду, зокрема на актуалізації вивчення іноземних мов у закладах середньої та вищої освіти України. Сучасні вчені доходять висновку, що для здобувача української іншомовної освіти важливі не тільки такі показники, як володіння лексикою і граматикою мови, що вивчається, а й соціокультурна та комунікативна компетентність. Українська компаративістика має серйозні напрацювання щодо дослідження іншомовної освіти держав закордоння, започатковані ще у 90-х рр. ХХ ст. І досі важливими для сьогодення є творчі здобутки лабораторії порівняльної педагогіки Інституту педагогіки АПН України (Г. Єгоров, Л. Волинець, О. Локшина, Б. Мельниченко, О. Першукова та ін.). Сучасні компаративісти активно розробляють питання формування іншомовної компетенції здобувачів освіти.
ПЕДАГОГІЧНА КОМПАРАТИВІСТИКА ТА ФОРМУВАННЯ ЧИТАЦЬКОЇ КОМПЕТЕНТНОСТІ НА УРОКАХ ЗАРУБІЖНОЇ ЛІТЕРАТУРИ
Authors: Розман І. І.
Published: December 2021

У статті зазначено, що з кінця 80-х рр. ХХ ст. національна педагогічна компаративістика почала позбавлятися комплексу меншовартості. Наголошено, що багато часу піддавалася критиці більшість представників зарубіжної педагогіки («апологети буржуазії» та проповідники «реакційних», «антинаукових рухів»), оскільки вони суперечили канонізованій марксист­сько-ленінській педагогіці. Зауважено на працях відомих вчених, таких, як Д. Скільський, В. Кравець, К. Лучаковський, які здійснили вагомий внесок у розвиток української компаративістики. У 90-х рр. ХХ – на початку ХХІ ст. українська педагогічна компаративістика здійснила поступ у дослідженні педагогічних персоналій закордоння. На тлі вдосконалення її наукового інструментарію напрацьовано оптимальні методологічні підходи, які дозволяють комплексно, синтезовано, цілісно осмислювати їхні біографії, творчу спадщину та різні напрями суспільної діяльності, що допомагають за певним алгоритмом краще вивчити та дослідити біографію зарубіжних письменників. У статті розглядається роль педагогічної компаративістики та прийомів розвитку креативності на уроках зарубіжної літератури. Зазначено, що необхідно розвивати творчість учнів, використовуючи метод навчання, який допомагає фундаментальному засвоєнню матеріалу, розвитку уяви, самостійну та групову роботу у навчальному колективі. Заняття з використанням креативних методик дозволяють школярам розвивати навички уваги, а також мислити нестандартно. Зауважено на доброзичливому ставленні до учнів, формуванні толерантності до носіїв іншої культури на основі знайомства з життям своїх однолітків в інших країнах. Наголошено, що твори фольклору є доступним зразком художньої літератури. Зосереджена увага на формуванні початкових навичок комунікації, вихованні моральних і естетичних почуттів, розвитку творчої діяльності. Доведено, що уроки зарубіжної літератури є важливою складовою для формування читацької компетентності.
ОСОБЛИВОСТІ КОМОРБІДНОГО ПЕРЕБІГУ ЦУКРОВОГО ДІАБЕТУ 2 ТИПУ ТА ГІПОТИРЕОЗУ: ЛАБОРАТОРНІ ДАНІ
Authors: Мусієнко В. А. , Марущак М. І.
Published: December 2021

