bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
Supplementary Figure S10 from Concurrent RB1 Loss and BRCA Deficiency Predicts Enhanced Immunologic Response and Long-term Survival in Tubo-ovarian High-grade Serous Carcinoma
Authors: Saner Flurina A.M. , Takahashi Kazuaki , Budden Timothy , Pandey Ahwan , Ariyaratne Dinuka , Zwimpfer Tibor A. , Meagher Nicola S. , Fereday Sian , Twomey Laura , Pishas Kathleen I. , Hoang Therese , Bolithon Adelyn , Traficante Nadia , Alsop Kathryn , Christie Elizabeth L. , Kang Eun-Young , Nelson Gregg S. , Ghatage Prafull , Lee Cheng-Han , Riggan Marjorie J. , Alsop Jennifer , Beckmann Matthias W. , Boros Jessica , Brand Alison H. , Brooks-Wilson Angela , Carney Michael E. , Coulson Penny , Courtney-Brooks Madeleine , Cushing-Haugen Kara L. , Cybulski Cezary , El-Bahrawy Mona A. , Elishaev Esther , Erber Ramona , Gayther Simon A. , Gentry-Maharaj Aleksandra , Gilks C. Blake , Harnett Paul R. , Harris Holly R. , Hartmann Arndt , Hein Alexander , Hendley Joy , Hernandez Brenda Y. , Jakubowska Anna , Jimenez-Linan Mercedes , Jones Michael E. , Kaufmann Scott H. , Kennedy Catherine J. , Kluz Tomasz , Koziak Jennifer M. , Kristjansdottir Björg , Le Nhu D. , Lener Marcin , Lester Jenny , Lubiński Jan , Mateoiu Constantina , Orsulic Sandra , Ruebner Matthias , Schoemaker Minouk J. , Shah Mitul , Sharma Raghwa , Sherman Mark E. , Shvetsov Yurii B. , Soong T. Rinda , Steed Helen , Sukumvanich Paniti , Talhouk Aline , Taylor Sarah E. , Vierkant Robert A. , Wang Chen , Widschwendter Martin , Wilkens Lynne R. , Winham Stacey J. , Anglesio Michael S. , Berchuck Andrew , Brenton James D. , Campbell Ian , Cook Linda S. , Doherty Jennifer A. , Fasching Peter A. , Fortner Renée T. , Goodman Marc T. , Gronwald Jacek , Huntsman David G. , Karlan Beth Y. , Kelemen Linda E. , Menon Usha , Modugno Francesmary , Pharoah Paul D.P. , Schildkraut Joellen M. , Sundfeldt Karin , Swerdlow Anthony J. , Goode Ellen L. , DeFazio Anna , Köbel Martin , Ramus Susan J. , Bowtell David D.L. , Garsed Dale W.
Published: August 2024

Supplementary Figure S10. Immune cell subsets inferred from gene expression data by combined homologous recombination deficiency and RB1 status.
Figure S3 from Rintatolimod in Advanced Pancreatic Cancer Enhances Antitumor Immunity through Dendritic Cell–Mediated T-Cell Responses
Authors: van Eijck Casper W.F. , Haddaoui Hassana el , Kucukcelebi Songul , Vadgama Disha , Fellah Amine , Mustafa Dana A.M. , Aerts Joachim G.J.V. , van Eijck Casper H.J. , Willemsen Marcella
Published: August 2024

Supplementary Figure S3. Transcriptomic NanoString analysis for delta values (after mRNA counts – baseline mRNA counts). (A) t-SNE plot illustrates no apparent segregation of delta changes among 730 immune-related genes based on treatment response. (B) Boxplots displaying significant DE genes between stable and progressive disease patients upon rintatolimod treatment. The x-axis represents different genes, and the y-axis represents the log2 gene expression count.
Supplementary Figure S5 from Preclinical Development of CAR T Cells with Antigen-Inducible IL18 Enforcement to Treat GD2-Positive Solid Cancers
Authors: Fischer-Riepe Lena , Kailayangiri Sareetha , Zimmermann Katharina , Pfeifer Rita , Aigner Michael , Altvater Bianca , Kretschmann Sascha , Völkl Simon , Hartley Jordan , Dreger Celine , Petry Katja , Bosio Andreas , von Döllen Angelika , Hartmann Wolfgang , Lode Holger , Görlich Dennis , Mackensen Andreas , Jungblut Melanie , Schambach Axel , Abken Hinrich , Rossig Claudia
Published: August 2024

Absolute numbers of T cells and IL-18 concentrations during manufacturing
Supplementary Figure S3 from Spatially Informed Gene Signatures for Response to Immunotherapy in Melanoma
Authors: Aung Thazin N. , Warrell Jonathan , Martinez-Morilla Sandra , Gavrielatou Niki , Vathiotis Ioannis , Yaghoobi Vesal , Kluger Harriet M. , Gerstein Mark , Rimm David L.
Published: August 2024

Supplementary Figure S3. Performance of alternative 8-gene signature tested in the S100B compartment of the validation cohort and Heatmaps illustrating the quantile normalized expression counts of the signature genes.
Supplementary Figure S2 from Spatially Informed Gene Signatures for Response to Immunotherapy in Melanoma
Authors: Aung Thazin N. , Warrell Jonathan , Martinez-Morilla Sandra , Gavrielatou Niki , Vathiotis Ioannis , Yaghoobi Vesal , Kluger Harriet M. , Gerstein Mark , Rimm David L.
Published: August 2024

Supplementary Figure S2. Representative figures of the tumor core before and after masking the AOIs (areas of interests) for DSP-WTA RNA probe collection.
Supplementary Data S1 from Spatially Informed Gene Signatures for Response to Immunotherapy in Melanoma
Authors: Aung Thazin N. , Warrell Jonathan , Martinez-Morilla Sandra , Gavrielatou Niki , Vathiotis Ioannis , Yaghoobi Vesal , Kluger Harriet M. , Gerstein Mark , Rimm David L.
Published: August 2024

Supplementary Data S1. Clinical Information (Discovery Cohort).
Supplementary Table S6 from A PDE3A-SLFN12 Molecular Glue Exhibits Significant Antitumor Activity in TKI-Resistant Gastrointestinal Stromal Tumors
Authors: Takaki Emiri O. , Kiyono Kunihiko , Obuchi Yutaka , Yamauchi Takeshi , Watanabe Takashi , Matsumoto Hideki , Karimine Miho , Kuniyoshi Yuki , Nishikori Shingo , Yokoyama Fumiharu , Nishimori Hikaru , Nabeshima Hiroshi , Nakamura Kazuhide
Published: August 2024

