bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
Speech Perception Outcomes with the Anatomy-Based Fitting Map among Experienced, Adult Cochlear Implant Users: A Longitudinal Study
Authors: Wangchuk Pelden , Umat Cila , Chong Foong Yen , Zaki Faizah Mohd , Abdullah Asma
Published: November 2024

Introduction: Anatomy-based fitting (ABF), a relatively new technique for cochlear implant (CI) programming, attempts to lessen the impact of the electrode insertion location-related frequency-to-place mismatch (FPM). This study aimed to compare vowels and consonant perception in quiet and in noise among experienced adult CI users using the ABF and the regular, conventional-based fitting (CBF) map (pre-ABF) over 6 months. Methods: Nine ears from eight experienced adult CI users were included in the experimental and longitudinal research. Using surgical planning software called Otoplan, postoperative computed computed tomography scans were used to determine the locations of intracochlear electrodes and their angle of insertion. The anatomy-based frequency bands were produced by Maestro 9.0 CI fitting software using the Otoplan data. Nonsense syllables with consonant-vowel-consonant (CVC) recognition scores in quiet and noise (+5 dB SNR) were compared at baseline, 3, and 6 months after ABF. The vowels involved were /a, i, u/, while the consonants were voiced /b, d, g/ and voiceless /p, t, k/ plosives. Speech pieces were presented at 30 dB SL in a sound-treated room through a loudspeaker positioned at 0° azimuth. Results: On average, the ABF maps shifted center frequency ranging from 0.46 semitones (0.04 octave) at (E12) to 23.94 semitones (1.99 octave) at (E1) as compared to the CBF maps. The mean vowel and consonant identification scores in quiet and in noise were significantly higher in ABF than in CBF (p < 0.05) with a large effect size and the trend of improvement was seen with time. Voiced consonants had better scores than the voiceless consonants. Conclusion: The results demonstrated improved perception of vowels and consonants, particularly for sounds containing voicing cues after using the ABF maps. The results also suggested that ABF could be more effective for voice detection in noise. Overall, the findings indicate that correcting place mismatch with an ABF map may improve speech perception, at least among experienced adult CI users.
Modern Family: An Ethical Justification for System-Led Contact of Relatives Eligible for Cascade Screening in the United States
Authors: Bonini Katherine E. , Smith Hadley Stevens , Bonkowski Emily S. , Berkman Benjamin E. , Jamal Leila
Published: November 2024

Background: Though genomic science has rapidly advanced, efforts to demonstrate the population-level utility of genomics have been slow to follow. It has long been argued that the family is an important unit of significance in genomics, yet it has been challenging to address this in clinical care. This is apparent in how hospital administrators and clinicians in the United States typically approach cascade screening, the process of notifying and offering genetic testing to at-risk relatives of a patient with a hereditary condition. The most common notification approach is proband-led contact, in which the index patient is responsible for communicating a health risk to their relatives. This model has been associated with suboptimal outcomes. In contrast, recent research has shown that system-led contact, in which healthcare or public health institutions initiate communication to relatives with the proband’s consent, has been associated with increased clinical utility and acceptability. Summary: With the needs of hospital administrators and clinicians in mind, we revisit normative questions about the appropriate way to notify relatives about their potentially elevated risk of developing an actionable disease. We review evidence demonstrating that system-led direct contact of relatives is feasible and acceptable. We further argue that system-led contact of relatives eligible for cascade screening is ethically justified if these programs are designed with public input, have an opt-out provision, and are implemented for conditions that meet specific criteria which we propose in this article. Key Messages: In this article, we emphasize the usefulness of public health ethics frameworks to inform the design of system-led contact programs. Beyond this, we make the case that such programs are necessary to realize the population utility of genomic medicine equitably.
One-Step Leaping Evolution from an Autosomal Pair to the Heteromorphic Sex Chromosomes
Authors: Miura Ikuo , Shams Foyez , Ezaz Tariq , Ogata Mitsuaki
Published: November 2024

Background: Sex chromosomes evolve from an autosomal pair after the acquisition of a sex-determining gene. The primary sex chromosomes are homomorphic in both sexes and often undergo heteromorphism in either sex (XY in males or ZW in females) in association with chromosome rearrangements such as inversion, which creates a non-recombining region, called a stratum. Then, multiple strata may form by sequential inversions and extend the non-recombining region, where gene divergence accelerates, and degeneration of the Y or W chromosome progressively occurs. Summary: In contrast to the conventional theory, we propose a shortcut in heteromorphic sex chromosome evolution, where an autosomal pair directly evolves into a heteromorphic sex chromosome pair. We illustrate this with two frog cases where Y chromosome or autosome, which is morphologically inverted, was introgressed from another species through interspecific hybridization, instantly forming a new heteromorphic sex chromosome pair. This event resulted in a distinct non-recombining region immediately after hybridization. Key Messages: The introduction of an inverted chromosome from a different species may be associated with benefits in morphology, breeding behavior, hybrid viability, sex determination, and recovery of the sex ratio of the hybrids. We discuss the molecular mechanisms driving preferential mutations in the introduced, inverted chromosome through interspecific hybridization.
ПОЄДНАННЯ АНТИБІОТИКІВ І БАКТЕРІОФАГІВ ДЛЯ БОРОТЬБИ З АНТИБІОТИКОРЕЗИСТЕНТНИМИ МІКРООРГАНІЗМАМИ
Authors: Широбоков В. П. , Понятовський В. А.
Published: November 2024

Незважаючи на те, що антибіотики на сьогодні є основним методом боротьби з бактерійними інфекціями, швидка поява та поширеність антибіотикорезистентності викликає інтерес до альтернативних та допоміжних антимікробних стратегій. Особливо це стосується інфекцій, спричинених MDR, PDR та XDR мікроорганізмами. В останні десятиліття були здійснені дослідження бактеріофагів (фагів) і антибіо­тиків окремо або в комбінації як в умовах in vitro, так і in vivo. Представлені в огляді матеріали свідчать про синергізм дії фагів та антибіотиків при комбінованому їх застосуванні, хоча в деяких експериментах зафіксовано індиферентну дію і, навіть, антагонізм між фагами та антибіотиками. Перспективними є стратегії використання комбінації фаги-антибіотики у біоплівках, включаючи дозрілі їх форми.
МАРКЕРИ ЗАПАЛЕННЯ ПРИ ТУБЕРКУЛЬОЗІ ТА ВІЛ-ІНФЕКЦІЇ
Authors: Сагайдак Т. К. , Скороходова Н. О.
Published: November 2024

