bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
феномен спайс: суміші для паління або нова хімічна зброя
Authors: Levchenko O.Ye. , Kurdil N.V. , Lutsenko O.H.
Published: August 2016

У публікації висвітлена проблема розповсюдження сумішей для паління спайс на території країн Євросоюзу та окремих країн Східної Європи за останнє десятиріччя. Акцент зроблено на недостатню ефективність заходів щодо контролю обороту сумішей для паління, що були реалізовані в державах — членах Європейського Союзу за останні 10 років. Розглянута історія розробки синтетичних канабіноїдів і токсикологічна характеристика речовин JWH, СР, HU, олеаміду як найбільш поширених синтетичних продуктів із канабіноїдною активністю. Проаналізовані біологічна активність і медичні наслідки вживання продуктів спайс за даними тематичних звітів дослідницьких центрів країн Євросоюзу та США. Розглянута роль сучасної маркетингової стратегії виведення на ринок продуктів спайс, зокрема особливості реалізації продуктів через систему Інтернет в Україні.Проаналізована токсикологічна ситуація, що склалася в Україні за останні роки через поширення «дизайнерських» наркотиків, яка характеризується масштабною рекламою трав’яних сумішей у мережі Інтернет; широким необмеженим доступом до зазначених продуктів у пунктах роздрібної торгівлі, де суміші спайс реалізуються найчастіше під виглядом лікарських засобів альтернативної медицини або харчових добавок і мають помірно невисоку ціну; поширенням практики вживання токсичних наркотичних речовин серед підлітків і молоді; прогресивним збільшенням кількості передозувань та смертельних отруєнь в окремих регіонах України за останні роки. В цьому контексті визначена ключова роль державного регулятора в розробці запобіжних заходів щодо фатальних наслідків застосування сумішей спайс серед молоді на прикладі досвіду окремих країн.Авторами надані пропозиції до негайного об’єднання зусиль уповноважених державних органів (Міністерства охорони здоров’я та відомчих науково-дослідних установ, Міністерства внутрішніх справ, Служби безпеки України та інших зацікавлених служб) з метою розробки державної стратегії та прий­няття управлінських рішень щодо заборони продуктів спайс (і подібних) або суттєвого обмеження їх продажу на території України.
Проблема йодной обеспеченности в Республике Беларусь: результаты внедрения стратегии ликвидации йодного дефицита
Authors: Моkhort Т.V. , Коlomiets N.D. , Petrenko S.V. , Fеdorenko Е.V. , Shеpеlkevich А.P. , Sоlntseva А.V.
Published: August 2016

Результаты внедрения стратегии ликвидации йодного дефицита в Республике Беларусь поз­волили Международному комитету по контролю за йододефицитными заболеваниями и Глобальной сети по йоду включить Беларусь в перечень стран, достигших целевых уровней обеспечения питания йодом. В 2015 г. было проведено выборочное ограниченное исследование йодной обеспеченности, результаты которого продемонстрировали адекватную йодную обеспеченность детей и подростков, проживающих в условиях крупного индустриального центра и сельской местности, — медиана йодурии составила 148,5 мкг/л.
Роль мікроРНК у розвитку цукрового діабету
Authors: Pischak V.P. , Riznychuk O.M.
Published: August 2016

В огляді наведена коротка характеристика мікроРНК (miРНК), механізм її утворення та функції. Також наведено аналіз публікацій щодо участі miРНК у розвитку цукрового діабету 2-го типу. Узагальнено відомості про участь різних miРНК у продукції та секреції інсуліну, явищах тканинної диференціації та проліферації, активації генів апоптозу. Наведена інформація — свідчення виняткового значення місця і ролі miРНК у молекулярних процесах.
Ближайшие и отдаленные результаты хирургического лечения синдрома диабетической стопы и оценка качества жизни больных (обзор литературы)
Authors: Kamalov T.T. , Turakhanova F.M.
Published: August 2016

