bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
МОРФОМЕТРИЧНА ОЦІНКА ОСОБЛИВОСТЕЙ РЕМОДЕЛЮВАННЯ СТРУКТУР ПОРОЖНЬОЇ КИШКИ ПРИ РЕЗЕКЦІЯХ РІЗНИХ ОБ’ЄМІВ ПЕЧІНКИ
Authors: Tatarchuk L. V.
Published: January 2018

Пострезекційна портальна гіпертензія, що виникає після видалення великих об′ємів паренхіми печінки, призводить до венозного застою та структурних змін  в органах портальної системи. Адаптаційно-компенсаторні процеси у травній системі при резекціях різних об′ємів печінки досліджені недостатньо.Мета  –  кількісне морфологічне вивчення особливостей ремоделювання структур порожньої кишки при резекціях різних об’ємів печінки.Матеріали та методи. Дослідження проведені на 43 статевозрілих щурах-самцях, які були розділені на 4 групи. 1-а група нараховувала 12 інтакних тварин, 2-а – 11 щурів після резекції  31,5 % паренхіми печінки, 3-я – 12 тварин після резекції   42,0 % об’єму печінки, 4-а – 8 щурів після резекції  58,1 % печінки. Евтаназія дослідних тварин здійснювалася кровопусканням в умовах тіопенталового наркозу через 1 місяць від початку експерименту. Вирізані шматочки із порожньої кишки фіксували в 10 % нейтральному розчині формаліну і після відповідного проведення через етилові спирти зростаючої концентрації заливали у парафінові блоки за загальноприйнятою методикою. Гістологічні зрізи товщиною 5–7 мкм після депарафінізації фарбували гематоксилін-еозином, за ван-Гізоном, Маллорі, Вейгертом, толуїдиновим синім. Морфометрично на гістологічних препаратах порожньої кишки визначали товщини слизової, м’язової, серозної оболонок та підслизового прошарку, довжину, ширину ворсинок, глибину, ширину крипт, висоту покривних епітеліоцитів, діаметр їх ядер, ядерно-цитоплазматичні відношення в епітеліоцитах, відносний об’єм уражених епітеліоцитів, вичисляли  підслизово-слизовий та підслизово-м’язовий  індекси. Кількісні величини оброблялися статистично.Результати й обговорення. Усестороннім аналізом отриманих морфометричних даних встановлено, що через місяць після резекції 31,5 % паренхіми печінки вони змінювалися незначно.  Після резекції 42 % паренхіми печінки ремоделювання структур порожньої кишки було більш вираженим. У даних умовах експерименту нерівномірно та диспропорційно змінювалися морфометричні показники оболонок порожньої кишки, порушувалися відношення між ними, виникали патогістологічні зміни у стінці досліджуваного органа. Найбільш виражено зміненими виявилися морфометричні параметри порожньої кишки через місяць після резекції 58,1 % паренхіми печінки. Нерівномірні зміни просторових характеристик оболонок кишки призводили до збільшення підслизово-слизового індекса  на 35,2 %, а підслизово-м’язового – на 26,1 %, кількість пошкоджених епітеліоцитів – у 30,5 рази порівняно з контрольними морфометричними показниками.Висновки. Резекція 42 % та більше паренхіми печінки призводить до вираженого ремоделювання структур порожньої кишки, яке характеризується вираженими змінами морфометричних параметрів слизової, м’язової оболонок, підслизового прошарку, ворсинок, крипт, епітеліоцитів, порушенням співвідношень між просторовими характеристиками оболонок, ядром та цитоплазмою епітеліоцитів, істотним їх ураженням, що може призводити до дисфункції ушкодженого органа.
ДО МОДЕЛІ ВІДНОВЛЮВАЛЬНОГО ЛІКУВАННЯ ХВОРИХ ІШЕМІЧНОЮ ХВОРОБОЮ СЕРЦЯ ПІСЛЯ ХІРУРГІЧНОЇ РЕВАСКУРЯРИЗАЦІЇ МІОКАРДУ НА САНАТОРНОМУ ЕТАПІ
Authors: Kolodenko O. V.
Published: January 2018

Резюме. В останнє десятиріччя, в лікуванні ішемічної хвороби серця (ІХС), набули розвитку методи хірургічної реваскуляризації міокарду, які дозволяють суттєво ремоделювати міокард та значно покращити його функціональні властивості. Разом з тим, хірургічна реваскуляризація міокарду не усуває основних причин розвитку захворювань атеросклеротичної природи. Неефективно проведена реабілітація, включаючи недостатнє управління основними чинниками кардіоваскулярного ризику, може значно знизити результати виконаної операції.Мета роботи розробити модель відновлювального лікування хворих ІХС після хірургічної реваскуляризації міокарду з урахуванням коморбідної патології на санаторному етапі лікуванняМатеріали дослідження: Методологія концептуальної моделі ґрунтується на визначені клініко-функціонального стану хворого та розрахунку інтегральної оцінки прогресування ІХС у хворих, які перенесли ХРМ з урахуванням функціональних та метаболічних показників, розробки індивідуальної програми санаторного лікування та визначення її ефективностіРезультати дослідження Принцип побудови програм реабілітації повинен включати наступні блоки: мобілізація саногенетичних механізмів відновлення морфофункціонального стану міокарду, покращення психосоматичного стану хворих та підвищення фізичної працездатності та особливе місце в системі відновлювального лікування повинні займати технології спрямовані на зниження ступенів ризику розвитку ускладнень як в перші дні після оперативних втручань, так і в віддалені періодиВисновки Диференційований підхід (в залежності від коморбідної патології) до призначення комплексів ВЛ сприяє підвищенню ефективності санаторно-курортного лікування на 44,4%.
НОВІ ПІДХОДИ ДО ПРИЗНАЧЕННЯ ФІЗІОТЕРАПЕВТИЧНИХ МЕТОДІВ У ХВОРИХ ПЕРВИННИМ ГОНАРТРОЗОМ З КОМОРБІДНОЮ ПАТОЛОГІЄЮ
Authors: Sirant H. O. , Bakaliuk T. H.
Published: January 2018