Мета роботи – проаналізувати маркери запалення для покращення діагностики та прогнозу лікування хворих на туберкульоз на фоні ВІЛ-інфекції.
Аналіз даних літератури показав, що частими біомаркерами, які асоціюються з тяжким ступенем туберкульозу, є протизапальний трансформуючий фактор росту (TGF)-β1 та інтерлейкін (IL)-10. Хронічна імунна активація, спричинена прозапальними цитокінами, такими як IL-1β, супроводжує прогресування ВІЛ, що призводить до пошкодження тканин. Підвищений рівень секреторного інтерлейкіну (sIL)-2R у хворих на туберкульоз свідчить про значний ступінь активації Т-лімфоцитів, що впливає на перебіг захворювання. Мелатонін є модулятором імунітету з подвійною дією. З одного боку, він підвищує захисні властивості організму проти чужорідних тіл, а з другого – модулює тканинні реакції, знижуючи прозапальні та підвищуючи протизапальні рівні цитокінів.
Висновки. Незважаючи на те, що, за результатами огляду літератури, є велика кількість маркерів, які відіграють важливу роль у патогенезі туберкульозу та ВІЛ-інфекції, відомостей про їх роль у поєднані туберкульозу та ВІЛ-інфекції недостатньо. Це питання вимагає подальшого та поглибленого дослідження.
INTEGRATIVE INDICATORS OF ENDOGENOUS INTOXICATION, INFLAMMATORY ACTIVITY, AND SPECIFIC REACTIVITY IN PATIENTS WITH COVID-19
Authors: Svitailo V. S. , Chemych M. D.
Published: November 2024

The aim of the study is to identify changes in blood laboratory parameters, integrative indicators of endogenous intoxication, inflammation, and specific reactivity in patients with coronavirus disease.
Patients and methods. The study included 77 patients with COVID-19, taking into account the inclusion and exclusion criteria. The comparison group consisted of 68 practically healthy people of the corresponding age. Laboratory blood tests were performed, on the basis of which integrative indicators of endogenous intoxication, inflammation and specific reactivity were calculated.
Results. The data of the general blood test showed no significant differences between the patients of the groups, the indicators remained within acceptable limits. A slight inflammatory reaction in patients with COVID-19, especially in the period from 3 to 6 months, is confirmed by an increase in the level of endogenous intoxication (LII, LSI, NLRI, HII) in the group of patients compared to healthy individuals. During the same period, there are signs of activation of the cellular immune system in response to the presence of latent bacterial infection or endogenous intoxication, which is confirmed by a decrease in inflammation activity (LGI, LESRI, CI). Reduced indices of nonspecific reactivity (RC, ILYM, AI) confirmed the activation of the cellular immune system, given the decrease in the number of lymphocytes relative to granulocytes. Changes in integrative indices did not depend on the presence of Long-COVID symptoms. In the period from 12 months after the coronavirus disease, the development of autoimmune processes is possible, since there was a tendency to decrease the indices of endogenous intoxication (NLRI, LSI) simultaneously with an increase in the indices of inflammatory activity (LGI, LESRI, TI) and indices of nonspecific reactivity (RC, Ilymph, AI).
ПОВТОРНА ПРОТИВІРУСНА ТЕРАПІЯ ХРОНІЧНОГО ГЕПАТИТУ С – ОГЛЯД СУЧАСНИХ РЕКОМЕНДАЦІЙ ТА ВИПАДОК З ПРАКТИКИ
Authors: Кондратюк Л. О. , Безродна О. В.
Published: November 2024

Представлений клінічний випадок успішного лікування рецидиву хронічного гепатиту С (ХГС) у пацієнта з цирозом печінки, використовуючи сучасну схему противірусного лікування на основі обстеження на RAS-мутації. Важливо пам’ятати, що хоча частота невдач після ПВТ є нечастим явищем, проте доступ до лікування ХГС у світі зростає і, відповідно, зростатиме кількість пацієнтів із рецидивом, які потребуватимуть повторної противірусної терапії. На сьогодні в Україні доступні сучасні схеми для повторного лікування ХГС як для пацієнтів без цирозу, так і з декомпенсованим цирозом печінки. Динамічне спостереження за хворими з цирозом печінки після етіотропної противірусної терапії (ПВТ) необхідно продовжити навіть після досягнення ними стійкої вірусологічної відповіді через 12 тиж (СВВ12) та 24 тиж лікування (СВВ24). У разі підвищення активності трансаміназ їм слід призначити дослідження на ПЛР до вірусу гепатиту С (ВГС) з метою виключення/підтвердження рецидиву або повторного інфікування ВГС.
КЛАСИЧНИЙ ВИПАДОК ДИТЯЧОЇ РОЗЕОЛИ
Authors: Копча В. С. , Кубішин Т. З.
Published: November 2024

Дитяча розеола – доволі часта герпесвірусна хвороба головно з аерозольним механізмом передачі, яка найчастіше уражає немовлят і малюків до трирічного віку. Характеризується гострим початком з гарячки, яка після нормалізації температури тіла змінюється плямисто-папульозним висипом на обличчі й тулубі, що поширюється на кінцівки. Хвороба завершується формуванням стійкого довічного імунітету. Описано випадок недуги у 18-місячної дитини з класичними проявами цього розповсюдженого, але переважно доброякісного захворювання.
ОЦІНКА ДИНАМІКИ СТАНУ ФАРМАЦЕВТИЧНОЇ ДОПОМОГИ В УКРАЇНІ ТА РЕСПУБЛІЦІ ПОЛЬЩА З ОГЛЯДУ НА ЕКОНОМІЧНУ ДОСТУПНІСТЬ НАСЕЛЕННЯ ДО ЛІКАРСЬКИХ ЗАСОБІВ ТА МЕДИЧНИХ ВИРОБІВ, ВАРТІСТЬ ЯКИХ ПІДЛЯГАЄ ВІДШКОДУВАННЮ
Authors: Коваль В. М. , Кривов’яз О. В. , Кудря В. В.
Published: November 2024