В настоящее время при многих хронических заболеваниях все большее значение придается исследованию качества жизни (КЖ). Сахарный диабет (СД) в силу сложного режима контроля и лечения, а также многочисленных соматических проявлений (острых и хронических осложнений) оказывает выраженное воздействие на КЖ. КЖ, в свою очередь, оказывает значительное влияние на прогноз заболевания. В данном обзоре рассмотрены ближайшие и отдаленные результаты хирургического лечения синдрома диабетической стопы, определения КЖ и сходных понятий, освещены основные подходы к исследованию КЖ при СД, приведен перечень наиболее часто использующихся инструментов для оценки КЖ. Анализ публикаций показал, что до сих пор недостаточно проводилась системная проработка данной проблемы, не реализованы возможности современного уровня развития техники и информационных технологий для ее решения. Таким образом, несмотря на дальнейшее развитие сосудистой хирургии, многие вопросы, связанные с диагностикой и методами лечения больных с язвенно-некротическими поражениями нижних конечностей, остаются нерешенными. Качество диагностических и лечебных мероприятий по-прежнему зависит от профиля лечебного учреждения, наличия в нем отделения хирургии сосудов, субъективного отношения врачей к тем или иным методам лечения, их знаний и опыта в этой области. Наиболее эффективно решить данные проблемы и повысить качество диагностики, лечения и последующей жизни пациентов позволяет создание алгоритма, определяющего последовательность действий врачей при поступлении в стационар такого больного. Анализ литературы показал, что для более точной оценки ближайших и отдаленных результатов реконструктивных сосудистых операций у больных с диабетической ангиопатией необходимо использовать определение показателя КЖ и его параметров, что в дальнейшем позволяет выбрать наилучший способ оперативного лечения в каждом конкретном случае, а также выявить влияние хирургической операции или других видов лечения на психику пациента. По мнению некоторых авторов, имеющиеся классификации синдрома диабетической стопы неполно отражают клиническую картину осложнений, а следовательно, в большинстве случаев не определяют тактику лечения больных. Существуют различные мнения в отношении оперативно-хирургических приемов. Недостаточно полно и не всегда обоснованно описаны способы снижения послеоперационных осложнений, частота которых во многих клиниках превышает 30 %.
Вплив терапії метформіном на рівні фолієвої кислоти та гомоцистеїну в жінок із синдромом полікістозних яєчників
Authors: Karachentsev Yu.I. , Arkhypkina T.L. , Liubymovа L.P. , Bondarenko V.O.
Published: August 2016

Наведені дані щодо впливу монотерапії метформіном та комбінованої терапії метформіном з додаванням фолатів на рівень гомоцистеїну та фолієвої кислоти у хворих зі синдромом полікістозних яєчників. Монотерапія призводила до зниження інсулінорезистентності, індексу НОМА, помірного антиандрогенного ефекту, позитивно впливала на рівні ліпідів, при цьому показники фолієвої кислоти залишались низькими та відмічалось зростання концентрації гомоцистеїну в сироватці крові на 18,3 %. Комбінована терапія не посилювала терапевтичного впливу на вуглеводний обмін та гормональні показники, але призводила до підвищення вмісту фолатів на 12,4 % та зниження рівня гомоцистеїну на 14,3 % порівняно з вихідними значеннями.
Вплив комплексного лікування гіпотиреозу на ренальну функцію у хворих на гіпотиреоз
Authors: Didushko O.M. , Pankiv V.I.
Published: August 2016