В осіб похилого та старечого віку проблема остеоартрозу (ОА) набуває особливого значення у зв'язку з супутніми захворюваннями та інволютивними змінами в організмі. Досягнення знеболювального ефекту реабілітаційних заходів у людей старшого віку при дегенеративно-дистрофічних захворюваннях суглобів залишається не вирішеним питанням. Все це є спонукальним моментом пошуку шляхів оптимізації реабілітації хворих на ОА в похилому віці. Мета роботи - провести оцінку ефективності застосування фізіотерапевтичних методів у хворих з первинним гонартрозом (ПГА) в літньому віці на основі вивчення застосування реабілітаційних комплексів на  амбулаторному етапі реабілітації.Матеріал і методи. Клінічні спостереження  проведені у 54 пацієнтів з первинним гонартрозом, які знаходились на амбулаторному етапі реабілітації. Методом рандомізації хворі були розподілені на три групи. Реабілітаційний комплекс відрізнявся застосуванням фізіотерапевтичних методів: в І групі у 18 хворих на протязі тривалості амбулаторного етапу реабілітації  проводили метод інтерференцтерапії (ІФТ) на колінні суглоби; в ІІ групі 17 хворим в програму реабілітації було включено застосування магніто-лазерної терапії (МЛТ) на колінні суглоби; в ІІІ групі 19 пацієнтам застосовували комбіновану фізіотерапію із включенням МЛТ та ІФТ.Результати досліджень та їх обговорення. Результати досліджень показали, що при включенні в реабілітаційний комплекс МЛТ та ІФТ зменшується вираженість больового синдрому та покращується рухова активність у осіб літнього віку з ПГА,  як при окремому застосуванні так і в поєднані цих двох методів. Однак при  поєднаному застосуванні МЛТ та ІФТ відмічено статистично значущу різницю (р<0,05) показників  ВАШ, індексу WOMAC та тесту Ловетта порівняно з І та ІІ групою, що свідчить про переваги застосування в реабілітаційному комплексі одночасно двох фізіотерапевтичних методів різноспрямованої дії.Висновки. Поєднане застосування фізіотерапевтичних методів, а саме ІФ та МЛТ у хворих на ПГА з коморбідною патологією на амбулаторному етапі реабілітації здійснює більш виражену знеболюючу дію при артралгіях порівняно з окремим застосуванням цих методів, що дає можливість більш якісно проводити реабілітацію, дозволяє зберегти функціональні можливості опорно-рухового апарату та покращити якість життя хворого.
ДИНАМІКА CТРУКТУРНО-ФУНКЦІОНАЛЬНОГО СТАНУ СОННИХ АРТЕРІЙ В ЧОЛОВІКІВ ІЗ ГХ НА ТЛІ ТЕРАПІЇ КОМБІНАЦІЙ ЛОСАРТАНУ І РАМІПРИЛУ З ІНДАПАМІДОМ УПРОДОВЖ 6-ТИ МІСЯЦІВ ЛІКУВАННЯ В ЗАЛЕЖНОСТІ РІВНЯ УРИКЕМІЇ ТА ФОРМИ АГ
Authors: Kostrubska T. M.
Published: January 2018

Мета – вивчити динаміку cтруктурно-функціонального стану сонних артерій у чоловіків із гіпертонічною хворобою на тлі терапії комбінаціями лосартану і раміприлу з індапамідом упродовж 6 місяців лікування залежно від рівня урикемії та форми артеріальної гіпертензії.Матеріал і методи. Обстежували чоловіків похилого та старечого віку з артеріальною гіпертензією другої стадії та різним рівнем урикемії. Вивчена динаміка cтруктурно-функціонального стану сонних артерій у чоловіків із гіпертонічною хворобою на тлі терапії комбінаціями лосартану і раміприлу з індапамідом упродовж 6 місяців лікування.Результати. Ключовою ідеологією дослідження, проведеного нами, було підвищення ефективності лікування чоловіків похилого і старечого віку із ГХ ІІ стадії на підставі вивчення звʼязку між плазмовим рівнем СК і структурно- функціональним станом сонних артерій, вазопротективної ефективності комбінацій і АПФ раміприлу і БРАІІ лосартану з індапамідом та визначення предикторів їх ефективності. Дана концепція давала перспективу для розробки диференційного антигіпертензивного лікування пацієнтів із ГХ похилого і старечого віку. Було обстежено 90 чоловіків з ГХ ІІ стадії похилого і старечого віку (середній вік 72,5 року) і 28 відносно здорових чоловіка того ж віку (середній вік 70,9 року) без ознак суттєвої серцево-судинної патології.Висновки. Доведений позитивний вплив комбінацій лосартану і раміприлу з індапамідом на структурно- функціональний стан СА у чоловіків із ГХ упродовж 6 місяців лікування. При цьому в цілому по групі не виявлено переваг того чи іншого варіанта антигіпертензивної терапії за впливом на динаміку показників структурно- функціонального стану СА. Вплив комбінації раміприлу з індапамідом на структурно-функціональний стан СА в чоловіків із ГХ упродовж 6 місяців не виявляє статистично достовірної асоціації з вихідним рівнем СК і формою ГХ. Натомість застосування комбінації лосартану з індапамідом виявляє статистично достовірну асоціацію з рівнем СК і формою ГХ, що характеризується більш суттєвим зменшенням ТІМ, ВТ СА, V CА і RI та збільшенням Д СА і PI у пацієнтів з гіперурикемією та ІСГХ. Застосування комбінації лосартану з індапамідом впродовж 6 місяців у чоловіків із ГХ виявляє статистично значимі переваги перед комбінацією раміприлу з індапамідом за впливом на структурно- функціональний стан СА у хворих із вихідною гіперурикемією та ІСГХ, що дозволяє стверджувати про більш переконливий вазопротективний ефект препарату в цих пацієнтів.
CLOVES СИНДРОМ: КЛІНІЧНІ ПРОЯВИ ТА ОСОБЛИВОСТІ ХІРУРГІЧНОГО ЛІКУВАННЯ
Authors: Benzar I. M.
Published: January 2018

