bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
Genetic Regulation of DNA Methylation Yields Novel Discoveries in GWAS of Colorectal Cancer
Authors: Barfield Richard , Huyghe Jeroen R. , Lemire Mathieu , Dong Xinyuan , Su Yu-Ru , Brezina Stefanie , Buchanan Daniel D. , Figueiredo Jane C. , Gallinger Steven , Giannakis Marios , Gsur Andrea , Gunter Marc J. , Hampel Heather , Harrison Tabitha A. , Hopper John L. , Hudson Thomas J. , Li Christopher I. , Moreno Victor , Newcomb Polly A. , Pai Rish K. , Pharoah Paul D.P. , Phipps Amanda I. , Qu Conghui , Steinfelder Robert S. , Sun Wei , Win Aung Ko , Zaidi Syed H. , Campbell Peter T. , Peters Ulrike , Hsu Li
Published: May 2022

Background:

Colorectal cancer has a strong epigenetic component that is accompanied by frequent DNA methylation (DNAm) alterations in addition to heritable genetic risk. It is of interest to understand the interrelationship of germline genetics, DNAm, and colorectal cancer risk.

Methods:

We performed a genome-wide methylation quantitative trait locus (meQTL) analysis in 1,355 people, assessing the pairwise associations between genetic variants and lymphocytes methylation data. In addition, we used penalized regression with cis-genetic variants ± 1 Mb of methylation to identify genome-wide heritable DNAm. We evaluated the association of genetically predicted methylation with colorectal cancer risk based on genome-wide association studies (GWAS) of over 125,000 cases and controls using the multivariate sMiST as well as univariately via examination of marginal association with colorectal cancer risk.

Results:

Of the 142 known colorectal cancer GWAS loci, 47 were identified as meQTLs. We identified four novel colorectal cancer–associated loci (NID2, ATXN10, KLHDC10, and CEP41) that reside over 1 Mb outside of known colorectal cancer loci and 10 secondary signals within 1 Mb of known loci.

Conclusions:

Leveraging information of DNAm regulation into genetic association of colorectal cancer risk reveals novel pathways in colorectal cancer tumorigenesis. Our summary statistics-based framework sMiST provides a powerful approach by combining information from the effect through methylation and residual direct effects of the meQTLs on disease risk. Further validation and functional follow-up of these novel pathways are needed.

Impact:

Using genotype, DNAm, and GWAS, we identified four new colorectal cancer risk loci. We studied the landscape of genetic regulation of DNAm via single-SNP and multi-SNP meQTL analyses.
The Hybrid Operative Suite with Intraoperative Biplane Rotational Angiography in Pediatric Cerebrovascular Neurosurgery: Utility and Lessons Learned
Authors: Yue John K. , Chang Diana , Caton Jr. Michael Travis , Haddad Alexander F. , Dalle Ore Cecilia L. , Wozny Thomas A. , Oh Taemin , Wang Albert S. , Tonetti Daniel A. , Auguste Kurtis I. , Sun Peter P. , Cooke Daniel L. , Hetts Steven W. , Abla Adib A. , Gupta Nalin , Roland Jarod L.
Published: May 2022

Introduction: The benefits of performing open and endovascular procedures in a hybrid neuroangiography surgical suite include confirmation of treatment results and reduction in number of procedures, leading to improved efficiency of care. Combined procedural suites are infrequently used in pediatric facilities due to technical and logistical limitations. We report the safety, utility, and lessons learned from a single-institution experience using a hybrid suite equipped with biplane rotational digital subtraction angiography and pan-surgical capabilities. Methods: We conducted a retrospective review of consecutive cases performed at our institution that utilized the hybrid neuroangiography surgical suite from February 2020 to August 2021. Demographics, surgical metrics, and imaging results were collected from the electronic medical record. Outcomes, interventions, and nuances for optimizing preoperative/intraoperative setup and postoperative care were presented. Results: Eighteen procedures were performed in 17 patients (mean age 13.4 years, range 6–19). Cases included 14 arteriovenous malformations (AVM; 85.7% ruptured), one dural arteriovenous fistula, one mycotic aneurysm, and one hemangioblastoma. The average operative time was 416 min (range 321–745). There were no intraoperative or postoperative complications. All patients were alive at follow-up (range 0.1–14.7 months). Five patients had anticipated postoperative deficits arising from their hemorrhage, and 12 returned to baseline neurological status. Four illustrative cases demonstrating specific, unique applications of the hybrid angiography suite are presented. Conclusion: The hybrid neuroangiography surgical suite is a safe option for pediatric cerebrovascular pathologies requiring combined surgical and endovascular intervention. Hybrid cases can be completed within the same anesthesia session and reduce the need for return to the operating room for resection or surveillance angiography. High-quality intraoperative angiography enables diagnostic confirmation under a single procedure, mitigating risk of morbidity and accelerating recovery. Effective multidisciplinary planning enables preoperative angiograms to be completed to inform the operative plan immediately prior to definitive resection.
ПРОФЕСІЙНА ЗАХВОРЮВАНІСТЬ НА COVID-19 У МЕДИЧНИХ ПРАЦІВНИКІВ
Authors: Андрейчин М. А. , Марків Б. Є. , Завіднюк Н. Г. , Йосик Я. І.
Published: May 2022

Мета роботи – проаналізувати медико-статистичні дані про гострі професійні захворювання на COVID-19 серед працівників галузі охорони здоров’я Тернопільської області.

Матеріали і методи. Досліджено 122 справи гострого професійного інфікування COVID-19 медичних працівників у Тернопільській області (станом на 25.02.2021 р.). Розслідування та облік професійних захворювань було здійснено згідно з наказом МОЗ України від 25.02.2020 р. № 521 «Про внесення зміни до Переліку особливо небезпечних, небезпечних інфекційних та паразитарних хвороб людини і носійства збудників цих хвороб», а також згідно Інструкції № 374 «Про застосування переліку професійних захворювань», затвердженої спільним наказом МОЗ, Національної академії медичних наук України, Мінпраці від 29.12.2000 р. № 374/68/33.

Результати досліджень та їх обговорення. Серед медичних працівників 107 (87,7 %) лікувалися під спостереженням сімейного лікаря, амбулаторно, а 15 (12,3 %) – в умовах стаціонару. Хворі почали отримувати лікування (амбулаторне чи стаціонарне) в різні терміни хвороби – з 1-ї по 14-у добу. З числа госпіталізованих у перші два дні, пневмонію виявлено в 4 із 73, серед ушпиталених пізніше – у 8 із 49, р<0,001. РНК SARS-CoV-2 за допомогою ПЛР виявлено в середньому на (2,89±1,04) добу захворювання, тоді як негативний тест відзначено на (14,40±0,53) добу. Середня тривалість лікування склала (19,82±0,67) днів.

