Професор М. К. Крупський (1903–1986): життєвий шлях та головні віхи наукової творчості
Authors: Кунець В. В. , Лактіонова Т. М. , Парасочка І. Ф. 
Published: August 2024

Статтю присвячено дослідженню життєвого шляху, наукової та педагогічної діяльності видатного українського вченого ґрунтознавця та агрохіміка Миколи Костянтиновича Крупського, зокрема періоду формування його наукових інтересів. За допомогою застосування архівознавчого та джерелознавчого аналізу здійснено спробу відтворити ранній етап становлення особистості вченого, початок його наукової та педагогічної діяльності. Деталізовано біографічні відомості М. К. Крупського як одного з організаторів ґрунтознавчої науки в Україні першої половини ХХ ст., а також наголошено на його подальших наукових пріоритетах. Закінчивши аспірантуру при науково-дослідній кафедрі ґрунтознавства Наркомпросу УСРР при Харківському сільськогосподарському інституті (ХСГІ), М. К. Крупський переходить до викладацької діяльності (1929), і згодом його зараховують на посаду доцента тієї ж кафедри (1930). Педагогічний талант та наукові здібності вченого не залишилися не поміченими, тому вчене звання доцента М. К. Крупському було присвоєно у 1938 р., до отримання кандидатського ступеня. Ні зовнішні фактори – Друга світова війна, ані величезне фізичне навантаження – евакуація в м. Катта-Курган Самаркандської області та керівна посада завідувача кафедри агрохімії ХСГІ (1941–1943) не завадили М. К. Крупському успішно захистити дисертацію та отримати вчений ступінь кандидата сільськогосподарських наук (1942). У повоєнні часи та період відновлення народного господарства країни, не полишаючи викладацької роботи, вчений активно займався науковою діяльністю спочатку на посаді старшого наукового співробітника лабораторії ґрунтознавства АН УРСР (1945–1956), потім — завідувача лабораторії фізико-хімії і колоїдної технології ґрунтів Українського науково-дослідного інституту ґрунтознавства (1956–1959), а згодом і директора Українського науково–дослідного інститут ґрунтознавства (м. Харків) (1959–1974). М. К. Крупський – методолог ґрунтознавчої науки, послідовник генетичного ґрунтознавства та розробник низки методів на визначення складу і властивостей ґрунту, залишив значущий науковий спадок. Дослідницька діяльність вченого безпосередньо пов’язана з проведенням великомасштабного обстеження ґрунтів України, їх картографуванням, розробкою основних засад сільськогосподарської типології земель, агроґрунтового та ґрунтово-меліоративного районування. Вчений розвивав колоїдно-хімічний напрям у вивченні ґрунту, заснований академіком О. Н. Соколовським. М. К. Крупський був одним з ініціаторів створення Українського товариства ґрунтознавців – спеціального органу науково-громадської думки (1928). За його активної участі був розроблений та запропонований проєкт Статуту майбутнього товариства. Педагогічний талант, висока ерудованість та енциклопедичність знань, які були властиві вченому, допомогли Миколі Костянтиновичу згуртувати навколо себе найкращий науковий потенціал та надалі стати засновником потужної наукової школи вчених ґрунтознавців. За результатами проведеного пошуку вдалося відновити творчий колектив дослідників різних поколінь, які діяли під керівництвом визнаного лідера – М. К. Крупського.