Проблема інтерпретації термінів ідіостиль та ідіолект у сучасному мовознавстві: психолінгвістичний аспект
Authors: ПАПІШ В. А. 
Published: October 2022

У статті систематизовано підходи до вивчення понять ідіолект та ідіостиль вітчизняними та за-рубіжними вченими, з’ясовуються ознаки цих термінів та критерії їх розмежування. Відібраний фактичний матеріал опрацьовано за допомогою описового, контекстуально-інтерпретаційного ме-тодів із залученням аналізу психологічних джерел. Проаналізовано дефініції, наведені в авторитет-них джерелах – словниках, енциклопедіях, статтях, дисертаціях. Доведено, що навіть в найавтори-тетніших виданнях терміни ідіолект та ідіостиль ототожнюються.

Описано основні причини ототожнення термінів, окреслено принципові відмінності в їх тлума-ченні, наведено паралельні терміновживання. Осмислено соціальну природу та лінгвальну сутність ідіолекту. Констатовано, що під час характеристики ідіолекту мовної особистості слід спрямовувати увагу на сукупність мовних фактів, притаманних мовленню індивіда, а при описуванні ідіостилю – на систему смислових відношень, суб’єктивні рефлексії, манеру моделювання художнього світу, орнаменталіку, що репрезентуються мовними засобами. Зазначено, що ідіостиль має ширшу сферу вживання, ніж ідіолект.

Автор підтримує погляд тих мовознавців, які вважають ідіолект частиною ідіостилю (це праці Лесі Ставицької, Світлани Єрмоленко, Віктора Григор’єва та Павла Гриценка). Виокремлено лінгво-культурологічний, соціолінгвістичний, стилістичний, лінгвокогнітивний підходи, що використову-ються під час багатоаспектної інтерпретації ідіолекту, та семантико-стилістичний, лінгвопоетичний системно-структурний, комунікативно-діяльнісний і когнітивний – як продуктивні аспекти дослі-дження ідіостилю.

Акцентовано увагу на тому, що психолінгвістичний аспект дослідження ідіолекту та ідіостилю розроблений в науці недостатньо. Запропоновано власне визначення ідіолекту й ідіостилю з по-зицій теорії психолінгвістики. Деталізовано параметри ідіостилю в психолінгвістичному ракурсі, зокрема: 1) емоційна характеристика тексту, 2) позиціонування автора в тексті, 3) емоційно-смис-лова домінанта, 4) ціннісні психологічні орієнтири продуцента, 5) засоби впливу на реципієнта. Уважаємо, що в перспективі необхідно поглибити розуміння досліджуваних понять крізь призму теорії мовної особистості й учення про психологічні параметри текстового аналізу.

The paper focuses on the systematization of approaches to studying the notions idiolect and idiostyle undertaken by Ukrainian and foreign researchers; the characteristic features of these terms and the criteria for their differentiation are also clarified. The selected material was traced through by applying descriptive and context-interpretation methods, which were supplemented by involving the analysis of psychological resources. The author gives an analysis of the definitions cited from reputable sources as dictionaries and encyclopedias as well as various papers and dissertation theses. It is proved that even in the most authoritative publications, the terms idiolect and idiostyle are identified.

The basic reasons calling on the identification of the terms are defined, while the main distinctions as to their interpretation and parallel term applications are demonstrated as well. The social nature and the linguistic character of the idiolect are analyzed, so far it is stated that for the purpose of characterizing the idiolect of the linguistic personality, the attention is to be drawn to the set of linguistic factors intrinsic to the speech of individuals, while the description of idiostyle is based on the system of semantic correlations, subjective reflections, manner of modelling the artistic world and ornamentalistics, as they are incarnated by linguistic devices. It is pointed out that idiostyle has a broader range of application than idiolect.

The author favours the viewpoint of the linguists who interpret idiolect as a component of idiostyle (e.g. Lesia Stavytska, Svitlana Yermolenko, Viktor Hryhoriev, and Pavlo Hrytsenko). Linguocultural, sociolinguistic, stylistic, and linguocognitive approaches are singled out, since they are used for a multi-faceted interpretation of idiolect, while semantic-stylistic, linguopoetical, systemic-structural, communicative-functional, and cognitive aspects as productive elements are applied for the study of idiostyle.

The attention is drawn to the fact that the psycholinguistic aspect of studying idiolect and idiostyle is still not thoroughly elaborated on. The author gives her own definition of idiolect with reference to the psycho-linguistic theory. The parameters of idiostyle within the psycholinguistic sphere are detailed: in particular, 1) the emotional characteristics of the text, 2) the positioning of the author within the text content, 3) the dominating emotional-semantic elements, 4) the value-based psychological guidelines of the individuals, and 5) the devices of impact on the recipients. It is considered that in the future, it is necessary to elaborate more deeply on the analyzed phenomena by applying the theory of linguistic personality and the theory of psychological parameters of text analysis.