bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
Hypothese et modalite de la phrase
Authors: Ćosić Vjekoslav
Published: September 2018

Within the theoretical framework that he presented at the XVIIIth Congress of Scholars of Romance languages held in Trier (1986), the author investigates the relation between conditional sentences (beginning with si ) and the modalities of sentences. The investigation is carried out from two different aspects. On the one hand, it investigates the relation of the word si to negative and affirmative modalities. Secondly, it investigates “substitutions for si “, i.e. those syntactic constructions that substitute for the conditional sentence starting with si , where we find interrogative and imperative sentences in the place of prolosis (Example: Restait-on dehors, on fondati au soleil. Fais un pas, je t'assomme. ) This complementarity points to a kind of “hypothetical (conditional) transformation" which - differently than the interrogative and imperative modalities - does not start with the virtual positive but with the sentence previously determined as affirmative or negative; the hypothetical (conditional) noininalizator si indicates to the affirmative or negative sentence : (Si ) -+ Il (n) etati (pas) là , and never to the interrogative, imperative or optative with which it, otherwise, shares the area of virtualizing modalities and constructions, located between negation (0) and affirmation (1).
Frekvencijska analiza engleskog jezika elektroničarske struke
Authors: Kalebić Sanja Čurković
Published: September 2018

Nakon što su spomenuli osnovni principi lingvističke statistike i poznate frekvencijske analize u članku se dalje govori o rezultatima frekvencijske analize engleskog jezika elektroničarske struke. Posebno se obrađuju podaci koje daje frekvencijska lista, a odnose se na raspodjelu frekvencija, rang i kumulativnu frekvenciju te odnose između gramatičkih i leksičkih jedinica. Ovi podaci se zatim uspoređuju sa podacima dobivenim analizom takozvanog “Brown Corpusa" i “A Word-Frequency List of Scientific English" (“Popis frekvencije riječi znanstvenog engleskog”). U članku se također ponovo ispituju neke od zakonitosti lingvističke statistike.
Upotreba poslovica u naslovima austrijskog tjednika "Wochenpresse"
Authors: Jerak Željka Matulina
Published: September 2018

Na osnovi analize korpusa sačinjenog od 119 izdanja austrijskog tjednog lista Wochenpresse u ovome se članku nastoji dati odgovor na sljedećih nekoliko pitanja: koje se poslovice upotrebljavaju u tim novinama, kojom se učestalošću poslovice javljaju u naslovima, u kojem kontekstu i u kom obliku.
Valenzbedingte Präpositionalphrasen im Deutschen und ihre äquivalente im Kroatischen oder Serbischen
Authors: Bogner Ištvan
Published: September 2018

Glagoli, imenice i pridjevi mogu imali u njemačkom i u hrvatskom ili srpskom jeziku i istu i različitu valentnost. Predmet predstojećeg istraživanja predstavljaju one prijedložne fraze koje se javljaju usljed valentnosti glagola, imenica i pridjeva. Analiza je pokazala, da bitnu razliku izmedju njemačkog i hrvatskog ili srpskog jezika predstavljaju one prijedložne fraze koje su uvjetovane valentnošću.
Dijalekt kao medij hrvatskoga književnog prevođenja standardno-jezičnih tekstova
Authors: Brozović Nevenka Košutić
Published: September 2018

Tronarječna dimenzija hrvatske književnosti prije i nakon formiranja jezičnoga standarda pruža specifične izražajne mogućnosti ne samo književnim stvaraocima već i književnim prevodiocima. U svojim istraživanjima hrvatske prevodilačke teorije i prakse autor se dosada bavio problemima prenošenja dijalektalnih tekstova ili interpolacija na strane jezike, a u ovome radu dotiče gotovo neistraženu tematiku o korištenju dijalektnog izraza pri prevođenju stranih književnosti u nas, ograničavajući se na pitanje pjesničkih prepjeva.
Poslovična misao u radu B. Kotruljevića
Authors: Škara Danica
Published: September 2018

U ovome članku autor nastoji ukazati na pisca B. Kotruljevića i na njegov rukopisni rad Della mercatura et del mercante perfetto koji datira iz 15. st. Posebna se pažnja skreće na važnost ovog rada za paremiološka istraživanja općenito, s obzirom da je prethodio brojnim poznatijim poslovičnim zbirkama tadašnjega doba. Rezultati provedenih empirijskih istraživanja pokazuju da su brojne poslovice, evidentirane u ovome radu, još uvijek aktualne u suvremenom hrvatskom govoru.
Dvije transpozicije Plauta: "Skup" Marina Držića i "The case is altered" Bena Jonsona
Authors: Mardešić Ivo
Published: September 2018

Pretpostavljajući da će analiza dvaju djela baziranih na istom izvoru pokazati zanimljive korelacije, Držićeva komedija Skup razmatrana je u suodnosu s Jonsonovom komedijom The Case is Altered, dramskih djela nastalih u vremenskom rasponu od pedesetak godina. Iako je u strukturalnom pogledu Držićov Skup bliži Plautovoj komediji Aulularia nego što je Jonsonova komedija, Držić je svojom dramskom tehnikom uspio stvoriti djelo u duhu renesansne komedije, s novim nazorima i pogledima na svijet, dok su dramska tehnika i satirički duh Bena Jonsona rezultirali djelom koje se ne uklapa u dominantni komediografski žanr engleske, i uopće renesansne komedije te iz kojeg zrači drugačija atmosfera i u recepciji izaziva drugačiji estetski doživljaj.
Putopisi Franje Račkoga
Authors: Franić Ante
Published: September 2018

Franjo Rački (1828-1894), poznat kao vrstan hrvatski historičar, manje kao književnik, napisao je i tri putopisna teksta, od kojih su dva, opsegom kraća, ostala nespomenuta u literaturi o njemu kao putopiscu (S. Ježić, M. Peić). Opsežniji putopis Putne uspomene o Rusiji, objavljen u Vijencu (1886-87) i u malotiražnom separatu (1887), svjedoči o putovanju od Zagreba do Krakova preko Beograda, Bukurešta, Crnoga mora, Odese, Kijeva, Moskve, Petrograda i Varšave. Putovanje je poduzeo u povodu poziva da sudjeluje na 6. Kongresu arheologa u Odesi 1884. Nakon dvomjesečnog putovanja napisao je taj putopis i tako stvorio u hrvatskoj književnosti 19. stoljeća najopsežnije svjedočanstvo o onodobnoj Rusiji. Taj putopis, osim što ima neosporne književne odlike putopisnoga tipa, ističe se i znanstvenim svojstvima, pa zato, što načinom iskaza što sadržajem, nadilazi žanrovsko određenje klasičnog oblika putopisa.
Dileme aktivista Nacija Koudile iz Kranjecova romana "Zemlja se z nami premika"
Authors: Murn Ante
Published: September 2018