РЕЗЮМЕ. Підвищення економічної та фізичної доступності населення до фармацевтичної допомоги шляхом залучення державного фінансування має важливе значення для розвитку системи охорони здоров’я, особливо для країн з економікою, що розвивається.
Мета – ретроспективне порівняння переліків лікарських засобів і медичних виробів, вартість яких підлягає відшкодуванню в Україні та Польщі у 2023–2024 рр., щодо виявлення загальних тенденцій та встановлення відмінностей.
Матеріал і методи. Аналіз структури Переліків лікарських засобів, харчових продуктів для особливого харчування та виробів медичного призначення, вартість яких підлягає відшкодуванню в Республіці Польща, Реєстрів лікарських засобів, які підлягають реімбурсації за програмою державних гарантій медичного обслуговування населення, здійснювали з застосуванням графічних методів, ретроспективного, порівняльного та контент-аналізу, систематизації та узагальнення.
Результати. Результати проведених досліджень підкреслюють доцільність розширення переліку лікарських засобів, які підлягають реімбурсації за програмою державних гарантій медичного обслуговування населення, не лише за рахунок збільшення номенклатури лікарських засобів (в тому числі комбінованого складу) з включених фармакотерапевтичних груп, але і шляхом забезпечення фізичної та економічної доступності населення до препаратів, що призначаються для лікування опорно-рухового апарата, органів чуттів, сечостатевої системи; статевих гормонів, дерматологічних захворювань.
Висновки. В Україні станом на травень 2024 р. відповідно до чинного законодавства лікарські засоби 6 груп згідно І рівня АТХ-класифікації не підлягають навіть частковому відшкодуванню вартості, тоді як у Республіці Польща 5 груп з них включено до програми медичних гарантій. Крім того, за кількістю торгових назв лікарських засобів та міжнародних непатентованих назв, що підлягають реімбурсації, Перелік, чинний в Республіці Польща, переважає вітчизняний у 10 разів.
АНАЛІЗ ВИДОВОГО СКЛАДУ МІКРООРГАНІЗМІВ ПРИ ДИСБІОЗІ ВАГІНИ ТА ШЛЯХИ ЙОГО КОРЕКЦІЇ
Authors: Михайлишин Г. І. , Волч І. Р. , Климнюк С. І. , Покришко О. В.
Published: November 2024

РЕЗЮМЕ. Зміна видового складу мікробіоти вагіни призводить до розвитку дисбіозу піхви, вагініту, кандидозу та підвищує можливість інфікування такими збудниками як вірус герпесу 2-го типу, вірус папіломи людини, вірус імунодефіциту людини, хламідіями та ін.
Мета – оцінити ефективність терапевтичного ефекту штаму живих Lactobacillus casеi IMB B-7280 при диференційованому лікуванні у жінок з дисбіозом вагіни та дослідити його вплив на відновлення мікробіоти вагіни.
Матеріал і методи. У дослідження було залучено 95 пацієнток репродуктивного віку із клінічними та лабораторними проявами дисбіозу вагіни. Відповідно до цього було сформовано дві групи: перша група (30 жінок) – з нормоценозом, друга група (65 жінок) – з дисбіозом вагіни.
Обстеження включало вивчення видового складу мікробіоти вагіни у досліджуваних групах жінок до та після диференційованого лікування з застосуванням штаму живих Lactobacillus casеi IMB B-7280.
Результати. При аналізі мікробіоти вагіни було виявлено статистично достовірне зниження кількості Lactobacillus spр. у групі жінок із дисбіозом вагіни, у порівнянні з нормоценозом. У 95 % жінок з дисбіозом вагіни після лікування скарги були відсутні, проте у 5 % залишилися скарги на незначні виділення білого кольору. рН вагінальних виділень до лікування у жінок із дисбіозом вагіни коливався від 4,3 до 5,3, при нормі від 3,8 до 4,5. Після лікування цей показник був у межах від 3,8 до 4,2.
Висновки. Для покращення лікування дисбіозу вагіни застосовували комплексну терапію. Внаслідок цього відбулася нормалізація видового складу мікробіти, що в подальшому забезпечить зменшення частоти рецидивів та формування атибіотикорезистентності.
VAC-ТЕРАПІЯ У КОМПЛЕКСНОМУ ХІРУРГІЧНОМУ ЛІКУВАННІ ТА РЕАБІЛІТАЦІЇ КОМБАТАНТІВ ІЗ ВОГНЕПАЛЬНИМИ ПОРАНЕННЯМИ РІЗНОГО ГЕНЕЗУ ТА ЛОКАЛІЗАЦІЇ
Authors: Салайда І. М.
Published: November 2024

РЕЗЮМЕ. Мета – проаналізувати та вивчити проблематику лікування інфікованих ран, глибоких великих ранових дефектів, особливо після вогнепальних уражень, мінно-вибухових ушкоджень, роль VAC-терапії у цьому процесі, значення фізичної реабілітації у відновленні здоров’я учасників бойових дій в Україні із вогнепальними пораненнями різного генезу та локалізації.
Матеріал і методи. У роботі використано бібліосемантичний метод та методи контентного та структурно-логічного аналізу.
Результати. Проведення лікувальних (хірургічних) та реабілітаційних заходів у військовослужбовців із вогнепальними пораненнями різного генезу та локалізації має свої особливості. Ураження супроводжуються утворенням безлічі різноманітних за калібром уламків, які вражають будь-яку частину людського тіла. Металеві сторонні тіла на великій швидкості глибоко проникають у м’які тканини – м’язи, жирову клітковину, паренхіматозні органи, та в скелет. На своєму шляху вони розривають нервові сплетення та судини, ламають кістки, пошкоджують спинний та головний мозок. Поранення кінцівок вирізняються частими ампутаціями та пошкодженнями магістральних судин та крупних нервових гілок. Ушкодження іннервації проявляються парестезіями або ж мають клінічні ознаки невритів. Усе це призводить до величезного фізичного та психологічного навантаження, породжує потужний комбінований морфологічний та психогенний стрес. Після надання первинної медичної допомоги та вузькоспеціалізованого лікування хірургічного характеру (в тому числі і VAC-терапії) у військових шпиталях комбатанти потребують фізичного відновлення та психологічної реабілітації. Це дуже важливе завдання, оскільки військовик, який отримав вогнепальне поранення та психічну травму в результаті бойових дій та не отримав належних реабілітаційних заходів, не здатний в подальшому ефективно вести бойові дії або ж повноцінно повернутися до мирного життя.
Висновки. 1. Унаслідок поранень вогнепального характеру різного генезу та локалізації та наслідків мінно-вибухових травм у комбатантів виникають зміни в фізичному та психічному стані різного ступеня тяжкості. Наслідком дії бойових вогнепальних чинників є морфологічні та функціональні порушення різного характеру, наростання специфічної особистісної дисгармонії, порушення адаптивних механізмів організму. У зв’язку з формуванням в організмі військовиків поєднаної патології зростає потреба в удосконаленні комплексної допомоги та впровадженні нових методик лікування, подальшій реабілітації. Наразі є актуальним створення комплексних високоефективних програм пост-хірургічної фізичної, медичної та психологічної реабілітації постраждалих.

