bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
КОНЦЕПТ «РОДИНА» В КОНТЕКСТЕ АНГЛИЙСКОЙ ФРАЗЕОЛОГИИ
Authors: БАЙРАМОВА Луиза
Published: April 2023

В статье исследуется семантика и структура концепта «Родина» в контексте английских фразеологизмов, анализируются следующие их аксиологемы.: 1. Родина. Отчий дом. 2. Тоска по родине заставляет человека ценить её. 3. Дом / домашний очаг создаётся большим трудом. 4. Возвращение домой на родину отрадно. 5. Герб / флаг / гимн родины. 6. Родной язык. 7. Нация. 8. Столица родины. 9. Символы культуры родины (поэт, писатель, статуя, мемориал и др.). 10. Защита родины. 11. Погибать, защищая родину. 12. Любовь к своему дому / своей родине. 13. Тоска по родине.Дефиниция английских фразеологизмов раскрывается и с точки зрения морали, заложенной в английских посло- вицах, поговорках и афоризмах о родине.В английских фразеологизмах о родине исследованы компоненты-коды, которые «служат исходным материалом для культурного … осмысления образа фразеологизма». [Телия 2006, с. 6–14]. Это доказано исследованием семейного кода в русских, татарских, английских, немецких, французских фразеологизмах о родине [Байрамова 2019, с. 35–40].В данной статье выделено 11 кодов в английских фразеологизмах о родине.Дефиниция английских фразеологизмов о родине раскрывается использованием и трансфера знаний (термин В.З. Демьянкова, В.И. Постоваловой), например, из области юриспруденции, политологии, педагогического образования.Многоаспектное исследование английских фразеологизмов о родине доказывает, что аксиологема родина является великой ценностью.
ФРАЗЕОЛОГІЗМИ В «МАТЕРІАЛАХ ДО СЛОВНИКА УКРАЇНСЬКИХ ГОВІРОК ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ» М.А. ГРИЦАКА
Authors: ВЕРБИЧ Наталія
Published: April 2023

Діалектні фразеологізми в усьому різноманітті їх виявів відтворюють елементи звичаїв, традицій, уявлень про моральні принципи життя, поведінку, родинні стосунки мовців тощо. Саме тому науковці здавна приділяли увагу аналізу фразеології говіркового мовлення, про що свідчить, зокрема, чимала кількість фразеологічних діалектних словників, які репрезентують різні регіони України: Східну Слобожанщину, Середнє й Західне Полісся, Західну та Південну Волинь, Поділля, Лемківщину, Гуцульщину, Західне Поділля, Буковину тощо.Очевидною є потреба укладання синкретичного словника діалектної фразеології, адже зібрані на сьогодні мате- ріали є надійним підґрунтям для ареального дослідження сталих словосполук на різних мовних рівнях: фонетичному, морфологічному, синтаксичному, лексичному, семантичному. Для реалізації такого задуму важливе вивчення досвіду всіх укладачів діалектних словників з метою випрацювання узагальнених правил представлення фразеологічних ма- теріалів. Одним із перших діалектологів, хто пропонував максимально широко в словникові фіксувати фразеологізми, був М.А. Грицак. Під час укладання повного словника українських говірок Закарпаття дослідник зібрав понад 60 тис. пісень, прислів’їв, приказок, декілька тисяч загадок, понад 300 казок, багато оповідань, притч, переказів, легенд, дитя- чих скоромовок. Отже, метою нашої розвідки є аналіз фразеологічних одиниць у «Матеріалах до словника українських говірок Закарпатської області» М.А. Грицака.Усі зафіксовані в картотеці фразеологізми можемо умовно об’єднати в три групи: типові для загальнонародної мови; мають ті самі значення, що й у загальнонародній мові, але відрізняються фонетичним оформленням, морфологічними, словотвірними та ін. рисами; властиві південно-західним, і вужче – закарпатським говіркам, із лексичними компонентами, що не мають чіткого позначення в загальнонародній мові або мають у ній інше значення.Аналіз сталих словосполук у «Матеріалах...» М.А. Грицака дав змогу виокремити проблемні питання, які постали перед укладачем, йдеться насамперед про невизначеність складу діалектної фразеології та потребу фіксації компаративних сполук, прислів’їв, приказок, метафоризованих терміносполук тощо.
ПОНЯТІЙНО-КУЛЬТУРОЛОГІЧНИЙ ПОТЕНЦІАЛ ФРАЗЕМІКИ РОМАНУ ВАСИЛЯ ШКЛЯРА «МАРУСЯ»
Authors: ГЛУХОВЦЕВА Ірина
Published: April 2023

Індивідуальний стиль В. Шкляра, зокрема й роману «Маруся», позначений майстерним використанням понятійного, культурного та дидактичного потенціалу фразеологічних одиниць (ФО), загальна кількість яких у тканині цього твору сягає 477. Найчастіше це загальновживані стійкі сполучення слів, яких нараховуємо близько 260 одиниць або 54,5% (до цієї групи долучено прислів’я, приказки, крилаті вислови). Модифіковані, уснорозмовні та індивідуально-авторські фразеологізми становлять 163 одиниці або 34,2% та 54 одиниці або 11,3% відповідно. У романі «Маруся» центральне місце серед сукупності фразем займають стійкі сполучення слів соматичного культурного коду, з допомогою яких автор зміг глибоко проникнути у психологію мовця, передати стан дійових осіб через особливості погляду, ходи, відтворення внутрішніх переживань. Характеристика дійових осіб завдяки влучному використанню фразем, образними конкретизаторами яких є соматизми, свідчить про тривалу традицію у використанні цих лексичних одиниць української мови, за якими закріплена певна символіка, що так чи інакше впливає на експресивність фразеологічної одиниці. Доведено, що велику фразеопродуктивність мають іменники око (очі) – 24 ФО, рука – 15, ніс, нога – 10, голова – 9, серце – 7, душа, кров – 6, зуб – 7, помірну – груди – 3 ФО, палець – 3, губи, лице, язик – 2; низьку – вухо, голос, долоня, думка, дух, кістка, лікоть, лоб, ложечка, перст, плече, погляд, п’ята, рот, шкура. Важливого значення набувають фразеологізми з образним конкретизатором око (очі), які конотують назву самої дії (ʻбачитиʼ), указують  на характер її протікання, репрезентують душевний та емоційний стан дійової особи, передають інформацію про концентрацію уваги на чомусь чи комусь, називають різноманітні дії і стани людини (бажання сховатися, не повірити, здивуватися тощо), простір, напрям руху. Фраземи з образним конкретизатором нога використано для номінування повільної чи швидкої ходи, бігу, психологічного стану людини. Образні конкретизатори зуб (зуби), серце, рука та ін. вживані в романі менш активно.
СВЕРХСЛОВНЫЕ НЕОЛОГИЗМЫ ВОЕННОЙ ТЕМАТИКИ В СОВРЕМЕННОМ РУССКОМ ЯЗЫКЕ*
Authors: ШУЛЕЖКОВА Светлана , МИХИН Артем
Published: April 2023