Kranjecova trilogija Povest o oblasti (“Priča o vlasti”) trebala je prikazati socijalizaciju sela u poratnom razdoblju i, dakako, sve one probleme koji su bili vezani uz to. S prvim romanom Pisama (“Pisarnica”) autor nije uspio; drugi Pod zvezdo (“Pod zvijezdom”) znatno se više približio realnom životu, pa je i središnji lik Naći Koudila, sekretar i aktivist ne samo nosilac socijalizacije, nego i pokretač/usmjerivač cjelokupnog društveno-političkog života svoga sela. Svoje zadatke rješava kao vojnik Partije uvjeren da tako mora biti. Poslije par godina pokaže se da eksperiment sa zadrugama nije uspio. Zemlja se z nomipremika (“Zemlja se s nama pokreće”) najizazovniji je po autorovoj hrabrosti da svoga junaka dovede u delikatnu situaciju: vraćen iz politike na selo postaje bogati seljak, dakle ono protiv čega se je bivši sekretar boriol U novoj situaciji Koudila pokušava razmišljati kao seljak. Sada vidi da je odnos vlasti prema seljaku bio pogrešan, te da ovaj socijalizam nije riješio neka osnovna pitanja (siromaštva, sezonskih radnika, uvjeta života). Ideologija i seljak nisu se mogli razumjeti. Koudila gubi ravnotežu: dotukao ga je život koji ne trpi eksperimente i paragrafe. Njegov preobražaj u seljaka i povratak zemlji, jedinom čvrstom fundamentu, neće ga u potpunosti usrećiti, niti će razriješiti sumnje koje ga razdiru.
Imenovanje u Olešinoj "Zavisti"
Authors: Rister Višnja
Published: September 2018

U tekstu se govori o autorovu imenovanju središnjih, malobrojnih likova romana Zavist. Ime lika pojavljuje se kao karakterizacija lika, a višak značenja ime/označitelj crpi iz jezika kojemu ime pripada, ali i iz ruske i evropske književne i kulturne tradicije, pa i ruskog svakodneva (byta). Usko s time povezana su imena povijesnih ličnosti ili pak literaturnih likova, koja se u romanu spominju, dehistoriziraju i mitologiziraju, a također su u funkciji karakterizacije likova tog romana. Naime, spominjanje odnosno poznavanje pojedinog imena (ili nepoznavanje), ili pak poređenje s nekim imenom/ličnošću poznatim nam iz evropske kulture, kao i odnos prema pojedinom imenu, čak i na razini zvuka, u mnogome određuje likove Olešina romana. Imenovanje u tom romanu nije samo privilegija autora, već i likova romana pa imena redovito govore o svijesti likova o jeziku, a imenovati se može industrijski pogon (Četvrtak), izmaštana nepostojeća antimašina (Ofelija) ili pak zvuk zvona, koji se pretvara u ime, a iz imena nastaje i denotat - lik (u dva posljednja slučaja i imc/označitelj i označeno postoje tek na razini jezika, a u stvarnosti romana ovi označitelji nemaju denotata). Imena koja likovi romana nadijevaju svojim kreacijama uvijek govore i o njihovu svjetonazoru, jer u Oleše jezik (govor) i svjetonazor su identični, pa se određena ideja može iskazati samo jednim, odgovarajućim govorom. Autorski se pripovjedač jezikom (govorom) poistovjećuje s pojedinim likovima romana (Kavaljerovom, Ivanom Babičevom) pa time ukazuje i na identičnost vlastita svjetonazora s onim koji u romanu iskazuju predstavnici “starog svijeta”; time se svrstava u red (prema fabuli romana) - gubitnika u "novom svijetu”, a “novi svijet” zajedničko je okružje likova i autora romana.
Danil Harms, "Plava bilježnica br. 10" (Poetika absurda)
Authors: Matek Zdenka
Published: September 2018

Prozna minijatura Daniila Harmsa “Plava bilježnica br. 10" (“Golubaja tetrad' No 10,” 1937) iz ciklusa Slučajevi (Slučai, 1933-1939) jedan je od onih apsurdističkih tekstova koji osporava/parodira sve ono što čini kanoniziranu književnost (fabularnost, “klasičnog” pripovjedača, cjelovito oblikovane karaktere, pjesnički jezik, patetičnost, moralizatorstvo, počavanje...) . Priča o “riđem čovjeku” transformira se u anti-priču o obezličenom, tj. nepostojećem čovjeku. Postupno groteskno raslojavanje “junaka” rezultira njegovom totalnom depersonalizacijom, svodi se na literarnu nulu. Pripadnik skupine “OBERIUTI” (koja djeluje krajem dvadesetih i tridesetih godina i vezana je uz Hljebnikovljevu tradiciju destrukcije književnih vrsta) svojom poetikom grotesknog apsurda narušava ustaljenu hijerarhiju literarnih normi, ali i normi byta (svagdana), odnosno “ravnotežu sredine“ (A.Flaker). Književno nasljeđe se prevrednuje; ono postaje materijal s kojim će se stupati u polemiku, ali i dijalog (groteskna tradicija Gogolja i Dostojevskog bitna je za grotesku avangarde). Bunt, antiestetizam, provokacija, dekonstrukcija, apsurd, alogičnost dešavanja, uz slamanje “optimalne projekcije”, vežu poetiku “OBERIUTA”/Harmsa s adekvatnim pojavama engleskog nonsense-fictiona, “dade” i evropskog nadrealizma.
Malcom Lowry: "The tyranny of self"
Authors: Grgas Stipe
Published: September 2018

Polazište ovog rada jest da je Malcolm Lowry u osnovi romanopisac jedne knjige. Ovo se očituje u Lowryevu kompulzivnom vraćanju vlastitim tekstovima, u onome što autor članka nazivlje njihovim opsesivnim ponavljanjem. U radu se ta osobina prikazuje pomoću osebujnog odnosa između romana Pod vulkanom i djela Mračno kao grob u kojemu počiva moj prijatelj i ukazom na makrokompoziciju, likove i životinjsko slikovlje u Pod vulkanom. Naposljetku, autor skreće pozornost na motiv slike “Los Borrachones” koja po njemu pridaje vjerodostojnost izloženom čitanju.
Oskar Kokoschkas visionen der gesclehterpolaritat in text und bild
Authors: Bremer Ute Karlavaris
Published: September 2018

