Common fate of the Visegrád peoples.
Authors: Kiss Gy. Csaba 
Published: April 2022

Summary. The study is a comparative overview of the mental
traditions of the Visegrad nations. Based on the circumstances of modern
nationhood, there is a wide zone on our continent, roughly between the Baltic
Sea, the Adriatic and the Black Sea, where this modernisation process has taken
place in a similar way. Here, the goals of the nation-state could be formulated
in terms of dynastic empires. Cultural nation-building played a particular role
in our region. In an area made up of a colourful mosaic of languages and
religions, the sense of threat was predominant, as can be seen from the national
self-images expressed in the national anthems. The prejudice with which
competing nationalisms viewed each other is instructive. In the 20th century,
our region had to live through two periods of totalitarianism, which is a
significant difference compared to the western countries of the continent.

Összefoglalás. 2021. február 15-én emlékezhettünk meg a visegrádi
együttműködés 30. évfordulójáról. Azon a napon írták alá az egyezményt
Csehszlovákia, Lengyelország és Magyarország vezetői az akkori három ország
szorosabb kapcsolatáról. Azon a történelmi helyen, ahol 1335-ben a cseh, a
lengyel és a magyar király egyeztette külpolitikai és gazdasági célkitűzéseit. A
szovjet befolyási övezetből kikerülve a demokratikus átmenet során magától
értetődő volt, hogy az új geopolitikai helyzetnek megfelelően országaink
kísérletet tesznek politikájuk összehangolására. A tanulmány a visegrádi
nemzetek mentális hagyományainak összehasonlító bemutatására tesz kísérletet.
Sok évszázados tapasztalataink szerint ez az a térség, melyet a történelem a
Nyugat keleti határvidékére helyezett. A modern nemzetté válás körülményeit
figyelembe véve pedig létezik kontinensünkön egy széles zóna, nagyjából a
Balti-tenger, az Adria és a Fekete-tenger között, ahol hasonló módon ment végbe
ez a modernizációs folyamat. A nemzetállami célokat itt azonban állami
függetlenség hiányában, dinasztikus birodalmak keretében lehetett megfogalmazni.
Különös szerepe volt térségünkben a kulturális nemzetépítésnek. A nyelvek,
felekezetek színes mozaikjaiból álló területen meghatározó volt a
veszélyeztetettség tudata, jól láthatjuk ezt a himnuszokban megfogalmazott
nemzeti önképekből. Tanulságos, hogy milyen előítéletekkel szemlélték egymást a
vetélkedő nacionalizmusok. Ami a közösségi emlékezetet illeti, lényeges
mozzanat, hogy a XX. században két totalitarizmust kellett térségünkben átélni,
ez pedig jelentős különbség a kontinens nyugati országaihoz képest. Öt
fejezetben kívánjuk bemutatni sorsközösségünk hagyományait, mentalitásunk
hasonló vonásait. Először a himnuszok tükrében: érzékeltetve a nemzeti önképnek
drámaira festett vonásait. Akkor érthető ez, ha ismerjük a nemzetté válás
sajátos útjának közép-európai sajátosságait, hiszen a körülményeknek, a gyakran
kedvezőtlen adottságoknak meghatározó szerepük volt a nemzeti identitás
jellegének kialakításában. Miután egymással versengő nemzeti mozgalmakról volt
szó, gyakran előítéletek is kialakultak közöttünk, ezek hátterét, fölépítésük
logikáját föltétlenül érdemes megismerni, csak így lehet ugyanis fölszámolni az
együttműködést akadályozó tényezőket. A négy visegrádi országban mindmáig
jelentős a közösségi emlékezet szerepe, erősebb a történeti tudat, mint
kontinensünk nyugati felén. Önazonosságunk fontos alapját jelenti a klasszikus
(XIX. századi) nemzeti irodalom. Benne születtek meg a történeti események és
személyek mítoszai, az irodalom alkotóinak nemegyszer meghatározó szerepük volt
a történelemben, beleértve a kommunista korszakot, valamint az 1989–1990-es
demokratikus átmenetet.