Мета дослідження - встановити частоту CLOVES синдрому серед пацієнтів з лімфатичними мальформаціями, визначити особливості його клінічного перебігу та оцінити результати лікування.Матеріали і методи. Серед 126 пацієнтів з лімфатичними мальформаціями, які знаходилися на лікуванні протягом періоду від грудня 2010 до березня 2017 року на клінічній базі кафедри дитячої хірургії Національного медичного університету імені О.О.Богомольця НДСЛ «ОХМАТДИТ» CLOVES синдром діагностовано у 7 дітей, що складає 5,56%. Пацієнтів жіночої статі було 5, чоловічої - 2.Результати. Діагноз CLOVES синдрому було встановлено на основі поєднання характерних ознак, зокрема, постійними симптомами в усіх дітей були надмірні жирові розростання в ділянці тулуба, судинні мальформації з повільним кровотоком, лімфатичні (n=6, 85,71%), капілярні (n=5, 71,43%), та венозні (n=4, 57,14%); ураження опорно-рухового апарату: сколіоз (n=7, 100%),  «сандальний проміжок» (n=3, 42,86%), макродактилія (n=3, 42,86%), синдактилія (n=3, 42,86%), дельтовидна форма ступні (n=1, 14,29%). При народженні виявляли окремі клінічні ознаки синдрому, прояви яких з віком прогресували, діагностували нові вади розвитку. У 7 дітей з CLOVES синдромом виконано від 1 до 6 операційних втручань.  Метою операцій було видалення судинних мальформацій і жирових розростань. Операційні втручання мають свої особливості: інтраопераційна антикоагулянтна терапія (гепарин 50 U/кг/годину), виділення і поетапна перев’язка змінених венозних судин, обробка резидуальних вогнищ аргоновою коагуляцією. Склерозуюча терапія проведена у трьох пацієнтів з використанням препарату ОК-432. Консервативне лікування сколіозу з використанням корсетів Шено використано у трьох пацієнтів. Операційна корекція парціального гігантизму пальців ступні проведена в однієї пацієнтки віком 11 років.
ПРОТЕОЛІЗ В УМОВАХ ТРАДИЦІЙНОГО ЛІКУВАННЯ І РОЗВАНТАЖУВАЛЬНО-ДІЄТИЧНОЇ ТЕРАПІЇ
Authors: Кryskiv O. I. , Kuziv P. P. , Babinets L. S.
Published: January 2018

У статті проведено аналіз традиційних і альтернативних методів лікування хворих на хронічні захворювання гепатобіліарної системи. Відомі методи медикаментозної терапії не завжди дають позитивні результати, нерідко викликають побічні реакції і ускладнення алергічного характеру. Крім цього, відносно обмежене число досліджень, які стосуються вивчення механізмів дії лікувального голодування на організм людини, дають привід опонентам невірно трактувати характер змін метаболізму при розвантажувально-дієтичній терапії (РДТ).Мета дослідження: вивчити стан загального та специфічного протеолізу при патології гепатобіліарної системи у умовах загальноприйнятого лікування і розвантажувально-дієтичної терапії.Матеріал і методи дослідження. У зв’язку з цим було вивчено стан протеолітичної і калікреїн-кінінової систем крові у 72 хворих на хронічний персистуючий гепатит, хронічний безкам’яний холецистит і дискінезію жовчовивідних шляхів, лікованих методом РДТ та у 58 пацієнтів, які отримували загальноприйняті засоби. Курс РДТ (методика Ю. С. Ніколаєва, 1978, П. П. Кузіва, 1993) тривав 16-25 днів і передбачав відміну медикаментів. Загальноприйняте лікування було комплексним і відповідало нозології. При виявленні супутніх захворювань проводили корекцію лікування. Порівнюючи показники протеолітичної і калікреїн-кінінової системкрові, довели закономірність зниження їх активності в порядку: «до лікування», «після традиційного лікування», «після лікування методом РДТ». Висновки: 1. Застосування РДТ знижує активність як загального, так і специфічного протеолізу. Цей ефект є більш вагомим у порівнянні із загальноприйнятими методами лікування. Відновлення ферментної рівноваги в протелітичній системі зумовлює стабілізацію рецидивуючого перебігу розглянутих захворювань;2. Проведені клініко-ензимологічні дослідження патогенетично обгрунтовують доцільність використання РДТ в терапевтичній практиці як ефективного методу лікування хронічних захворювань гепатобіларної системи.
ОСОБЛИВОСТІ НЕДОЛІКІВ МЕДИЧНОЇ ДОПОМОГИ, ЯКУ НАДАЮТЬ ЛІКАРІ-ТЕРАПЕВТИ (за матеріалами судово-слідчих справ)
Authors: Franchuk V. V. , Franchuk М. V.
Published: January 2018