VAC-терапія довела свою спроможність скоротити терміни загоєння ран з меншими ризиками інфікування та більш якісним пролонгованим ефектом. Вона заслуговує на широке впровавдження в клінічну практику медичних закладів як один з інструментів відновлення здоров’я військових та цивільних осіб, що постраждали в результаті воєнних дій на теренах України.
МІКРОБІОМ ТОВСТОЇ КИШКИ ПІСЛЯ ФІЗИЧНОГО НАВАНТАЖЕННЯ
Authors: Бабак С. В. , Малько К. С.
Published: November 2024

РЕЗЮМЕ. Мікробіом кишечника відіграє надзвичайно велику роль у функціонуванні організму, його метаболізмі та гомеостазі. Він досить чутливий до дії багатьох чинників, одним із яких є фізична активність організму. Вплив фізичного навантаження на мікробіоту кишечника наразі мало досліджений. Є окремі дані, що мікробіом товстої кишки змінюється після фізичного навантаження.
Мета роботи – вивчити вплив фізичного навантаження на мікробом товстої кишки (за аналізами калу).
Матеріал і методи. У дослідженні брали участь 7 добровольців чоловічої статі 24–36 років. У звичайному житті досліджувані особи не займаються фізичними вправами, для них характерним є вид харчування – всеїдіння. Волонтерам було запропоновано впродовж 21 доби активно займатись фізичним навантаженням (біг і силові вправи у фітнес-залі). До початку дослідження і після його завершення волонтери здавали кал на визначення мікробіому (у медичній лабораторії DIAGEN, м. Київ). Проводився якісний та кількісний аналіз результатів ПЛР-тесту «МІКРОБІОМ / МЕТАБОЛІЗМ». Дослідження проводили згідно з міжнародними нормами біоетики і законодавства України.
Результати. Виявлено, що фізичні навантаження сприяють значному зростанню загальної бактеріальної маси. Відбувається це, в основному, за рахунок збільшення кількості бактерій – представників корисної мікробіоти.
Виявлено збільшення кількості бактерій роду Prevotella spp., що можна пояснити збільшеним споживанням вуглеводів при зростанні фізичного навантаження. Також зафіксовано збільшення кількості бактерій виду Faecalibacterium prausnitzii у 100 разів (у 7 разів понад норму), яка є найпоширенішою бактерією в кишечнику здорових дорослих людей. У 70 разів зросла також кількість представників виду Bacteroides thetaiotaomicron, який є коменсальним симбіонтом, що живе у кишечнику людей. Збільшилась кількість і корисних бактерій виду Blautia spp.
Висновки. Фізичні навантаження впродовж 21 доби сприяють змінам у мікробіомі товстої кишки (калу). Збільшилась загальна бактеріальна маса, у переважній більшості за рахунок корисних бактерій, таких, як Prevotella spp., Faecalibacterium prausnitzii, Bacteroides thetaiotaomicron, Blautia spp.
КОГНІТИВНІ ПОРУШЕННЯ В ОСІБ, ЩО ПЕРЕБУВАЮТЬ В УМОВАХ КАРАНТИНУ ТА ВИМУШЕНОЇ СОЦІАЛЬНОЇ ІЗОЛЯЦІЇ ПІД ЧАС ПАНДЕМІЇ COVID-19
Authors: Іваніцька-Дячун Т. І. , Венгер О. П.
Published: November 2024

РЕЗЮМЕ. Пандемія COVID-19 спричинила значні зміни в житті людей, впливаючи на фізичне та психічне здоров’я. Особливо важливим є вплив карантинних заходів та соціальної ізоляції на когнітивне здоров’я. Стресові умови, обмеження соціальних контактів та тривала ізоляція можуть призводити до зниження когнітивних функцій, таких як пам’ять, увага та мислення.
Мета – дослідження впливу карантинних заходів та соціальної ізоляції під час пандемії COVID-19 на когнітивні функції.
Матеріал і методи. У дослідження залучено на 161 респондента (81 особа в умовах соціальної ізоляції та 80 осіб у контрольній групі). Використовували загальні анкети для оцінки соціально-демографічних даних, шкалу «Таблиці Шульте», тест дослідження уваги Мюнстенберга та тест дослідження пам’яті Джекобсона. Дослідження тривало з грудня 2021 по лютий 2022 року.
Результати. Тест Мюнстенберга: у досліджуваній групі нормальний рівень уваги виявлений у 7,4 % осіб проти 28,8 % у контрольній групі (р<0,01). Знижений рівень уваги спостерігався у 92,6 % досліджуваних проти 71,2 % у контрольній групі. Шкала «Таблиці Шульте»: нормальний рівень уваги виявлений у 27,2 % досліджуваних проти 72,5 % у контрольній групі (р<0,01). Знижений рівень уваги спостерігали у 71,6 % досліджуваних проти 25 % у контрольній групі (р<0,01). Тест Джекобсона: високий рівень пам’яті виявлений у 6,2 % досліджуваних проти 32,5 % у контрольній групі (р<0,01). Середній рівень пам’яті спостерігався у 27,2 % досліджуваних проти 51,3 % у контрольній групі (р<0,01). Низький рівень пам’яті спостерігався у 40,7 % досліджуваних проти 11,3 % у контрольній групі (р<0,01). Дуже низький рівень пам’яті був зафіксований у 25,9 % досліджуваних проти 4,9 % у контрольній групі (р<0,01).
Висновки. Умови вимушеної соціальної ізоляції під час пандемії COVID-19 суттєво негативно впливають на когнітивні функції, включаючи увагу та пам’ять. Необхідно розробити та впровадити ефективні заходи для підтримки та покращення когнітивних функцій у осіб, що перебувають в умовах соціальної ізоляції.
СКРИНІНГОВІ ДОСЛІДЖЕННЯ ПРОТИЗАПАЛЬНОЇ АКТИВНОСТІ ЕКСТРАКТІВ ІЗ ЗИМОЛЮБКИ ЗОНТИЧНОЇ ТРАВИ
Authors: Коврегін О. В. , Литкін Д. В. , Владимирова І. М. , Юдкевич Т. К.
Published: November 2024