1980-е гг. XX в. – начало XXI в. в условиях, когда перестали действовать важные международные договоры, сдерживавшие после второй мировой войны гонку средств массового уничтожения людей, отмечены бес- прецедентной гонкой вооружений. Этот процесс нашёл отражение во фразеологических системах многих языков, в том числе в русском языке, где произошло кардинальное обновление военного лексикона. Значительное место в нём заняли сверхсловные неологизмы. Авторы статьи поставили перед собой цель – определить место сверхсловных неологизмов военной тематики в современном русском языке, в связи с чем необходимо было выявить их; определить причины и пути их освоения; установить их семантику, закономерности вхождения этих единиц в языковую систему и сферы их использования. В ходе исследования было установлено, что в современных средствах массовой информации, в публицистике, художественных текстах, в речах политиков и дипломатов используется более двухсот сверхсловных неологизмов военной тематики, большая часть которых не нашла должного отражения во фразеологических, эптоло- гических, неологических справочниках и в словарях иностранных слов и выражений современного русского языка. Их источниками могут быть как иностранные языки (по преимуществу англицизмы), так и внутренние национальные резервы. К наиболее активно обновляющимся за счёт сверхсловных неологизмов тематическим группам относятся наименования 1) новых видов оружия, 2) новых войсковых подразделений, 3) типичных для описываемого времени локальных и масштабных международных конфликтов, 4) способов ведения враждебных действий. Анализ причин появления этих единиц дал следующие результаты. Появление большинства предметных сверхсловных неологизмов военной тематики связано с экстралингвистическими факторами, и многие из них являются кальками и полукальками английских наименований. Процессуальные, адвербиальные, предикативные и прочие сверхсловные неологизмы, как правило, проходят более сложный путь освоения и структурируются за счёт национальных языковых ресурсов.
УПРОВАДЖЕННЯ БАГАТОМОВНОЇ ОСВІТИ В НАВЧАЛЬНИХ ЗАКЛАДАХ ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ: ОСОБЛИВОСТІ ПЛАНУВАННЯ ПРОЦЕСУ НАВЧАННЯ І ВИХОВАННЯ
Authors: ШУМИЦЬКА Галина
Published: April 2023

У статті звернено увагу на унікальність мовної ситуації на Закарпатті, зокрема в освітній сфері, зумовлену історичними процесами на цій території, соціальними, демографічними чинниками, ментальними особливостями населення краю тощо. Використання в навчальному процесі, крім державної, мов найбільш численних національ- них спільнот регіону має тут свої давні традиції, однак за умов чітко вираженого мультилінгвізму й полікультуралізму послідовне й системне застосування багатомовного підходу в освітньому процесі досі не практикувалося.Упродовж 2015–2020 рр. з ініціативи МОН України тривав всеукраїнський експеримент «Формування багато- мовності у дітей та учнів: прогресивні європейські ідеї в українському контексті», до якого були залучені два десятки закладів загальної середньої та дошкільної освіти трьох прикордонних регіонів України – Закарпаття, Одещини та Буковини; 2017 року до експерименту приєдналися заклади освіти Запорізької області.Кожен із чотирьох пілотних освітніх закладів Закарпаття (спеціалізована загальноосвітня школа І–ІІІ ступенів№ 4 із поглибленим вивченням словацької мови Ужгородської міської ради, Ужгородський заклад дошкільної освіти (загального розвитку) № 42 «Джерельце» Ужгородської міської ради, Виноградівська загальноосвітня школа І–ІІІ ступенів № 3 ім. Жигмонда Перені Виноградівської районної ради, Білоцерківська загальноосвітня школа І–ІІІ ступенів Рахівської районної ради) мав самостійно визначені мовні цілі й відповідно до них обрані форми упровадження багато- мовного навчання. Отже, й планування процесу навчання як система конкретно визначених завдань і скоординованих рішень, спрямованих на досягнення поставленої мети, мало свою специфіку, тезово схарактеризовану в цій статті.Освітні заклади Закарпаття, зокрема з мовами навчання національних меншин, апробуючи переважно перехідну й адитивну моделі випровадження багатомовної освіти, мають новий досвід використання в навчальному процесі української мови як державної та мов національних меншин, які для багатьох вихованців є рідними.
БІБЛІЙНА КОНЦЕПТОСФЕРА ДРАМИ СПИРИДОНА ЧЕРКАСЕНКА «ЦІНА КРОВІ»
Authors: КУЗЬМА Оксана
Published: April 2023

У статті досліджується біблійна концептосфера драми «Ціна крові» українського письменника-модерніста Спиридона Черкасенка. Увага зосереджується на системному аналізі біблійних образів-концептів, творчо пере- осмислених у п’єсі митця. Оскільки сучасне літературознавство активно вивчає взаємозв’язок Біблії і творчих систем українських письменників, такий вектор наукової аналітики доробку С. Черкасенка є актуальним.У праці наголошується, що біблійні коди є ключем до розуміння ідейного змісту твору «Ціна крові», до осмислення її кореляції з іншими модерністськими художніми текстами на подібну тематику, зокрема з драмою Лесі Укра- їнки «На полі крові». Зазначено, що для С. Черкасенка важливим завданням було закласти в семантику образу Юди національний зміст, ідею боротьби за національне звільнення. Трактування основних біблійних концептів (Юда й Ісус) відбувається на основі аналізу текстової стратегії автора, окресленні ідейного змісту твору. Семантичне поле худож- ньої версії про Юду розширюють також образи-концепти Єгова, Ізраїль, Єрусалим, Голгота, Петро, Тома, Йоанна, Магдалина ін.Рецепція євангельського образно-змістового матеріалу в драмі «Ціна крові» характеризується опертям на канонічну версію зради Юди із доповненням мотивації вчинку персонажа ‒ його прагненням здобути свободу для свого народу. С. Черкасенко свідомо обирає жанр драматичної поеми, який дозволяв увиразнити простір конфліктності, розкрити постать Юди у взаємодії із іншими учасниками відомої євангельської історії. Таким чином, автор доповнює своїм твором художні інтерпретації зради Христа, розширює її мотиваційне поле, творить оригінальну художню кон- цепцію образу Юди, вступаючи в діалог із іншими моделями в аналізі традиційного літературного сюжету. Новозаповітний матеріал став простором для вираження художніх ідей С. Черкасенка, його творчих орієнтацій на оновлення змісту національного письменства.
ЖАНРОВА СВОЄРІДНІСТЬ РОМАНУ ОЛЕСЯ УЛЬЯНЕНКА «ПЕРЛИ І СВИНІ»
Authors: ШТЕЙНБУК Фелікс
Published: April 2023