Вступ. Гіпотиреоз частіше розвивається у пацієнтів із цукровим діабетом 2 типу, ніж у загальній популяції. Це два найпоширеніших ендокринологічних розлади у світі. При коморбідності цукрового діабету 2 типу та гіпотиреозу частіше виникають макроваскулярні ускладнення, погіршується якість життя і збільшується смертність. Усе більше дослідників рекомендують рутинно досліджувати тиреоїдну функцію у хворих на цукровий діабет, що допоможе краще контролювати ці два стани.
Мета дослідження – оцінити лабораторні показники у хворих з поєднаним перебігом цукрового діабету 2 типу та гіпотиреозу і виявити можливі маркери їх коморбідного перебігу.
Методи дослідження. Проведено ретроспективне дослідження медичної документації 538 хворих на цукровий діабет 2 типу, які перебували на лікуванні в ендокринологічному відділенні протягом 2019 р. Сформовано 2 дослідних групи: 1-ша – 501 хворий на цукровий діабет 2 типу; 2-га – 37 пацієнтів з коморбідним перебігом цукрового діабету 2 типу та гіпотиреозу. Оцінювали лабораторні показники (результати загального аналізу крові, ліпідограми, гормони щитоподібної залози, біохімічні маркери) та здійснювали статистичну обробку за допомогою розрахунку медіани (Ме), нижнього (Lq) і верхнього (Uq) квартилів, U-критерію Манна – Уїтні.
Результати й обговорення. При дослідженні показників загального аналізу крові виявлено ймовірно нижчі показники гемоглобіну й еритроцитів у 2-й групі (p=<0,001 і p=0,043), швидкість осідання еритроцитів була на 15,4 % більшою порівняно з 1-ю групою (p=0,045). Показники глікозильованого гемоглобіну на 10,0 % вищі у 2-й групі (p=0,035) порівняно з 1-ю групою. Під час оцінювання ліпідограми виявлено вірогідні відмінності в показниках холестеролу ліпопротеїнів високої щільності, залишкового холестеролу, не холестеролу ліпопротеїнів високої щільності й триацилгліцеролів при порівнянні дослідних груп (p=0,01, р=0,004, р=0,008, р=0,047).
Висновки. У пацієнтів з поєднаним перебігом цукрового діабету 2 типу та гіпотиреозу виявляють нижчі значення гемоглобіну й еритроцитів, вірогідно вищі рівні швидкості осідання еритроцитів, глікозильованого гемоглобіну, а також у них прогресує дисліпідемія за рахунок холестеролу ліпопротеїнів високої щільності, не холестеролу ліпопротеїнів високої щільності, залишкового холестеролу і триацилгліцеролів порівняно з хворими на цукровий діабет 2 типу.
Erratum: Body fat evaluation in Colombian Paso horses
Authors: Cabrera Angélica María Zuluaga , Valencia Nathalia María Del Pilar Correa
Published: December 2021

The body condition score (BCS) is insufficient in determining the amount of body fat in horses, thus defining obesity. Measurement of the subcutaneous fat thickness (SFT) by ultrasonography should be considered as an appropriate method in the definition of fat distribution at different body locations in horses. Therefore, this study aimed to 1) characterize the SFT in three different anatomical locations (i.e. neck, lumbar region, and gluteal region); 2) evaluate the relationship between BCS and SFT; 3) determine the influence of gender, weight, age, and gait on BCS and SFT measurements, and 4) explore the agreement between the morphometric measurements [i.e. body mass index (BMI), girth circumference: height at withers ratio (GC: HW), neck circumference: height at withers ratio (NC: HW)], and BCS and SFT in a population of Colombian Paso Horses (CPHs). The Henneke’s body condition scoring was applied to 69 adult CPHs, selected using a convenience sampling. Additionally, BMI, GC: HW, and NC: HW were calculated. Body fat percentage (BF%) was calculated by ultrasound measurement of the SFT in the neck, lumbar region, and gluteal region. The BF% in the CPHs was 6.4 ± 1.1. The GC: HW, NC: HW, and BMI were not predictors of the BF% or BCS, and neither gender nor gait was decisive in the definition of fattening in the study animals, although age and weight were determining variables. According to our results, ultrasound is an adequate tool to calculate the BF% of the CPHs. However, it must be accompanied by Henneke’s BCS assessment.
relevância da territorialização como diferencial na formação médica e na atenção primária à saúde
Authors: Sona Lincoln , Ide Ayumi Aoyagui , Ebling Sandra Betris Diniz
Published: December 2021