Вступ. Випадки судових позовів, пов’язаних з неналежним наданням медичної допомоги, стали помітною проблемою сучасної України, разом з тим особливості невдалого виконання власних професійних обов’язків медичними працівниками різних фахів сьогодні залишаються в країні практично не дослідженими.Мета. Мета роботи полягає у з’ясуванні медико-правових особливостей несприятливого лікарювання, яке стається у практичній діяльності лікарів-терапевтів.Матеріали і методи. Досліджено матеріали судово-слідчих справ, порушених проти лікарів-терапевтів, і виконаних відповідно до цих справ комісійних експертиз в Тернопільському, Чернівецькому та Житомирському обласних бюро судово-медичної експертизи за 2007 – 2016 рр. (загалом вивчено 350 таких справ).Результати дослідження. Вивчені поширеність, особливості, причини та наслідки неналеж­ного надання медичної допомоги лікарями-терапевтами. Недоліки у наданні медичної допомоги терапевтичним хворим виявлені в 85,9% експертиз за «лікарськими справами». Неналежне виконання професійних обов’язків допускали зазвичай лікарі-терапевти районних і міських лікарень та поліклінічних відділень, під час надання медичної допомоги хворим з патологією органів дихання і серцево-судинної системи. Частіше за все терапевти припускались діагностичних помилок, питома вага яких серед інших дефектів медичної допомоги склала 36,5%, лікувально-тактичні помилки мали місце у 27,7% випадків, помилки у веденні медичної документації (20,1 %), організаційні (13,2 %), деонтологічні (2,5%). Помилкові дії лікарів рідко були одиничними, зазвичай асоціюючись між собою. Недостатній обсяг медичної допомоги терапевтичним хворим встановлено серед 83,6% справ, несвоєчасність медичної допомоги констатована у 44,8% випадків, неправильність її надання – у 4,5%. Дефекти стосовно якості медичної допомоги лікарями-терапевтами зустрічались як поодиноко, так і комбіновано. Недоліки у наданні медичної допомоги терапевтичним хворим майже завжди (97,0%) супроводжувались тяжкими наслідками – смертю пацієнтів. Неналежні дії лікарів-терапевтичного фаху, які знаходились у причинно-наслідковому зв’язку із несприятливими наслідками, констатовані в 49,2% випадків експертиз.Висновки. Лікарі-терапевти входять до топ-листа найбільш ризикованих лікарських спеціальностей з точки зору юридичної відповідальності. Найбільш поширеними серед лікарів-терапевтів недоліками є діагностичні і лікувально-тактичні помилки. Більшість  дефектів медичної допомоги стається внаслідок об’єктивних причин, однак, майже кожна п’ята «лікарська справа» (19,4%) пов’язана з низькою професійною кваліфікацією лікарів-терапевтів.
On the reproductive ecology of Premna latifolia L. and Premna tomentosa Willd. (Lamiaceae)
Authors: Kumar B. Dileepu , Deepika D. Sandhya , Raju A.J Solomon
Published: January 2018

Premna latifolia and Premna tomentosa shed their foliage during winter but produce foliage at different periods to avoid competition for nutrients, P. latifolia during the dry season while P. tomentosa during the wet season.  Flowering also occurs at different seasons, P. latifolia during the wet season and P. tomentosa during the dry season.  The flowering period of P. latifolia is comparatively longer than P. tomentosa; however, both of them display profuse flowering for 2–3 weeks only.  The flowers are of gullet type, weakly bilabiate, and the stamens and stigma are situated near the upper corolla lip and are dichogamous, herkogamous and facultatively xenogamous in both species.  In P. latifolia, the pollinators are wasps and butterflies while in P. tomentosa, in addition to wasps and butterflies, the bees and flies are also pollinators.  Camponotus ants rob the nectar of P. latifolia by removing the entire corolla together with stamens and sometimes also with the style and stigma.  Both the species display ornithochory, anthropochory and anemochory. The seeds germinate during wet season in both the species irrespective of their time of dispersal but their continued growth depends on the soil nutrient and moisture environment.
Observations on the Nilgiri Marten Martes gwatkinsii (Mammalia: Carnivora: Mustelidae) from Pampadum Shola National Park, the southern Western Ghats, India
Authors: Anil G. , Kishor Navaneeth , Gafoor Naseef , Ommer Naseer , Nameer P. O.
Published: January 2018

We present herewith some natural history information such as social behavior, aggressive behavior, vocalization, food and feeing, basking and allo-grooming, time activity pattern etc. on the Nilgiri Marten Martes gwatkinsii, the endemic and threatened mustelid of Western Ghats. The conservation recommendations were also suggested for the long-term conservation of the Nilgiri Marten.
First record of the Dhole Cuon alpinus (Mammalia: Carnivora: Canidae) in Barandabhar Corridor Forest, Chitwan, Nepal
Authors: Lamichhane Saneer , Gurung Aashish , Pokheral Chiranjibi Prasad , Rayamajhi Trishna , Gotame Pabitra , Regmi Pramod Raj , Lamichhane Babu Ram
Published: January 2018

Systematic Camera trapping on the Barandabhar Corridor Forest recorded the presence of the endangered Wild Dog/Dhole in the area. A total of 1320 camera trap night efforts were conducted in the area in two blocks from 15th Dec 2015 to 20th Jan 2016. A single picture of dhole was captured and was sympatric with other large carnivores like tiger Panthera tigris tigris, leopard P. pardus, and golden jackal Canis aureus. This first record of Dhole outside the National Park opened a new gate for officials, wildlife conservationist, scientific communities, managers to think about its conservation. It also adds the proof of the healthy functionality of this corridor.
Record of the endemic orchid Biermannia jainiana (Asparagales: Orchidaceae: Epidendroideae) from its type locality, India
Authors: Chowlu Krishna , Jalal Jeewan Singh
Published: January 2018