У статті з’ясовано, що творчість Олеся Ульяненка становить неабияку рецепційну проблему. А тому мета пропонованої розвідки полягає в тому, аби на противагу традиційним, переважно морально-етичним підходам, зокрема, до аналізу роману Олеся Ульяненка «Перли і свині» запропонувати альтернативну інтерпретацію, спрямовану передусім на визначення жанрової своєрідності цього твору. У зв’язку із цим актуальна розвідка ґрунтується на засадах розробленого та апробованого у тракті докторських і постдокторських студій тілесно-міметичного методу розгляду ху- дожніх творів, який полягає в тому, що літературні тексти передусім досліджуються з огляду на їхню тілесну детермінованість, і який можна визначити як метод аналізу тілесно-буттєвого підґрунтя художнього дискурсу. Унаслідок цього було зроблено висновки, за якими, по-перше, жанр аналізованого роману «Перли і свині» можна визначити як роман- фантасмагорію, що становить довільний та, щонайменше, несистематичний симбіоз найрізноманітніших художніх факторів, чинників, елементів, а навіть тенденцій та аспірацій. По-друге, у такий спосіб ідентифікований жанр твору яскраво і надзвичайно гостро актуалізує стару, як літературний світ, проблему співвідношення реальності та худож- ньої фікційності чи сформульовану ще Платоном та Аристотелем проблему мімезису. По-третє, оскільки в сучасному контексті мімезис розглядається, за В. Подорогою, як близька, недистантна та незнакова взаємодія, то це означає, що дискурс роману розгортається на онтологічному ґрунті, основу якого становить продукування літератури в чистому, сказати б, вигляді, тобто у форматі, не обмеженому жодними рамками, правилами, вимогами, жанровими конвенціями, а навіть авторською автентичністю. Натомість сформульоване в такий спосіб розуміння сенсу аналізованого твору дозволяє ствердити, що са́ме завдяки фантасмагоричному штибу роману «Перли і свіні» є достатньо підстав і справді говорити про те, що Олесь Ульяненко і «сьогодні прагне поетичним словом, цим непроминущим світлом любови, впо- вільнити стрімководь земного часу» (Є. Пашковський).
ПРЕЦЕДЕНТНІ ВИСЛОВИ В МОВІ СУЧАСНИХ УКРАЇНСЬКИХ ЗМІ (на матеріалі інтернет-видань «Дзеркало тижня» та Україна молода» за 2019–2020 роки)
Authors: ҐОЦА Еріка
Published: April 2023

Сучасна мовна практика ЗМІ демонструє широку варіативність у вживанні мови, функціонування якої стає все більш гетерогенним. Сьогодні невід’ємною ознакою творчого почерку, специфікою ідіостилю публіцистів ста- ло використання прецедентних висловів. Таке явище є типовим у мові відомих українських видань «Дзеркало тижня» та «Україна молода».Мета статті – лінгвостилістичний аналіз прецедентних висловів у текстах сучасних українських інтернет-видань«Дзеркало тижня» та «Україна молода» за 2019–2020 роки. До аналізу було залучено передусім заголовки, у яких най- частіше вживаються такі одиниці. При цьому до прецедентних висловів ми не відносимо ідіоми. Новизна дослідження полягає в тому, що представлений у ньому фактаж уводиться в науковий обіг уперше.Дослідження засвідчило активізацію в мові українських видань «Дзеркало тижня» та «Україна молода» пре- цедентних висловів, серед яких виділяємо прислів’я, приказки, афоризми, цитати з відомих художніх творів, фільмів, популярних пісень. Ці мовні одиниці надають мові ЗМІ більшої виразності та експресивності. У їх складі виділяються нетрансформовані і трансформовані прецедентні вислови з помітною перевагою останніх.Особливе стилістичне навантаження мають трансформовані прецедентні вислови, які часто відображають різні прийоми мовної гри, надаючи публікаціям емоційно-експресивного, іронічного чи сатиричного відтінку. Трансформація прецедентих висловів відбувається завдяки таким прийомам, як лексична субституція (заміна компонентів у структурі звороту); експлікація (розширення будови через додавання мовних компонентів); імплікація (усічення частини звороту) тощо.У заголовках газети «Дзеркало тижня» найактивніше використовуються прецедентні вислови, цим самим пробуджуючи жвавий читацький інтерес до опублікованих матеріалів, однак прикро, що на більшості з них позначився вплив не української, а зарубіжної культури.
УКРАЇНСЬКИЙ УРБАНОНІМІКОН ЗАКАРПАТТЯ ЯК ЗАСІБ ФОРМУВАННЯ НАЦІОНАЛЬНОГО ОБЛИЧЧЯ РЕГІОНУ*
Authors: Лавер Оксана
Published: April 2023

Рецензія
«MOŘE PIVA», АБО ПРО СЕМАНТИКУ ПИВА В ЧЕСЬКІЙ ЛІНГВОКУЛЬТУРІ
Authors: ДАНИЛЕНКО Людмила
Published: April 2023