Supplementary Table 6. Inhibition of cell proliferation by OPB-171775: AUC and Z scores across various cell lines
Supplementary Figure S3 from Missense Mutations in Myc Box I Influence Nucleocytoplasmic Transport to Promote Leukemogenesis
Authors: Arthur Nancy B.J. , Christensen Keegan A. , Mannino Kathleen , Ruzinova Marianna B. , Kumar Ashutosh , Gruszczynska Agata , Day Ryan B. , Erdmann-Gilmore Petra , Mi Yiling , Sprung Robert , York Conner R. , Townsend Robert R. , Spencer David H. , Sykes Stephen M. , Ferraro Francesca
Published: August 2024

Supplementary Figure 3. (A) Percentage peak overlap between replicate ChIP experiments for GFP+, mouse hematopoietic progenitor cells transduced with MycWT. (B) Distribution of peaks in GFP+ Linlow cells in relation to the nearest transcriptional start site (TSS) in GFP+ Linlow cells transduced with MycWT,MycP59Q and MycT58N vectors, EV (black line) relative to input controls (gray lines). (C) ChIP peaks motifs enrichment analysis indicating that both wild- type and mutant MYC proteins bind strongly to the E-box consensus CACGTG motif. (D) Gene Ontology analysis for MACS-called ChIP-seq peaks in GFP+ Linlow cells transduced with MycWT. (E) Heat map of absolute peaks read counts 5Kb upstream and downstream the TSSs for all expressed genes ranked by their signal in GFP+ Linlow cells transduced with EV, MycWT,MycP59Q and MycT58N vectors. The color scale is indicated at the bottom of each heatmap. (F) Western blot (top panel) and relative quantification (bottom panel) of cytoplasmic versus nuclear cellular lysates of GFP+ Linlow cells transduced with MycWT,MycP59Q and MycT58N vectors. The top bands represent MYC and the lower bands loading controls (ACTIN for cytoplasmic fraction and ORC2 for nuclear fraction). The bars represent average ± SD of MBI MYCMUT protein abundance in the nucleus and cytoplasmic fractions relative MYCWT (n = 3).
Data from T2-FLAIR Mismatch Sign Predicts DNA Methylation Subclass and CDKN2A/B Status in IDH-Mutant Astrocytomas
Authors: Lee Matthew D. , Jain Rajan , Galbraith Kristyn , Chen Anna , Lieberman Evan , Patel Sohil H. , Placantonakis Dimitris G. , Zagzag David , Barbaro Marissa , Guillermo Prieto Eibl Maria del Pilar , Golfinos John G. , Orringer Daniel A. , Snuderl Matija
Published: August 2024

AbstractPurpose:
DNA methylation profiling stratifies isocitrate dehydrogenase (IDH)-mutant astrocytomas into methylation low- and high-grade groups. We investigated the utility of the T2-fluid-attenuated inversion recovery (T2-FLAIR) mismatch sign for predicting DNA methylation grade and cyclin-dependent kinase inhibitor 2A/B (CDKN2A/B) homozygous deletion, a molecular biomarker for grade 4 IDH-mutant astrocytomas, according to the 2021 World Health Organization classification.
Experimental Design:
Preoperative MRI scans of IDH-mutant astrocytomas subclassified by DNA methylation profiling (n = 71) were independently evaluated by two radiologists for the T2-FLAIR mismatch sign. The diagnostic utility of T2-FLAIR mismatch in predicting methylation grade, CDKN2A/B status, copy number variation, and survival was analyzed.
Results:
The T2-FLAIR mismatch sign was present in 21 of 45 (46.7%) methylation low-grade and 1 of 26 (3.9%) methylation high-grade cases (P < 0.001), resulting in 96.2% specificity, 95.5% positive predictive value, and 51.0% negative predictive value for predicting low methylation grade. The T2-FLAIR mismatch sign was also significantly associated with intact CDKN2A/B status (P = 0.028) with 87.5% specificity, 86.4% positive predictive value, and 42.9% negative predictive value. Overall multivariable Cox analysis showed that retained CDKN2A/B status remained significant for progression-free survival (P = 0.01). Multivariable Cox analysis of the histologic grade 3 subset, which was nearly evenly divided by CDKN2A/B status, copy number variation, and methylation grade, showed trends toward significance for DNA methylation grade with overall survival (P = 0.045) and CDKN2A/B status with progression-free survival (P = 0.052).
Conclusions:
The T2-FLAIR mismatch sign is highly specific for low methylation grade and intact CDKN2A/B in IDH-mutant astrocytomas.
Data from Urinary Metabolite Diagnostic and Prognostic Liquid Biopsy Biomarkers of Lung Cancer in Nonsmokers and Tobacco Smokers
Authors: Dalal Bhavik , Tada Takeshi , Patel Daxesh P. , Pine Sharon R. , Khan Mohammed , Oike Takahiro , Kanke Yasuyuki , Parker Amelia L. , Haznadar Majda , Toulabi Leila , Krausz Kristopher W. , Robles Ana I. , Bowman Elise D. , Gonzalez Frank J. , Harris Curtis C.
Published: August 2024

AbstractPurpose:
Nonsmokers account for 10% to 13% of all lung cancer cases in the United States. Etiology is attributed to multiple risk factors including exposure to secondhand smoking, asbestos, environmental pollution, and radon, but these exposures are not within the current eligibility criteria for early lung cancer screening by low-dose CT (LDCT).
Experimental Design:
Urine samples were collected from two independent cohorts comprising 846 participants (exploratory cohort) and 505 participants (validation cohort). The cancer urinary biomarkers, creatine riboside (CR) and N-acetylneuraminic acid (NANA), were analyzed and quantified using liquid chromatography–mass spectrometry to determine if nonsmoker cases can be distinguished from sex and age-matched controls in comparison with tobacco smoker cases and controls, potentially leading to more precise eligibility criteria for LDCT screening.
Results:
Urinary levels of CR and NANA were significantly higher and comparable in nonsmokers and tobacco smoker cases than population controls in both cohorts. Receiver operating characteristic analysis for combined CR and NANA levels in nonsmokers of the exploratory cohort resulted in better predictive performance with the AUC of 0.94, whereas the validation cohort nonsmokers had an AUC of 0.80. Kaplan–Meier survival curves showed that high levels of CR and NANA were associated with increased cancer-specific death in nonsmokers as well as tobacco smoker cases in both cohorts.
Conclusions:
Measuring CR and NANA in urine liquid biopsies could identify nonsmokers at high risk for lung cancer as candidates for LDCT screening and warrant prospective studies of these biomarkers.
Data from Apalutamide and Goserelin for Androgen Receptor–Positive Salivary Gland Carcinoma: A Phase II Nonrandomized Clinical Trial, YATAGARASU
Authors: Honma Yoshitaka , Monden Nobuya , Yamazaki Keisuke , Kano Satoshi , Satake Hironaga , Kadowaki Shigenori , Utsumi Yoshitaka , Nakatogawa Tomohiko , Takano Ryo , Fujii Koji , Koroki Yosuke , Aoyama Junya , Ouchi Shohei , Ogawa Tetsuro , McCarthy Sharon , Brookman-May Sabine D. , Mundle Suneel , Li Jinhui , Thaper Daksh , Nagao Toshitaka , Tada Yuichiro
Published: August 2024

