The diagnosis of early pregnancy and missed abortion in European and Svalbard reindeer (Rangifer tarandus tarandus and Rangifer tarandus platyrhyncus
Authors: Ringberg Tata , Aakvaag Asbjørn 
Published: February 2013

<p>Progesterone levels in peripheral plasma from a total of 38 pregnant an non-pregnant Norwegian and Svalbard reindeer (R. tarandus tarandus and R. t. platyrhyncbus, respectively), were measured 5 to 6 times between November and May, and the size of 18 corresponding fetuses determined. The serum levels of progesterone were similar in the two subspecies, and increased from 1.5 nmol/1 (non-pregnant level) to 10&mdash;30 nmol/1 in November in pregnant animals. A maximum of 40&mdash;80 nmol/1 was reached in April whereafter the levels declined as time of delivery (beginning of June) approached. Animals with &laquo;missed&raquo; abortions had progesterone levels in serum of 5&mdash;6 nmol/1 in November. The size of the fetuses in November (average 3.7 and 30.7 mm) makes delayed implantation in reindeer unlikely.</p><p>Tidlig diagnostisering av drektighet og skjult abort i europeisk rein og Svalbardrein (Rangifer tarandus tarandus og Rangifer tarandus platyrhuncus).</p><p>Abstract in Norwegian / Sammendrag: Progesteron er det viktigste drektighetshormon hos pattedyr, og allerede tidlig i drektighetsperioden kan man hos en rekke arter p&aring;vise en &oslash;kning i konsentrasjonen av dette hormon i blodet. Det har v&aelig;rt diskutert om det samme var tilfelle hos rein. Hvis det var s&aring;, ville det v&aelig;re mulig ved hjelp av en enkelt blodpr&oslash;ve p&aring; h&oslash;sten &aring; bestemme om dyret var drektig eller ei, og s&aring;ledes ha et bedre grunnlag for &aring; velge ut simler for slakt. Form&aring;let med de fors&oslash;kene som er beskrevet i denne artikkel var derfor &aring; m&aring;le progesteron-verdiene i blodet hos drektige og ikke-drektige simler for &aring; se om de f&oslash;rstnevnte hadde h&oslash;yere niv&aring;, og dernest &aring; se om det var en sammenheng mellom fosterets st&oslash;rrelse og progesteron-niv&aring;et. Til fors&oslash;kene ble det brukt tretti V2&mdash;2V2 &aring;r gamle simler fra reineier John Nordfjells flokk p&aring; R&oslash;ros, samt &aring;tte Svalbard-rein simler. Fra de norske rein ble blodpr&oslash;ver og fostre samlet under slaktning d. 26. november 1979, og fra Svalbard-reinen ble det tatt blodpr&oslash;ver 5&mdash;6 ganger mellom januar og mai 1980. Svalbard-reinen ble ikke slaktet, og i begynnelsen av juni nedkom 3 av dem med kalv. Fostrene fra de norske rein ble veiet og m&aring;lt etter fixering i formalin. Blodpr&oslash;vene av samtlige dyr ble analysert for innhold av progesteron p&aring; Sentrallaboratoriet Aker Sykehus, Oslo. Det ble funnet at progesteron-verdiene &oslash;kte fra 1.5 nmol/lhos ikke-drektige dyr til 10&mdash;30 nmol i november og 40&mdash;80 nmol/1 i april hos drektige dyr. Hos simler, som hadde mistet kalven (abortert) var verdiene 5&mdash;6 nmol i november. Det ble ogs&aring; funnet at det ikke var noen sammenheng mellom fosterets st&oslash;rrelse og simlas progesteron-niv&aring; i blodet. Den gjennomsnittlige (antall fostre = 18) fosterlengde i november var 30.7 mm og fostervekt 3.7 g.</p><p>Tiineyden ja sikion varhaiskuoleman varhaisesta diagnostisoimisesta eurooppalaisella porolla ja Huippuvuorten peuralla (Rangifer tarandus tarandus ja Rangifer tarandus platyrhynchus).</p><p>Abstract in Finnish / Yhteenveto: Progesteroni on nisakk&auml;iden t&auml;rkein raskaushormoni ja jo heti raskauden alussa voidaan monilla lajeilla osoittaa veress&auml; t&auml;m&auml;n hormonin konsentraation kohoaminen. On pohdittu, olisiko tilanne sama my&ouml;s poron suhteen. Jos niin olisi, olisi mahdollista yksinkertaisen syksyll&auml; otettavan verin&auml;ytteen perusteella m&auml;&auml;ritt&auml;&auml; onko el&auml;in tiineen&auml; vai ei ja siten hankkia paremmat perusteet teurasvaadinten valinnalle. Nyt t&auml;ss&auml; artikkelissa selostettavien kokeiden tarkoituksena oli mitata tiineiden ja mahojen vaadinten veren progesteroni-arvo, jotta voitaisiin havaita, olisiko ensiksimainitun arvo korkeampi kuin viimeksimainitun ja edelleen olisiko progesteronitason ja siki&ouml;n koon v&auml;lill&auml; mahdollisesti tietty riippuvuus. Kokeissa k&auml;ytettiin 30, i&auml;lt&auml;&auml;n 0,5&mdash;2,5 vuotiasta R&oslash;rosilaisen poronomistaja John Nordfjellin laumaan kuuluvaa vaadinta sek&auml; kahdeksan Huippuvuorten peura-vaadinta. Norjalaisista poroista otettiin verin&auml;ytteet ja siki&ouml;t, kun el&auml;imet teurastettiin 26. marraskuuta 1979. Huippuvuorten peuroista verin&auml;ytteit&auml; otettiin 5&mdash;6 kertaa tammikuun ja toukokuun v&auml;lisen&auml; aikana 1980. Peuroja ei teurastettu ja kes&auml;kuun alussa kolme niist&auml; synnytti vasan. Norjalaisten porojen siki&ouml;t punnittiin ja mitattiin formaliinifikseerauksen j&auml;lkeen. Kaikkien el&auml;inten verin&auml;ytteet analysoitiin progesteronin m&auml;&auml;ritt&auml;miseksi Aker-sairaalan keskuslaboratoriossa Oslossa. Poroilla, jotka eiv&auml;t olleet tiinein&auml;, havaittiin progesteronitason kohoaminen 1.5nmol/l-arvostalukemaan 10-30 nmol marraskuussa ja tiineill&auml; arvoon 40-80 nmol/1 huhtikuussa. Vaatimilla, jotka olivat luoneet siki&ouml;ns&auml;, arvo oli 5-6 nmol/1 marraskuussa. Kokeissa todettiin edelleen, ett&auml; siki&ouml;n koon ja vaatimen veren progesteroni-tason v&auml;lill&auml; ei ollut yhteytt&auml;. Keskim&auml;&auml;r&auml;inen siki&ouml;n pituus (18 siki&ouml;t&auml;) marraskuussa oli 30.7 mm ja paino 3.7 g.</p>