Комісія Держпраці дійшла висновку про гостре професійне захворювання на CОVID-19, обумовлене власною необережністю, у 2 (1,6 %) осіб, ймовірну неефективність засобів індивідуального захисту – у 23 (18,9 %), порушення посадової інструкції – у 25 (20,5 %), недбалість стосовно особистої безпеки – у 72 (59,0 %). Із 17 летальних випадків серед медичних працівників з CОVID-19 лише у 7 було підтверджено професійне захворювання на цю інфекцію.

Висновки. Найбільше повідомлень про гостре професійне захворювання CОVID-19 надійшло від молодшого медичного персоналу – 69,7 %, серед лікарів найчастіше хворіли анестезіологи (р<0,001). Серед причин інфікування працівників галузі охорони здоров’я визнано їхню необережність при наданні професійних послуг (1,6 % осіб), ймовірну неефективність засобів індивідуального захисту (18,9 %), порушення посадової інструкції – (20,5 %), недбалість про особисту безпеку (59,0 %). Велика кількість документів, що необхідні для експертизи, ускладнює процедуру підтвердження гострого професійного захворювання на COVID-19 у медичних працівників.
КОРОНАВІРУСНА ХВОРОБА У ВАГІТНИХ
Authors: Копча В. С. , Малий В. П.
Published: May 2022

Наукові дані про вплив COVID-19 на вагітність продовжують накопичуватися. Ще на початку пандемії COVID-19 достеменний ступінь ризику під час вагітності був невизначеним, що впливало на психічне здоров’я таких жінок. Багато досліджень демонстрували відсутність впливу SARS-CoV-2 на перебіг вагітності. Але наявність шкідливих ефектів інших коронавірусних інфекцій під час вагітності, зокрема SARS i MERS, примусило фахівців ставитися до цієї проблеми досить обережно. Тому інфікування SARS-CoV-2 навіть теоретично в цьому плані не може бути винятком. Широкомасштабні дослідження, що тривають й досі, значно розширили уявлення про цю важливу проблему.

Розглянуті клінічна картина COVID-19 у вагітних, патологія вагітності та плода, асоційовані з цією хворобою, перинатальне інфікування новонароджених SARS-CoV-2, плацентарне зараження плода вірусом, відповідь материнських антитіл на SARS-CoV-2 та пасивний імунітет при COVID-19.
БОРОТЬБА ЗА ЖИТТЯ ДИТИНИ З COVID-19 ТРИВАЛІСТЮ 68 ДНІВ
Authors: Литвин Г. О. , Личковська О. Л. , Стасів М. В. , Міщук В. Р.
Published: May 2022

COVID-19 у дітей не викликав занепокоєння у лікарів, оскільки діти є менш уразливими до нової коронавірусної інфекції. Незважаючи на те, що, за даними статистики, у пацієнтів дитячого віку спостерігався легкий перебіг COVID-19, на жаль, пневмонія, Кавасакі-подібний синдром, мультисистемний запальний синдром (МЗС), інфекційно-токсичний шок, міокардит розвиваються й у дітей. Гострий респіраторний дистрес-синдром (ГРДС), синдром мультисистемного запалення та поліорганна недостатність – основні причини тяжкого ступеня хвороби та летальності у дітей. Описано випадок стрімкого розвитку дихальної недостатності, що потребував різних методів респіраторної підтримки, в тому числі екстракорпоральної мембранної оксигенації (ЕКМО).

У наведеному клінічному випадку описано тяжкий перебіг COVID-19, ускладненої двобічною пневмонією з дихальною недостатністю III ступеня у трирічної дівчинки, яка перебувала на ЕКМО впродовж одного тижня. Діагноз підтверджено виявленням РНК SARS-CoV-2 методом ПЛР, рентгенологічним та ультразвуковим дослідженням легень.

Хвороба мала тяжкий драматичний перебіг, супроводжувалася ускладненнями під час терапії. Відчайдушна боротьба медиків за життя дитини завершилася перемогою – повним одужанням дитини.

Висновки. Загрозливі для життя стани пов’язані з COVID-19 у дітей, спричинені не тільки розвитком гострого респіраторного дистрес-синдрому та геморагічними ускладненнями внаслідок гепаринотерапії при використанні екстракорпоральної мембранної оксигенації, а й розвитком Clostridium difficile-інфекції при антибіотикотерапії та тривалій госпіталізації.
Х З’ЇЗД ІНФЕКЦІОНІСТІВ УКРАЇНИ
Authors: Івахів О. Л.
Published: May 2022

Коротко наведено інформацію про Х з’їзд інфекціоністів України на тему: «Інфекційні хвороби: здобутки і проблеми у діагностиці, терапії та профілактиці», який відбувся 6-7 жовтня 2021 р. на базі Конгрес-центру Сумського державного університету.
ДОСЛІДЖЕННЯ ДИНАМІКИ МЕДИКО-ДЕМОГРАФІЧНИХ ПОКАЗНИКІВ ЯК ПЕРЕДУМОВА РОЗРОБКИ ТА РЕАЛІЗАЦІЇ ЗАХОДІВ ІЗ ПОПЕРЕДЖЕННЯ ПЕРЕДЧАСНИХ ВТРАТ ЧОЛОВІЧОГО НАСЕЛЕННЯ В УКРАЇНІ
Authors: Медведовська Н. В. , Квач М. Д.
Published: May 2022

Мета: ретроспективний аналіз динаміки формування демографічних показників смертності, природного приросту, народжуваності в гендерному аспекті для з’ясування сформованих тенденцій, розробки та реалізації заходів із попередження втрат чоловічого населення.

Матеріали і методи. Для реалізації поставленої в завданні мети були використані дані офіційної звітності, довідників Центру медичної статистики МОЗ України, Державної служби статистики України в розрізі різних статево-вікових груп та основних адміністративних територій, областей України та м. Києва. Методи дослідження: системний підхід, бібліосемантичний, медико-статистичний, графічного аналізу.

Результати. Доведено, що за часи незалежності Україна втратила значну частину населення. Стійкі тенденції депопуляції поєднуються із постарінням населення України, яка віднесена до 30-ти найстаріших країн світу. З року в рік продовжує зростати частка осіб, старших 65 років, при відносно невеликій питомій вазі дитячого населення в загальній його структурі. Зростання негативного природного приросту за рахунок зростання смертності, особливо серед чоловіків та мешканців сільської місцевості, формує загрозливі тенденції втрати чоловічого репродуктивного потенціалу та продовження депопуляції країни в найближчому майбутньому. Саме гендерні особливості коефіцієнтів смертності, які проявилися переважанням показників серед чоловіків практично у всіх вікових групах, а у молодому працездатному віці ця різниця складала більш ніж у 3 рази, зумовлюють збереження унікальної для країн Європейського регіону різниці в середній очікуваній тривалості життя при народженні чоловіків (66,39 року) та жінок (76,22 року) близько 10-ти років.