AbstractPurpose:
To assess the efficacy and safety of apalutamide plus goserelin for androgen receptor (AR)–positive unresectable or recurrent/metastatic salivary gland carcinoma.
Patients and Methods:
This trial was an open-label, single-arm, multicenter phase II study. Patients with histologically confirmed unresectable or recurrent/metastatic salivary gland carcinoma with AR expression were included. The primary endpoint was the overall response rate (ORR) according to RECIST v1.1 by an independent central radiology review in the first 24 response-evaluable (RE) patients who had been observed at least 24 weeks from study initiation (primary RE patients). The efficacy was to be declared when at least 8 of the 24 primary RE patients responded.
Results:
A total of 31 patients were enrolled. In the first 24 primary RE patients with a median follow-up of 7.4 months, confirmed ORR by independent central radiology review was 25.0% [6/24 patients; 95% confidence interval, 9.8%–46.7%; P = 0.11 (one-sided)], which did not meet the predefined criteria of efficacy. Clinical benefit rate (ORR + rate of stable disease for at least 24 weeks) and median progression-free survival were 50.0% and 7.4 months, respectively. Both median duration of response and overall survival were not reached. Exploratory analyses showed a better ORR of 54.5% (6/11) in patients with AR positivity ≥70% and no history of prior systemic therapy. Grade 3 or higher treatment-emergent adverse events were reported in 35.5% (11/31), which included skin rash, anemia, leukopenia, and cancer pain.
Conclusions:
Although this study did not meet the predefined efficacy criteria, apalutamide plus goserelin showed clinically meaningful efficacy in a subset of patients with AR-positive salivary gland carcinoma and safety consistent with prior experience in prostate cancer.
Data from Oral Estrogen Receptor PROTAC Vepdegestrant (ARV-471) Is Highly Efficacious as Monotherapy and in Combination with CDK4/6 or PI3K/mTOR Pathway Inhibitors in Preclinical ER+ Breast Cancer Models
Authors: Gough Sheryl M. , Flanagan John J. , Teh Jessica , Andreoli Monica , Rousseau Emma , Pannone Melissa , Bookbinder Mark , Willard Ryan , Davenport Kim , Bortolon Elizabeth , Cadelina Gregory , Gordon Debbie , Pizzano Jennifer , Macaluso Jennifer , Soto Leofal , Corradi John , Digianantonio Katherine , Drulyte Ieva , Morgan Alicia , Quinn Connor , Békés Miklós , Ferraro Caterina , Chen Xin , Wang Gan , Dong Hanqing , Wang Jing , Langley David R. , Houston John , Gedrich Richard , Taylor Ian C.
Published: August 2024

AbstractPurpose:
Estrogen receptor (ER) alpha signaling is a known driver of ER-positive (ER+)/human epidermal growth factor receptor 2 negative (HER2−) breast cancer. Combining endocrine therapy (ET) such as fulvestrant with CDK4/6, mTOR, or PI3K inhibitors has become a central strategy in the treatment of ER+ advanced breast cancer. However, suboptimal ER inhibition and resistance resulting from the ESR1 mutation dictates that new therapies are needed.
Experimental Design:
A medicinal chemistry campaign identified vepdegestrant (ARV-471), a selective, orally bioavailable, and potent small molecule PROteolysis-TArgeting Chimera (PROTAC) degrader of ER. We used biochemical and intracellular target engagement assays to demonstrate the mechanism of action of vepdegestrant, and ESR1 wild-type (WT) and mutant ER+ preclinical breast cancer models to demonstrate ER degradation-mediated tumor growth inhibition (TGI).
Results:
Vepdegestrant induced ≥90% degradation of wild-type and mutant ER, inhibited ER-dependent breast cancer cell line proliferation in vitro, and achieved substantial TGI (87%–123%) in MCF7 orthotopic xenograft models, better than those of the ET agent fulvestrant (31%–80% TGI). In the hormone independent (HI) mutant ER Y537S patient-derived xenograft (PDX) breast cancer model ST941/HI, vepdegestrant achieved tumor regression and was similarly efficacious in the ST941/HI/PBR palbociclib-resistant model (102% TGI). Vepdegestrant-induced robust tumor regressions in combination with each of the CDK4/6 inhibitors palbociclib, abemaciclib, and ribociclib; the mTOR inhibitor everolimus; and the PI3K inhibitors alpelisib and inavolisib.
Conclusions:
Vepdegestrant achieved greater ER degradation in vivo compared with fulvestrant, which correlated with improved TGI, suggesting vepdegestrant could be a more effective backbone ET for patients with ER+/HER2− breast cancer.
РЕФОРМА ЕКСТРЕНОЇ МЕДИЧНОЇ ДОПОМОГИ В УКРАЇНІ В КОНТЕКСТІ ВИКЛИКІВ НАДЗВИЧАЙНИХ СИТУАЦІЙ МИРНОГО І ВОЄННОГО ЧАСУ
Authors: Корда М. М. , Гудима А. А. , Цимбалюк Г. Ю. , Мартинюк Л. П. , Федонюк Л. Я. , Ляхович Р. М. , Кіцак Я. М. , Прохоренко О. О.
Published: August 2024