The article looks at visions - the key problem in Oskar Kokoschka - through the thematic of the conflict of the sexes in order to see the corelation between the artist's figurative and literary works. Using comparative analysis of selected textual and visual examples, the author establishes that Oskar Kokoschka is a multimedial artist. The arts of words and of colours are primarily connected in his dramatic stagings of whole artistic works. His works can also be perceived as autonomous, separate, self-sufficient, specific expressions of the artist's inner perception.
Das begehren nach prasenz in den neueren Texten Peter Handkes
Authors: Dronske Ulrich
Published: September 2018

The article offers an interpretation of Peter Handke‘s recent works on two levels. 1) On the one hand, the author explains the significance of mythic figures, as evidenced by the recent works, for Handke's conception of writing, language, time and narration. What is perceptible in the text is an Aspiration that undertakes to realize its identity in immediately present forms. 2) Secondly, the author points to the price that has to be paid for the realization of this identity. The mythic specimen is staged through images that transpose narration and writing as creating sense, identity and presence into the sphere of death, yet neither the texts nor the author consciously reflect this process. At the same time, this interpretation is a critique of Handke's recent work. What is problematic in this work is not the reaching out for mythic constellations but the repression of the sacrifice demanded by the continuation of the story about the subject and his presence.
Povratak pojedincu "Lenz" Petera Schneidera
Authors: Lovrić Goran
Published: September 2018

Studentska pobuna, koja je krajem šezdesetih godina zahvatila SR Njemačku, odrazila se i na književno stvaralaštvo. Pod utjecajem marksistički orijentiranih teoretičara težilo se angažiranoj i objektivnoj književnosti. Kad je početkom sedamdesetih godina, zbog neuspjeha pobune, kolektivni zanos ustupio mjesto individualnoj depresiji, došlo je i u književnosti do ponovne mijene tendencija. Masovni i javni politički angažman pretvorio se u subjektivni doživljaj pojedinca. Prvi autor u njemačkoj književnosti tog vremena koji se osvrnuo na vrijeme studentske pobune i koji je istovremeno postavio temelje Novom subjektivitetu bio je Peter Schneider. Osnovni problem u djelu je dualizam između teorije i sjetilne neposrednosti. U pripovijeci Lenz u centru zbivanja je mladi intelektualac koji zasićen teoretiziranjem pokušava spojiti konkretni politički angažman i sjetilnost, i tako svom životu dati novi smisao.
Rilke and his influence on six american poets
Authors: Valčić Sonja
Published: September 2018

Autor ovog članka otvara raspravu o utjecaju Rainera Maria Rilkea na šestoricu američkih pjesnika (postmodernista) Roethkea, Schwartza, Jarrella, Berrymana, Sextonovu i Plath. Utjecaji se prvenstveno odnose na korištenje šestorice američkih pjesnika Rilkeovom tehnikom pisanja, tematikom i figurama (“poetry of gesture”). Ovaj članak želi potači neka pitanja oko utjecaja i otvoriti mogućnost za daljnja istraživanja.
Mira Janković
Authors: Mardešić Ivo
Published: September 2018

U svakoj ljudskoj zajednici, među ljudima najrazličitijih vokacija i životnih usmjerenja, pa tako i u redovima sveučilišnih djelatnika - profesora i znanstvenika, postoji širok dijapazon veličine, ponašanja i djelovanja.
Jampski trimetar kao prijevodni stih
Authors: Kravar Miroslav
Published: September 2018

Jampski trimetar ili senar, glavni metrički instrument dijaloga u grčkoj i rimskoj drami, igrao je - kako se čini vjerojatno - svojom kasnolatinskom “ritmičkom“ upotrebom veću ulogu u razvoju evropskoga stiha nego što se obično misli. To je shvaćanje nešto quod est demonstrandum, ali se ovdje iznosi tek uzgred. Naš je predmet jampski trimetar kao prijevodni stih, i to prije svega hrvatski, ali na pozadini njegova antičkoga prototipa i u usporedbi s nekim drugima suvremenim: njemačkim i, koliko je moguće, talijanskim i francuskim. Glavna je točka našega zanimanja pritome raspored akcenata ili ritmički “reljef“ retka s posebnim obzirom na naglašavanje jačina. Naš je trimetar široko proučio u svoje vrijeme N. Majnarić u prijevodima grčke i rimske drame K. Raca i njegovih prethodnika. U dvjema se filološko-metričkim raspravama našlo da Račev trimetar predstavlja hrvatsku normu, ali tu nedostaje lingvističko-metrička usporedba koja tvori važan dio naše analize. Već grčki kvantitativni jampski trimetar, po svojoj metričkoj strukturi dipodijski stih, dopušta - u ovisnosti о rasporedu iktusà - tri načina skanzije: u "ravnomjernom", "neparno-izmjeničnom" i parno-izmjeničnom" ritmu. Sve su tri metode skandiranja zastupljene po školama u svijetu. No značajno je da i suvremeni akcenatski otisci jampskoga trimetra pokazuju trojak ritmički rejjef, i to u ovisnosti о relevantnim prozodijskim uvjetima dotičnoga jezika. Što se tiče hrvatskoga trimetra, on očituje uglavnom dvotaktnu strukturu i pretežno neparno-izmjeničan reljef, dok se drugi proučeni više ili manje podudaraju s njim ili razlikuju od njega, osim ako se mjesto toga ne upotrebljavaju drugi ritmički bliski domaći oblici. Kao posebno pitanje obrađuje se klauzula ili konačnica trimetra, koja je u hrvatskom stihu mnogo češće daktilska nego strogo jampska. Ovo je posljednje kao konstantu uveo B. Klaić u svojim novijim prijevodima nekoliko grčkih drama, i to očevidno prema njemačkom uzoru. Jedva je vjerojatno da će takva novost, suprotna prozodijskim tendencijama jezika, naći sljedbenika.
Sociolingvistički status hrvatskih iseljenika u Quebecu
Authors: Ćosić Vjekoslav
Published: September 2018

Autor prikazuje rezultate ankete provedene u tri grada kanadske pokrajine Québec (Montreal, Québec, Sherbrook). Cilj je bio utvrditi osnovne karakteristike jezičnog ponašanja hrvatskih iseljenika u sredini koja je od nedavno (1977) de iure jednojezična a de facto već dva stoljeća dvojezična (pogotovo Montréal). Anketa (27 pitanja) obuhvatila je 59 ispitanika raznih dobi i zanimanja, svi pripadnici prve generacije osim 5 djece od 10-15 godina koji pripadaju drugoj generaciji. Svi ispitanici govore hrvatski ali ih 10 uopće ne govori, a 6 slabo francuski. Na radnom mjesto 35 ih govori francuski, najčešće u kombinaciji s engleskim koji je u 12 slučajeva jedini jezik posla. U obitelji 22 ispitanika govore samo hrvatski, 4 samo engleski, 1 samo francuski, ostalo je višejezično. U 13 od ukupno 17 anketiranih obitelji djeca govore hrvatski (od toga su 3 mješovita braka) a u 4 obitelji (sve mješoviti brakovi) ga ne govore. Vrlo česta trojezičnost (Montréal) ne pogoduje očuvanju materinskog jezika, što će posebno doći do izražaja u drugoj generaciji. Tu pojavu trebat će pažljivo pratiti i sistematski istražiti.
Karakteristični zadarskootočni toponimi
Authors: Skračić Vladimir
Published: September 2018