Temas de Ensino em Saúde: a territorialização proporciona uma experiência de imersão de acadêmicos de medicina na realidade da saúde coletiva, oportunizando uma mudança na visão da formação e atuação médica. Além disso, é uma ferramenta para o planejamento em saúde, através do conhecimento do território e da comunidade e da oferta de serviços na atenção primária à saúde. Objetivo: refletir sobre o processo de territorialização como uma estratégia essencial para a ação em saúde no contexto da atenção primária e para a formação médica. Metodologia: após estudo prévio, realizou-se o processo de territorialização em uma comunidade na região oeste do Rio Grande do Sul, com posterior discussão dos aprendizados e planejamento e prática de ação em saúde na comunidade. Resultados: foi possível conhecer os moradores e suas condições de vida, quais suas principais necessidades em saúde e criar um senso de responsabilidade nos estudantes quanto à necessidade da participação ativa do médico na comunidade. Conclusão: constata-se a importância da territorialização na oferta de serviços de qualidade à comunidade e que se adéquem às necessidades locais; na criação e manutenção de vínculo entre profissionais de saúde e usuários; e seu impacto na humanização da medicina, na formação crítica e reflexiva de médicos e no estreitamento da relação ensino-serviço-comunidade.
Riscos da suplementação com doses excessivas de vitamina D
Authors: Oliveira Dagna Karen , Orso Bruna , Oshiro Juliana Yukari , Kreuz Raquel Laís , Lehmann Kenny Regina
Published: December 2021

A intoxicação por vitamina D era pouco frequente no Brasil até seu crescente uso na última década. Neste artigo relatamos um caso de intoxicação por vitamina D em que houve a prescrição intencional de dose muito superior ao recomendado pela literatura, com a finalidade de prevenir doenças via “modulação hormonal”. A paciente em questão, idosa, previamente hígida, foi submetida a um tratamento não regulamentado e sem respaldo científico, que culminou em sintomas como náuseas e vômitos, além de perda de peso, inapetência, poliúria e astenia ao longo dos meses. Através da história e exames laboratoriais foi diagnosticada intoxicação por vitamina D e lesão renal aguda. Após o tratamento houve remissão completa dos sintomas. A “modulação hormonal” é uma prática condenada pelos Conselhos Federais de Medicina e Odontologia e pela Sociedade Brasileira de Endocrinologia e Metabologia. O ato de prescrever é de grande responsabilidade ética e técnica e deve ser embasado em evidências científicas, oferecendo o melhor tratamento possível aos pacientes, seja ele preventivo ou curativo, minimizando riscos e danos, respeitando as recomendações das autoridades competentes.
Osteomielite: análise epidemiológica da doença no Brasil entre 2009 a 2019
Authors: Santos Júlia do Carmo , Ferr Ana Luísa Coelho Castro de Agüero e , Paiva Beatriz Garcia de , Quirino Heloany Verônica , Silva Heloísa Rodrigues Soares da , Borges Kalyne Naves Guimarães , Carmo Jéssica Silva do , Bastos Marhara Braga de Azeredo , Freitas Emmyli Nunes de , Moraes Bibiana Arantes
Published: December 2021

Introdução: A osteomielite é uma infecção óssea caracterizada pela destruição progressiva do osso cortical e cavidade medular e é uma doença relevante em decorrência das suas prováveis consequências deletérias para os pacientes. Objetivo: Analisar o perfil epidemiológico de pacientes acometidos por osteomielite no Brasil durante o período de 2009 a 2019. Método: Estudo descritivo transversal, com abordagem documental, através de dados secundários coletados no Departamento de Informática do SUS (DATASUS). Os dados são referentes à morbidade hospitalar por osteomielite durante os anos de 2009 a 2019, sendo o período avaliado de janeiro de 2009 até dezembro de 2019. Resultados: Houve 183.975 internações por osteomielite no Brasil. A região Sudeste teve a maior prevalência do número de casos (38,88%) e atingiu uma taxa de mortalidade maior que as demais regiões. Notou-se que as idades mais atingidas pela doença são entre 30 e 39 anos. Por fim, verificou-se que em todas as regiões o sexo masculino é mais acometido que o sexo feminino. Conclusão: No estudo verificaram-se alguns grupos de risco; entre eles o sexo masculino, idade entre 30-39 anos e a região Sudeste pelo elevado índice de mortalidade pela doença. A alta prevalência da doença e sua morbimortalidade elevada reforçam a necessidade de diagnóstico precoce e tratamento adequado.
Jelka pl. Labaš Blaškovečka - prva predstojnica Škole za sestre pomoćnice u Zagrebu
Authors: Trgovec Dubravka , Franković Sanda
Published: December 2021