Стаття присвячена семантиці чеського слова ‘pivo’ в аспекті лінгвокультурологічних проблем сучасної лінгвістики. Мета нашої праці – дослідити культурну семантику лексеми ‘pivo’ в чеській мові, при формуванні якої взаємодіяли два різні семіотичні коди – мова і культура. Завдання дослідження передбачало аналіз первісного значення інваріанта pivo в чеській мові, вивчення семантики лексичних дериватів і фразеологічних одиниць, асоціативних зв’язків слова ‘pivo’, способів вторинної номінації, виявлення етнокультурної атрибуції лексики і фразеології чеської мови із залученням паралелей з інших слов’янських мов. З такого погляду чеська лексика і фразеологія з компонентом ‘pivo’ ще не були предметом окремої студії. Теоретико-методологічне підґрунтя дослідження становили праці провідних вітчизняних і зарубіжних мовознавців. Джерелами мовного матеріалу слугували етимологічні, тлумачні, діалектні, фразеологічні словники чеської, української, російської мов, етнографічні праці чеських учених, художні твори Я. Га- шека, К. Чапека та інших авторів, Чеський національний корпус. У сукупності лінгвістичних, історичних, етнографіч- них даних показано, з одного боку, як актуалізуються денотативні і конотативні компоненти значення інваріанта ‘pivo’ в лексиці і фразеології чеської мови, з іншого боку, як народна культура, зокрема побут, звичаї, фольклор, впливали на формування і розвиток мовних одиниць досліджуваної семантики та виступали засобом збереження і трансляції народної культури. Аналіз матеріалу показав, що побутова традиція використання пива, відома чеському етносу ще з язичницьких часів, спричинила виникнення лексики культурної семантики, самобутніх фразеологічних образів. Унаслідок проведеного дослідження ми доходимо висновку, що в чеській лінгвокультурі пиво – це суспільно-історичний феномен, завдяки якому сформувалися численні словесні образи національної мовної картини світу. Це поняття викристалізувалося в ідею піднесеного, урочистого, зручного, простого, комфортного, емоційно приємного, безтурботного приватного чи суспільного життя.
УСТАЛЕНІ ОДИНИЦІ В ТЕКСТАХ УКРАЇНСЬКИХ НАРОДНИХ ПІСЕНЬ
Authors: ДАНИЛЮК Ніна
Published: April 2023

У статті йдеться про найбільш характерні для народної поезії стійкі за формою і змістом образні засоби – фразеологізми, семантико-синтаксичні паралелізми, усталені формули-кліше. З’ясовано, що вчені до сталих фольклорних одиниць відносять різні складники: традиційні епітети, порівняння, метафори, паралелізми, повтори, фразеологізми, усталені словесні комплекси, блоки, loci communes тощо. Ці засоби в структурі фольклорного тексту аналізували такі лінгвофольклористи, як А.П. Євгеньєва, Є.Б. Артеменко, І.Й. Оссовецький, О.Т. Хроленко, С.Я. Єр- моленко, Т.П. Беценко й ін. Усім конструкціям властива постійність, повторюваність, деякі специфічні способи граматичного оформлення, що дає підстави окремим дослідникам розглядати їх у складі фразелогізмів. Виникнення сталих виразів науковці пов’язують зі специфікою творення текстів народної поезії та усною формою їх функціонування.Для уснопісенних творів характерні власне народні фразеологізми, які розуміємо в широкому плані (фразеологічні одиниці та паремії), що також мають постійний склад, неодноразово повторені та відтворені в пісенних творах, у багатьох випадках – національно-культурно марковані. Типова ознака поетичного тексту – використання семантико- синтаксичних паралелізмів, які асоціативно поєднують життя і почуття людини та стан природи, дії тварин, птахів, рослин тощо. Усталені формули-кліше – це постійні за мовним вираженням, відтворювані з незначними видозмінами словесні комплекси, вжиті для опису типових пісенних ситуацій. Зокрема, це традиційні зображення бою як оранки й засівання поля, як бенкету з пивом або вином, загибелі як одруження тощо. Вони є вузлами емоційно-образного змісту, тісно пов’язані з мелодикою тексту, особливостями його запам’ятовування та усного передавання.Підтримуємо думку вчених про національну специфіку стійких образних одиниць, їх зв’язок із ментальністю етносу, мовною картиною світу.
ФРАЗЕОЛОГІЗМИ В УКРАЇНСЬКИХ ПІВДЕННОБЕССАРАБСЬКИХ ГОВІРКАХ: СТАН І ПЕРСПЕКТИВИ ДОСЛІДЖЕННЯ
Authors: ДЕЛЮСТО Марина
Published: April 2023

У статті з’ясовано стан і перспективи дослідження фразеологічних одиниць в українських південно- бессарабських говірках – новожитніх діалектних мікросистемах, що понад двісті років функціонують на півдні Оде- щини в тісних міжмовних та міждіалектних контактах з румунськими, російськими, болгарськими, гагаузькими та іншими говірками. Зокрема, автор констатує, що у наявних розвідках про різні мовні рівні цих українських говірок, фразеологічний рівень, особливо евристичний щодо діалектної мови, описано принагідно, подано окремі слова, що відповідають фраземі, окремі усталені звороти, насамперед специфічні, викликані міжмовною взаємодією, фрагмен- тарно збережені архаїчні явища, або ті, що пов’язані з певним видом діяльності. Тому вивчення фразем в латеральному полілінгвальному південнобессарабському ареалі становить одне з першочергових завдань діалектологів.У статті доведено, що важливим джерелом, яке сприяє глибшому пізнанню та усвідомленню строкатої національно-мовної та національно-культурної специфіки південнобессарабського краю, відбитої в діалектних фразеоло- гічних одиницях, є зібрані й упорядковані хрестоматії діалектних текстів, записаних від представників цих говірок. Вивчення фразеологічних одиниць на підставі свідчень діалектних текстів порушує питання типології цих одиниць у них. Ураховуючи наявні класифікації, автор пропонує розрізняти фраземи й за маркуванням генетичної основи говірок (південно-східної генези, південно-західної, північної); ознакою відтворюваності / оказіональності – здатності бути створеними діалектоносієм у момент мовлення.З-поміж фразем різних тематичних груп лексики відзначено такі, що демонструють спільність з іншими діа- лектами української мови (знай|шоўс’а син, знайш|лосʼа ди|тʼа ‘народився син (дитя)’), специфічні, що постали вна- слідок міжмовної взаємодії (чис|тити |баги ‘обрізати кущі виноградуʼ, прашу|вати гар|ман ‘сапати городʼ, не|ма а|килу ‘нема розуму᾽), а також генетичні маркери, зокрема буковинсько-подільської генези (п’і|ти до |баби А|н’іки / А|н’ік’ійі ‘помертиʼ) тощо.
ШЕВЧЕНКОВСКОЕ СЛОВО В БЕЛОРУССКОМ ЯЗЫКЕ В КОНТЕКСТЕ ВОСТОЧНОСЛАВЯНСКОГО ЭПТОНИМИЧЕСКОГО ВЗАИМОДЕЙСТВИЯ
Authors: ДЯДЕЧКО Людмила П.
Published: April 2023