Na temelju prikupljene toponomastičke građe s trinaest zadarskih otoka vanjskog i unutrašnjeg niza, autor pokušava izlučiti najfrekventnije semantizme, tako da između 5.000 pobilježenih likova uzima u obzir samo one koji su zasvjedočeni na tri otoka i više. Ovo se čini dovoljnim brojem potvrda za uopćavanje dijela toponomastičkih karakteristika skupine. Izabranim postupkom izolirano je 165 jedinica za analizu. U obzir su uzeti samo polazni (temeljni) semantizmi, bez. determinanata. Analizirajući tako dobiveni korpus autor pokazuje da more, iako sudbinski utječe na život otočana, nema ono mjesto u toponimijskim potvrdama koje bi se moglo očekivati - barem kada je riječ о kvantiteti potvrda, i da motivaciju imenodavaca češće pokreću inherentna i lako uočljiva svojstva referenata, a manje neki drugi mogući razlog (obavljanje neke djelatnosti, npr.). Razvidno je da je u takvoj situaciji kopneni dio otoka u značajnoj prednosti. Postoji čvrsta veza između jezične i socio-gospodarske određenosti stanovništva i distribucije toponimskih likova. Ta se veza iskazuje na različite načine. Veliki broj i velika okurencija toponima vezanih za poljodjelstvo nedvosmisleno upućuju na dominantni interes otočnog stanovništva za ovu djelatnost, a slaba zastupljenost hrvatskih leksema pod morem i na obalnoj crti, pokazuje da im je ono dugi niz stoljeća bilo velikom i prijetećom nepoznanicom. No, s druge strane, aloglotski jezični utjecaji i toponimijska grada na obali i pod morem pokazuju da je upravo taj dio litorala i akvatorija predstavljao najznačajnije mjesto u životu romanskog stanovništva, prije i nakon dolaska Hrvata na otoke. Rezimirajući distribuciju izabranim postupkom dobivene toponimijske građe moglo bi se za zadarske otoke gotovo postaviti pravilo: većina toponimskih likova je hrvatske jezične provenijencije, toponimi se nalaze na otočnom kopnu i vezani su za poljoprivredu. Manjina toponimskih likova je aloglotske provenijencije (najčešće romanske), imaju veliku okurenciju, potvrđeni su na obali ili u podmorju i stoje u svezi s ribarstvom i pomorstvom.
Paremiološki jezični izraz u aktualnom političkom kontekstu u Hrvatskoj
Authors: Matulina Željka
Published: September 2018

Polazeći od neophodnosti identificiranja i inventariziranja hrvatskih poslovica kao dijela nacionalne kulture i nacionalnog jezika u ovome se radu na temelju govorenih i pisanih masmedijskih tekstova korištenih u Hrvatskoj u protekle četiri ratne godine (1991-1994) želi pokazati (1) koja je tematika u političkim rubrikama opisana paremiološkim izrazom, te kakva je njena komunikacijska namjera, (2) о kakvom se fundusu poslovica radi, te koje se poslovice najčešće koriste i (3) na koji način. (1) U političkim rubrikama prevladavaju one poslovice koje metaforički aludiraju (a) na političko stanje u bivšoj Jugoslaviji iz hrvatske perspektive, (b) na karakteristike agresora, te (c) na procjenu svoje vlastite situacije kao i na kvalifikacije о sebi samima. (2) U ustanovljenom korpusu od stotinjak poslovica, od kojih su 82 poslovice različite, najčešće se javlja šest poslovica: “Povijest je učiteljica života“, “Oko za oko, zub za zub“, “Kako posiješ, onako ćeš i žeti“, “Tko se mača laća od mača će i poginuti“, “Vuk dlaku mijenja, al ćud nikada“ i “Prostri se onoliko koliko ti pokrivač doseže“. (3) Što se pak načina upotrebe poslovica tiče, ovim radom se potvrđuju već ranije opažene tendencije u upotrebi poslovica, tj. da se u masmedijskom tekstu poslovica najčešće koristi formalno preinačena, a preinačavanje se vrši na 9 načina. U radu se opisuje svaki od navedenih 9 načina, a sve se u korpusu konstatirane i analizirane poslovice shodno tome svrstavaju u 9 strukturnih klasa.
Dijalektološki rad Nikole Majnarića
Authors: Lisac Josip
Published: September 2018

Među hrvatskim dijalektolozima 20. stoljeća znanstveni je opus Nikole Majnarića vrlo izrazito izdvojen, ali ne zato što se radi о zanimanju za govor nevelikoga broja dijalekatskih govornika ili zato što je autor određeni idiom svestrano komparatistički proučavao. Riječ je о tom da taj klasični filolog u dva od tri dijalektološka priloga о govoru svoga rodnog mjesta, Ravne Gore u Gorskom kotaru, prije svega proučava sintaksu, pri čemu je Majnarić vrlo uspješno iskoristio intimno poznavanje idioma i temeljitu klasičnu naobrazbu, važnu u sintaktičkim proučavanjima. Rasprava “Jedno rovtarsko narječje u Gorskom kotaru“ primjer je uzornoga pristupa temi, iako bi primjena fonologije otklonila neke neophodne korekture. Tu Majnarić ravnogorski govor prikazuje kao genetski slovenski, iako su njegovi govornici Hrvati. Zaključuje se kako Majnarićevo bavljenje dijalektologijom nije bilo opsežno, ali je ipak bilo značajno.
Semiotički pristup narodnoj zagoneci
Authors: Grzybek Peter
Published: September 2018

Promatra li se čovjek kao dio svijeta, onda se on može staviti u cjelokupni kontekst na sljedeći način: Čovjekovo tijelo je mikrokozmos, njegova svakodnevna okolina je mezokosmos, astralne pojave predstavljaju makrokozmos. Čovjekovo poimanje svijeta odvija se u međusobnoj ovisnosti i međusobnim prožimanjima navedenih razina. Želi li se odgovoriti na pitanje kakvo je bilo tradicijalno (arhajsko) poimanje svijeta, onda se može reći da se to pitanje može lakše protumačiti ako se u obzir uzmu i zagonetke onog vremena. Upravo analizom zagonetki se uviđa da je arhajsko poimanje svijeta počivalo na uzajamnim odnosima i prožimanjima mikrokozmosa i mezokozmosa.
Linguistic stereotypes: crosscultural analysis of proverbs
Authors: Škara Danica
Published: September 2018