Мета: провести аналіз реалізації реформи екстреної медичної допомоги в Україні в контексті викликів надзвичайних ситуацій мирного і воєнного часу.
Матеріали і методи. Матеріали: нормативні документи щодо реформування діяльності системи екстреної медичної допомоги в Україні, заходи щодо їх реалізації на прикладі діяльності Тернопільського національного медичного університету імені І. Я. Горбачевського МОЗ України. Методи: бібліосемантичний, контент-аналізу, структурно-логічного аналізу.
Результати. Головним завданням реформи екстреної медичної допомоги в Україні стало: знизити смертність та інвалідизацію населення в результаті впливу невідкладних медичних станів і зміцнити довіру громадян України у спроможність держави забезпечити доступну, своєчасну та якісну медичну допомогу у разі раптового погіршення здоров’я через хворобу чи травмування. Для збільшення швидкості реагування на невідкладні стани розроблені і затверджені наказом МОЗ України програми з домедичої допомоги трьох рівнів, порядки надання домедичної допомоги при невідкладних станах, які були уточнені й доповнені з початком війни. Для вдосконалення догоспітальної категоризації викликів у кожному територіальному Центрі екстреної медичної допомоги створено Оперативно-диспетчерську службу. Використовуючи телекомунікаційні мережі, програмні, технічні та інші засоби, оперативно-диспетчерська служба у цілодобовому режимі забезпечує інформаційний супровід надання екстреної медичної допомоги у повсякденному режимі, під час ліквідації наслідків надзвичайної ситуації та під час дії особливого періоду. Для нового розподілу посадових обов’язків у системі екстреної медичної допомоги та зміни у підготовці та перевірці кваліфікації фахівців з 2018 р. впроваджені нові професії: парамедик та екстрений медичний технік, внесено зміни до складу бригад екстреної медичної допомоги, затверджено нові клінічні маршрути пацієнта в невідкладному стані на догоспітальному етапі, в тому числі в ситуаціях із підвищеною загрозою. З 2023 р. впроваджено транзиторну навчальну програму підвищення кваліфікації для лікарів і фельдшерів із медицини невідкладних станів «Екстрена медицина» тривалістю 166 год. Розроблено необхідні навчальні матеріали, у створенні яких активну участь взяли фахівці Тернопільського національного медичного університету імені І. Я. Горбачевського МОЗ України.
Висновки. Останніми роками завдяки реформі екстрена медична допомога в Україні зробила значний поступ уперед, який дозволяє успішно вирішувати виклики мирного і воєнного часу. В цьому процесі є значний внесок співробітників Тернопільського національного медичного університету імені І. Я. Горбачевського МОЗ України.
ПСИХОЛОГІЧНЕ ЗДОРОВ’Я ТА ФАКТОРИ РИЗИКУ НЕІНФЕКЦІЙНИХ ЗАХВОРЮВАНЬ В УЧАСНИКІВ БОЙОВИХ ДІЙ
Authors: Теренда Н. О. , Равлів І. В. , Слободян Н. О. , Трущенкова Л. В.
Published: August 2024

Мета: проаналізувати психоемоційний стан та фактори ризику неінфекційних захворювань учасників бойових дій.
Матеріали і методи. Проведено опитування 155 учасників бойових дій, які проходили лікування на базі КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР. Використано метод опитування та статистичний метод.
Результати. У результаті проведеного дослідження ми виявили вплив рівня освіти та шляху призову на військову службу при вивченні адаптаційних можливостей до травмуючих подій (Міссісіпська шкала), місця проживання при вивченні тривожності (шкала HAD) та шляху призову на військову службу і невживання заспокійливих препаратів при вивченні депресії (шкала HAD).
Серед добровольців переважають наявність вищої освіти, найдовший період участі у бойових діях порівняно з призваними ТЦК та СП, висока частка тютюнокуріння, вживання алкоголю, підвищений рівень артеріального тиску. Стан психологічного здоров’я характеризується вищим рівнем адаптації до травмуючих подій та наявністю у частини опитаних нормальних показників при визначенні тривожності та депресії за шкалою HAD порівняно з групами кадрових військових та призваних через ТЦК та СП, що свідчить про їх вмотивованість. Проте незважаючи на таку ситуацію, у значної частини добровольців були наявні порушення адаптації до травмуючих подій із підозрою на ПТСР, ознаки тривожності та депресії.
Серед військових, призваних ТЦК та СП, переважають середня освіта, висока частка тютюнокуріння, вживання алкоголю, підвищений рівень артеріального тиску, майже половина іноді вживає заспокійливі препарати. У них переважають розлади адаптації та підозра на ПТСР, є високий рівень тривожності та депресії при нижчих, ніж у добровольців, показниках норми при визначенні тривожності та депресії і пограничних станів порівняно із кадровими військовими.
Висновок. Сформовано «портрет» військовослужбовців щодо наявних факторів ризику розвитку неінфекційних захворювань та стану психологічного здоров’я залежно від шляху призову на військову службу.
ВПЛИВ СПОСОБУ ЖИТТЯ ТА ХАРЧУВАННЯ НА СТАН ЗДОРОВ'Я ХВОРИХ НА АВТОІМУННИЙ ТИРЕОЇДИТ
Authors: Метельська О. Б. , Лотоцька О. В.
Published: August 2024

Мета: дослідити вплив способу життя і харчування на стан здоров’я хворих на автоімунний тиреоїдит (АІТ).
Матеріали і методи. Дослідження ефективності застосування дієтотерапії в комплексному лікуванні хворих на АІТ складалося з таких етапів, як: оцінка вихідних даних та анкетування; апробація програми харчування протягом 3 місяців; формування висновків. У дослідженні взяли участь 40 осіб, з них 36 жіночої статті і 4 – чоловічої, хворих на АІТ, віком від 25 до 52 років. Використано бібліографічний, соціологічний, антропометричний, аналітичний та статистичний методи.
Результати. Встановлено, що до корекції харчування у 47,5 % було виявлено первинну лактазну недостатність, та ще у 40 % – вторинну. Офіційно целіакія була підтверджена в 1 особи, у 12,5 % були виявлені підвищені специфічні IgE до пшениці, ще у 37,5 % – підвищені антитіла IgG і IgА до гліадину. У 87 % осіб була недостатність або дефіцит вітаміну D. Вживання впродовж трьох місяців середземноморської дієти з індивідуальними модифікаціями позитивно вплинуло на стан пацієнтів. Кількість осіб з ІМТ 25–29,9 (зайва вага) зменшилася з 70 до 28 %, а понад 30 (ожиріння) – з 18 до 5 %. Покращенню самопочуття в осіб досліджуваної групи також сприяли збільшення фізичної активності та нормалізація сну. У більшості зникли такі симптоми, як швидка стомлюваність, слабкість, відчуття тривожності, тахікардія, тиснення в ділянці шиї та клубок у горлі. Все це, у свою чергу, зменшило в учасників досліджуваної групи схильність до стресових та тривожних станів і спонукало до відмови від тютюнокуріння та електронних сигарет.
Висновки. Проведені нами дослідження свідчать, що в комплексному лікуванні хворих на АІТ, окрім медикаментозного лікування, необхідно рекомендувати низку компонентів, таких, як: збалансоване харчування, здоровий сон, відмова від шкідливих звичок, адекватний питний режим, усунення стресових станів, фізична активність, компенсація дефіцитних станів, у тому числі вітаміну D, селену тощо. Усі учасники повідомляли про помітні позитивні зміни вже протягом трьох місяців після зміни харчових звичок та режиму, що було підтверджено позитивною динамікою у лабораторних дослідженнях на ТТГ та антитіла.
ЗМІНА ОЦІНКИ ВАЖЛИВОСТІ УНІВЕРСАЛЬНИХ КОМПЕТЕНЦІЙ ВИПУСКНИКАМИ МЕДИЧНОГО ЗАКЛАДУ ВИЩОЇ ОСВІТИ. ПОВТОРНЕ ДОСЛІДЖЕННЯ ЧЕРЕЗ 14 РОКІВ
Authors: Шинкар О. В.
Published: August 2024