Висновки. Виявлені тенденції постаріння населення із зростаючим переважанням смертності чоловіків у найближчій перспективі ілюструють загрозу для соціально-економічного зростання, обороноздатності України, зміцнення її репродуктивного потенціалу для відновлення демографічних втрат попередніх років. Першочергові програмні заходи мають, у першу чергу, стосуватися попередження зростання смертності чоловіків репродуктивного віку.
АРГІНІН У ХАРЧУВАННІ ДІТЕЙ ТА ПІДЛІТКІВ: ДОСВІД РЕГІОНАЛЬНОЇ ПРОГРАМИ САНІТАРНО-ГІГІЄНІЧНОГО МОНІТОРИНГУ
Authors: Бабієнко В. В. , Ватан М. М.
Published: May 2022

Мета: оцінка аліментарного забезпечення аргініном дітей та підлітків Півдня України.

Матеріали і методи. Дослідження виконане на базі кафедри гігієни та медичної екології ОНМедУ, а також загальноосвітньої школи № 49 (м. Одеса). Обстежено 1225 дітей у віці від 7 до 12 років. Загальне споживання аргініну оцінювали розрахунковим методом. Інформація про вміст аргініну у різних продуктах харчування одержана з USDA/FDA Nutrient Database. Опитування у всіх вікових групах проводилося у вересні, після початку навчального року, дані збиралися за останній тиждень перед опитуванням.

Статистична обробка виконана за допомогою методів описової статистики та дисперсійного аналізу. Нульова гіпотеза приймалася при р=0,05.

Результати. Загальне споживання аргініну на добу дітьми у віці 7–12 років склало в середньому (5,9±0,2) г. Основними джерелами аргініну були горіхи, м’ясо, ковбасні вироби, морська риба та злакові. Найвищий вміст аргініну з доступних у регіоні продуктів мають насіння кабачка (4,76 г %), соя (3,10 г %), мигдаль (2,43 г %), волоський горіх (2,30 г %), а також насіння соняшника (2,40 г %).

Обговорюється вплив аргініну на модуляцію лінійного росту, ендотеліальну дисфункцію та синтез соматотропного гормону, важливого модулятора лінійного росту. Наголошується, що дозозалежний характер впливу споживання аргініну на лінійний ріст у дітей дозволяє розглядати моніторинг вмісту аргініну як необхідну складову соціально-гігієнічного моніторингу.

Висновки. 1. Загальне споживання аргініну на добу в дітей у віці 7–12 років склало в середньому (5,9±0,2) г.

Основними джерелами аргініну в дітей у віці 7–12 років є горіхи, ковбасні вироби, морська риба та злакові.

Моніторинг споживання аргініну та інших есенціальних нутрієнтів дітьми шкільного віку може проводитися як на регіональному, так і на загальнонаціональному рівнях.
КЛІНІЧНА ХАРАКТЕРИСТИКА ЖІНОК ІЗ БЕЗПЛІДДЯМ ЗА УМОВ КОМОРБІДНОСТІ СИНДРОМУ ПОЛІКІСТОЗНИХ ЯЄЧНИКІВ ТА ХРОНІЧНОГО ЕНДОМЕТРИТУ
Authors: Хміль Досвальд А. С. , Маланчук Л. М.
Published: May 2022

Мета: оцінити клініко-анамнестичну картину пацієнток із безпліддям за умови коморбідності синдрому полікістозних яєчників та хронічного ендометриту.

Матеріали i методи. Проведено ретроспективний аналіз медичних карт 140 пацієнток, які були поділені на 3 групи. Першу досліджувану групу склали 52 жінки з ендокринним безпліддям на тлі СПКЯ, а другу – 58 жінок із безпліддям на фоні СПКЯ та хронічного ендометриту (в цю групу були включені пацієнтки із невдалими спробами ЕКЗ та/або  вагітністю, яка перервалася на ранніх термінах), а також 30 пацієнток із безпліддям, пов’язаним із чоловічим фактором, які склали групу порівняння (контроль).

Ми провели порівняльний аналіз загальноклінічних показників пацієнток з ендокринним безпліддям на тлі СПКЯ і коморбідністю СПКЯ та хронічного ендометриту.

Результати. Ретроспективно проведено аналіз медичних карт, загальноклінічних показників та анамнестичних даних пацієнток з ендокринним безпліддям на тлі СПКЯ і коморбідністю СПКЯ та хронічного ендометриту.

Висновки. Отримані дані вказують на характерні клініко-анамнестичні відмінності в жінок із безпліддям на фоні синдрому полікістозних яєчників та хронічного ендометриту, відносно хворих із СПКЯ, зокрема високу частоту захворюваності на патологію сечостатевої системи з переважанням циститу, уретриту, гідросальпінксу, хронічного сальпінгоофориту та кольпіту різної етіології; серед інфекційних агентів піхви вірогідно більший відсоток жінок із виявленими Ureaplasma urealyticum, parvum (25,86 %) та Chlamydia trachomatis (20,69 %); вірогідно частіше хронічні запальні захворювання мали безсимптомний перебіг.
ОСОБЛИВОСТІ ЗМІН СТРУКТУРИ ТА ФУНКЦІЇ МІОКАРДА У ХВОРИХ ІЗ ГОСТРИМ ІНФАРКТОМ МІОКАРДА ТА ЦУКРОВИМ ДІАБЕТОМ 2-ГО ТИПУ З УРАХУВАННЯМ ВМІСТУ FABP 4 І CTRP 3
Authors: Котелюх М. Ю.
Published: May 2022