Polazišnu osnovu ovoga rada čine rezultati kontrastivne analize poslovica koje pripadaju različitim jezicima i kulturama. Ispitivanja rečenične strukture poslovica pokazuju da različiti jezici dijele neke zajedničke karakteristike. Sve to upućuje na postojanje jedne univerzalne strukture koja je imanetna poslovičnom načinu izražavanja. Zadatak je ovoga rada istražiti moguće univerzalije kao i specifičnosti koje su uvjetovane jezičnim i kulturnim nasljeđem.
Izgovor latinskog jezika u Hrvatskoj
Authors: Kalenić Antun Slavko
Published: September 2018

Budući da danas u izgovoru latinskog jezika u Hrvatskoj vlada zbrka, došlo je do toga da hrvatska mladež ne zna ni klasični ni tradicionalni izgovor. A kad već stvari tako stoje, Mate Križman u Glasniku Hrvatskoga društva klasičnih filologa savjetuje da upravo ondje pretiskan članak profesora Gortana - Tradicionalni i klasični izgovor latinskog jezika - bude poticajem za raspravljanje о tom problemu. Potaknut spomenutim člankom pisac ove rasprave postavlja pitanje о tome da li se moramo stidjeti što latinski jezik još i sada živi kod Hrvata u svagdašnjoj uporabi u tradicionalnom izgovoru, ili što poznavanje klasičnih jezika kod nas iz dana u dan biva sve slabije. Budući da se u pretiskanom članku radi о dogovoru о izgovoru, u njemu se latinski izgovor - dakle: problem nauka о jeziku koji je u sebi i po sebi nezavisan - miješa s politikom. Profesor Gortan, budući upućen hrvatskom samozatajnosti i sklon jugoslavenskom jedinstvu, tvrdi da jugoslavenske države nisu vezane nikakvim posebnim nacionalnim tradicijama latinskog izgovora. Ali, jer kod Hrvata stvari stoje daleko drugačije nego što kaže, već se samo po sebi razumije zašto su sve tadašnje jugoslavenske države osim Hrvatske i Bosne i Hercegovine prihvatile klasični izgovor što ga je predložio pisac. Što se pak tiče današnjeg izgovora latinskog jezika u Hrvatskoj, treba razmisliti nije li kudikamo više stvar u tome da Hrvatima najveću poteškoću stvara neznanje klasičnih jezika. No zaključno je pitanje ipak ovo: zašto se danas pretiskuje unitaristički intoniran članak?
Višeznačna funkcija antiteze u Gundulićevu “Osmanu“
Authors: Kolumbić Nikica
Published: September 2018

Kao izrazit stilski postupak antiteza se javlja u svim Gundulićevim pjesničkim djelima, od njegovih ranih drama do “Dubravke“. Ali u “Osmanu“ će te mikrostrukture kontrasta zauzimati posebno mjesto, bilo po svojoj kvantitativnoj zastupljenosti bilo po smisaonoj funkcionalnosti. Usmjeravajući u tom smislu svoju raščlambu Gundulićeva spjeva, Autor ističe kako se već i temeljna pjesnikova poruka zasniva na ishodu sukoba između dvaju suprotstavljenih svjetova. Ta se ideja realizira na mnogim tematskim i stilskim razinama - od opreke između dobra i zla, između Zapada i Istoka, kršćanstva i muhameđanstva, Poljaka i Turaka, Vladislava i Osmana, zatim između sporednih likova (Sunčanica i Sokolića itd.) do mikrostruktura raznolike kontrstne gradnje. Autor ističe činjenicu kako se u spjevu nalazi preko 300 pojmovnih opreka te u raščlambi teksta navodi nekoliko tipova takvih pojmovnih kompleksa (primjerice: oholost - propast, kolo od sreće: gore - dolje, car - rob, svjetlo - tmina itd.), od kojih su neki poznati i iz domaće književne baštine. Opreka je temeljni elemenat Gundulićeva doživljaja svijeta pa se ona iskazuje vrlo izrazito i u mikrostrukturama stila i u tematskoidejnim i kompozicijskim makrostrukturama. Na kraju Autor zaključuje da je antiteza ključ za doživljaj Gundulićeva djela kao cjelovite umjetnine te ima u spjevu višeznačnu funkciju.
Dramski tekstovi Antuna Bratosaljića Sasina i hrvatska dramska tradicija prije Marina Držića
Authors: Mrdeža Antonina Divna
Published: September 2018

Analiza triju sačuvanih Sasinovih dramskih tekstova “Malahne komedije od pira“, “Filide“ i “Flore“ pokazuje da je riječ о tekstovima obilježenim domaćom književnom tradicijom, osobito dramskim prethodnicima koji su se okušali u pastoralnom žanru. Ovaj je rad prvi dio opsežne studije о odnosu Sasina prema dramskoj tradiciji. Prije Sasina stvaraju Džore Drzić, M. Vetranović i N. Nalješković, Marin Držić. Relacije Marin Držić - Sasin predmet su zasebne studije. Preuzimajući neke petrarkističke stilske topose, Sasin na temelju sličnog leksičkog inventara, komponira cjeline prema ponešto drugačijim zakonitostima, unatoč površnoj sličnosti koju im daje petrarkistička tradicija. Sasin fragmentarno preuzimlje neke motive i postupke: on ima selektivan odnos prema književnoj tradiciji, razvija vlastiti književni svijet na temelju preuzetog literarnog impulsa. Uspostavljanje takvih relacija s književnom tradicijom nije samo Sasmova individualna stilska osobina, već je zapravo riječ о obilježju vremena; kad se gaji izrazito eksplicitan i afirmativan odnos prema tradiciji
Croatian festivities in Vienna in 1888. (Tricentenary of the birth of Gundulić)
Authors: Vidaković Josip
Published: September 2018