Мета: з’ясування змін в оцінці важливості універсальних компетенцій випускниками медичного ЗВО через 14 років, виявлення основних тенденцій, нових потреб для обґрунтування шляхів їх забезпечення.
Матеріали і методи. Проведене анкетне опитування випускників ДНМУ в 2009–2010 і 2023 роках за європейською методикою, закладеною в проекті “TUNING”. Для опитування першої і другої груп використовувались анкети, які включали 30 універсальних компетенцій, відібраних європейськими експертами в галузі освіти. Респонденти оцінювали їх важливість за 4-бальною шкалою.
Результати. За результатами опитування, випускники в 2023 р. 24 компетенції вважають більш значущими, ніж випускники в 2009–2010 рр. За середньою оцінкою, в 2009–2010 рр. перші місця займали такі компетенції: здатність застосовувати знання на практиці (3,58), прагнення до успіху (3,56), турбота про якість (3,53). В 2023 р. пріоритети змінились і найбільші оцінки мали здатність працювати самостійно (3,94), робота в команді (3,81). На третьому місці залишилася турбота про якість (3,78).
При порівнянні середніх оцінок найбільша різниця була виявлена щодо таких компетенцій, як: елементарні навички роботи з компʼютером – 21 %, здатність працювати самостійно – 14,2 %, планування й управління часом – 12,4 %, прихильність до етичних цінностей – 12,1 %, робота в команді – 11,7 %, прийняття відмінностей і мультикультурності – 10,9 %, розуміння культури і звичаїв інших країн – 9,5 %.
Було порівняно оцінку важливості компетенції для професійної діяльності і її забезпечення навчанням випускниками в 2023 р. Найбільші відмінності мають елементарні навички роботи з компʼютером – на 42,5 %. На друге місце за різницею між потребою і набуттям під час навчання респонденти поставили знання другої мови (19,3 %). Як можна бачити, на перше місце вийшла компетенція, задовольнити набуття якої під час навчання не так вже й складно. Майже те саме і зі знанням другої мови. Необхідно лише вчасно переглядати зміст і якість викладання відповідних предметів.
Висновки. Виявлено нові тенденції в оцінці універсальних навичок випускниками медичного закладу вищої освіти, їх очікування від навчання обґрунтовує перегляд змісту і якості навчання деяких предметів. На перші два місця soft skills, з яких наразі випускники медичного ЗВО хотіли б більшої підготовки, вийшли елементарні навички роботи з компʼютером, знання другої мови.
АНАЛІЗ КЛІНІКО-ІНСТРУМЕНТАЛЬНИХ І ЛАБОРАТОРНИХ ПАРАМЕТРІВ ПАЦІЄНТІВ ІЗ АРТЕРІАЛЬНОЮ ГІПЕРТЕНЗІЄЮ У КОМОРБІДНОСТІ З ХРОНІЧНИМ ПАНКРЕАТИТОМ
Authors: Бабінець Л. С. , Семенюк П. П.
Published: August 2024

РЕЗЮМЕ. Висока медико-соціальна значимість артеріальної гіпертензії (АГ), а також її ускладнень і частих коморбідних станів, до яких належать ураження шлунково-кишкового тракту (ШКТ) і підшлункової залози (ПЗ) у вигляді хронічного панкреатиту (ХП), визначає актуальність подальших наукових досліджень з цієї проблеми.
Мета дослідження – провести оцінку факторів ризику, показників добового моніторингу і профілю артеріального тиску, внутрішньосерцевої гемодинаміки (за даними ЕхоКГ), товщини комплексу інтима-медіа (за даними сонографії сонних артерій) і ліпідограми пацієнтів з гіпертонічною хворобою у поєднанні з хронічним панкреатитом.
Матеріал і методи. Провели аналіз медичної документації 65 пацієнтів із 2–3 ступенями АГ, II стадії АГ із супутнім ХП, а також 25 пацієнтів з АГ без ХП. Структурно-функціональні особливості лівого шлуночка та масу міокарда лівого шлуночка визначали за допомогою двомірного ехокардіоскопічного доплерографічного обстеження на апараті BIOMEDICA (США) за стандартною методикою із використанням датчика 3,5 МГц.
Результати. При артеріальній гіпертензії у коморбідності з ХП більш значимою була кількість пацієнтів із супутнім тютюнопалінням на 18,2 %, із впливовістю стресового фактора – на 13,8 %, із частим вживанням алкоголю – на 21,8 %, із порушеннями ритму – на 11,1 % (p<0,05).
Було констатовано, що наявність у пацієнтів з артеріальною гіпертензією хронічного панкреатиту ускладнювала клінічний перебіг захворювання (вищий середньодобовий рівень САТ на 4,17 %, ДАТ – на 2,97 % і ЧСС – на 11,54 %, p<0,05).
Висновки. Коморбідність АГ і ХП супроводжувалась більш значним порушенням внутрішньосерцевої гемодинаміки (за збільшенням ехокардіографічних параметрів кінцево-діастолічного і кінцево-систолічного об’ємів, кінцево-діастолічного і кінцево-систолічного розмірів відповідно на 8,25 %, 5,58 %, 4,54 %, 6,80 %, потовщенням задньої стінки лівого шлуночка на 16,18 % і міжшлуночкової перетинки на 9,76 % у порівнянні з такими при ізольованій артеріальній гіпертензії (p<0,05)), прогресуванням атеросклерозу (за порушенням ліпідограми (збільшенням рівня холестерину на 11,32 % і тригліцеридів на 29,17 %, зниженням ліпопротеїдів високої густини на 21,43 %) і збільшенням товщини комплексу інтима-медіа при сонографічному дослідженні сонних артерій на 29,09 % (p<0,001)).
ДОКАЗОВИЙ КОНТЕНТ ЩОДО МЕДИЧНОЇ ПОМИЛКИ У ВИКЛАДАННІ ДИСЦИПЛІНИ «ЗАГАЛЬНА ПРАКТИКА – СІМЕЙНА МЕДИЦИНА»
Authors: Бабінець Л. С. , Галабіцька І. М. , Махніцька І. В.
Published: August 2024