В статье изучается функционирование шевченковских текстов в белорусской лингвокультуре в контексте взаимовлияния восточнославянских языков в сфере эптонимов – крылатых выражений в узком смысле.Актуальность исследования обусловлена общим интересом к проблемам лингвокультурологии и лингвоперсонологии, активным развитием славянской эптографии и социальным заказом (насущными вопросами самоидентификации восточнославянских народов). Цель исследования – установление форм и степени закрепления шевченковских выражений в белорусском языке на фоне взаимного отражения единиц иновосточнославянского происхождения в эптонимических словарях. Главные задачи – выявить белорусские тексты, в которых используются шевченковские выражения с характеризующими целями; определить основные типы этих выражений; доказать закрепление их части на правах фразеологизмов.Перекрестный анализ словарей показал, что в белорусской и украинской лексикографии в силу объективных и субъективных причин среди единиц иноязычного происхождения массово отражены только эптонимы русскоязычных авторов. В белорусской эптографии не зафиксирован ни один оборот украинского происхождения, однако, например, выражения из сочинений Шевченко более или менее часто встречаются: 1) в текстах белорусских писателей (прежде всего переводчиков стихов из «Кобзаря»), 2) в текстах массовой коммуникации (в публицистике об украинских собы- тиях или напоминающих таковые; в социальных сетях, отражающих живую белорусскую речь). В белорусских текстах шевченковские обороты используются как цитаты, реминисценции, аллюзии и эптонимы. В роли эптонимов, развив- ших собственные структурно-семантические признаки, в белорусском языке выступают два восходящих к Шевченко выражения на Ўкрайне мілай и памянуць нязлым ціхім словам. Соответствующие эквиваленты функционируют тоже как эптонимы в украинском и русском языках.Проведенное исследование показывает необходимость дальнейших поисков эптологических фактов восточнославянского взаимовлияния для воссоздания его полной картины.
ФРАЗЕОЛОГІЗМИ-ІНТЕРТЕКСТЕМИ В КОНТЕКСТІ ПОЕТИЧНОГО ІДІОСТИЛЮ (на матеріалі поезії Бориса Влахка)
Authors: ЗАЙЧЕНКО Неоніла , ПАЛАМАРЧУК Ольга
Published: April 2023

Стаття присвячена розгляду актуальних питань функціонування фразеологічних одиниць (ФО) у постмодерністському поетичному дискурсі. Мета роботи – з’ясувати місце і роль фразеологізмів-інтертекстем у форму- ванні індивідуально-авторського стилю сучасного російського поета Бориса Влахка. З 773 віршів збірника «Праздник ожидания праздника» методом суцільної вибірки виділено більш 250 вживань ФО; визначено особливості взаємодії трансформованих ФО з іншими вербальними одиницями в рамках окремого вірша; визначено специфіку реалізації їх інтертекстуального потенціалу в макротексті. Основний лінгвістичний метод дослідження – описовий, використовувалися прийоми компонентного, контекстуального і дискурсного аналізу. Констатується важлива роль у персональному дискурсі Б. Влахка фразеологічного компонента як одного з конституентів концептуально-смислового і образно-вира- жального простору на рівні поетичного мікро- і макротексту. Ідіостиль поета, перебуваючи у загальному руслі постмо- дерністського поетичного дискурсу, вирізняється самобутністю, особливою креативністю у трансформації узуальних ФО, а також ідіоматики сучасного російського мовлення. Встановлено, що образно-змістовою домінантою виступає концепт ЖИТТЯ у протиставленні його антиподу СМЕРТЬ. У їх об’єктивації значне місце відведене фразеологізмам- інтертекстемам, їх парадигматико-синтагматичній взаємодії з іншими вербальними і невербальними засобами відповідно до інтенціонального задуму поета. Результати дослідження емпіричного матеріалу є підтвердженням правомірності інтерпретації ФО як інтертекстем у системі матеріальних знаків інтертекстуальності і її мовленнєвої реалізації. Перспективи дослідження пов’язуються із зіставним вивченням особливостей використання фразеологізмів-інтертекстем в образній об’єктивації окремих концептів на матеріалі українського і російського поетичного мовлення.
НОМІНАЦІЇ ПРОЦЕСІВ ПРИГАДУВАННЯ ЗАСОБАМИ ГОВІРКОВОЇ ФРАЗЕОЛОГІЇ
Authors: КОВАЛЕНКО Наталія
Published: April 2023

Актуальність обраної теми дослідження, зокрема необхідність аналізу семантичних рядів на позначення процесів пригадування, передусім пов’язана з потребою вивчення можливостей номінації пам’яті людини та пов’язаних із цим емоцій, актуалізованих у складі фразеологічних одиниць сучасного українського говіркового мов- лення.У статті за допомогою семантичного та психолінгвістичного аналізів схарактеризовано можливості фразеологізмів у реалізації розуміння носіїв говірок процесів пам’яті людини, їх реальності та образності; зокрема визначено основи образності та метафоричності значень фразеологізмів на позначення процесів пригадування ‘пригадати’, ‘незмога пригадати’, ‘раптово пригадати’, а також ‘пам’ятати’, їх територіальне поширення. Матеріалом слугували фразеологічні словники українських говірок та опубліковані тексти зв’язного діалектного мовлення з різних територій України, а також записи автора з території подільських і суміжних говірок.В аналізованих висловах смисловий центр – у сприйманні процесу довготривалого пригадування як монотонних, повторюваних і тривалих дій фізичної роботи: перебирати, довбати, гребати. Спостережено лексикографічне і психолінгвістичне відображення розуміння людини того, що для пригадування потрібно докласти чималих зусиль, на- пружити мозкову діяльність та ін. Вербальна комунікація підтверджує уявлення мовців про місце зберігання здобутої інформації (давно чи недавно) у голові, тому і наративи, і лексикографічні праці фіксують фразеологізми з образним конкретизатором голова. Частовживаними компонентами семантичних рядів аналізованих фразеологізмів є іменники розум, мисль, тямка, дієслова крутиться, вертиться, колотиться (на позначення незмоги пригадати), стукнуло, при- йшло, дійшло (на позначення раптового пригадування).
МЕТОДОЛОГІЧНІ ПІДВАЛИНИ ЛІНГВІСТИЧНОГО АНАЛІЗУ ІДІОМАТИЧНОГО ПРОСТОРУ
Authors: КОВАЛЮК Юрій
Published: April 2023