РЕЗЮМЕ. Серед комплексу препаратів при захворюваннях нирок фахівці призначають лікарські засоби рослинного походження з діуретичними, антисептичними та протизапальними властивостями. Препарати рослинного походження переважно чинять м’яку комплексну дію. Фітопрепарати зазвичай призначають для тривалого лікування хронічних захворювань, також виявлена їх ефективність для запобігання розвитку повторних загострень (рецидивів) захворювання.
Мета – скринінгові дослідження протизапальної активності екстрактів із зимолюбки зонтичної трави на моделі асептичного ексудативного запалення у щурів.
Матеріал і методи. Дослідження виконано на 60 аутбредних статевозрілих щурах (самцях), що утримувалися у віварії навчально-наукової тренінгової лабораторії медико-біологічних досліджень Національного фармацевтичного університету. Перед проведенням експерименту тварини пройшли акліматизацію протягом 7 діб. Протягом періоду акліматизації проводили щоденний огляд кожної тварини (оцінювали поведінку та загальний фізичний стан), спостерігали за тваринами для виявлення можливих випадків захворюваності або смертності. Щурів самців з вагою 160–180 г поділили на 10 груп по 6 тварин у кожній. Відповідно, перша група негативного контролю (НК), і решта дев’ять – експериментальні, по 3 рівні доз для кожного з тест-зразків. Кожний тест-зразок вивчався у дозах 0,5 мл/кг, 0,75 мл/кг та 1 мл/кг. Гостре ексудативне запалення викликали субплантарним уведенням 1 % розчину карагеніну («Sigma-Aldrch», США) у задню праву кінцівку по 0,1 мл кожній тварині.
Результати. Отримані результати свідчать, що протягом трьох годин після відтворення запальної реакції в контрольній групі відбувалось посилення ексудативних процесів у кінцівках тварин. Так, у порівнянні з початковими значеннями, об’єм набряку на першу годину дослідження стопи склав 0,65 см3, на другу годину – 0,86 см3, і на третю годину – 1,05 см3.
На третю годину спостереження помірне вірогідне зменшення набряку викликали всі тест-зразки в усіх досліджуваних дозах. Тест-зразок СЕ5 сприяв вірогідному зменшенню набряку на 14,3 %, 15,7 % та 19,2 % (в дозах 0,5 мл/кг, 0,75 мл/кг та 1 мл/кг відповідно) у порівнянні з негативним контролем. Найбільший відносний протизапальний ефект на 3 годину помічали на тлі застосування тест-зразка CЕ7, під дією якого набряк вірогідно зменшувався на 16,2 %, 18,5 % та 22,2 %, порівняно з аналогічною контрольною точкою в групі НК.
Висновки. Усі досліджувані зразки продемонстрували статистично значущий ефект на 3 годину дослідження. Експериментально значущим для фармакологічного вивчення протизапальних засобів є рівень фармакологічної активності не менш 20 %. Тому, ґрунтуючись на отриманих експериментальних даних, для подальших поглиблених досліджень за показником протизапальної активності можуть бути рекомендовані тест-зразки CЕ7 та СЕ5 у дозі 1 мл/кг, що продемонстрували усереднену протизапальну активність на достатньо вираженому рівні.
ВПЛИВ КОРОНАВІРУСНОЇ ХВОРОБИ COVID-19 НА ПЕРЕБІГ ПСИХІЧНИХ РОЗЛАДІВ У ПАЦІЄНТІВ З ПСИХІЧНИМИ ПОРУШЕННЯМИ В АНАМНЕЗІ
Authors: Марута Н. О. , Федченко В. Ю. , Панько Т. В. , Явдак І. О. , Семікіна О. Є.
Published: November 2024

РЕЗЮМЕ. Психічні порушення після перенесеного COVID-19 обумовлені різними факторами і мають поліморфний характер, проте наявні дані про перебіг цих розладів суперечливі.
Мета – дослідити клініко-психопатологічні наслідки COVID-19 у пацієнтів з психічними порушеннями в анамнезі, чий стан загострився на фоні перенесеної коронавірусної хвороби, та їх вплив на перебіг цих розладів.
Матеріал і методи. Обстежені 95 пацієнтів з психічними порушеннями в анамнезі, що перенесли COVID-19 та зазнали впливу стресорів пандемії SARS-CoV-2 і склали основну групу. До групи порівняння увійшли 58 осіб без психічних розладів, які перенесли COVID-19 та зазнали впливу стресорів пандемії SARS-CoV-2. Застосований комплексний підхід, який включав клініко-психопатологічний, клініко-анамнестичний (з використанням розробленої анкети-опитувальника, що містить питання, які відображають вплив коронавірусної хвороби COVID-19 та стресорів пандемії SARS-CoV-2 на психічне здоров’я), психометричний (з використанням шкали загального клінічного враження (Clinical Global Impression Scale, CGI)) та статистичний методи.
Результати. Дослідження дозволило встановити, що психопатологічні наслідки комплексного впливу коронавірусної хвороби COVID-19 та стресорів пандемії SARS-CoV-2 стають підґрунтям для погіршення психічного стану в осіб із психічними порушеннями в анамнезі. Проведене зіставлення динаміки перебігу поточних психічних розладів після перенесеного COVID-19 та попередніх психічних розладів в анамнезі у досліджуваних пацієнтів за показниками тривалості та тяжкості психічних порушень, а також тривалості ремісії, що їм передувала. Отримані дані підтверджують комплексний вплив пандемії SARS-CoV-2 на формування та загострення психічних порушень, свідчать про тенденцію до збільшення тяжкості психічних розладів унаслідок коронавірусної хвороби та дають підстави висунути гіпотезу про збільшення тривалості психічних розладів після перенесеного COVID-19. Досліджена структура провідних клініко-психопатологічних проявів психічних розладів після перенесеного COVID-19, що характеризувалася переважанням афективної симптоматики тривожно-депресивного спектра в поєднанні з вираженими специфічними когнітивними, ідеаторними та сомато-вегетативними порушеннями, а також порушеннями ефекторно-вольової сфери.
ЗАСТОСУВАННЯ СТАБІЛОПЛАТФОРМИ ПРИ РЕАБІЛІТАЦІЇ ПАЦІЄНТІВ З ІШЕМІЧНИМ ІНСУЛЬТОМ
Authors: Метельська О. Г. , Мисула І. Р.
Published: November 2024

РЕЗЮМЕ. Щорічно в Україні реєструють близько 100–110 тис. інсультів. За статистикою, 30–40 % хворих помирають протягом перших 30 днів і до 50 % – протягом 1 року, 20–40 % потребують сторонньої допомоги і лише 10 % повертаються до повноцінного життя. В умовах сьогодення, завдяки сучасним технологіям, пацієнти, що переживають наслідки травм після ішемічного інсульту, мають більше можливостей для швидкого відновлення, ніж будь-коли раніше. Роботизований комплекс TYMO (Tyromotion) – багатофункціональна реабілітаційна система оцінки і терапії балансу – дозволяє досягати максимального залучення і мотивації хворого завдяки спеціальному програмному забезпеченню з системою зворотного зв'язку.
Мета – вивчити характеристику, особливості функціонування та доцільність використання стабілоплатформи у пацієнтів, які перенесли ішемічний інсульт.
Матеріал і методи. Теоретичний аналіз наукової, методичної літератури та джерел з Інтернету щодо використання стабілоплаторми для реабілітації пацієнтів після ішемічного інсульту.
Результати. Застосування роботизованої стабілоплатформи з біологічним зворотним зв’язком є важливим для оцінювання стану пацієнтів та тренувань з відновлення балансу тіла, утримання рівноваги під час реабілітації в Україні пацієнтів з ішемічним інсультом із парезом верхньої кінцівки, оскільки дасть можливість комплексно оцінити реабілітацію, допоможе в стандартизації показників.
Висновки. На основі аналізу літературних джерел та Інтернет-ресурсів можна констатувати, що з наявних сьогодні нових немедикаментозних технологій та методів реабілітації саме стабілометрія дає можливість забезпечити ефективне відновлення здоровʼя хворих на ішемічний інсульт з парезом верхньої кінцівки.
ЕМБРІОЛОГІЧНІ ТА КЛІНІЧНІ РЕЗУЛЬТАТИ ПРОТОКОЛІВ ЕКСТРАКОРПОРАЛЬНОГО ЗАПЛІДНЕННЯ У БЕЗПЛІДНИХ ЖІНОК З ЕНДОМЕТРІОЗОМ ЯЄЧНИКІВ ЗАЛЕЖНО ВІД ТИПУ ПРЕГРАВІДАРНОЇ ПІДГОТОВКИ
Authors: Хміль С. В. , Візняк Т. Б.
Published: November 2024