Biermannia jainiana is an endemic orchid of Arunachal Pradesh reported from Sessa, West Kameng District in 2001.  This is the second record of this species from the same locality.  Hence the conservation status of the species has been assessed.
Sighting of the Common Shelduck Tadorna tadorna (Linnaeus, 1758) (Aves: Anseriformes: Anatidae) in Shettikeri Tank, Karnataka, India
Authors: Tamiliniyan Darwin Dasan , Babu Santhanakrishnan , Kumara Honnavalli Nagaraj
Published: January 2018

We recorded the Common Shelduck Tadorna tadorna in Shettikeri tank and it turned out to be a first record of the species for the state Karnataka. Further, it appears like a wild vagrant to Karnataka and Southern peninsula.
Asb2α–Filamin A Axis Is Essential for Actin Cytoskeleton Remodeling During Heart Development
Authors: Métais Arnaud , Lamsoul Isabelle , Melet Armelle , Uttenweiler-Joseph Sandrine , Poincloux Renaud , Stefanovic Sonia , Valière Amélie , Gonzalez de Peredo Anne , Stella Alexandre , Burlet-Schiltz Odile , Zaffran Stéphane , Lutz Pierre G. , Moog-Lutz Christel
Published: January 2018

Rationale:

Heart development involves differentiation of cardiac progenitors and assembly of the contractile sarcomere apparatus of cardiomyocytes. However, little is known about the mechanisms that regulate actin cytoskeleton remodeling during cardiac cell differentiation.

Objective:

The Asb2α (Ankyrin repeat-containing protein with a suppressor of cytokine signaling box 2) CRL5 (cullin 5 RING E3 ubiquitin ligase) triggers polyubiquitylation and subsequent degradation by the proteasome of FLNs (filamins). Here, we investigate the role of Asb2α in heart development and its mechanisms of action.

Methods and Results:

Using
Asb2
knockout embryos, we show that
Asb2
is an essential gene, critical to heart morphogenesis and function, although its loss does not interfere with the overall patterning of the embryonic heart tube. We show that the Asb2α E3 ubiquitin ligase controls Flna stability in immature cardiomyocytes. Importantly, Asb2α-mediated degradation of the actin-binding protein Flna marks a previously unrecognized intermediate step in cardiac cell differentiation characterized by cell shape changes and actin cytoskeleton remodeling. We further establish that in the absence of Asb2α, myofibrils are disorganized and that heartbeats are inefficient, leading to embryonic lethality in mice.

Conclusions:

These findings identify Asb2α as an unsuspected key regulator of cardiac cell differentiation and shed light on the molecular and cellular mechanisms determining the onset of myocardial cell architecture and its link with early cardiac function. Although Flna is known to play roles in cytoskeleton organization and to be required for heart function, this study now reveals that its degradation mediated by Asb2α ensures essential functions in differentiating cardiac progenitors.
Did Greek Influence the Coptic Preference for Prefixing? A Quantitative-Typological Perspective
Authors: Grossman Eitan
Published: January 2018

The present article takes a quantitative approach to investigating contact-induced change, using typological parameters established for the purposes of cross-linguistic comparison. Specifically, it examines the likelihood that a socio-politically dominant language, Greek (Indo-European), influenced the morphological structure of a socio-politically subordinate indigenous language, Coptic (Afroasiatic). Based on the high prefixing score of Coptic and the much lower prefixing score of Greek, it is concluded that it is highly unlikely that Greek had any significant or direct influence on the strong prefixing preference of Coptic.
On sentence-final “what” in Singlish: Are you the Queen of England, or what?
Authors: Kuteva Tania , Rhee Seongha , Ziegeler Debra , Sabban Jessica
Published: January 2018

This article focuses on one particular linguistic feature of Singapore Colloquial English (sce), sentence-final what, which has been referred to as an ‘objection particle’.

sce (Smith, 1985: 126)

Context: Discussion of a student who is going overseas for one month and will be missing classes.

a. He’ll never pass the third year.

b. It’s only for one month what.

Sentence-final what in sce is analyzed in its (synchronic) behavior and (diachronic) development, and the proposal made by the authors is that sentence-final what is a result of a process which started in British English.
Language Contact, Cognitive Circularity and “WE”
Authors: Nicolaï Robert
Published: January 2018

The issue of ‘language contact’ has been widely explored from the perspectives of empirical description and theoretical development, as well as from sociolinguistic, societal and cognitive angles. I would like to broach the subject from a different view, to deepen reflections of an epistemological and methodological order, building on my “distanced” (but empirically grounded) examination of language contact and semiotic dynamics (Nicolaï, 2011, 2017a, 2017b). Several notions will be further explored and specified here, such as: givens, constructs, historicity and WE . The goal is to structure research trajectories by highlighting both the relative relativity of our epistemic understanding and the extent of our subjectivity in context. On this basis, positions can be taken, most notably on the possible circularity of the hypotheses we posit. General learnings can be gleaned from these elements for grasping language contact, the dynamics driving their transformation, as well as general processes for ascribing meaning and developing significance, which in the end converge with current hermeneutic approaches and enactive views.
Information Structure and Reference Systems: Toward a Non-Aprioristic Typology
Authors: Frajzyngier Zygmunt
Published: January 2018

The present article proposes a non-aprioristic approach to analyzing the domains of information structure and reference systems. The article is inspired by the papers inInformation structuring of spoken language from a cross-linguistic perspective(Fernandez-Vest and Van Valin (eds.), 2016), and from my own research on languages for which only spoken data exist. As an outcome of this study it may turn out that ‘information structure’ and ‘reference system’ each constitute a distinct functional domain in some languages. The study addresses some of the most interesting findings in languages discussed in the volume, supplemented by my own findings on a variety of languages.
Combined multi-gene backbone tree for the genus Coniochaeta with two new species from Uzbekistan
Authors: SAMARAKOON MILAN C. , GAFFOROV YUSUFJON , LIU NINGGUO , MAHARACHCHIKUMBURA SAJEEWA S. N. , BHAT JAYARAMA D. , LIU JIAN-KUI , PROMPUTTHA ITTHAYAKORN , HYDE KEVIN D.
Published: January 2018