Uvod: Škola za sestre pomoćnice u Zagrebu od svog osnutka 1921. godine uz ravnatelja škole ima i sestru predstojnicu. U radu se pokušala učiniti rekonstrukcija školovanja i rada Jelke pl. Labaš Blaškovečka, prve nadstojnice u Školi za sestre pomoćnice u Zagrebu. Učinjen je i kratak osvrt na njezino djelovanje u družbi Kćeri Božje ljubavi kojoj se pridružuje nakon odlaska iz škole. Metode: Rekonstrukcija podataka temeljila se na fondovima Hrvatskog državnog arhiva (HDA) i Državnog arhiva u Karlovcu. Korišteni su podaci iz arhiva Provincije Božje providnosti Družbe Kćeri Božje ljubavi. Kao dopuna arhivskim izvorima korišteni su do sada objavljeni radovi na obrađenu temu. Rezultati: Uvidom u arhivsku građu i pregledom publikacija opisano je školovanje Jelke pl. Labaš Blaškovečka u Višoj djevojačkoj školi u Karlovcu, nastavak obrazovanja i djelovanje u Bolnici Crvenog križa Rudolfinerhaus u Beču. Opisani su uvjeti imenovanja za prvu nadstojnicu Škole za sestre pomoćnice u Zagrebu i njezin rad u vrijeme obavljanja te funkcije. Navedena su mjesta i pozicije na kojima je djelovala u Družbi Kćeri Božje ljubavi. Zaključak: Obrazovanje i iskustvo koje je Jelka pl. Labaš stekla radeći u Rudolfinerhausu u Beču primjenjivala je u izobrazbi sestara u Školi za sestre pomoćnice u Zagrebu. Svojim je radom doprinijela organizaciji škole u prvim godinama njenog djelovanja. Za šire razumijevanje njezina rada nakon odlaska iz škole u Družbu Kćeri Božje ljubavi bilo bi potrebno dodatno istražiti pismohranu Družbe.
Sofija (Sonja) Škrobe (Krasica, 8.2. 1919. – Karlovac, 28.10.2002.)
Authors: Mirilović Snježana
Published: December 2021

Uvod: O povijesti sestrinstva u Karlovcu i podacima o školovanju i radu medicinskih sestara ima vrlo malo objavljenih radova. Većinom su ti radovi sastavni dio monografije bolnice i/ili organizacijskih jedinica zdravstvenih ustanova. Analizom pronađene povijesne građe u ovom radu pokušala se učiniti rekonstrukcija života, školovanja i rada medicinske sestre Sofije (Sonje) Škrobe. Metode: Polazište za izradu rada bili su dokumenti pohranjeni u pismohrani Opće bolnice Karlovac, arhivskim fondovima i zbirkama Hrvatskog državnog arhiva (HDA) i usmeno svjedočanstvo kćeri Sofije (Sonje) Škrobe. Kao dopuna ovim izvorima korišteni su do sada objavljeni radovi. Rezultati: Sofija (Sonja) Škrobe rođena je 8. veljače 1919. godine u Krasici. Završila je četiri razreda realne građanske škole u Karlovcu, dvije godine učiteljske domaćinske škole u Zagrebu i u doba punoljetnosti upisala i završila Školu za nudilje u Beogradu. Nakon položene službene prisege, dekretima nadležnih Ministarstava zdravstva i Oblasnih Narodnih odbora šalju je na rad na različita mjesta. Radila je u Zavodu za suzbijanje endemijskog sifilisa u Banjaluci, u Državnom domu za malu djecu u Zagrebu, Domu narodnog zdravlja u Karlovcu, Državnim dječjim kolonijama u Virju i Splitu, Antituberkuloznom dispanzeru u Dubrovniku te u Kotarskoj zdravstvenoj stanici u Karlovcu. Posljednjih deset godina prije umirovljenja radila je kao patronažna sestra u Karlovcu. Prema obrađenoj građi možemo pretpostaviti da je Sofija Škrobe prva civilna školovana medicinska sestra u Karlovcu. Umrla je u Karlovcu 28. listopada 2002. godine. Zaključak: Uvidom u dosje Sofije Škrobe možemo pratiti njezin profesionalni put po mnogim zdravstvenim ustanovama sukladno tadašnjoj socijalno-zdravstvenoj politici. Istovremeno se dobio uvid u zdravstvena, socijalna i politička zbivanja u državama opisanog vremena. Medicinske su sestre zajedno s liječnicima obilazile pacijente po kućama i/ili pružale skrb u pokretnim ambulantama. Provodile su aktivnosti usmjerene na suzbijanje i liječenje akutnih, kroničnih i zaraznih bolesti, podizale nivo higijene kod stanovništva i provodile zdravstveno prosvjećivanje ljudi. Razvidno je koliko je taj rad tražio osobnih odricanja, bio popraćen teškim radnim uvjetima rijetko uzimajući u obzir privatni život zdravstvenih djelatnika. U radu su navedena mnoga imena i dokumenti koji mogu poslužiti kao poticaj na daljnja istraživanja ili kao dopuna i/ili korekcija ovom radu.
Rotational Activation Pattern During Functional Substrate Mapping: Novel Target for Catheter Ablation of Scar-Related Ventricular Tachycardia
Authors: Hattori Masayuki , Komatsu Yuki , Naeemah Qasim J. , Hanaki Yuichi , Ichihara Noboru , Ota Chihiro , Machino Takeshi , Kuroki Kenji , Yamasaki Hiro , Igarashi Miyako , Aonuma Kazutaka , Nogami Akihiko , Ieda Masaki
Published: December 2021