РЕЗЮМЕ. Актуальною проблемою сучасної медицини є вивчення запальних і протизапальних процесів поєднаного перебігу гострого інфаркту міокарда (ГІМ) із цукровим діабетом (ЦД) 2-го типу.
Мета – визначити взаємозв’язок між білком, що зв’язує жирні кислоти 4 (FABP 4), C1q / Фактором некрозу пухлини асоційованим білком 3 (CTRP 3) та ехокардіографічними показниками у пацієнтів із ГІМ за наявності ЦД 2-го типу.
Матеріал і методи. Обстежено 134 пацієнти із ГІМ. Першу групу склали 60 пацієнтів з ГІМ, а другу групу – 74 пацієнти із ГІМ та ЦД 2-го типу. Контрольну групу склали 20 практично здорових осіб. Вміст FABP 4 і CTRP 3 визначали імуноферментним методом.
Результати. У групі 1 визначено взаємозв'язок між FABP 4 і кінцеводіастолічним розміром (КДР) (r=-0,458, р<0,01), кінцевосистолічним розміром (КСР) (r=-0,460, р<0,01), кінцеводіастолічним об’ємом (КДО) (r=-0,452, р<0,01), лівим передсердям (r=-0,487, р<0,01), масою міокарда лівого шлуночка (ММЛШ) (r=-0,411, р<0,01), індексом ММЛШ (r=-0,419, р<0,01) та між CTRP 3 і КДР (r=0,469, р<0,01), КДО (r=0,425, р<0,01), ударним об’ємом (r=0,407, р<0,05), відносною товщиною задньої стінки ЛШ (ВТЗСЛШ) (r=-0,469, р<0,01). У групі 2 виявлено взаємозв'язок між FABP 4 і КСР (r=-0,452, р<0,01), кінцево-систолічним об’ємом (r=-0,482, р<0,01), ММЛШ (r=-0,424, р<0,01), ІММЛШ (r=-0,464, р<0,01), фракцією викиду (ФВ) ЛШ (r=0,402, р<0,01) та між CTRP 3 і КДР (r=0,402, р<0,01), КДО (r=0,424, р<0,01), ФВ ЛШ (r=-0,465, р<0,05).
Висновок. У групах 1 та 2 ехокардіографічні показники мали вірогідно слабкі зворотні кореляційні зв'язки із FABP 4 та слабкі прямі взаємозв’язки із СTRP 3, окрім ВТЗСЛШ і ФВ.
PECULIARITIES OF HEART RHYTHM DISORDERS AND VENTRICULAR REPOLARIZATION STATUS IN PATIENTS WITH MYOCARDIAL INFARCTION WITHOUT ST SEGMENT ELEVATION DEPENDING ON THE INDICATORS OF STRUCTURAL REMODELING OF THE LEFT VENTRICLE
Authors: Maslovskyi V. Yu.
Published: May 2022

Resume. Despite advances in the treatment of acute myocardial infarction in most developed countries, this pathology remains the leading cause of morbidity and mortality. The search for opportunities to predict the development of complications, study of remodeling processes and their impact on the development of electrical instability of the myocardium is currently considered as a promising area of ​​non-invasive diagnosis of myocardial infarction.
Aim. To establish the features of cardiac arrhythmias and the condition of ventricular repolarization in patients with NSTEMI depending on the indicators of structural remodeling of the left ventricle.
Materials and methods. We conducted a comprehensive study of 200 patients with NSTEMI aged 38 to 80 years. All patients were examined according to the current protocol of diagnosis and treatment of patients with acute coronary syndrome without ST-segment elevation and daily Holter ECG monitoring was performed for 3-5 days after hospitalization.
Results. An increase in the left ventricular myocardial mass index and a change in the geometric model are associated with an increase in the probability of developing myocardial electrical instability, in particular extrasystoles of any topic and paroxysmal tachycardia. At the same time, changes in structural remodeling indicators did not reveal correlations with ventricular repolarization disorders in the early NSTEMI period.
Conclusions. Evaluation of the indicators of structural remodeling of the ventricular myocardium in the early period of NSTEMI allows to predict the risk of electrical instability of the myocardium and to carry out appropriate preventive measures.
ПОРІВНЯЛЬНИЙ АНАЛІЗ ДВОХ ВИДІВ КОНТРОЛЮ ПРИ ФОРМУВАННІ ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНОЇ МОДЕЛІ ХРОНІЧНОГО ВИРАЗКОВОГО КОЛІТУ
Authors: Васильєва І. М. , Бабенко О. В. , Наконечна О. А. , Попова Л. Д. , Войтенко С. А.
Published: May 2022

РЕЗЮМЕ. У статті проведено порівняльний аналіз двох видів контролю при ремоделюванні хронічного виразкового коліту за допомогою 2,4-Dinitrobenzenesulfonic acid (DNBS) у 50 % розчині етанолу, на підставі якого автори не рекомендують використовувати тварин з інтраректальним введенням етанолу в якості єдиного контролю для запобігання некоректному трактуванню отриманих результатів.

Мета – порівняння двох видів контролю при відтворенні експериментальної моделі хронічного виразкового коліту для запобігання некоректному трактуванню отриманих результатів.

Матеріал і методи. На трьох групах статевозрілих лабораторних щурів обох статей популяції WAG (перша контрольна група – інтраректальне введення 0,9 % фізіологічного розчину; друга контрольна група – введення 50 % розчину етанолу; експериментальна група – введення DNBS у 50 % розчині етанолу) проведено аналіз наявності та ступеня вираження альтеративно десквамативних та запальних змін у товстій кишці морфологічним методом та визначення вмісту циклооксигенази-1 та циклооксигенази-2 імуноферментним методом.

Результати. Виявлено аналогічні морфологічні патерни та зміни вмісту циклооксигеназ за умов впливу як DNBS, розчиненого в спирті, так і етанолу. Різниці за цими показниками між експериментальною та другою контрольною групами не виявлено.

Висновки. Група тварин з інтраректальним введенням етанолу не може бути єдиним контролем при моделюванні хронічного виразкового коліту, а може бути використана для виявлення ефектів, обумовлених саме гаптеном DNBS, а не «руйнівником» бар’єру кишечника етанолом.
ЗМІНИ АДИПОЦИТОКІНІВ ТА РІВНЯ ГРЕЛІНУ В ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНИХ ТВАРИН ІЗ МЕТАБОЛІЧНИМ СИНДРОМОМ
Authors: Дзюбановський І. Я. , Підручна С. Р. , Продан А. М. , Мельник Н. А.
Published: May 2022

РЕЗЮМЕ. Метаболічний синдром – це комплекс патологічних станів, критеріями якого, згідно з National Cholesterol  Education Program-Adult Treatment Panel III, є три або більше з таких порушень: абдомінальне ожиріння, гіперглікемія натще, гіпертригліцеридемія, гіпертензія, низький рівень холестерину. Важливу роль у розвитку і прогресуванні інсулінорезистентності та пов’язаних з нею метаболічних розладів відіграє жирова тканина абдомінальної ділянки.

Мета – вивчити рівень греліну, лептину та адипонектину в організмі піддослідних тварин при змодельованому метаболічному синдромі.