The genus Coniochaeta is an important ascomycete because its members live in diversified habitats and nutritional modes. In this study, two new species, C. acaciae and C. coluteae, are introduced from dead branches of Acacia sp. and Colutea paulsenii Freyn (both Fabaceae) respectively from Uzbekistan, based on morphological and phylogenetic studies. Analyses of combined ITS and LSU sequence data with Genealogical Concordance Phylogenetic Species Recognition (GCPSR) and comparison of similar taxa, provide evidences for placement of these new species in Coniochaeta, as distinct lineages.
Diversity of Tropidurus (Squamata: Tropiduridae) in Paraguay—an integrative taxonomic approach based on morphological and molecular genetic evidence
Authors: CACCIALI PIER , KÖHLER GUNTHER
Published: January 2018

Tropidurus is a Neotropical genus of iguanoid lizards characterized by a conspicuously enlarged interparietal plate, the presence of gular folds, presence of infradigital keels, and the absence of femoral pores. Currently, 29 species are recognized within the genus, seven of which are present in Paraguay: T. etheridgei, T. torquatus, T. guarani, T. lagunablanca, T. spinulosus, T. tarara, and T. teyumirim. We generated genetic data based on two DNA mitochondrial markers (16S and COI) and one nuclear (PRLR) marker for all the seven Paraguayan species with the goal to identify the taxonomic relationships among taxa based on the intra- and interspecific genetic variation and the construction of molecular clusters. ML and BI analyses match in the recognition of two main clusters: groups torquatus and spinulosus, and within the torquatus group the differentiation between T. catalanensis and T. etheridgei is highly supported. Nevertheless, there is a complete lack of congruence between mitochondrial and nuclear genes in the topology within the spinulosus group. Tropidurus guarani and T. spinulosus are more differentiated from the remaining species of the spinulosus group with genetic p-distances from 4.0 to 6.0. Low distances were found between T. lagunablanca and T. tarara (1.0–1.1%), and slightly higher, among T. teyumirim, T. lagunablanca, and T. tarara (2.0–2.6% respectively). From a morphological perspective, species of the Tropidurus torquatus group are easily distinguished; but we found strong overlaps of scalation characters in the spinulosus group. We interpret the low genetic distances documented among the nominal taxa Tropidurus lagunablanca, T. tarara, and T. teyumirim as evidence for conspecificity. This hypothesis is supported by the lack of morphological characters that would diagnose any of the three taxa. Similarly, we found low genetic distances among populations assigned to the nominal taxa T. guarani and T. spinulosus, including samples from near the type locality of the former, and therefore we recognize only two species of the T. spinulosus complex in Paraguay: T. spinulosus and T. lagunablanca.
Caetitus gen. nov.: a new genus of Neotropical Copiphorini (Tettigoniidae: Conocephalinae: Copiphorini) to include C. porteri (Bolivar, 1903)
Authors: ANTUNES ANDRÉ FONSECA , TAKIYA DANIELA MAEDA , CHAMORRO-RENGIFO JULIANA
Published: January 2018

Daedalellus porteri (Bolivar, 1903) was described based on a single broken female holotype collected in an undetermined locality in Brazil. This species is herein redescribed based on two males and one female collected in Caetité, Bahia State, Brazil, including its morphology of fastigium and male terminalia. Based on comparisons to other Daedalellus species and Neotropical Copiphorini genera, the new monotypic genus Caetitus gen. nov. is herein proposed. Caetitus porteri comb. nov. differs from species of Daedalellus and other related genera, such as Panacanthus, Copiphora, Borinquenula, and Lirometopum, mainly due to differences of the fastigium and male external terminalia.
High-Resolution Monitoring of Weather Impacts on Infrastructure Networks Using the Internet of Things
Authors: Chapman Lee , Bell Simon J.
Published: January 2018

The impacts of weather and climate on infrastructure are numerous: snow and ice on roads, railway buckling, leaves on the line, wind impacts on power cabling, etc. Advances in modeling mean that these impacts can now be predicted at a high resolution so that mitigation activities can be targeted at vulnerable sections of the infrastructure network.

However, while high-resolution models have been in operational use for the last decade, in an environment of increasing litigation, practitioners remain nervous about making mitigation decisions solely based on model output. This means that the verification of forecasts is now needed on a scale previously not required, and it is only with this step that end users will become more open to using risk-based methods (e.g., decision support systems that enable selective salting for winter road maintenance where only the coldest sections of road are treated or localized rail speed restrictions in hot weather as opposed to the blanket restrictions currently used).

However, existing monitoring techniques are simply not capable of producing this information. Traditional in situ measurements are too expensive to install in the numbers required and therefore lack the spatial resolution. Conversely, mobile measurements lack the temporal resolution to provide the full picture. This paper outlines how the emerging Internet of Things is starting to provide the enabling technology to saturate our infrastructure with low-cost sensors. In doing so, it will provide unprecedented monitoring of weather impacts as well as facilitating a new generation of products harnessing the benefits of high-resolution observations.
Sources of Uncertainty in Modeled Land Carbon Storage within and across Three MIPs: Diagnosis with Three New Techniques
Authors: Zhou Sha , Liang Junyi , Lu Xingjie , Li Qianyu , Jiang Lifen , Zhang Yao , Schwalm Christopher R. , Fisher Joshua B. , Tjiputra Jerry , Sitch Stephen , Ahlström Anders , Huntzinger Deborah N. , Huang Yuefei , Wang Guangqian , Luo Yiqi
Published: January 2018