Background:

Recent advancements in a 3-dimensional mapping system allow for the assessment of detailed conduction properties during sinus rhythm and thus the establishment of a strategy targeting functionally abnormal regions in scar-related ventricular tachycardia (VT). We hypothesized that a rotational activation pattern (RAP) observed in maps during baseline rhythm was associated with the critical location of VT.

Methods:

We retrospectively examined the pattern of wavefront propagation during sinus rhythm in patients with scar-related VT. The prevalence and features of the RAP on critical VT circuits were analyzed. RAP was defined as >90° of inward curvature directly above or at the edge of the slow conductive areas.

Results:

Forty-five VTs in 37 patients (66±15 years old, 89% male, 27% ischemic heart disease) were evaluated. High-density substrate mapping during sinus rhythm (median, 2524 points) was performed using the CARTO3 system before VT induction. Critical sites for reentry were identified by direct termination by radiofrequency catheter ablation in 21 VTs or by pace mapping in 12 VTs. Among them, RAP was present in 70% of the 33 VTs. Four VTs had no RAP at the critical sites during sinus rhythm, but it became visible in the mappings with different wavefront directions. Six VTs, in which intramural or epicardial isthmus was suspected, were rendered noninducible by radiofrequency catheter ablation to the endocardial surface without RAP. RAP had a sensitivity and specificity of 70% and 89%, respectively, for predicting the elements in the critical zone for VT.

Conclusions:

The critical zone of VT appears to correspond to an area characterized by the RAP with slow conduction during sinus rhythm, which facilitates targeting areas specific for reentry. However, this may not be applicable to intramural VT substrates and might be affected by the direction of wavefront propagation to the scar during mapping.

Graphic Abstract:

A graphic abstract is available for this article.
Quantifying Benefit-Risk Preferences for Heart Failure Devices: A Stated-Preference Study
Authors: Reed Shelby D. , Yang Jui-Chen , Rickert Timothy , Johnson F. Reed , Gonzalez Juan Marcos , Mentz Robert J. , Krucoff Mitchell W. , Vemulapalli Sreekanth , Adamson Philip B. , Gebben David J. , Rincon-Gonzalez Liliana , Saha Anindita , Schaber Daniel , Stein Kenneth M. , Tarver Michelle E. , Bruhn-Ding Dean
Published: December 2021

Background:

Regulatory and clinical decisions involving health technologies require judgements about relative importance of their expected benefits and risks. We sought to quantify heart-failure patients’ acceptance of therapeutic risks in exchange for improved effectiveness with implantable devices.