РЕЗЮМЕ. Важливе місце у підготовці спеціалістів із загальної практики – сімейної медицини займає контент щодо медичної помилки у загальнолікарській практиці.
Мета дослідження – вивчити особливості стану проблеми медичної помилки у підготовці спеціалістів із загальної практики – сімейної медицини.
Матеріал і методи. Проаналізовано доказовий контент щодо медичної помилки у викладанні дисципліни «Загальна практика – сімейна медицина».
Результати. Частота діагностичних помилок у загальнолікарській практиці або ситуацій, коли клініцист має всю інформацію, необхідну для встановлення діагнозу, але все ж ставить неправильний діагноз, становить 15 %. Діагностичні помилки у сфері сімейної медицини пов’язані з великим навантаженням і потоком пацієнтів. Діагностичні помилки частіші, ніж інші види помилок, проте вважається, що більшості з них можна запобігти. Дослідження виявляють три основні причини: прогалини в знаннях, неправильне тлумачення результатів діагностичних тестів, когнітивне спотворення.
Висновки. Напрацьовано низку стратегій уникнення медичних помилок. Найвідомішими є такі: анамнез і фізикальний огляд; список проблем і диференцйна діагностика; мнемоніка та контрольні списки; червоні прапорці та стратегія виключення найгіршого сценарію; прицільне тренування клінічного мислення та людського фактор.
Аналіз нейром’язових та оклюзійних характеристик зубощелепного апарату в пацієнтів за допомогою методу електроміографії із застосуванням приладу TEETHAN
Authors: Прощенко Н. С. , Прощенко А. М.
Published: August 2024

Резюме. Усунення симптомів патології прикусу та причин їх виникнення відображаються не лише на самопочутті пацієнта, а й на довговічності виконаних лікарем-стоматологом-ортопедом реставрацій та конструкцій. Об’єктивний аналіз змін збоку функціонального стану жувальних м’язів до та після стоматологічних втручань дозволяє точніше оцінювати початковий стан при плануванні відновлення та контролю за проведеним лікуванням (прямі та непрямі реставрації, імплантація, ортодонтичне лікування).
Мета дослідження – провести аналіз нейром’язових та оклюзійних характеристик зубощелепного апарату (ЗЩА) у пацієнтів за допомогою методу електроміографії із застосуванням приладу TEETHAN.
Матеріали і методи. Було виконано клінічне та лабораторне обстеження пацієнтів із дефектами коронкової частини зуба до протезування та 6 місяців після протезування. З них: запротезованих незнімними конструкціями, виготовленими лабораторним шляхом, – 80 (48,5 %) пацієнтів та цифровим – 85 (51,5 %) осіб. Загальна кількість пацієнтів із дефектами коронкової частини на верхній щелепі склала 84 (50,9 %) особи та на нижній щелепі – 81 (49,1 %). З них – 85 (48,5 %) жінок та 80 (51,5 %) чоловіків. Для повної діагностики проводили для планування та контролю за лікуванням на апараті TEETHAN інформацію про стан основних м’язів, що відповідають за змикання зубів; статистичні методи.
Результати досліджень та їх обговорення. У 45 (27,3 %) пацієнтів першої групи після протезування результати TEETHAN були у нормі. Через 6, 12 місяців після протезування в осіб першої групи були наступні результати TEETHAN: (POC MASSETER – 84,15 %, POC TEMPORALIS – 89,98 %, TORSION – 92,13 %, BАR – 85,84 % А – (N. 90<(%)<100), IMPACT – 97,87 % (N. 85<(%)<115), ASIM – 7,62 %. У другій групі через 12 місяців: у 7 (17,5 %) пацієнтів після протезування на апараті TEETHAN ми зафіксували незначні зміни (POC TEMPORALIS – 89,98 %, POC MASSETER – 84,15 %, TORSION – 92,13 %, BАR – 85,84 % А – (N. 90<(%)<10), IMPACT – 97,87 % (N. 85<(%)<115), ASIM – 7,62 %).
Висновки. Встановлено зв’язок між порушенням оклюзійно-артикуляційного балансу через 6 місяців після протезування пацієнтів із повним контрольованим оклюзійним навантаженням із застосуванням вінірів і штучних коронок за цифровим протоколом (прескераміка, діоксид цирконію), функціональна здатність нейром’язового компонента ЗЩА відновлено на 79,4 % та при протезуванні мостоподібними конструкціями, виготовленими за цифровим протоколом, даний відсоток відновлення функційної здатності склав відповідно 58,9 та 64,3 %. Проаналізовані ускладнення та обґрунтований алгоритм лікування пацієнтів із даною патологією, результатами дослідження є адаптація жувального апарату до нової міжальвеолярної висоти й оклюзійно-артикуляційних співвідношень між щелепами, що дозволяє спрямувати дії лікаря на необхідні лікувальні кроки.
РОЛЬ НЕТЕХНІЧНИХ НАВИЧОК ПІД ЧАС ВИВЧЕННЯ ДИСЦИПЛІНИ «ЕКCТРЕНА ДОПОМОГА ПРИ ТРАВМАХ» ПАРАМЕДИКАМИ
Authors: Денисюк Ю. А. , Черватюк А. М. , Цимбалюк Г. Ю. , Джавадова Н. А.
Published: August 2024