Ідіоматичний простір соціальної інтеракції є вираженням системи взаємозалежних соціальних актів, де дії окремого індивіда перебувають у безпосередньому причинно-наслідковому зв’язку з діяльністю іншого суб’єкта. У статті з’ясовано питання методологічного аналізу ідіоматичного простору соціальної інтеракції в сучасній англійській мові, запропоновано покрокову модель усебічного вивчення ідіоматичного простору з такими параметрами: дискурсивний: принцип мовленнєворозумових дій суб’єктів соціальної інтеракції, пов’язаних із осмисленням, пізнанням і представленням світу одного суб’єкта (адресанта) та осмисленням мовної картини світу іншим суб’єктом (адресатом); варіантологічний: принцип представлення ідіоматичного простору у вигляді опозиції цілого (глобальної англій- ської мови – Global English) і конкретного (національних варіантів англійської мови – national varieties of English); лінгвокогнітивний: принцип представлення інформації у вигляді ментальних просторів як ділянок концептуального простору; прагматичний: принцип вираження змін на рівні модальності висловлювання залежно від того, кому призначена інформація, що передається, та якими цілями керуються суб’єкти соціальної інтеракції; лінгвокультурний: принцип вираження взаємозв’язку між лінгвістичною формою висловлення суб’єктів соціальної інтеракції і відповід- ними культурними концептами. Поняття “ідіоматичний простір” визначено як дискурсивно та географічно опосередковане середовище репрезентації ментальних просторів як ділянок концептуального простору, за якими закріплені певні види інформації, сконструйованої на основі узагальнених мовних, прагматичних і культурних стратегій. Праця відкриває перспективи щодо дослідження видових концептів ідіоматичного простору соціальної інтеракції, таких як EXCHANGE (ОБМІН), COMPETITION (ЗМАГАННЯ),  CONFLICT (КОНФЛІКТ), COOPERATION (СПІВПРАЦЯ) іACCOMMODATION (ПРИМИРЕННЯ) в британському, американському, австралійському та канадському національ-них варіантах сучасної англійської мови.
ФРАЗЕОЛОГІЗМИ НА ПОЗНАЧЕННЯ НЕГАТИВНИХ РИС ЛЮДИНИ В ПОКУТСЬКО-БУКОВИНСЬКИХ ГОВІРКАХ
Authors: КОЛЄСНІК Людмила
Published: April 2023

Дослідження з фразеології завжди зберігають свою актуальність, адже у фразеологізмах сконденсовано не лише номінативний потенціал діалектного слова, а й образне мислення діалектоносіїв, їхні світоглядні уявлення, народний гумор та іронічне ставлення до суспільних недоліків та особистих вад. Однак діалектні фразеологізми на позначення негативних рис характеру людини в покутсько-буковинських говірках досі ще не були об’єктом докладного опису, що визначає актуальність запропонованого дослідження.Мета статті – проаналізувати фраземи, які негативно характеризують особу як об’єкт номінації в покутсько-буковинських говірках.Досягнення цієї мети передбачало встановлення основних типів таких фразеологізмів; з’ясування кореляції їхньої семантики і форми та ролі діалектної лексики у формуванні їхнього негативного оцінного значення.Для реалізації поставлених завдань застосовано комплексний підхід, що полягав у використанні не лише словникових матеріалів, а й діалектних текстів, вільних спонтанних висловлювань, у яких найкраще розкрито семантику фразем, іноді – історію їх постання в говірці.Буковинська фразеологія різноманітна за формами представлення: фразеологізми, сталі народні порівняння, паремії, які можуть зазнавати структурного варіювання та фонетичних змін.У статті проаналізовано оцінну фразеологічну номінацію нерозумної та скупої людини в покутсько-буковинських говірках. На широкому емпіричному матеріалі (дані словника та записи автора зі 102 говірок окресленого ареа- лу) описано типи таких номінативних одиниць, зокрема зосереджено увагу на моделях, що утворюють значення ‘при- кидатися дурним’, проаналізовано евфемізми на позначення нерозумної людини.Діалектні фраземи корелюють із літературними формами, їх вживають для підсилення емоційності, вираження позитивної чи більшою мірою негативної оцінки. Важливе значення у формуванні оцінної семантики, розуміння сенсу та стилістичних відтінків висловлювання має знання діалектної лексики та оперування нею. Низка надійних відповідників до проаналізованих мовних одиниць зближує буковинську фразеологію як із суміжними й віддаленими діалекта- ми, так і з українською літературною мовою.
КОНЦЕПТУАЛІЗАЦІЯ ВОГНЮ В УКРАЇНСЬКИХ ФРАЗЕОЛОГІЗМАХ
Authors: КРАВЕЦЬ Лариса
Published: April 2023