Methods:

Individuals with heart failure recruited from a national web panel or academic medical center completed a web-based discrete-choice experiment survey in which they were randomized to one of 40 blocks of 8 experimentally controlled choice questions comprised of 2 device scenarios and a no-device scenario. Device scenarios offered an additional year of physical functioning equivalent to New York Heart Association class III or a year with improved (ie, class II) symptoms, or both, with 30-day mortality risks ranging from 0% to 15%, in-hospital complication risks ranging from 0% to 40%, and a remote adjustment device feature. Logit-based regression models fit participants’ choices as a function of health outcomes, risks and remote adjustment.

Results:

Latent-class analysis of 613 participants (mean age, 65; 49% female) revealed that two-thirds were best represented by a pro-device, more risk-tolerant class, accepting up to 9% (95% CI, 7%–11%) absolute risk of device-associated mortality for a one-year gain in improved functioning (New York Heart Association class II). Approximately 20% were best represented by a less risk-tolerant class, accepting a maximum device-associated mortality risk of 3% (95% CI, 1%–4%) for the same benefit. The remaining class had strong antidevice preferences, thus maximum-acceptable risk was not calculated.

Conclusions:

Quantitative evidence on benefit-risk tradeoffs for implantable heart-failure device profiles may facilitate incorporating patients’ views during product development, regulatory decision-making, and clinical practice.
Stroke and COVID-19: The Value of Narrative Medicine
Authors: Reford Emma , Kellner Christopher P.
Published: December 2021

Stroke and COVID-19 are both traumatic and life-altering experiences that are marked by uncertainty, fear, and medical intervention. The devastation that stroke and COVID-19 oppress on an individual and a population is well established, and these traumas are potently magnified in the troughs of the COVID-19 pandemic. Furthermore, stroke has been shown to be a potential complication of COVID-19 infection, and while there is global controversy regarding this finding, it is undeniable that there are patients across the world presenting with both conditions concurrently. Thus, the topic of isolated stroke and the co-occurrence of stroke and COVID-19 amidst the pandemic both warrant considerable investigation on both a basic science level and a humanistic level. This opinion article advocates for a narrative medicine approach to better explicate the intertwining of stroke and COVID-19. Interviewing patients who presented with both stroke and COVID-19 as well as patients who present with stroke during the pandemic will provide the opportunity to gather and juxtapose individual illness experiences, including encounters with the health care system, relationship with care teams and care takers, recovery, and insights into the future. Creating, analyzing, and comparing such an anthology of illness narratives of the 2 patient populations will offer a unique understanding into the experience of different, yet over-lapping, medical traumas in an unprecedented time. With this deeper appreciation of patient accounts, the health care system can better recognize how to provide for future patients who present specifically with stroke or stroke and COVID-19. However, more broadly, this study can also afford insight into how the health care system can better provide for and support patients who present with complex diagnoses in the context of a complex healthcare system, which most probably will operate under the effects of the pandemic for time to come as well as other, future complicating factors.
DIŞ TİCARETTE LOJİSTİK PERFORMANSIN ETKİSİ
Authors: ÖZGÜN ACAR Derya , BENLİ Muhammed
Published: December 2021

Küreselleşme ve artan rekabet ortamı ile birlikte lojistik, uluslararası ticaretin en önemli unsurlarından birisi haline gelmiş ve bir ticaret kolaylaştırıcısı olarak ticaret hacminin ve dolayısıyla da iktisadi büyüme için uluslararası lojistiğin önemi, literatürde çokça tartışılan başlıklardan birisi olmuştur. Bu çerçevede mevcut çalışmanın temel amacı, Dünya Bankası tarafından oluşturulan Lojistik Performans İndeksi’ne (LPI) ilişkin 2007-2018 dönemi verileri ve statik panel veri analizi kullanılarak lojistik performansının ihracat ve ithalat hacmi üzerindeki etkisini ortaya koymaktır. Ampirik bulgular, lojistik performansın hem OECD ülkelerinde hem de düşük-orta gelirli ülkelerde ihracatı olumlu yönde etkilediğini göstermektedir. Buna karşılık lojistik performansın her iki ülke grubu için de ithalatı etkilediğine dair bir bulgu elde edilememiştir.
Greek Catenae and the “Western” Order of the Gospels
Authors: Patton Andrew J.
Published: December 2021