Матеріал і методи. Дослідження проводили на 20 білих щурах-самцях лінії Wistar масою 220–250 г (вік 9–10 тижнів). Тварин контрольної групи (n=10) годували звичайною контрольною дієтою. Щурів-самців основної  групи (n=10) годували дієтою з високим вмістом жиру (понад 60 % енергії від жирів) впродовж 16 тижнів. У всіх тварин основної групи були наявні щонайменше 3 із 5 критеріїв МС. Вміст лептину та адипонектину визначали за допомогою імуноферментного аналізу з використанням наборів «Bio Vendor» (Leptin Mouse/Rat Elisa, Adiponectin HMW Mouse/Rat Elisa) (Чехія). Рівень герліну вимірювали методом імуноферментного аналізу (ІФА) за допомогою імуноферментного набору фірми «Diagnostic System Laboratories» (США).

Результати. При визначенні рівня адипонектину у досліджуваних нами щурів ми встановили статистично значиме зниження концентрації адипонектину у щурів із МС, порівняно із групою контролю – (4,07±0,67) мкг/мл проти (6,15±0,54) мкг/мл (р <0,05). Аналізуючи рівні лептину у порівнюваних групах ми встановили статистично значиме підвищення концентрації лептину у плазмі крові щурів із МС (35,19 нг/г), порівняно із групою контролю (22,58 нг/г) (р<0,05). При визначенні рівня греліну у досліджуваних тварин ми виявили статистично значиме підвищення рівня греліну у щурів із МС (3,09 нг/мл) порівняно із контролем (2,20 нг/мл) (р<0,05).

Висновок. Отже, моделювання метаболічного синдрому в щурів приводить до статистично значимого зростання рівня греліну та до дисбалансу продукції гормонів жирової тканини – лептину та адипонектину (р<0,05).
ВПЛИВ КСЕРОГЕЛЮ НА МІКРОФЛОРУ ТОВСТОЇ КИШКИ
Authors: Малярчук Г. Р. , Коваль Д. Б. , Шкробот А. Л.
Published: May 2022

РЕЗЮМЕ. Методи лікування, які дозволяють очищати внутрішнє середовище та виводити з організму хворої людини чужорідні речовини, заслуговують на увагу.

Мета – охарактеризувати вплив енетеросорбента на мікрофлору товстої кишки.

Матеріал і методи. Дослідження проведено на 50 білих лабораторних щурах середньою масою 200 г, яких поділили на контрольну та дослідну групи. Першу групу склали інтактні щури, годування яких було стандартним. Другу – щури, які при звичайному годуванні отримували ксерогель. В обох групах білих щурів досліджували вміст товстої кишки, який отримували за допомогою бактеріологічного методу. Експериментальну роботу проводили із дотриманням положень «Європейської конвенції про захист хребетних тварин, які використовуються для експериментальних та інших наукових цілей» (Страсбург, 1986).

Результати. Через 7 і 14 днів прийому ксерогелю вміст кишкової палички у фекаліях збільшувався на 14 % і на 13 %. Вміст лактозонегативних ентеробактерій під впливом ксерогелю на 7-й день не змінювався. На 14-й день кількість лактозонегативних ентеробактерій зменшилася під впливом ксерогелю на 9 %. Після 7-го дня прийому ксерогелю зменшувався вміст епідермальних стафілококів на 12 %. Протягом 14 днів зменшився вміст епідермальних стафілококів на 11,1 %, а також золотистих стафілококів на 20 %. Прийом ксерогелю на 7 день експерименту збільшував кількість ентерококів на 7 %. Вміст ентерококів в товстій кишці дослідних щурів збільшився через 14 днів прийому ксерогелю на 8,36 %. У фекаліях дослідних щурів через 14 днів прийому ксерогелю кількість біфідо- і лактобактерій також збільшилася на 36,5 % і, відповідно, на 39,3  %. На вміст анаеробних мікроорганізмів прийом ксерогелю суттєво не впливав. Ксерогель позитивно впливав на мікробіоценоз після 7-го дня годування – кількість протея знизилася на 20 %, а після 14-го дня – на 32 %. Після прийому ксерогелю зменшувалася кількість цих мікроорганізмів на 17 % (7-й день) і 39 % (14-й день).

Висновки. Збільшення вмісту біфідо-, лактобактерій, непатогенних кишкових паличок і ентерококів, також зменшення кількості протея, золотистих стафілококів і грибів роду Candida в товстій кишці щурів викликав прийом ксерогелю, що призводило до нормалізації мікробіоценозу, порушення якого було відзначено у тварин контрольної групи, які перебували на безволоконній дієті.
ДЕТЕРМІНАНТИ ЯКОСТІ СНУ У ХВОРИХ НА ОЖИРІННЯ У ПОЄДНАННІ З АРТЕРІАЛЬНОЮ ГІПЕРТЕНЗІЄЮ ТА СИНДРОМОМ ПОДРАЗНЕНОЇ КИШКИ З ЗАПОРМИ
Authors: Міщук В. Г. , Григорук Г. В. , Бацур М. І.
Published: May 2022

РЕЗЮМЕ. Одним з можливих патогенетичних, потенційно модифікованих факторів ризику розвитку ожиріння, артеріальної гіпертензії та синдрому подразненої кишки з запорами можуть бути порушення тривалості та якості сну і поява епізодів нічного апное, хоча їх вираження та глибина при коморбідності цих трьох захворювань не вивчалася.

Мета – вивчити характер змін якості сну у хворих на ожиріння, артеріальну гіпертензію у поєднанні з синдромом подразненої кишки з запорами.

Матеріал і методи. Обстежено 52 хворих на СПКз, 18 – на артеріальну гіпертензію без супутньої патології, II ступеня, II стадії з нормальною масою тіла, та 120 хворих із коморбідністю ожиріння різного ступеня у поєднанні з АГ та СПКз. Для оцінки якості сну збирали сомнологічний анамнез, хворі заповнювали анкету бальної оцінки суб’єктивних характеристик сну, анкету скринінгу синдрому денної сонливості (Епвортської шкали) та скринінгу синдрому апное під час сну.

Результати. Аналіз симптомів суб’єктивної оцінки якості сну свідчить про зниження даного показника у хворих із коморбідною патологією у 1,9 раза, порівняно зі здоровими, в 1,7 раза у пацієнтів з артеріальною гіпертензією та у 1,59 раза у обстежених із СПКз. Результати оцінки показників Епвортської шкали сну свідчать, що сонливість в денний час у хворих з коморбідною патологією відмічалась у 2,4 раза (Р<0,01) частіше, ніж у пацієнтів з АТ та СПКз без супутньої патології. Найбільше вираження проявів синдрому обструктивного апное під час сну у хворих з поєднанням ожиріння, артеріальної гіпертензії та СПКз була у 4,3 раза вираженішою, ніж у здорових, а при АТ – у 2,8, тоді, як при СПКз менше у 1,4 раза.