Вступ. Надання допомоги при травмах потребує розвинених у фахівців екстреної медичної допомоги нетехнічних навичок, що забезпечить зниження смертності у травмованих пацієнтів. Тому в сучасній вищій освіті актуальним є питання про перенесення уваги з технічних аспектів навчального процесу на важливість командної взаємодії, ефективної комунікації та формування в майбутніх парамедиків нетехнічних навичок.
Мета роботи – визначити роль нетехнічних навичок під час вивчення дисципліни «Екстрена допомога при травмах», обґрунтувати їх ефективність щодо засвоєння конкретних навичок та компетентностей у разі надання екстреної медичної допомоги травмованому, доцільність упровадження цих навичок для урізноманітнення навчального процесу, активізації пізнавальної діяльності, розширення сфери інтересів здобувачів вищої освіти Тернопільського національного медичного університету імені І. Я. Горбачевського МОЗ України.
Основна частина. У галузях з підвищеним ризиком, таких, як охорона здоров’я, ключову роль відіграють нетехнічні навички. Вони включають соціальні, когнітивні та особистісні навички. Протягом останніх років в Україні спостерігають зміну традиційного навчання на симуляційне, що передбачає інтеграцію командної роботи і нетехнічних навичок у навчальний процес. При навчанні парамедиків необхідно враховувати, як функціонують успішні команди, брати до уваги потреби студентів та їх попередній досвід роботи в командах перед упровадженням навчальних програм. Для якісного відпрацювання роботи в команді необхідно використовувати високореалістичні сценарії за умов психологічної безпеки та, обов’язково, з проведенням дебрифінгу після сценарію. Симуляції у навчанні не лише сприяють підвищенню лідерських якостей, упевненості та загальної ефективності команди, але й підвищують безпеку пацієнтів, створюючи захищені умови для практики і поліпшуючи психологічну безпеку, що допомагає парамедикам ефективно управляти стресом і готуватися до критичних ситуацій.
Висновки. Оцінювання і тренування нетехнічних навичок при навчанні парамедиків сприяє розвит­ку командного мислення, вміння слухати та враховувати альтернативну точку зору, а також аргументовано висловлювати свою думку і швидко приймати професійні рішення. Розвинені нетехнічні навички дозволяють підвищити якість екстреної медичної допомоги при травмах, що є позитивним як для фахівців екстреної медичної допомоги, так і для пацієнтів. Для цього потрібно створити умови при навчанні здобувачів вищої освіти для відпрацювання нетехнічних навичок під час симуляційного навчання.
EDUCATING FUTURE HEALTHCARE PROFESSIONALS: TEACHING THE ELECTIVE COURSE “CELL TECHNOLOGIES IN MEDICINE”
Authors: Dovgalyuk A. I. , Nebesna Z. M. , Redko O. S.
Published: August 2024

Significant progress in biomedical science over the past decades has led to the rapid development of regenerative medicine. Skillful use of the therapeutic potential of stem cells creates opportunities for treating a range of previously untreatable diseases. Today, the number of regenerative medicine centers is constantly increasing worldwide. Regenerative medicine is rightfully considered the medicine of the future. To provide students with the opportunity to master advanced scientific knowledge in this field, the elective course “Cell Technologies in Medicine” was developed at I. Horbachevsky Ternopil National Medical University. This article is dedicated to analyzing the content of this course and the experience of teaching it to the students of Training Program “General Medicine”, specialty 222 “Medicine”. The aforementioned elective course includes 20 hours of training sessions and 70 hours of independent student work. It consists of 10 comprehensive topics covering various aspects of cell technologies, gene therapy, transplantation, bioengineering, and their applications in medicine. Based on a retrospective analysis of elective course data, it is evident that this subject has experienced a significant rise in popularity among students, as indicated by the steady annual increase in the number of students choosing to study “Cell Technologies in Medicine”. This trend underscores the growing recognition of the course relevance and attractiveness, highlighting its effectiveness in imparting valuable scientific knowledge and practical skills to future medical professionals. The course curriculum is built on a competency-based approach to education and aims to engage students in innovative activities and develop their critical thinking skills through a combination of training sessions and the use of online resources. Feedback from students has been predominantly positive, attesting to the elective course ability to provide comprehensive insights into advanced cell technologies and their application in modern clinical practice. In the future, our research efforts will focus on exploring opportunities for collaboration and knowledge exchange with other universities, both national and international, to further enhance medical education in the field of regenerative medicine. The current possibility for students to create their individual educational trajectories through the elective component paves the way for forming a new generation of qualified and highly knowledgeable medical professionals.
INFLUENCE OF DOXORUBICIN ON THE DEVELOPMENT OF OXIDATIVE-NITROSATIVE STRESS IN THE LIVER OF RATS UNDER CONDITIONS OF CHRONIC ALCOHOLIC HEPATITIS
Authors: Mykytenko A. O. , Akimov O. Y. , Neporada K. S.
Published: August 2024

Introduction. Chronic alcohol consumption leads to oxidative-nitrosative liver injury, which induces the release of cytokines and growth factors, leading to activation of hepatic stellate cells and fibrosis. Modern studies have revealed a close connection between AMP-activated protein kinase and fibrogenesis.
The aim of the study – to determine the effect of inhibition of AMP-activated protein kinase by the administration of doxorubicin on the development of oxidative-nitrosative stress in the liver of rats under conditions of long-term administration of ethanol.
Research Methods. Experiments were performed on 24 white, sexually mature male Wistar rats, weighing 180-220 g. Chronic alcoholic hepatitis was modeled by the method of forced intermittent alcoholization according to Yu.M. Stepanov (2017). Doxorubicin was administered at a dose of 1.25 mg/kg IV 4 times a week throughout the experiment, which lasted 63 days. The activity of NO-synthase isoforms, the concentration of nitrite and peroxynitrite, the activity of arginase, superoxide dismutase and catalase, the concentration of malondialdehyde, oxidation-modified proteins, nitrosothiols and sulfide anion, and the production of superoxide anion were determined in the homogenate of the liver of rats. The significance of the differences was assessed by the Mann-Whitney U-test at p<0.05.
Results and Discussion. Administration of doxorubicin under the conditions of chronic alcoholic hepatitis modeling reduced the activity of the inducible isoform of NO-synthase by 4 times, the activity of superoxide dismutase by 1.95 times and increased the activity of catalase by 1.77 times in the liver of rats compared to chronic alcoholic hepatitis. Under these conditions, the concentration of malonic dialdehyde in the liver increased by 1.71 times, the production of superoxide anion radical increased by 1.3 times, the concentration of peroxynitrite increased by 1.9 times, sulfide anion decreased by 2.11 times, while OMP in the liver of rats decreased by 1.98 times compared to chronic alcoholic hepatitis.
Conclusion. Administration of doxorubicin against the background of chronic alcoholic hepatitis limits the oxidative modification of liver proteins and the production of nitric oxide from the inducible isoform of NO-synthase.
РОЗРОБКА МЕТОДІВ ІЗОЛЮВАННЯ ПРОПРАНОЛОЛУ ГІДРОХЛОРИДУ З БІОЛОГІЧНОГО МАТЕРІАЛУ
Authors: Горлачук Н. В. , Кліменчук А. А.
Published: August 2024