Аналіз фразеологізмів у зв’язку з психоментальними механізмами дає змогу простежити зародження змісту, перетворення його та фіксацію в мовній формі, виявити етноспецифіку мовомислення та константи лінгвокультури певного народу. Для аналізу обрано фразеологізми, що містять мовні знаки концептосфери вогонь. Когнітивна структура вогонь сформувалась на основі архетипу й характеризується складністю, багатозначністю й амбівалентніс- тю. Різноаспектні властивості вогню актуалізовані в численних фразеологізмах, що мають неоднакове емоційно-оцінне забарвлення. Мета дослідження полягає у виявленні закономірностей концептуалізації вогню в українських фразе- ологізмах. Для досягнення поставленої мети було створено модель концептосфери вогонь, зафіксовано фразеологізми української мови, що містять мовні знаки концептосфери вогонь; визначено й охарактеризовано асоціативні й психолінгвістичні засади творення фразеологізмів, що містять мовні знаки концептосфери вогонь. Структуру концептосфери вогонь визначили особливості вогню та результати його пізнання людиною. Модель концептосфери ґрунтується на загальних уявленнях про природне явище і не відображає повною мірою вузькоспеціальні знання. Зафіксовані фразеологізми за типом фразеотворення неоднорідні. Серед них наявні метонімічні, метафоричні та порівняльні конструкції. Більшість фразеологізмів, пов’язаних із концептосферою вогонь, виникла внаслідок переінтерпретації психое- моційних і фізичних станів людини та інтенсивності певних дій на основі аналогізації з вогнем у різних його виявах. Значна частина з них заснована на актуалізації небезпечних для людини властивостей вогню, що зумовлює семанти- ку стійких словосполучень. Меншу групу становлять фразеологізми, в яких акцентована колірна семантика. Окрему групу з незначною кількістю одиниць утворюють фразеологізми з семантикою світла. Усі виявлені фразеологізми ма- ють різні інтегральні значення та неоднакове емоційно-оцінне забарвлення. Значення мовних зворотів конкретизує контекст, а атрибутивні, об’єктні й обставинні поширювачі увиразнюють та поглиблюють його, водночас конотативнікомпоненти зберігають актуальність.
ФРАЗЕМИ, ПОВ’ЯЗАНІ З ВЕСІЛЬНОЮ ОБРЯДОВІСТЮ, В УКРАЇНСЬКИХ ЗАКАРПАТСЬКИХ ГОВІРКАХ
Authors: МИГОЛИНЕЦЬ Ольга
Published: April 2023

Народна фразеологія – невичерпне джерело, яке збагачує літературну мову новими виражальними можливостями і засобами. Ця галузь мовознавства на сьогодні ще мало вивчена.Лексика весільного обряду містить інформацію про традиційну духовну і матеріальну культуру народу. Тому її фіксація, систематизація та аналіз у різних аспектах є першочерговим завданням українських мовознавців. У пропонованій статті подаємо спостереження над діалектною фразеологією, яка стосується лексики весільного обряду українських закарпатських говірок. Зокрема звертається увага на їх компонентний склад, лексико-граматичну характеристику та внутрішню форму.Закарпатські говірки, як відомо, належать до системи говірок давньої формації, отже, зберігають реліктові явища, архаїчні риси, але водночас містять і порівняно нові нашарування, зумовлені географічним розташуванням говір- кового масиву та іншими позалінгвальними мотивами.Предметом нашого аналізу є семи на означення дівчини періоду до сватання, згоди батьків на шлюб, відмови у шлюбі, огляду господарства молодого, гуляння у молодої напередодні весілля, обряду церковного шлюбу тощо.Як видно із зібраної нами лексики, весільний обряд представлений фраземами, які, з одного боку, відбивають основні етапи зазначеного обряду, тобто виконують ритуальну дію, а з іншого – отримують певну характеристику в галузі весільної обрядовості. Зібрані фраземи на означення весільного обряду характеризуються широкою варіантністю: покривáти молодý, завйáзувати молодý, завивáти у ширʼíнку, зайазáти гóлову ширʼíнкоў ʻнадягати на голову молодої убір заміжньої жінкиʼ, жúти йак Бог приказáў, жúти йак Бог даў, жúти по лʼýцʼки, жúти по закóну, жúти по Бóжому закóну, жúти йак полóжено ʻпро щасливе подружнє життяʼ, получúти гарбузá, дáти гарбузá ʻвідмова в шлюбіʼ. Крім того, аналіз семантики етнофразем свідчить про їх доволі прозору внутрішню форму.
ФРАЗЕМИ ТА ПАРЕМІЇ У МОВНІЙ СВІДОМОСТІ АКЦЕНТУЙОВАНИХ ОСІБ
Authors: ПАПІШ Віталія
Published: April 2023

Психолінгвістичний аспект фраземіки та пареміології належить до новітнього і нерозробленого на- пряму психолінгвістики. У статті здійснено детальний огляд наукової  літератури з досліджуваної проблеми (праці  О. Степанової, О. Залевської, О. Шумиліної, І. Мисан, К. Мізіна, Н. Дмитрюк, О. Гапченко), поглиблено питання взаємозв’язку фраземіки з психолінгвістикою, представлено результати психолінгвістичних експериментів, спрямова- них на виявлення мовних уподобань акцентуйованих осіб. Дослідження актуальне, оскільки скероване на людський фактор у мові. Побудоване на таких методах, як описово-аналітичний, індуктивний, методах асоціативного та спрямо- ваного експерименту. Нині у психолінгвістичному плані досліджено фраземи дитячого мовлення, трансформовані та усічені фраземи й паремії, фраземи в контексті психології етносу, індивідуальної психіки мовця. Ми ж звернулися до фраземіки та пареміології акцентуйованих осіб, чого інші дослідники не робили, у цьому – новизна нашої статті. Мета роботи – поглибити теоретичні уявлення про фраземи та паремії як психолінгвістичні одиниці, дослідити особливості функціонування цих сполук в індивідуальному лексиконі акцентуйованих осіб. Основне завдання – змоделювати мовну ситуацію, у якій можна було спостерігати аксіологічні пріоритети осіб з різними типами акцентуацій. У роботі використано ідеї німецького лікаря К. Леонгарда, який під акцентуаціями розумів посилення міри певних рис вдачі та характеру. Основна гіпотеза дослідження: між акцентуацією характеру та актуалізацією фразеологічних і паремійних одиниць існує певна залежність. Щоб це перевірити, було проведено два психолінгвістичні експерименти – вільний асоціативний та спрямований. Так було отримано інформацію у вигляді перцептивного досвіду. Як показали експери- менти, носії одного типу психологічної акцентуації мають схожі ціннісні орієнтації у відборі усталених сполук з пси- хологічним змістом. Отже, актуалізація в мовній свідомості фраземно-паремійного матеріалу зумовлена внутрішніми мовленнєво-психічними процесами.
COMPLEX COGNITIVE STUDY OF ENGLISH IDIOMS: А CASE OF EYE-UNITS
Authors: POTAPENKO Serhiy
Published: April 2023