Висновки. Отримані дані дослідження свідчать, що недостатня якість та тривалість нічного сну, зростання числа і вираження епізодів нічного апное сну властиві як для хворих на СПКз і АГ, так і особливо для хворих з їх поєднанням з ожирінням різного ступеня, що може бути потенційно модифікованим фактором прогресування коморбідної патології та потребує медикаментозної корекції.
КЛОПОГІН КИТИЧНИЙ (ACTAEA RACEMOSA L.) – ПЕРСПЕКТИВНИЙ ВИД ДЛЯ ФАРМАЦІЇ В УКРАЇНІ
Authors: Нікітіна О. О. , Джуренко Н. І. , Машковська С. П. , Марчишин С. М.
Published: May 2022

РЕЗЮМЕ. Враховуючи зростання потреб у проведенні комплексних досліджень щодо розробки та стандартизації вітчизняних рослинних засобів для лікування клімактеричних розладів, доцільно привернути увагу вітчизняних вчених до клопогону китичного (Actaea racemosa L.), який містить цінні біологічно активні речовини – фітоестрогени.

Мета – проаналізувати наявні на фармацевтичному ринку України засоби рослинного походження і дієтичні добавки, до складу яких входить клопогін китичний (A. racemosa), окреслити перспективи його культивування й використання у вітчизняній фармації.

Мaтеріал і методи. Аналіз фармацевтичного ринку здійснювали з використанням методу системного узагальнення на основі інформаційного скринінгу матеріалів Державного реєстру лікарських засобів, реєстру лікарських засобів інформаційно-пошукової системи Compendium online, каталогу інтернет-магазину дієтичних добавок.

Результати. Пріоритетом для використання клопогону китичного є нейровегетативні розлади у період менопаузи та клімактеричні розлади. Аналіз фармацевтичного ринку України показав, що в асортименті переважають тверді форми як засобів рослинного походження (66,7 %), так і дієтичних добавок (77,05 %), що містять A. racemosa. Результати аналізу свідчать про значний імпорт засобів рослинного походження, що містять A. racemosa, з країн західної Європи, в той час як найбільша кількість найменувань дієтичних добавок зареєстрована виробниками США (96,77 %). Вітчизняні рослинні засоби представлені в незначній кількості – лише 16,67 %. Однак, характерні для лісостепових районів України помірний клімат та тіниста місцевість формують сприятливі умови для вирощування та забезпечення ресурсної бази сировини клопогону китичного для виробництва вітчизняних засобів рослинного походження та дієтичних добавок на його основі.

Висновки. Створення засобів рослинного походження та дієтичних добавок вітчизняного виробництва на основі клопогону китичного є об’єктивно перспективним, що зумовлює доцільність комплексних досліджень з його культивування, поглибленого вивчення та стандартизації сировини.
ЯКІСТЬ ЖИТТЯ ХВОРИХ, ЯКІ ОТРИМУЮТЬ НИРКОВОЗАМІСНУ ТЕРАПІЮ З УРАХУВАННЯМ НАЯВНОСТІ ЦУКРОВОГО ДІАБЕТУ 2-ГО ТИПУ
Authors: Рустамян С. Т. , Катеренчук І. П.
Published: May 2022

РЕЗЮМЕ. Кількість хворих із термінальною стадією ниркової недостатності, які потребують гемодіалізної терапії, невпинно зростає. Життя пацієнтів із термінальною стадією ниркової недостатності змінюється, хворий змушений адаптуватися до змін, що виникають із початком діалізної терапії. Інтенсивність психічного, а також соматичного стану хворого значною мірою впливає на рівень якості життя.

Мета – визначити рівень якості життя у хворих, які отримують нирковозамісну терапію, з урахуванням цукрового діабету 2-го типу.

Матеріал і методи. Дослідження проведено у центрі нефрології та діалізу КП «Полтавська обласна клінічна лікарня імені М. В. Скліфосовського Полтавської обласної ради». У дослідженні взяли участь 93 пацієнти, з яких 44 перебувають на програмному гемодіалізі та 49 пацієнтів з ХХН І–ІІ стадій, які склали контрольну групу. У свою чергу, дослідна група (пацієнти, які отримують діалізну терапію) була поділена на дві підгрупи: 20 хворих (ДГ1) з діабетичною нефропатією (ДН), 24 – з іншими захворюваннями (ДГ2). Середня тривалість лікування нирковозамісною терапією склала (6,2±6,7) років. Контрольну групу також було поділено на дві підгрупи: 26 хворих з ДН (КГ1), та 23 – без ДН (КГ2). Якість життя визначали за анкетою оцінки якості життя (SF-36). Статистично значиму різницю між порівнюваними групами визначали за допомогою параметричного критерію Стьюдента.

Результати. Простежується статистично значима різниця між ДГ2 та КГ2 р<0,001, у ДГ1 та КГ1 р≥0,05 при визначенні шкали фізичного функціонування. Шкала інтенсивності болю характеризує у ДГ1 та КГ1 статистично достовірну різницю р<0,01, у ДГ2 та КГ2 р<0,005. Шкала загального здоров’я характеризує статистично значиму різницю як і в ДГ1 з КГ1 так і ДГ2 та КГ2, р≤0,005 та р<0,001. Шкала життєвої активності показує статистично достовірну різницю між ДГ1 та КГ1 р<0,001 і ДГ2 та КГ2 р<0,01. Шкала соціального функціонування характеризує статистично значиму різницю, відповідно, в ДГ1 та КГ1 р<0,05, а в ДГ2 та в КГ2 р<0,01. Простежується статистично значима різниця як ДГ1 з КГ1, так і ДГ2 з КГ2, р=0,01 та р<0,01 відповідно, при визначенні шкали психологічного здоров’я.

Висновки. Різниця показників психологічного компонента у діалізних хворих, незалежно від наявності цукрового діабету, та у хворих контрольних груп дуже висока. Так, середні показники психологічного компонента в групах хворих, які отримували діаліз, склала (49,7±11,5) і (44,5±10,6) відповідно, тоді як у контрольних групах – (91,4±2,1) та (90,1±8,2) відповідно. Спостерігається статистично достовірна різниця р<0,001 як за психологічним, так і за фізичним компонентами оцінки якості життя.
ОСОБЛИВОСТІ ПЕРЕБІГУ ГАСТРОЕЗОФАГЕАЛЬНОЇ РЕФЛЮКСНОЇ ХВОРОБИ ТА ВЕГЕТАТИВНОЇ ДИСФУНКЦІЇ У ХВОРИХ НА УРАЖЕННЯ ХРЕБТА ДЕГЕНЕРАТИВНО-ДИСТРОФІЧНОГО ТА ЗАПАЛЬНОГО ГЕНЕЗУ
Authors: Цьока С. А. , Філак Я. Ф. , Сірчак Є. С.
Published: May 2022

РЕЗЮМЕ. Актуальність гастроезофагеальної рефлюксної хвороби (ГЕРХ) обумовлена наявністю як типових, так і атипових клінічних проявів захворювання, які ускладнюють її діагностику.