Terrestrial carbon cycle models have incorporated increasingly more processes as a means to achieve more-realistic representations of ecosystem carbon cycling. Despite this, there are large across-model variations in the simulation and projection of carbon cycling. Several model intercomparison projects (MIPs), for example, the fifth phase of the Coupled Model Intercomparison Project (CMIP5) (historical simulations), Trends in Net Land–Atmosphere Carbon Exchange (TRENDY), and Multiscale Synthesis and Terrestrial Model Intercomparison Project (MsTMIP), have sought to understand intermodel differences. In this study, the authors developed a suite of new techniques to conduct post-MIP analysis to gain insights into uncertainty sources across 25 models in the three MIPs. First, terrestrial carbon storage dynamics were characterized by a three-dimensional (3D) model output space with coordinates of carbon residence time, net primary productivity (NPP), and carbon storage potential. The latter represents the potential of an ecosystem to lose or gain carbon. This space can be used to measure how and why model output differs. Models with a nitrogen cycle generally exhibit lower annual NPP in comparison with other models, and mostly negative carbon storage potential. Second, a transient traceability framework was used to decompose any given carbon cycle model into traceable components and identify the sources of model differences. The carbon residence time (or NPP) was traced to baseline carbon residence time (or baseline NPP related to the maximum carbon input), environmental scalars, and climate forcing. Third, by applying a variance decomposition method, the authors show that the intermodel differences in carbon storage can be mainly attributed to the baseline carbon residence time and baseline NPP (>90% in the three MIPs). The three techniques developed in this study offer a novel approach to gain more insight from existing MIPs and can point out directions for future MIPs. Since this study is conducted at the global scale for an overview on intermodel differences, future studies should focus more on regional analysis to identify the sources of uncertainties and improve models at the specified mechanism level.
Influence of the Size of Supertyphoon Megi (2010) on SST Cooling
Authors: Pun Iam-Fei , Lin I.-I. , Lien Chun-Chi , Wu Chun-Chieh
Published: January 2018

Supertyphoon Megi (2010) left behind two very contrasting SST cold-wake cooling patterns between the Philippine Sea (1.5°C) and the South China Sea (7°C). Based on various radii of radial winds, the authors found that the size of Megi doubles over the South China Sea when it curves northward. On average, the radius of maximum wind (RMW) increased from 18.8 km over the Philippine Sea to 43.1 km over the South China Sea; the radius of 64-kt (33 m s−1) typhoon-force wind (R64) increased from 52.6 to 119.7 km; the radius of 50-kt (25.7 m s−1) damaging-force wind (R50) increased from 91.8 to 210 km; and the radius of 34-kt (17.5 m s−1) gale-force wind (R34) increased from 162.3 to 358.5 km. To investigate the typhoon size effect, the authors conduct a series of numerical experiments on Megi-induced SST cooling by keeping other factors unchanged, that is, typhoon translation speed and ocean subsurface thermal structure. The results show that if it were not for Megi’s size increase over the South China Sea, the during-Megi SST cooling magnitude would have been 52% less (reduced from 4° to 1.9°C), the right bias in cooling would have been 60% (or 30 km) less, and the width of the cooling would have been 61% (or 52 km) less, suggesting that typhoon size is as important as other well-known factors on SST cooling. Aside from the size effect, the authors also conduct a straight-track experiment and find that the curvature of Megi contributes up to 30% (or 1.2°C) of cooling over the South China Sea.
The Relationship between Spatial Variations in the Structure of Convective Bursts and Tropical Cyclone Intensification as Determined by Airborne Doppler Radar
Authors: Wadler Joshua B. , Rogers Robert F. , Reasor Paul D.
Published: January 2018

The relationship between radial and azimuthal variations in the composite characteristics of convective bursts (CBs), that is, regions of the most intense upward motion in tropical cyclones (TCs), and TC intensity change is examined using NOAA P-3 tail Doppler radar. Aircraft passes collected over a 13-yr period are examined in a coordinate system rotated relative to the deep-layer vertical wind shear vector and normalized by the low-level radius of maximum winds (RMW). The characteristics of CBs are investigated to determine how the radial and azimuthal variations of their structures are related to hurricane intensity change. In general, CBs have elevated reflectivity just below the updraft axis, enhanced tangential wind below and radially outward of the updraft, enhanced vorticity near the updraft, and divergent radial flow at the top of the updraft. When examining CB structure by shear-relative quadrant, the downshear-right (upshear left) region has updrafts at the lowest (highest) altitudes and weakest (strongest) magnitudes. When further stratifying by intensity change, the greatest differences are seen upshear. Intensifying storms have updrafts on the upshear side at a higher altitude and stronger magnitude than steady-state storms. This distribution provides a greater projection of diabatic heating onto the azimuthal mean, resulting in a more efficient vortex spinup. For variations based on radial location, CBs located inside the RMW show stronger updrafts at a higher altitude for intensifying storms. Stronger and deeper updrafts inside the RMW can spin up the vortex through greater angular momentum convergence and a more efficient vortex response to the diabatic heating.
Policy Entrepreneurs and the Origins of the Regulatory Welfare State: Child Labor Reform in Nineteenth-Century Europe
Authors: Anderson Elisabeth
Published: January 2018