The “Western” order of the gospels—Matthew–John–Luke–Mark—is found in a few important ancient codices in both the Greek and the Latin tradition. Previous attempts to identify Greek minuscule manuscripts with this sequence have been inconclusive. This article presents five Greek minuscules which feature the gospels in the Western order. These five manuscripts, along with two Greek majuscules, contain the earliest form of the catena commentary on Matthew, John, and Luke. The analysis of these catenae reveals that the sequence of their composition is reflected in the codicology of these manuscripts, as well as non-standard orders of the gospels in other catena witnesses. It is therefore the presence of the commentary which explains the adoption of the Western order in seven of the eleven known occurrences in Greek.
Die Christus-Metapher „Widderlamm“
Authors: Bachmann Michael
Published: December 2021

The term ἀρνίον is used no fewer than 28 times in the Revelation of John (starting with 5:6 and ending with 22:3). But the meaning of the word is controversial: “ram” or “lamb”? And it may be asked also whether one has to think of a sacrificial animal in those 28 ἀρνίον-instances of this “book.” Exegetes mostly not take into consideration the accent on the “masculinity” of the ἀρνίον (see esp. 5:6 and 19:7; cf. 19:9; 21:2, 9) and the lacking of the expression “slaughtered lamb” after 13:8, that is, in the concluding parts of the “book” (17:1–22:5/21), which, instead, emphasize the magnificence of the ἀρνίον. The option to translate the word ἀρνίον by “ram lamb” – an animal that matures quite early – should solve the problems. And this suggestion is supported by diachronic observations, including the fact that the Septuagint does not use the term ἀρνίον with regard to cultic sacrifice.
Social Interaction Style in Autism: An Inquiry into Phenomenological Methodology
Authors: Boldsen Sofie
Published: December 2021

Autistic difficulties with social interaction have primarily been understood as expressions of underlying impairment of the ability to ‘mindread.’ Although this understanding of autism and social interaction has raised controversy in the phenomenological community for decades, the phenomenological criticism remains largely on a philosophical level. This article helps fill this gap by discussing how phenomenology can contribute to empirical methodologies for studying social interaction in autism. By drawing on the phenomenology of Maurice Merleau-Ponty and qualitative data from an ongoing study on social interaction in autism, I discuss how qualitative interviews and participant observation can yield phenomenologically salient data on social interaction. Both, I argue, enjoy their phenomenological promise through facilitating attention to the social-spatial-material fields in and through which social interactions and experiences arise. By developing phenomenologically sound approaches to studying social interaction, this article helps resolve the deficiency of knowledge concerning experiential dimensions of social interaction in autism.
Myanmar
Authors: Morada Noel M.
Published: December 2021

This article examines how atrocity prevention efforts have had a limited effect on the violence and atrocities being committed in Myanmar. Myanmar’s military forces, the Tatmadaw, remain free to commit atrocities against vulnerable populations in the country, particularly against the Rohingya minority in Rakhine state. These efforts have been stymied at both the international and regional levels, especially now that the Tatmadaw rule the country following a coup d’etat in February 2021. UN efforts have fallen short as the Tatmadaw refuse to cooperate with the international community due to a lack of trust in UN processes and a subsequent siege mentality over heightened international outrage over the treatment of both the Rohingyas and protesters against the coup. Prevention efforts through asean, of which Myanmar is a member, have also fallen short. This is due primarily to a lack of accountability for erring members, and a long-standing principle of non-interference in members’ domestic affairs. Currently, there are no incentives for the Tatmadaw to negotiate and stop the violence committed against their own people. Indeed, the failure of these prevention efforts and the increased notions of nationalism they foster may be used by the Tatmadaw to continue their current policies of isolation and maintain power.
A Sudden Turnaround: The Pro-Han Immigration Policy in Manchuria and Its Abrupt Abrogation in Early Qing Era
Authors: Sepe Agostino
Published: December 2021