The paper suggests a complex cognitive model which reconstructs the formation of the idiomatic meaning on the intersection of the human faculties of perception, categorization, reasoning and memory with its two levels: linguistic and conceptual. The linguistic memory underlies the unity of form and meaning entrenched in the human mind enabling the identification of idioms as morphosyntactic constructions. The conceptual memory encompasses frames and concepts storing encyclopedic knowledge which underlies the creation of idiomatic meaning. Categorization establishes the belongingness of the basic-level entities to the same or different classes determining the application of the conceptual metaphor with the projection of the source domain onto the target domain or of the conceptual integration with two input spaces underlying the formation of the emergent semantics. The basic procedures of the creation of the idiomatic meaning are constrained by image schemas,i.e. dynamic recurring patterns of organism-environment interaction: somatic, structuring the space around the human body; perceptual, rendering the changes of images obtained from a varying distance; sensory-motor, coding human handling of the physical objects; dynamic, representing motion and force interaction. The paper finds that in the case of the English eye-idioms the perceptual schemas determine the indication of the number of organs of vision: prototypical, i.e. two, and non-prototypical, represented by one eye or its half versus four eyes or their collection. It results in the formation of the idiomatic meanings which intensify human visual capacity or focus attention on perceived objects. In their turn, the perceptual relations are modified by sensory-motor schemas underlying the use of eyes to represent the inner states of the body and mind: physiological conditions, beliefs, understanding, emotions of pleasure or shock, human soul and imagination. The dynamic schemas underlie the idio- matic meaning based on human interaction with other entities which is accompanied by blocking / unblocking vision to render the concept of ignoring; by attracting viewers’ attention to express the idea of concentration; by symbolizing the opposition between human bodies.
ИЗУЧЕНИЕ ФРАЗЕОЛОГИЧЕСКИХ ЕДИНИЦ В НАУЧНО-ТЕХНИЧЕСКОМ ТЕКСТЕ В ПРОЦЕССЕ ПРОФЕССИОНАЛЬНО ОРИЕНТИРОВАННОГО ОБУЧЕНИЯ РУССКОМУ ЯЗЫКУ КАК ИНОСТРАННОМУ В ТЕХНИЧЕСКОМ ВУЗЕ
Authors: РЕШЕТНИКОВА Валентина
Published: April 2023

Статья посвящена рассмотрению фразеологических единиц в научном стиле речи в курсе профессионально ориентированного обучения русскому языку как иностранному будущих специалистов технического про- филя. В изучении русского языка как иностранного овладение лексическим минимумом и грамматическими нормами, а также фразеологией научного стиля речи является необходимым условием свободного и корректного общения на иностранном языке в сфере профессиональных интересов. Необходима целенаправленная работа над наиболее упо- требительными фразеологическими единицами, характерными для научно-технической литературы. В статье выделяются характерные признаки фразеологизмов научной речи, их компонентный состав и соотнесенность с той или иной частью речи. Отмечаются общие черты и существенные различия фразеологии научного стиля с фразеологией общеязыковой, а также отличие терминологических словосочетаний от обычных фразеологизмов. При этом фразео- логизмом считается не любое устойчивое словосочетание, а лишь то, компоненты которого обладают переносно-метафорическим значением. Дается определение терминов как основы любого научного текста, и их характеристика как ограничительных обозначений в определенной сфере предметов и явлений. Приводится деление терминов по морфологическому строению на простые, сложные, и термины-словосочетания. В определениях фразеологизмов и терминов-словосочетаний имеются как явные различия, так и некоторые общие моменты. Фразеологизмы в качестве средства изобразительности в научном тексте недопустимы, так как могут являться источником неясности или двус- мысленности. Усвоение фразеологии научной речи позволяет студентам-иностранцам участвовать в коммуникации для создания, использования и передачи профессиональной информации.
ФРАЗЕОЛОГІЧНІ ПОРІВНЯЛЬНІ КОНСТРУКЦІЇ У СЕМАНТИКО-СИНТАКСИЧНІЙ СТРУКТУРІ СКЛАДНОГО РЕЧЕННЯ
Authors: РОШКО Світлана
Published: April 2023

У статті досліджено функціонально-семантичне навантаження фразеологічних порівняльних конструкцій як компонентів складних речень у семантико-синтаксичній структурі складного речення на матеріалі худож- ніх творів українських письменників. Тема наукової статті є актуальною, оскільки вперше в українському мовознавстві здійснено аналіз фразеологічних порівняльних конструкцій як компонентів складних речень насамперед за типами зв’язку та за семантичним призначенням підрядної частини щодо головної.У науковій статті використано методи аналізу, системного підходу та структурно-функціональний метод при дослідженні фразеологічних порівняльних конструкцій у семантико-синтаксичній структурі складного реченняУ результаті проведеного дослідження встановлено, що як компоненти складнопідрядних речень порівняння- фразеологізми наповнюють підрядну частину порівняльною семантикою і за своєю семантико-синтаксичною струк- турою можуть бути співвідносними зі складнопідрядними реченнями як нерозчленованого, так і розчленованого типу. Найбільш поширеними є складнопідрядні речення нерозчленованого типу якісно-означальні та кількісно-означальні, а також складнопідрядні речення розчленованого типу зі значенням способу дії та зі значенням зумовленості причи- ни. Проте найвиразнішою групою порівнянь-фразеологізмів за своїм функціонально-семантичним навантаженням є складні порівняльні конструкції – прислів’я, співвідносні в структурно-синтаксичному відношенні з різними типами складнопідрядних речень, у яких і головна, і залежна частини становлять єдине, нерозкладне структурне і смислове ціле. Засобами зв’язку у складнопідрядних порівняльних реченнях є порівняльні сполучники як, мов, немов, наче, ніби і под. у підрядній частині речення та, нерідко, співвідносно-вказівні слова так, такий (-а, -е, -і) у головній частині, які безсумнівно вказують на те, що фразеологізм є саме підрядною частиною складнопідрядного речення, а не порівняльним зворотом – членом простого речення.При семантико-синтаксичному аналізі складнопідрядних речень різних типів завжди слід враховувати не тільки структуру підрядної частини, але й синтаксичні взаємовідношення між окремими її структурними компонентами та функціонально-семантичний аспект цієї частини. Якщо виявиться, що підрядна частина не членується у логіко-смисловому відношенні, тобто становить собою нерозкладну смислову єдність, то аналіз такої частини за членами речення здійснювати неправомірно.