РЕЗЮМЕ. Метою даного дослідження було порівняння впливу обраної прегравідарної підготовки на основні показники ембріологічного протоколу в циклах ЕКЗ при лікуванні безпліддя у жінок з ендометріозом яєчників.
Матеріали і методи. Проспективне клінічне дослідження було проведено серед 110 жінок з безпліддям, спричиненим ендометріозом яєчників. Було сформовано три клінічні групи: у першій групі (38 жінок) було проведено склеротерапію перед циклом ДРТ, у другій (40 жінок) – комплексну підготовку. У групі порівняння (32 жінки) не проводили попередньої підготовки та склеротерапії перед ЕКЗ.
Результати. У другій клінічній групі встановлено найвищі результати ембріологічного виходу, що обумовлено більшою середньою кількістю отриманих ооцитів (12,20±3,85), з яких зрілих було (9,80±1,50). Найвищий відсоток правильного запліднення (80,10 %) та кількість ембріонів (4,10±0,35) також виявлено у групі пацієнток, які отримали комплексну підготовку до циклу ЕКЗ.
Висновки. Комплексна прегравідарна підготовка суттєво підвищує шанси на успішне запліднення, вагітність і пологи. Інтеграція різних терапевтичних підходів у рамках допоміжних репродуктивних технологій може суттєво покращити репродуктивні результати у жінок з ендометріозом.
КЛІНІЧНІ ШКАЛИ ТА ОПИТУВАЛЬНИКИ ДЛЯ ВИЗНАЧЕННЯ АКТИВНОСТІ ПОВСЯКДЕННОГО ЖИТТЯ В ОСІБ ІЗ ДОРСОПАТІЯМИ
Authors: Вайда О. В. , Бай А. В. , Горайська М. Ю.
Published: November 2024

РЕЗЮМЕ. Важливе значення у реабілітації має оцінювання активності повсякденного життя (ADL) за допомогою клінічних шкал та опитувальників. Ці шкали є найдоступнішим способом дати оцінку суб'єктивним відчуттям пацієнта та оцінити ступінь його залежності від оточуючих.
Мета – проаналізувати використання клінічних опитувальників та шкал для оцінювання фізичного і функціонального стану в осіб із дорсопатіями.
Матеріал і методи. Теоретичний аналіз і узагальнення даних наукової та методичної літератури, Інтернет-ресурсів.
Результати. Розглянуто та описано застосування шкал та опитувальників, які дають змогу об’єктивно перевірити й оцінити активність повсякденного життя пацієнта з дорсопатіями.
Висновки. Клінічні тести є достовірним і ефективним способом оцінки активності повсякденного життя пацієнта з дорсопатіями.
КЛІНІЧНІ ПРИКЛАДИ ГІПОГЛІКЕМІЧНИХ СТАНІВ У ПРАКТИЦІ НЕВІДКЛАДНОЇ МЕДИЦИНИ, НЕ ПОВ’ЯЗАНІ З ЦУКРОВИМ ДІАБЕТОМ
Authors: Усинський Р. С.
Published: November 2024

РЕЗЮМЕ. Гіпоглікемічні стани в практиці лікаря невідкладних станів та парамедика трапляються досить часто. Найчастіше причиною цього буває цукровий діабет, тоді діагностика цього стану не є складною. Проте нерідко гіпоглікемія трапляється й при інших захворюваннях, які не пов’язані цукровим діабетом, що може призвести до встановлення неправильного діагнозу, особливо коли в одного пацієнта одночасно є кілька захворювань. У нашій статті наведено кілька прикладів гіпоглікемії, які не пов’язані з цукровим діабетом, що зустрічаються при наданні невідкладної допомоги.
Мета – привернути увагу медичних працівників до проблеми гіпоглікемічних станів, які виникають не тільки на ґрунті цукрового діабету, для своєчасного надання цілеспрямованої медичної допомоги.
Матеріал і методи. Наведено приклади та проведено аналіз гіпоглікемічних станів при різних патологіях, не пов’язаних із цукровим діабетом.
Результати. В статі наведено приклади гіпоглікемічних станів, які не пов’язані з цукровим діабетом. Випадок 1. Гіпоглікемічна кома у онкологічного хворого. Випадок 2. Гіпоглікемія при вживанні надмірної кількості алкоголю. Випадок 3. Гіпоглікемічна кома при спробі суїциду. Правильна діагностика гіпоглікемічного стану дозволила своєчасно надати медичну допомогу вказаним пацієнтам в усіх випадках.
Висновок. Медичним працівникам слід звертати увагу на прояви гіпоглікемічних станів, які можуть виникати не тільки при цукровому діабеті, з метою своєчасного надання спеціалізованої медичної допомоги.
ПОГЛЯД НА ПРОБЛЕМУ ЗНЕБОЛЮВАННЯ ПРИ ГОСТРОМУ НЕДИФЕРЕНЦІЙОВАНОМУ БОЛЮ В ЖИВОТІ НА ДОГОСПІТАЛЬНОМУ ЕТАПІ
Authors: Черватюк А. М. , Цимбалюк Г. Ю. , Денисюк Ю. А.
Published: November 2024