Вступ. Захворювання серцево-судинної системи посідають одне з перших місць серед захворювань у світі. В Україні 64 % смертей припадають на захворювання серцево-судинної системи. В їх лікуванні використовують препарати різних груп: β-адреноблокатори, інгібітори ангіотензинперетворювального ензиму, діуретики, антагоністи кальцію, периферичні вазодилататори і нітрати. Пропранолол гідрохлорид був одним із перших β-адреноблокаторів, які відкрили вчені, тому лікарі давно призначають його своїм пацієнтам і знають його переваги та недоліки. Він залишається своєрідним “еталоном” для оцінки ефективності та безпеки нових β-адреноблокаторів, які розробляють.
Мета дослідження – розробити методи ізолювання пропранололу гідрохлориду з біологічного матеріалу.
Методи дослідження. Під час дослідження використовували пропранолол гідрохлорид, виділений з таблеток “Анаприлін” (ФК “Здоров’я”), що містив 40,0 мг пропранололу в таблетці у вигляді 38,6 мг пропранололу гідрохлориду (чистоту отриманої субстанції підтверджували методами тонкошарової хроматорафії, УФ-спектрофотометрії).
Результати й обговорення. УФ-спектри досліджуваної речовини мали максимуми світлопоглинання при довжині хвилі 293±2, а за характером світлопоглинання збігалися з УФ-спектром стандартного розчину пропранололу гідрохлориду в 96 % розчині етанолу. Кількісне визначення проводили за рівнянням калібрувального графіка – у = 0,2161х – 0,0239, коефіцієнт кореляції (R2)=0,9997. Розроблені методики дозволили ізолювати пропранолол гідрохлорид за методами О. О. Васильєвої – (26,01±1,67) %, Стаса – Отто – (46,04±2,24) %, І. Сшеджинського – (67,22±3,16)%.
Висновки. Визначено ефективні умови пробопідготовки пропранололу гідрохлориду з біологічного матеріалу методом УФ-спектрофотометричного визначення. Отримані результати мають практичне значення для створення алгоритму токсикологічного дослідження біологічних об’єктів на наявність досліджуваного препарату.
Endothelium as a Source of Cardiovascular Toxicity From Antitumor Kinase Inhibitors
Authors: Travers Richard J. , Stepanian Alec , Jaffe Iris Z.
Published: August 2024

Kinase inhibitors (KIs) targeting oncogenic molecular pathways have revolutionized cancer therapy. By directly targeting specific tumor-driving kinases, targeted therapies have fewer side effects compared with chemotherapy. Despite the enhanced specificity, cardiovascular side effects have emerged with many targeted cancer therapies that limit long-term outcomes in patients with cancer. Endothelial cells lining all blood vessels are critical to cardiovascular health and are also exposed to circulating levels of systemic anticancer therapies. Both on- and off-target perturbation of signaling pathways from KIs can cause endothelial dysfunction, resulting in cardiovascular toxicity. As such, the endothelium is a potential source, and also a therapeutic target for prevention, of cardiovascular toxicity. In this review, we examine the evidence for KI-induced endothelial cell dysfunction as a mechanism for the cardiovascular toxicities of vascular endothelial growth factor inhibitors, BCR-Abl (breakpoint cluster region-Abelson proto-oncogene) KIs, Bruton tyrosine inhibitors, and emerging information regarding endothelial toxicity of newer classes of KIs.
Discordance Analysis of VLDL-C and ApoB in UK Biobank and Framingham Study: A Prospective Observational Study
Authors: Bilgic Selin , Pencina Karol M. , Pencina Michael J. , Cole Justine , Dufresne Line , Thanassoulis George , Sniderman Allan D.
Published: August 2024

BACKGROUND:

Recent observational and Mendelian randomization analyses have reported significant effects of VLDL-C (very-low density lipoprotein cholesterol) on risk that is independent of ApoB (apolipoprotein B). We aim to determine the independent association of VLDL-C and ApoB with the risk of new onset cardiovascular events in the UK Biobank and Framingham Heart Study cohorts.

METHODS:

We included 294 289 UK Biobank participants with a median age of 56 years, 42% men, and 2865 Framingham Heart Study participants (median age, 53 years; 47% men). The residual resulting from regressing VLDL-C on ApoB expresses the portion of VLDL-C not explained by ApoB, while the residual from regressing ApoB on VLDL-C expresses the portion of ApoB not explained by VLDL-C. Cox proportional hazards models for atherosclerotic cardiovascular disease incidence were created for residual VLDL-C and residual ApoB. Models were analyzed with and without high-density lipoprotein cholesterol (HDL-C). Furthermore, we investigated the independent effects of VLDL-C after accounting for ApoB and HDL-C and of HDL-C after accounting for ApoB and VLDL-C.

RESULTS:

In the UK Biobank, ApoB was highly correlated with VLDL-C (r=0.70;
P
<0.001) but weakly negatively correlated with HDL-C (r=−0.11;
P
<0.001). The ApoB residual and the VLDL-C residual were significantly associated with new-onset atherosclerotic cardiovascular disease (hazard ratio [HR], 1.08 and 1.05, respectively;
P
<0.001). After adjusting for HDL-C, the ApoB residual remained similar in magnitude (HR, 1.10;
P
<0.001), whereas the effect size of the VLDL-C residual was reduced (HR, 1.02;
P
=0.029). The independent effect of HDL-C (after accounting for ApoB and VLDL-C) remained robust (HR, 0.86;
P
<0.0001), while the independent effect of VLDL-C (after accounting for ApoB and HDL-C) was modest (HR, 1.02;
P
=0.029). All results were consistent in the Framingham cohort.

CONCLUSIONS:

When adjusted for HDL-C, the association of VLDL-C with cardiovascular risk was no longer clinically meaningful. Our residual discordance analysis suggests that adjustment for HDL-C cannot be ignored.