Мета – визначити особливості клінічного перебігу ГЕРХ та вегенетивної дисфункції у хворих на ураження хребта дегенеративного-дистрофічного та запального генезу.

Матеріал і методи. Обстежено 96 хворих на ГЕРХ з різними формами ураження хребта. Хворих на ГЕРХ поділено на 2 групи: в І групу увійшли 46 хворих з остеохондрозом (ОХ) шийного та грудного відділів хребта, а ІІ г 50.

рупу склали 50 пацієнтів зі спондилоартритом (СА) хребта. Усім обстеженим пацієнтам проведено загальноклінічні дослідження, а також визначення стану вегетативної нервової системи.

Результати. Більшість досліджуваних хворих обох груп часто скаржилась на емоційне перенапруження, лабільність настрою, підвищену дратівливість, відчуття тривоги, порушення сну, головний біль, підвищену втомлюваність, серцебиття, перебої в роботі серця, внаслідок негативних емоційних впливів. Аналіз отриманих даних указує на переважання впливу парасимпатичного відділу вегетативної нервової системи в обох групах досліджуваних хворих, із максимально вираженими змінами у пацієнтів із ГЕРХ у поєднанні з СА. Результати вегетативного індексу Кердо у хворих ІІ групи становили -14,24 ± -0,86 (р<0,01), а у хворих І групи – -11,68 ± -0,55 (р<0,01).

Висновки. У хворих на ОХ шийного та грудного відділів хребта ГЕРХ частіше проявляється стравохідною симптоматикою, тоді як у хворих із СА – атиповими клінічними формами, а саме, у 43,3 % отоларингологічною, а у 26,7 % обстежених – стоматологічною масками. У хворих на дегенеративно-дистрофічні зміни хребта при ендо­скопічному дослідженні ступінь ураження стравоходу частіше відповідає LA-B, як у хворих із стравохідною, так і з позастравохідною симптоматикою, тоді як у хворих на СА з атиповим перебігом ГЕРХ ступінь ураження стравоходу частіше відповідає LA-C (у 53,3 % обстежених). В обох групах обстежених пацієнтів з ГЕРХ встановлена вегетативна дисфункція, а саме – переважання парасимпатичної регуляції нервової системи.
“De que lado você está, cara?”: Roman Jakobson em Praga no entreguerras
Authors: Steiner Peter , Vaz Valteir
Published: May 2022

O autor examina a vida privada de Roman Jakobson entre 1920 e 1939, quando ele viveu na antiga Tchecoslováquia, primeiro como diplomata soviético e mais tarde como um acadêmico envolvido nas tramas políticas da época. Valendo-se de documentos de arquivos, o autor ilustra as relações complexas e contraditórias de Roman Jakobson com três instituições políticas com as quais ele manteve relação, durante sua estada na Tchecoslováquia no período entreguerras: 1) o Ministério do Interior; 2) O Ministério de Relações Exteriores; 3) A Missão da Cruz Vermelha Soviética / Representação Política em Praga.
О вопросах театральности в автобиографической поэтике Вл. Набокова
Authors: Garziano Svetlana
Published: May 2022

По сравнению с обширным прозаическим и менее известным поэтическими наследиями драматургическое искусство Вл. Набокова является малоизученной и малоизвестной областью набоковского творчества. С 1923 по 1962 годы Набоковым было написано девять драматических произведений: «Странники» [1923] (неоконченная пьеса), «Агасфер», [1923] (неоконченная пьеса), «Смерть» [1923 ], «Дедушка» [1923], «Трагедия господина Морна» [1924], «Полюс» [1924], «Человек из СССР» [1926-1927], «Событие» [1938], «Изобретение вальса» [1938], продолжение пушкинской «Русалки» [1942] и киносценарий «Лолиты» [1962]. В данной статье анализируются принципы театральности в автобиографической поэтике Вл. Набокова на примере его автобиографии «Другие берега» [1954].
O erro da morte
Authors: Khlébnikov Velímir , Siphone Raquel Abuin
Published: May 2022

Escrita em 1915, “O erro da morte” é uma peça teatral de Velimír Khlébnikov (1885-1922). Poeta que foi reconhecido por seus pares como o maior nome do futurismo russo, Khlébnikov recebeu de Maiakóvski a alcunha de “Colombo dos novos continentes poéticos”. Sua trajetória excêntrica – fôra um estudioso das ciências exatas e naturais antes de voltar-se para as humanidades – e plataformas estéticas revolucionárias colocam-no à dianteira do movimento vanguardista. Estudioso das formas linguísticas arcaicas, Khlébnikov soube mesclar a tradição (uma tradição, inclusive, já esquecida) à sua contemporaneidade, sendo um dos principais expoentes daquilo que Jakobson chamou de a “novíssima poesia russa”. No centenário de sua morte, trazemos o drama para o português traduzido diretamente do original. Trata-se de uma tradução literal que não pretende preservar nem a métrica, nem as rimas da criação original. Produzida logo nos primeiros anos do Modernismo russo, a peça propõe uma leitura pouco convencional do retrato da morte que existia até então. Mergulhado em um contexto nacional que almejava o progresso mecanicista (industrial) equiparável ao das grandes potências europeias, não raro os intelectuais do período conjecturavam como essa tecnologia implicaria no prolongamento da vida humana (o caso de “O percevejo” (1929), de Vladímir Maiakóvski, por exemplo). Vemos aqui, portanto, essa nova representação literária da morte: enganada e vencida.
Criação de sentidos: marcadores de estratégias discursivas no original e em traduções das peças “Três irmãs” e “A gaivota”, de A. Tchekhov
Authors: Gurevich Dmitry
Published: May 2022

As peças “As três irmãs” e “A gaivota”, de A. Tchekhov, têm uma particularidade linguística: a linguagem e o próprio discurso dos personagens são muito próximos da língua falada culta. A oralidade viva deixa a impressão de conversas cotidianas e rotineiras. O discurso russo quotidiano tem uma gama de meios pragmáticos especiais. Assim, em russo, o falante muitas vezes pressupõe uma parte da informação sem denominá-la com palavras de caráter descritivo-informativo, marcando a sua estratégia comunicativa do momento; muitas vezes faz-se uma avaliação implícita dos acontecimentos com meios não descritivos. Os valores pragmáticos podem ser marcados com meios lexicais específicos que não costumam ter equivalências regulares em português, por isso sua tradução nem sempre é possível ou nem sempre é adequada. É de notar que tal fenômeno não se deve à qualidade melhor ou pior da tradução, mas às regras de construção do discurso numa língua concreta.
Meyerhold e o Performa Teatro: um projeto estético para a contemporaneidade
Authors: Cavaliere Arlete
Published: May 2022