РЕЗЮМЕ. У роботі наведено огляд наукової та сучасної навчальної медичної літератури щодо контролю болю при гострому недиференційованому болю в животі на догоспітальному етапі.
Мета – проаналізувати наукові статті, протоколи надання ЕМД та навчальні підручники/посібники, які використовуються здобувачами вищої медичної освіти щодо аналгезії на догоспітальному етапі при гострому недиференційованому болю в животі.
Матеріал і методи. У роботі застосовано метод інформаційного пошуку та аналітико-порівняльний метод. Здійснення системного аналізу було виконано шляхом використання пошукових систем наукової інформації, а також проаналізовано навчальні посібники та підручники, що стосуються теми дослідження та активно використовуються студентами-медиками для навчання.
Результати. Гострий біль у животі є найчастішим симптомом захворювань органів черевної порожнини та зазвичай симптомом гострого живота. Це значить, що пацієнти з такими симптомами повинні отримати екстрену медичну допомогу (ЕМД) та мають бути госпіталізованими. Щодо об’єму надання ЕМД, то рекомендації суперечливі та антагоністичні, адже в деяких підручниках та посібниках прописана заборона щодо використання будь-яких аналгетиків через потенційну затримку в діагностиці та лікуванні. В той же час, дані численних наукових досліджень та сучасних протоколів з екстреної медичної допомоги на догоспітальному етапі вказують на необхідність медикаментозного контролю болю в животі з метою покращення комфорту пацієнта, не затримуючи при цьому діагностики та лікування.
Висновки. Прослідкована контроверсійність рекомендацій щодо тактики контролю болю при гострому болю в животі на догоспітальному етапі знижує якість надання ЕМД. Зважаючи на це, необхідна уніфікація підходів у навчанні здобувачів вищої медичної освіти з даного питання.
ЕЛЕКТРОСТИМУЛЯЦІЯ СЕЧОВОГО МІХУРА ЗА ЕЛЕКТРОМІОГРАФІЧНИМ КОНТРОЛЕМ У ЛІКУВАННІ ХВОРИХ ІЗ ГІПЕРАКТИВНИМ СЕЧОВИМ МІХУРОМ
Authors: Возіанов С. О. , Чабанов П. В. , Севастьянова Н. А. , Угаров В. Ю.
Published: November 2024

РЕЗЮМЕ. Метою дослідження є підвищення ефективності лікування хворих з гіперактивним сечовим міхуром на підставі визначення функціонального стану нижніх сечовивідних шляхів та розробки патогенетично обґрунтованих методів лікування.
Матеріал і методи. Нами проведено обстеження та лікування 64 хворих з гіперактивним сечовим міхуром. Усім пацієнтам проводилось комплексне обстеження з використанням як загальноприйнятих, так і спеціальних методів діагностики.
Діагностика функціональних порушень сечового міхура проводилась за допомогою електроміографії (ЕМГ), яка виконувалась на апараті MERCUR 4000. Аналіз біопотенціалів проводився за середніми значеннями напруги, які знімались з детрузора та його сфінктерного апарату за допомогою спеціальних електродів-катетерів. Електроміографія проводилась перед початком лікування, а також після 1-го, 3-го та 6-го курсів лікування за допомогою електростимуляції (ЕС) сечового міхура. Електростимуляцію нижніх сечовивідних шляхів здійснювали неінвазивно черезшкірним методом за допомогою апарата «Ампліпульс», з урахуванням ділянок сегментарної іннервації.
Результати. Після закінчення лікування відзначалися позитивний ефект та кореляція клінічних та електроміографічних показників у 87,1 % хворих. У 12,9 % випадків не виявлена позитивна динаміка при аналізі ЕМГ та оцінці ефективності лікування. При оцінці результатів лікування отримано поступове зменшення показників середнього значення різниці біопотенціалів детрузора у чоловіків на 14,3 % у жінок – на 15,4 %.
Висновки. Електроміографічні дослідження сечового міхура та його сфінктерного апарату дозволили об’єктивно охарактеризувати функціональний стан нижніх сечових шляхів, що дає можливість підвищити якість діагностики ГАСМ та оцінити ефективність лікування.
ЕПІДЕМІОЛОГІЧНІ ОСОБЛИВОСТІ УРАЖЕННЯ ШКІРИ У МЕШКАНЦІВ ТЕРНОПІЛЬЩИНИ
Authors: Шкільна М. І. , Жук О. О. , Смаглій З. В. , Грицишин Л. Є. , Штокайло К. Б.
Published: November 2024

РЕЗЮМЕ. Мета – оцінити епідеміологічні особливості ураження шкіри у пацієнтів – мешканців Тернопільщини.
Матеріал і методи. Обстежено 186 хворих із мігруючою еритемою, які протягом 2017–2023 рр. перебували на амбулаторному та стаціонарному лікуванні в КНП «Тернопільський обласний клінічний шкірно-венерологічний диспансер» ТОР з ураженням шкіри у формі мігруючої еритеми. Чоловіків було 70 (37,6 %), жінок – 111 (59,7 %). Вік обстежених складав від 19 до 65 років, більшість обстежених (149; 80,1 %) були активного працездатного віку (до 60 років).
Критерії включення хворих у дослідження: особи віком від 19 до 65 років; проживання в ендемічному щодо Лайм-бореліозу (ЛБ) регіоні та/або укус кліща в анамнезі; ураження шкіри (мігруючі еритеми); не приймали імуномодуляторів і не вакцинувалися впродовж останніх 30 днів перед відбором зразків крові. Хворих, які не відповідали зазначеним критеріям, у дослідження не включали. Усі пацієнти підписали інформовану згоду на участь у дослідженні та отримали інформаційний лист пацієнта.
Результати. Встановлено, що серед пацієнтів із мігруючою еритемою віком 40–49 і 60–69 років переважали жінки; найменше мігруючих еритем відмічали обстежені віком до двадцяти років, p<0,05. Найчастіше ураження шкіри у вигляді мігруючої еритеми відмічали хворі, які зверталися за допомогою у 2017–2019 роках і 2022–2023 роках, p<0,05. Найчастіше еритему діагностовано в осіб, які звернулися за медичною допомогою з приводу появи мігруючої еритеми до двадцятого дня від ймовірного нападу кліща, p<0,05.
Висновки. Наявність мігруючих еритем різних форм потребує поглибленого вивчення причин виникнення даного ураження шкіри і призначення адекватного лікування.
ДИНАМІКА РІВНІВ МОЗКОВОГО НАТРІЙУРЕТИЧНОГО ПЕПТИДУ NT-PRO-BNP У ВІДПОВІДЬ НА ВНУТРІШНЬОВЕННЕ ВВЕДЕННЯ РОЗЧИНІВ У ПАЦІЄНТІВ ІЗ ГОСТРИМ МОЗКОВИМ ІНСУЛЬТОМ
Authors: СУХОДОЛЯ А. І. , КРЕНЬОВ К. Ю. , ЛОБОДА І. В.
Published: November 2024