Od 8. do 11. siječnja 1888. godine u Beču, centru Monarhije, kao i u drugim gradovima u Hrvatskoj, održana je velika proslava tristote obljetnice rođenja velikog hrvatskog pjesnika Ivana Gundulića. Tom je prigodom izražen zanos pozamašnog broja pojedinaca, klubova i udruga koji su tražili da se proslava održi baš u Beču. Motivacija je kod svih bila ista: pokazati Germanima da Hrvati nisu barbari, nego naprotiv svojim poletom, svojim osjećajima, svojom dušom i svojim umom, kao i svojom junačkom desnicom vrijedni i dostojni stati uz bok ostalim kulturnim narodima Europe, da su Hrvati imali uz druge, davno prije nego su se rodili Gothe i Schiller, svoga Gundulića, te hrvatsku kulturu, koja je cvala još u davnim vremenima. To nije bila samo Gundulićeva proslava (koncerti, recitacije, plesovi i slično), nego i velika kulturna manifestacija i prezentacija hrvatske kulture u glavnom gradu Monarhije. Posebno su mnogi sudionici i izvjestitelji proslavu shvatili kao reviziju i procjenu značenja hrvatske kulturne baštine, te kao poticaj za nove akcije, koje bi mogle narodima Monarhije, pa i ostalog svijeta približiti sjaj hrvatske kulturne baštine.
Čakavske antologije
Authors: Rabac - Čondrić Glorija
Published: September 2018

Antologija sastavljene po analektičkim pravilima i starim uzancama, otvaraju vrata civilizatorskom procesu u onim predjelima zemlje koji imaju svoj specifičan jezik, svoje kulturno obilježje s konotativnim povijesnim oznakama. Mnogi teoretičari, kritičari, lingvisti već dugo vremena pokušavaju raščlaniti pojavu čakavštine tražeći odgovor na pitanje da li ona ima svoje mjesto, i kakvo, u hrvatskoj književnosti. Međutim, naša analitička istraživanja su usmjerena na sagledavanje uloge čakavskih analektičkih zbirki, posebno onih općeg karaktera, priređenih s težnjom da budu egzemplarne, a ujedno poticajne za one koje prožima stvaralačka ambicija. Kritičari nam pomažu u tvrdnji da pjesnik ne može zatajiti sebe u svom djelu bez obzira na izražajna sredstva kojima se koristi i da i u dijalektalnoj poeziji može strujiti duh općeljudskih tema. U regionalnoj motivici, u antejskoj predanosti rodnoj zemlji, u privrženosti zavičaju, u etičkim, psihološkim i domoljubnim osjećajima i pomoću duhovnih sklonosti, čakavci otkrivaju istine, pišu pjesme pune euritmije, estetski dotjerane, ne rijetko s dobro artikuliranim glasovima, a ponekad skovane na precac bez formalno - tehničke vještine, eksperimentalno odnosno avangardno sročene, ali usmjerene prema budućnosti. Prema svojem kriteriju, antologičari su imali namjeru da predoče kronološki pregled najvrijednijih čakavskih ostvarenja svjedočeći da su antologije bile putokaz jedna drugoj a također i pjesnicima kojima je “ča“ “najslaji“ monosilab, simbol njihovog entiteta.
Djevica i bludnica
Authors: Hraste Daniel Nečas
Published: September 2018

Vestina djevica Gaia Taracia i prostitutka Acca Larentina po rimskim su pričama oporučile svoju imovinu rimskom narodu i time zaslužile posebne nagrade: prva božanske počasti i obred Larentalia 23. XII., a druga pravo svjedočenja, postavljanja kipa i razne olakšice koje su u Rimu pripadale Vestinim djevicama. Kako je Gelije jedini autor koji ih spominje na jednom mjestu (VII 7), postavlja se pitanje da li su one i kako povezane. Rimske su naime legende znale i za drugu Accu Larentinu, također prostitutku, koja je dojila Romula i Rema, rođene od Vestine djevice Ilije ili Reje Silvije. Da je u rimskim pričama postojao motiv zajedničkog djelovanja Vestine djevice i bludnice u korist Rima dokazuje Livijev prikaz događaja poslije prisilnog povratka Kapue u rimski državni sustav 210. g. pr. Kr. Tada je u senat stiglo poslanstvo moliti za prekid odmazdi nad građanima Kapue, ali je u Rimu otkriveno da su od svih njenih žitelja Rimu ostale vjerne samo dvije žene - Vestia Oppia i prostitutka Faucula Cluvia, koja je rimskim zarobljenicima donosila hranu. Budući da je Livijev prikaz vjerodostojan u svemu ostalom osim u tom detalju, u njemu autor vidi odraz spomenutog motiva. Na kraju se daje kratak osvrt na pitanja povezana s motivom djevice i bludnice: o njegovu "indoeuropskom" podrijetlu, na što bi ukazivale paralele u irskim i velškim pričama.
Schillerjeve pesmi v prevodih j. V. Koseskega v ljubljanskih "kmetuskih in rokodelskih novicah
Authors: Krakar Lojze
Published: September 2018

Pjesnik Jovan Vesel Koseski /1798. - 1884./ doduše nepravdom nije bio u Slovenaca omiljen, jer su ga kao “objektivnog“ pjesnika postavljali nasuprot “subjektivnome“ Francetu Prešemu. Ta Koceski je napisao nešto dobrih stihova i strofa, naročito je bio u četrdesetim godinama XIX. stoljeća jedan od najboljih slovenskih prevodilaca njemačkog pjesnika i dramatičara Friedricha Schillera. Ovaradnja želi ukazati na neke dobre pjesničke prijevode Schillera iz pera Koseskoga.
Academic superstition in the research of German and Serbian national myths with consideration of spanish and portuguese national myths
Authors: Pederin Ivan
Published: September 2018

Kao nacionalni mit definira se književno djelo što se vezuje uz neki povijesni događaj koji je presudno utjecao na sudbinu neke nacije. Takav nacionalni mit prožimlje svijest nacije i stvara svijest o zajedničkoj sudbini svih pripadnika te nacije. Nema svaki europski narod nacionalni mit. Nacionalni mit neće se naći kod Engleza, Talijana ili Hrvata, pjesnici kao Dante ili Chaucer djeluju kao književni velikani i rodonačelnici književnosti na odnosnom jeziku, ali ne kao nacionalni mit. Starofrancuski Chanson de Rolland ima elemenata nacionalnog mita po tome što se u tom djelu i njegovim verzijama na drugim jezicima Francuska vidi kao zastupnik kršćanstva i Europe što je postalo temeljem francuskom nacionalizmu, no taj mit ne vezuje se uz događaj presudan za sudbinu nacije jer je sukob u Roncesvalleskom klancu ostao u vojnom i političkom pogledu nevažan događaj. Njemački nacionalni mit Nibenluška pjesma iz XIV. st. je mit njemačkog romantičkog historicizma koji je u tom djelu vidio jedino djelo bez stranih utjecaja i predložaka. To djelo postalo je mitom germanistike što je u njemu nalazila stilske elemente i verzije koje se nisu našle na rukopisima. U tom smislu njemački je nacionalni mit blizak srpskom što se vezuje uz kosovsku bitku koja nije zasvjedočena povijesnim dokumentima.
Daniil Harms: "...i sva književnost Ruska..." (uvod u Harmsovo osporavanje ruske književnosti 19. stoljeća)
Authors: Matek Zdenka
Published: September 2018