For most of Qing domination over China, the Manchu rulers strictly controlled or even prohibited migration of Chinese people to the dynasty’s Motherland (long xing zhi di 龍興之地). Only two brief phases are an exception, namely the mid Shunzhi to early Kangxi and Yongzheng periods. During the former, in 1653, a “Regulation for the repopulation and land reclamation of Liaodong” was promulgated, establishing alluring incentives for whoever managed to move a hundred or more people to the region east of the Liao river. Only fifteen years later, when the maneuver had just started to produce some results, the Qing court abolished it. In the long term, such a change of direction appears perfectly normal, considering that later on most of the lands would be assigned to the Eight Banners and the state would have striven to keep the Chinese out. Nevertheless, in the short term, the decision seemed to come out of the blue. An interesting debate on what might have determined the turnabout began in the early twentieth century, and some most recent contributions have been published in the 2000s; yet none of the thesis proposed so far is fully convincing. On the basis of sources that have not yet been taken into account, this paper further investigates into the matter and aims at demonstrating that the concerns which compelled the rulers to officially oppose immigration in the following decades already existed in the very first years of Kangxi reign.
„Rasa czyli plemię”. Problemy z nomenklaturą u początku polskiej antropologii
Authors: Nowak Joanna
Published: December 2021

“Race or Tribe”: Problems with Nomenclature in the Early Days of Polish Anthropology This article presents the early stage of shaping Polish terminology connected with the human science, the origins of man and differentiation of humankind in the period when anthropology only began to separate from natural history, and its representatives attempted to make the scope of their research clear and distinct. This process of organising the organic world within the classification systems created for this purpose, including divisions of the mankind on the basis of physical and cultural features of people, was accompanied by an effort to unify scholarly nomenclature and establish a “systematic language”. This was a slow and often chaotic phase because scholars did not object to inconsistent nomenclature at all. In works popularising knowledge and in journalism even more disinformation appeared.The notion of race was accepted as a superior category that was to show a complexity of terms reflecting the divisions of the human kind. This term, from the second half of the eighteenth century used in Western literature to denote individual physical types of man, in the Polish writings was little known and as a rule other notions were in common use instead. Plenty of meanings, diverse and arbitrary application of notions made it necessary to organise this chaos and explain the most typical categories that the Polish authors of the Enlightenment and Romantic periods started to apply in order to describe the diversity of the human world. „Rasa czyli plemię”. Problemy z nomenklaturą u początku polskiej antropologiiW artykule zaprezentowano początki kształtowania się polskiej terminologii związanej z nauką o człowieku, jego pochodzeniu i zróżnicowaniu, w okresie, kiedy antropologia dopiero zaczynała wyodrębniać się z historii naturalnej, a jej przedstawiciele próbowali doprecyzować zakres badanego przedmiotu. Procesowi uporządkowania świata organicznego w ramach powstałych systemów klasyfikacyjnych, w tym podziałów rodzaju ludzkiego ze względu na cechy fizyczne i kulturowe, towarzyszyło ujednolicenie nazewnictwa naukowego, tworzenie „języka systematycznego”. Jego powstawanie dokonywało się powoli, często chaotycznie za sprawą samych badaczy, którym nie przeszkadzała nomenklaturowa niekonsekwencja. Jeszcze większa dezinformacja panowała w pracach popularyzujących wiedzę i publicystyce.Za kategorię nadrzędną, która posłużyła do ukazania złożoności formowania się terminów związanych z podziałami ludzkości, przyjęto pojęcie rasy. Termin ten, używany w literaturze zachodniej do opisów odrębnych typów fizycznych człowieka od drugiej połowy XVIII wieku w piśmiennictwie polskim był słabo upowszechniony i konsekwentnie zastępowany innymi określeniami. Bogactwo znaczeń, różnorodność i dowolność ich stosowania zrodziły potrzebę uporządkowania tego pojęciowego zamieszania i wyjaśnienia najbardziej typowych kategorii, które służyły polskim autorom formacji oświeceniowej i romantycznej do opisów zróżnicowania świata ludzkiego.