Мета роботи: встановити кореляційний зв'язок між рівнями натрійуретичного пептиду, їх динамікою та типом інфузійного розчину в пацієнтів із гострим мозковим інсультом.
Матеріали і методи. В дослідження були залучені пацієнти із гострим мозковим інсультом, яких випадковим чином розподіляли на групи та кожному в першу годину ушпиталення визначали рівень натрійуретичного пептиду. В подальшому пацієнти 1-ї групи отримували болюс 400 мл 0,9 % розчину натрію хлориду за 60 хвилин, а пацієнти другої групи – розчин 6 % ГЕК 200/0,5 протягом 60 хвилин в кількості 400 мл. Після закінчення болюсу повторно визначали рівень натрійуретичного пептиду. Статистичну обробку даних проводили з використанням формул Windows 11 Microsoft Office Excel з визначенням t-критерію Стьюдента, вирахуванням похибки p. Визначення рівнів NT-proBNP проводили з використанням тест-систем Exdia Precision Biosensor Inc. Republic of Korea (нормальний рівень – менше 125 пг/мл).
Результати. Вихідний рівень натрійуретичного пептиду у пацієнтів першої групи становив (1101,70±668,27) пг/мл, у пацієнтів другої групи – (2219,19±1733,56) пг/мл (р≥0,05). Після введення болюсу інфузійних розчинів у першій групі пацієнтів (0,9 % натрію хлорид) рівень натрійуретичного пептиду становив (1284,35±995,02) пг/мл, а в другій групі (ГЕК 6 % 200/0,5) – (2336,40±1629,98) пг/мл. При статистичній обробці даних достовірної різниці при внутрішньогруповому аналізі на 0-й та 60-й хвилинах у групі розчину 0,9 % натрію хлориду та 6 % ГЕК виявлено не було (р≥0,05), також при порівнянні груп пацієнтів на 0-й та 60-й хвилині достовірних змін внутрішньогрупової динаміки рівнів натрійуретичного пептиду та міжгрупової різниці динаміки вказаного пептиду відзначено не було (р ≥ 0,05).
СУЧАСНІ ПІДХОДИ ДО ДІАГНОСТИКИ ТА ЛІКУВАННЯ НЕСФОРМОВАНИХ І СФОРМОВАНИХ КІСТ ПІДШЛУНКОВОЇ ЗАЛОЗИ
Authors: ШАПРИНСЬКИЙ В. О. , КАМІНСЬКИЙ О. А. , ТАГЕЄВ В. Р. , МИРОНИШЕН Ю. А. , МАКАРОВ В. М. , ЧЕРНИЧЕНКО О. І. , СТУКАН С. С. , ВЕРБА М. А.
Published: November 2024

Мета роботи: покращити результати оперативного лікування кіст підшлункової залози (ПЗ) шляхом ретроспективного аналізу клінічного перебігу, оцінки морфологічної класифікації та оптимального вибору хірургічного лікування кіст.
Матеріали і методи. дослідження проводилося на базі Клінічного високоспеціалізованого хірургічного центру з малоінвазивними технологіями КНП “Вінницька обласна клінічна лікарня імені М. І. Пирогова”. Для досягнення мети був проведений поглиблений аналіз результатів лікування 60-ти хворих, які перенесли оперативне втручання з приводу кіст ПЗ у період з 2018 по 2023 роки.
Результати. У дослідження увійшли 60 пацієнтів, які перенесли оперативне втручання з приводу кіст ПЗ: у 2018 – 6 хворих, у 2019 – 7, у 2020 – 10, у 2021 – 11, у 2022 – 9 та у 2023 – 17 пацієнтів, що свідчить про збереження тенденції до зростання даної патології. За статтю переважали чоловіки – 43 (71,7 %) пацієнти; жінок було 17 (28,3 %). Середній вік пацієнтів склав (48,1±1,1) років, що надає даній проблемі соціально-економічного значення. Згідно з даними променевих методів дослідження, найчастішою локалізацією є поєднання кіст у головці і тілі ПЗ – у 20 (33,3 %) пацієнтів. За перебігом у 18 (30 %) пацієнтів кісти були прості, а у 42 (70 %) – ускладнені, з них у 27 (45 %) осіб спостерігалося нагноєння кісти, у 7 (11,7 %) хворих розвинулася перфорація, у 5 (8,3 %) пацієнтів – кровотеча та ще у 3 (5 %) обстежених хворих розвивалася компресія суміжних органів у вигляді механічної жовтяниці та дуоденальної непрохідності. Усі пацієнти перенесли хірургічні втручання, частка яких, за нашими даними, становить 0,34 % від загальної кількості операцій за період дослідження. У зв’язку з нагноєнням кіст для 27 (45 %) пацієнтів було проведене зовнішнє дренування кісти ПЗ. 32 (53,3 %) пацієнтам методом хірургічного лікування було обрано накладання цист-ентероанастомозу на виключеній петлі кишки за Ру або накладання цист-ентероанастомозу з ентеро-ентероанастомозом і заглушкою за Шалімовим. Ще 1 (1,7 %) пацієнту була виконана ендоскопічна цист-гастростомія. Летальних наслідків не було.
ВПЛИВ ПІДВИЩЕНОГО ВНУТРІШНЬОЧЕРЕВНОГО ТИСКУ НА ІНТЕНСИВНІСТЬ ПРОЦЕСІВ ЛІПІДНОЇ ПЕРОКСИДАЦІЇ В ПЕЧІНЦІ ЩУРІВ РІЗНИХ ВІКОВИХ ГРУП
Authors: ОСАДЧУК Д. В.
Published: November 2024

Мета роботи: з’ясувати вплив підвищеного внутрішньочеревного тиску на інтенсивність процесів ліпідної пероксидації в печінці у щурів різних вікових груп.
Матеріали і методи. Експерименти виконано на 70 білих щурах-самцях лінії Вістар двох вікових груп: статевозрілих, віком 6–8 міс. і масою 180–200 г, та старих, віком 19–23 міс і масою 300–320 г. В умовах тіопенталонатрієвого наркозу в тварин катетеризували черевну порожнину і ручним інсуфлятором нагнітали атмосферне повітря до величини внутрішньочеревного тиску 20 мм рт. ст. Час експозиції становив 60 хв. Щурів виводили з експерименту відразу після дефляції, а також через 1, 3 і 7 діб. У 10 % екстракті гомогенату печінки визначали вміст продуктів пероксидного окиснення ліпідів: дієнових і трієнових конʼюгатів (ДК, ТК) та реагентів до тіобарбітурової кислоти (ТБК-активні продукти ПОЛ).
Результати. Встановлено, що 60-хвилинне підвищення внутрішньочеревного тиску до 20 мм рт. ст. викликало посилення процесів ПОЛ у щурів різних вікових груп. Максимум зростання у печінці вмісту первинних і вторинних продуктів ПОЛ відмічали через 1 добу після дефляції черевної порожнини, який залишався на такому ж рівні до 3 доби експерименту. Через 7 діб величина досліджуваних показників ПОЛ у статевозрілих щурів досягала рівня контролю, проте у старих щурів вміст ДК і ТК в печінці залишався істотно більшим. Ступінь зростання цих показників у старих щурів через 1 і 3 доби експерименту статистично вірогідно перевищував показник статевозрілих щурів, проте через 7 діб ставав практично однаковим. Отриманий результат вказує на те, що порушення ПОЛ печінки, викликані підвищенням ВЧТ до 20 мм рт. ст. протягом 1 год, у щурів різних вікових груп знаходяться в межах гомеостатичного регулювання, проте у старих щурів потрібно більше часу на відновлення.