Daniil Harms pripadao je grupi umjetnika iz zalaznice ruske avangarde - grupi Oberiu. Rad govori о osnovnim odrednicama oberiutske poetike na osnovi programatskih iskaza i njenom odnosu prema ruskoj kanoniziranoj književnosti, koja na hijerarhijskoj ljestvici kulture zauzima izrazito visoko mjesto. Oberiuti, "ljudi konkretnog svijeta, predmeta i riječi" (kako se predstavljaju u Manifestu), svoju poetsku koncepciju ("realna umetnost''; odatle i naziv grupe - Udruženje Realne Umjetnosti) ističu kao suprotnost "zastarjeloj" literaturi "trošne pozlate" i njenim vrijednostima. Oberiuti, ipak, nisu totalni rušitelji - oni negiraju, ali i nanovo afirmiraju rusku književnost 19. stoljeća. Harms/Oberiuti osporavat će tradiciju pretežno parodiranjem "velike" književnosti (iz čega nisu izuzeti ni sami pisci, Kao ni njihova svagdašnjost, "byt :), dakle - preosmišljavaniem starih smislova, ali će i, uz pomoć semantičkih srazova, težiti stvaranju novog "stvarnog" ("zdravog") smisla svijeta. Osnovni Harmsovi motivi zakodirani su u citiranom estetski-etičko provokativnom tekstu, pjesmi, upravo zato izabranoj kao epigraf radu.
Aldous Huxley u predgovorima Vinka Kriškovića
Authors: Jakovljević Helena Peričić
Published: September 2018

U ovom se članku autorica bavi jednim segmentom rada Vinka Kriškovića (1862-1952), značajnog ali do danas prešućivanog posrednika engleske književnosti u Hrvatskoj u razdoblju između dva svjetska rata. Riječ je o Kriškovićevim predgovorima uz vlastite prijevode Huxleyjevih pripovijesti i eseje u izborima objavljenim pod naslovom Giocondin posmijeh i druge pripovijesti (1938) te Maslina i drugi eseji (1939). Krišković o Huxleyiu piše kao o ''dokumentarnom tumaču psihe zapadnoevropskog čovjeka-intelektualca između dva rata" (J. Horvat). S obzirom na Kriškovićevu naobrazbu i stručnu zaokupljenost političkim pitanjima razumljivo je što je njegova pozornost usmjerena u prvom redu ka značenjskom sustavu Huxleyjeva djela, i to posebice k idejnim/ontološkim sastavnicama (socijalna, politička te ponešto književnopreskriptivna poruka) na kojima se temelje glavni Kriškovićevi poticaji za bavljenje Huxleyjem. Značenje područja izražajnih jedinica Huxleyjevih tekstova u Kriskovićevoj interpretaciji nije zanemarivo (posebice se to ogleda u tumačenju kompozicije Huxleyjevih romana), ali primjedbe koje čine to područje u obrađenim su predgovorima međusobno nedovoljno povezane, nesistematične. Premda je Kriskovićev pristup dostupnom mu književnom stvaralaštvu engleskoga pisca pozitivistički, lišen istinske stručne kritike, on je značajan stoga što je bio stvarno pionirski: putem Kriškovićevih predgovora i prijevoda djelo toga znamenitog predstavnika engleske književnosti onoga doba konačno je dospjelo do šireg kruga hrvatske čitateljske publike.
Rječnik prirode u pjesništvu trubadura
Authors: Geresdorfer Vera
Published: September 2018

Rad pod gornjim naslovom sadrži dva problema: jedan leksikološki i jedan opće medijevistički problem odnosa čovjeka prema prirodi u srednjem vijeku. U ovom njegovu prvom dijelu predstavljene su leksičke sastavnice u rječniku prirode najslavnijih trubadura XII stoljeća: ključni i ostali pojedinačni karakteristični leksemi koji se odnose na vrste ptica, cvijeće, drveće, životinje itd. Pitanje izvornosti te vrste rječnika postavlja se kao iznimno specifičan problem. Izbor primjera, koji slijede, pokazuje, da je autor razvrstao leksički građu u tri ciklusa: proljetni, jesensko-zimski i elementarne svevremenske prirode. Osnovni je zaključak, da rječnik opisa prirode u pjesništvu trubadura nije nikakva imitatio jedne višestoljetne pjesničke i retoričke tradicije, nego izvorno djelo njih samih unatoč utjecaju osobito hispano-arapske i galego-portugalske lirike koji je u njemu zamjetljiv kod određenog broja trubadura. Ali majstori trobar elusa stvorili su jednu novu viziju prirode uvjerljive izvornosti i povezali njezin obnovljeni, raskošni metaforički rječnik s dvorskim rječnikom u zajedničkom izrazu dominantne tematske cjeline ljubavi i prirode.
Slika djeteta u Njemačkoj kratkoj priči nakon 1945. godine: djetinjstvo bez djetinjstva
Authors: Kabić Slavija
Published: September 2018

Njemačka kratka priča (njem. die Kurzgeschichte) doživljava nakon 1945. procvat, a aktualnom tematikom i angažiranošću postaje “ponosom njemačke poslijeratne književnosti“ (Reich-Ranicki). U poglavlju Djetinjstvo bez djetinjstva obrađene su pojavne slike djeteta u svijetu čiji su normalni poredak i mir narušeni užasom rata i njegovim posljedicama (smrt, ruševine, glad). Preuzimajući uloge odraslih (oca) na sebe mali junaci suprotstavljaju se zlu braneći integritet obitelji, ali i ostvaruju partnerstvo sa zajednicom odraslih bez čije pomoći njihov spas iz pogibeljnih situacija ne bi bio moguć. Međutim, društvo odraslih funkcionira i kao prijetnja djeci svojom egoističnom težnjom ka blagostanju i brzo zaboravlja tragediju ne shvaćajući da “rat neće završiti sve dok bilo gdje krvari neka rana koju je nanio“ (Boli). Šest antologijskih kratkih priča nastalih između 1945. i 1950. godine na dirljiv način pokazuju ljubav autora (Borchert-Rinser-Böll) prema djetetu kao njihov osnovni stav prema temi što dijelom proizlazi iz njihove biografsko-autobiografske vezanosti za tematiku ranjenog i nezaštićenog djetinjstva ugroženog ratom. Premda je rat kao vanjski uzročnik prepoznat i optužen, ne nudi se alternativa fizičkom uništenju i psihičkom poremećaju dječje psihe, osim u smrti kao izlazu iz patnji na ovom svijetu.
Prilog irskim studijama
Authors: Grgas Stipe
Published: September 2018