Industrial child labor laws were the earliest manifestation of the modern regulatory welfare state. Why, despite the absence of political pressure from below, did some states (but not others) succeed in legislating working hours, minimum ages, and schooling requirements for working children in the first half of the nineteenth century? I use case studies of the politics behind the first child labor laws in Germany and France, alongside a case study of a failed child labor reform effort in Belgium, to answer this question. I show that existing structural, class-based, and institutional theories of the welfare state are insufficient to explain why child labor laws came about. Highlighting instead the previously neglected role of elite policy entrepreneurs, I argue that the success or failure of early nineteenth-century child labor laws depended on these actors’ social skill, pragmatic creativity, and goal-directedness. At the same time, their actions and influence were conditioned by their field position and the architecture of the policy field. By specifying the qualities and conditions that enable policy entrepreneurs to build the alliances needed to effect policy change, this analysis lends precision to the general claim that their agency matters.
Legal but Deportable: Institutionalized Deportability and the Limits of Collective Bargaining among Participants in Canada’s Seasonal Agricultural Workers Program
Authors: Vosko Leah F.
Published: January 2018

This article explores how model temporary migrant worker programs (TMWPs) that permit seasonal return can institutionalize deportability or the possibility of removal among participants with legal status. It draws on the cases of two groups of workers who participated in the British Columbia–Mexico Seasonal Agricultural Workers Program (SAWP) and who managed to unionize and secure collective agreements (CAs). The author argues that the design and operation of SAWP constrains workers’ capacity to see out fixed-term contracts and to realize the promise of seasonal return. These inherent constraints lead to a form of institutionalized deportability, even among participants covered by CAs crafted to mitigate the possibility of unjust termination and premature repatriation and to address workers’ precarious transnational situation. Focusing on how deportability operates, the article analyzes immigration and labor laws and policies, CAs, key informant interviews, and testimony before British Columbia’s labor relations tribunal along with the decisions of that tribunal.
Co-simulation of cyber-physical systems using a DEVS wrapping strategy in the MECSYCO middleware
Authors: Camus Benjamin , Paris Thomas , Vaubourg Julien , Presse Yannick , Bourjot Christine , Ciarletta Laurent , Chevrier Vincent
Published: January 2018

Most modeling and simulation (M&S) questions about cyber-physical systems (CPSs) require expert skills belonging to different scientific fields. The challenges are then to integrate each domain’s tools (formalism and simulation software) within the rigorous framework of M&S process. To answer this issue, we give the specifications of the Multi-agent Environment for Complex-SYstem CO-simulation (MECSYCO) middleware which enables to interconnect several pre-existing and heterogeneous M&S tools, so they can simulate a whole CPS together. The middleware performs the co-simulation in a parallel, decentralized, and distributable fashion thanks to its modular multi-agent architecture. In order to rigorously integrate tools that use different formalisms, the co-simulation engine of MECSYCO is based on the discrete event system specification (DEVS). The central idea of MECSYCO is to use a DEVS wrapping strategy to integrate each tool into the middleware. Thus, heterogeneous tools can be homogeneously co-simulated in the form of a DEVS system. By using DEVS, MECSYCO benefits from the numerous scientific works which have demonstrated the integrative power of this formalism and give crucial guidelines to rigorously design wrappers. We demonstrate that our discrete framework can integrate a vast amount of continuous M&S tools by wrapping the Functional Mockup Interface (FMI) standard. To this end, we take advantage of DEVS efforts of the literature (namely, the DEV&DESS hybrid formalism and Quantized State System (QSS) solvers) to design DEVS wrappers for Functional Mockup Unit (FMU) components. As a side-effect, this wrapping is not restricted to MECSYCO but can be applied in any DEVS-based platform. We evaluate MECSYCO with the proof of concept of a smart heating use case, where we co-simulate non-DEVS-centric M&S tools.
The soul in Time’s Arrow: A post-Enlightenment presence
Authors: Badrideen Ahmed
Published: January 2018

The consensus among critics is that the narrator of Martin Amis’s Time’s Arrow is the suppressed moral consciousness of the protagonist, the Nazi doctor Odilo Unverdorben. This critical opinion takes its cue from the notion of ‘doubling’ in Robert Jay Lifton’s The Nazi Doctors which Amis cites as the spur to writing the novella. Although this reading is persuasive, it does not quite account for the full characterization of the narrator, namely his ‘soul-like’ qualities. This article makes the case for the narrator as a ‘familiar compound ghost’ of Western philosophical and cultural accounts of the soul. Such a reading has wide implications for the novella’s account of the work of the Nazi doctors and Nazism more generally, and positions the novella within an anti-positivist line of post-Enlightenment thought.
The art of nothingness: Dada, Taoism and Zen
Authors: Lochmann Erin M.
Published: January 2018

When examining the art, actions, and writings of Zurich Dadaists it becomes apparent that there is an affinity with Eastern thought, namely Taoism and Zen Buddhism. These artists not only make direct references to aspects of Taoism and Buddhism, but their philosophies on art and life mirror concepts in both so strongly that this relationship cannot be ignored, although most scholars have done just that. Exploring this connection offers not only a new perspective on Zurich Dada but encourages a reconsideration of the commonly misapplied label of nihilism to this specific group of Dada artists.
Beyond static measures: A review of functional magnetic resonance spectroscopy and its potential to investigate dynamic glutamatergic abnormalities in schizophrenia
Authors: Jelen Luke A , King Sinead , Mullins Paul G , Stone James M
Published: January 2018

Abnormalities of the glutamate system are increasingly implicated in schizophrenia but their exact nature remains unknown. Proton magnetic resonance spectroscopy (1H-MRS), while fundamental in revealing glutamatergic alterations in schizophrenia, has, until recently, been significantly limited and thought to only provide static measures. Functional magnetic resonance spectroscopy (fMRS), which uses sequential scans for dynamic measurement of a range of brain metabolites in activated brain areas, has lately been applied to a variety of task or stimulus conditions, producing interesting insights into neurometabolite responses to neural activation. Here, we summarise the existing 1H-MRS studies of brain glutamate in schizophrenia. We then present a comprehensive review of research studies that have utilised fMRS, and lastly consider how fMRS methods might further the understanding of glutamatergic abnormalities in schizophrenia.