O objetivo deste ensaio é verificar de que modo o grupo Performa Teatro, fundado e dirigido pelo pesquisador, ator e diretor teatral Matteo Bonfitto,constitui um caso emblemático na cena brasileira atual de expansão das virtualidades da estética e da poética cênica meyerholdianas em nossa contemporaneidade.
Meyerhold. Ses étonnants projets de l’année 1932
Authors: Picon-Vallin Béatrice
Published: May 2022

À partir d'une recherche dans les archives de V.E.Meyerhold, cet article analyse l'un des sténogrammes retrouvés au Musée Bakhrouchine, à Moscou, datant de 1932, dans lequel le réalisateur d'avant-garde russe expose des postulats novateurs concernant l'interprétation et la mise en scène des textes de Tchekhov, des concepts très éloignés de la tradition réaliste du Théâtre d'Art de Moscou.
Sex and Race Differences in the Evaluation and Treatment of Young Adults Presenting to the Emergency Department With Chest Pain
Authors: Banco Darcy , Chang Jerway , Talmor Nina , Wadhera Priya , Mukhopadhyay Amrita , Lu Xinlin , Dong Siyuan , Lu Yukun , Betensky Rebecca A. , Blecker Saul , Safdar Basmah , Reynolds Harmony R.
Published: May 2022

Background

Acute myocardial infarctions are increasingly common among young adults. We investigated sex and racial differences in the evaluation of chest pain (CP) among young adults presenting to the emergency department.

Methods and Results

Emergency department visits for adults aged 18 to 55 years presenting with CP were identified in the National Hospital Ambulatory Medical Care Survey 2014 to 2018, which uses stratified sampling to produce national estimates. We evaluated associations between sex, race, and CP management before and after multivariable adjustment. We identified 4152 records representing 29 730 145 visits for CP among young adults. Women were less likely than men to be triaged as emergent (19.1% versus 23.3%, respectively,
P
<0.001), to undergo electrocardiography (74.2% versus 78.8%, respectively,
P
=0.024), or to be admitted to the hospital or observation unit (12.4% versus 17.9%, respectively,
P
<0.001), but ordering of cardiac biomarkers was similar. After multivariable adjustment, men were seen more quickly (hazard ratio [HR], 1.15 [95% CI, 1.05–1.26]) and were more likely to be admitted (adjusted odds ratio, 1.40 [95% CI, 1.08–1.81];
P
=0.011). People of color waited longer for physician evaluation (HR, 0.82 [95% CI, 0.73–0.93];
P
<0.001) than White adults after multivariable adjustment, but there were no racial differences in hospital admission, triage level, electrocardiography, or cardiac biomarker testing. Acute myocardial infarction was diagnosed in 1.4% of adults in the emergency department and 6.5% of admitted adults.

Conclusions

Women and people of color with CP waited longer to be seen by physicians, independent of clinical features. Women were independently less likely to be admitted when presenting with CP. These differences could impact downstream treatment and outcomes.
Impact of Exercise on Cerebrovascular Physiology and Risk of Stroke
Authors: Edward Justin A. , Cornwell William K.
Published: May 2022

Ischemic heart disease and stroke are the number 1 and number 2 causes of death worldwide, respectively. A lifelong commitment to exercise reduces the risk of these adverse events and is also associated with several cardiometabolic improvements, including reductions in blood pressure, cholesterol, and inflammatory markers, as well as improved glucose control. Routine exercise also reduces the risk of developing comorbidities that increase the risk of cardiovascular or cerebrovascular disease. While the benefits of a lifelong commitment to exercise are well documented, there is a complex interaction between exercise and stroke risk, such that the risk of ischemic or hemorrhagic stroke may increase acutely during or immediately following exercise. In this article, we discuss the physiological responses to different types of exercise, as well as the determinants of resting and exertional cerebrovascular perfusion, and explore the complex interaction between atrial fibrillation, exercise, and stroke risk. Finally, we highlight the increased risk of stroke during different types of exercise, as well as factors that may alleviate this risk.
Determinants and Temporal Dynamics of Cerebral Small Vessel Disease: 14-Year Follow-Up
Authors: Cai Mengfei , Jacob Mina A. , van Loenen Mark R. , Bergkamp Mayra , Marques José , Norris David G. , Duering Marco , Tuladhar Anil M. , de Leeuw Frank-Erik
Published: May 2022

Background:

The aim of this study is to investigate the temporal dynamics of small vessel disease (SVD) and the effect of vascular risk factors and baseline SVD burden on progression of SVD with 4 neuroimaging assessments over 14 years in patients with SVD.

Methods:

Five hundred three patients with sporadic SVD (50–85 years) from the ongoing prospective cohort study (RUN DMC [Radboud University Nijmegen Diffusion Tensor and Magnetic Resonance Cohort]) underwent baseline assessment in 2006 and follow-up in 2011, 2015, and 2020. Vascular risk factors and magnetic resonance imaging markers of SVD were evaluated. Linear mixed-effects model and negative binomial regression model were used to examine the determinants of temporal dynamics of SVD markers.

Results:

A total of 382 SVD patients (mean [SD] 64.1 [8.4]; 219 men and 163 women) who underwent at least 2 serial brain magnetic resonance imaging scans were included, with mean (SD) follow-up of 11.15 (3.32) years. We found a highly variable temporal course of SVD. Mean (SD) WMH progression rate was 0.6 (0.74) mL/y (range, 0.02–4.73 mL/y) and 13.6% of patients had incident lacunes (1.03%/y) over the 14-year follow-up. About 4% showed net WMH regression over 14 years, whereas 38 out of 361 (10.5%), 5 out of 296 (2%), and 61 out of 231 (26%) patients showed WMH regression for the intervals 2006 to 2011, 2011 to 2015, and 2015 to 2020, respectively. Of these, 29 (76%), 5 (100%), and 57 (93%) showed overall progression across the 14-year follow-up, and the net overall WMH change between first and last scan considering all participants was a net average WMH progression over the 14-year period. Older age was a strong predictor for faster WMH progression and incident lacunes. Patients with mild baseline WMH rarely progressed to severe WMH. In addition, both baseline burden of SVD lesions and vascular risk factors independently and synergistically predicted WMH progression, whereas only baseline SVD burden predicted incident lacunes over the 14-year follow-up.

Conclusions:

SVD shows pronounced progression over time, but mild WMH rarely progresses to clinically severe WMH. WMH regression is noteworthy during some magnetic resonance imaging intervals, although it could be overall compensated by progression over the long follow-up.