Neposredan povod ovog članka jest objavljivanje djela The Field Day Anthology of Irish Writing (1991) pod urednikovanjem Seamusa Deanea. Autor obrađuje antologizirane tekstove usredotočujući pozornost na ona djela ili odlomke u kojima se predočuje prostorna prisutnost Irske ili pojmovno-emotivne konstrukcije tog geografskog entiteta. On izlaže svoje nalaze kroz dvanaest načina kako se Irska ili njene konstrukcije pojavljuju u obrađenom materijalu: počeci, slike, religijska podjela, izvlašćenja, izvlašćeni, zemljište, imenovanje, buđenje, protumjere, država, iseljeništvo, grad. U zaključnim opaskama, autor je stajališta da poznavanje irske problematike ima barem dvije posljedice. Na pedagoškoj ravni, smatra se da njena obradba nalaže nužnost preispitivanja uvriježenih načina izvođenja anglističkih studija i drugo, kao analogija, irska nam problematika treba pripomoći razumjeti ponašanje jednog broja političkih čimbenika koji arbitriraju dramu koja se odvija na našim prostorima.
On the notion of similarity
Authors: Božičević Vanda
Published: September 2018

After stressing the importance of the notion of similarity for the theories of meaning, the author discusses the definition of similarity as 'feature matching' and proves it inadequate, offering another operational definition of similarity derived from late Wittgenstein’s idea of 'family resemblances'. Similarity is understood as a 'perceived' pattern of relation correspondences that precedes the abstraction of common features and cannot be reduced to it.
Antirealism/realism of Wittgenstein's language-game idea
Authors: Festini Heda
Published: September 2018

Wittgenstein’s language-game idea allews/us te find out both, antirealistic and realistic tendencies, what is required te abanden classification an realistic and antirealistic (constructivistic, instrumentalistic) approaches in semantics and methodology of science/that originated in discussions on the philosophy of mathematics. Using some relevant commentators of Wittgenstein’s works (Dummett, Baker, Hintikka, Kiripke. C. Wright etc.) a broader notion of realism will be obtained using the following questions:            A. human reality: natural history or forms of life (behaviour, practice, training, customs and institutions — language-games and correct use),            B. new objectivity: community, agreement (criterion - following rules),            C. the new nuance in the nation of truth: justification, verification (proof as an method of verification). The results of the analysis will be the impontant for a new criterion of realism such as: the general notion of reality, objectivity as intersubjectivity and the nuances in the notion of truth.With the new criterion we have the following map of realism:            1. F-rege-Tarski-Carnap truth-conditional realism,            2. Frege-Wittgenstein justification/verificatdonist realism,            3. Frege-Wittgenstein-Hintikka verificationist/falsificationist realism.The possibility of Frege-Wittgenstein-Dummett neoveificationist realism is open to further research.
Logic and content
Authors: Miščević Nenad
Published: September 2018

It has been claimed that possible world semantics is inappropriate for the representation of mental contents, beacause of it presumed externalist bias. In the article it is shown that possible world provides a tool flexible enough to serve in the discussions about content.
Internalism and syntax
Authors: Potrč Matjaž
Published: September 2018

The article criticizes the internalist approach to the philosophy of mind. First, it uses Popper's evolutionary grounded thought experiment, to claim that the study of intentional mental states should proceed by accounting far evidence from the surroundings of the organism. Then, the syntactic position in psychological research is presented as being compatible with internalism, as the view that research should be centered on the processes in the organism only. It is then argued that processes inside the organism crucially depend on external factors.
On the semantics of metaphor
Authors: Božičević Vanda
Published: September 2018

The article discusses the problem of metaphor from the semantical point of view, at the lexical level. Alter havins explained why do metaphors represent a touch stone of any semantical theory, and after having given a brief survey of possible theoretical solutions of the problem, the author exposes her own view of metaphor based on late Wittgenstein's theory of meaning. On the assumption that there should be no artificial break between semantics and pragmatics the author argues that the same semantical, pragmatical an epistemological principles govern the production and interpretation of literal and metaphorical language. The difference between literal and metaphorical is understood as a token, and not a type difference, depending on what is considered to be the common meaning of a word. Metaphor Is defined as a semantic innovation, nomination, realized by the extension of literal meaning. Arguments for her thesis the author finds in the analysis of the processes of language acquistion.
On the mathematical theories II
Authors: Jakić Mirko
Published: September 2018

This article is the concluding text about Putnam’s philosophical position in the philosophy of mathematics. This position was given ot the begining of the article »On the Nature of Mathematical Theories I« and now we have shown its its consequences.
Znanost i etika u svjetlu Russellovih razmatranja
Authors: Radovan Milena
Published: September 2018

This article discusses the relation between the science and ethics following Russel's considerations ol the problem. It shows that the separation of the factual and the valuable in philosophy in the strict sense is unjustified, and that science is not completely valuably neutral, as ethics is not completely cognitive.
Nastava filozofije kao filozofski i metodički problem
Authors: Travar Dušan
Published: September 2018

Der Autor analysiert das Problem des Zusammenhangs zwischen Philosophie und Philosophieunterricht, also das Auffassen der Philosophie als eines didaktischen Problems. Der Begriff und die Bedeutung der Methode als solcher weisen darauf hin, dass die Unterrichtsmethode auf wissenschaftliche Methoden angewiesen ist und weist auch auf die Gegenstands Verschiedenheit beider hin. Der Begriff und die Bedeutung der Methodik wird aus der Notwendigkeit für speziale, sogar auch philosophische Methodik profiliert.Man beschreibt den gegenwärtigen Stand der Methodik unserer Theoretiker (vo Despot, Josip Marinković Boris Kalin) und deutet auf den Methodizismus, pädagogischen Dilettantismus und auch auf den Status der Lehrenden bezüglich der möglichen permanenten Verbesserung der Lehrmethoden hin, wie auch auf die Relation zwischen Lehrtheorie und Unterrichts praxis.Um die Philosophie als einen Unterrichtsgegendstand zu bestimmen, bringt der Autor in Zusammenhang den Begriff der Philosophie, die Beziehung der Philosophie zur Wissenschaft, die Philosophie als einen Sichbesinnungsprozess. die Philosophie im der Eduikation, die Beziehung der Philosophie zum Unterricht und das Durchdrungensein des Unterrichtes von der Philosophie.