Мета. Удосконалення відомих способів діагностики уражень нирок у хворих на гіпотиреоз із компонентами метаболічного синдрому, вивчення впливу комплексного лікування на функціональний стан нирок. Матеріал і методи. У дослідження включено 240 хворих на первинний гіпотиреоз (серед них — 130 хворих на первинний гіпотиреоз із компонентами метаболічного синдрому). Всі рандомізовані пацієнти були розподілені на 2 групи: І група включала 42 хворих на гіпотиреоз без ожиріння (вік 44,8 ± 5,7 року; індекс маси тіла (ІМТ) 21,3 ± 2,6 кг/м2); II група — 45 хворих на гіпотиреоз із абдомінальним ожирінням (вік 43,8 ± 6,1 року; ІМТ 33,4 ± 4,8 кг/м2). До групи контролю входили 20 здорових осіб (вік 43,5 ± 5,9 року; ІМТ 22,0 ± 2,4 кг/м2). Ураження нирок констатували за порушення проникності клубочкового фільтра — появи альбумінурії та за показниками швидкості клубочкової фільтрації (ШКФ), визначеної за формулами CKD-EPI. Концентрацію моноцитарного хемоатрактантного протеїну-1 (МХП-1), лептину, інсуліну визначали методом імуноферментного аналізу. Результати. При проведенні кореляційного аналізу ШКФ у хворих І групи встановлено: зворотний середньої сили кореляційний зв’язок між рівнем ШКФ і тиреотропного гормону (ТТГ) (r = 0,571), ШКФ і васкулоендотеліальним фактором росту (r = –0,616), ШКФ та інтерлейкіном-6 (IL-6) (r = –0,418), загальним холестерином (ХС) (r = –0,311), ШКФ та індексом інсулінорезистентності (ІІР) (r = –0,606) та слабкий зворотний зв’язок між рівнем ШКФ і МХП-1 (r = –0,2917). У хворих ІІ групи: прямий сильний кореляційний зв’язок між рівнем ШКФ та ІІР (r = 0,819), індексом Каро (r = 0,793) і зворотний сильний кореляційний зв’язок між ШКФ і ТТГ (r = –0,782), ШКФ та індексом Хома (r = –0,875), зворотний середньої сили кореляційний зв’язок між рівнем ШКФ і ХС (r = –0,577), лептином (r = –0,476), ШКФ і IL-6 (r = –0,418), ШКФ і глюкозою (r = –0,436) та васкулоендотеліальним фактором росту (r = –0,337). Висновки. У пацієнтів з некомпенсованим гіпотиреозом виявлено порушення функції нирок, що характеризувалось зниженням ШКФ, появою альбумінурії. Комплексне лікування із включенням інгібітора АПФ (еналаприлу) та аторвастатину виявляє патогенетично обґрунтований вплив на маркери ушкодження функціонального апарату нирок.
Стан йодного забезпечення населення Вінницької області
Authors: Vlasenko M.V. , Palamarchuk A.V.
Published: August 2016

Проведено вивчення стану забезпечення йодом населення в 9 населених пунктах Вінницької області. Обстежено 810 осіб, із них 540 дітей віком від 7 до 12 років, які проживають в умовах поєднаного впливу геохімічних і антропогенних екологічних факторів. Встановлено, що територія Вінницької області може бути віднесена до території з легким йододефіцитом. Виявлено, що для школярів із наявністю ендемічного збільшення щитоподібної залози характерна більш висока поширеність хронічної соматичної патології. Особливості зобної ендемії свідчать про складний патогенез тиреомегалії у дітей в умовах комбінованого впливу антропогенних і геохімічних чинників, обумовленої не тільки наявністю абсолютної йодної недостатності, а й впливом додаткових струмогенних факторів. Ці особливості визначають необхідність комплексного підходу до проведення профілактичних протизобних заходів.
Тактика ведения взрослых пациентов с узловым зобом и дифференцированным тиреоидным раком
Authors: Bobryk M.I. , Sidorova I.V. , Reznichenko V.M.
Published: August 2016

В статье даны рекомендации по диагностике узлов щитовидной железы: приведены УЗИ-критерии доброкачественности и различной степени злокачественности узлов, показания для тонкоигольной аспирационной биопсии, названы диагностические категории риска малигнизации тиреоидных узлов, стратификация риска высокодифференцированных тиреоидных карцином (модификация 2015 г.). Приведен алгоритм мониторинга эффективности лечения пациентов с высокодифференцированной папиллярной тиреоидной карциномой, а также интерпретация клинического ответа и реклассификация при терапии высокодифференцированных тиреоидных карцином методом тиреоидэктомии и абляции радиоактивным йодом.
Ефективність препарату Адаптол у комплексному лікуванні хворих із синдромом тиреотоксикозу
Authors: Pankiv V.І.
Published: August 2016

Мета дослідження — вивчення ефективності Адаптолу у лікуванні хворих на дифузний токсичний зоб (ДТЗ) різного ступеня тяжкості з відхиленнями в емоційній сфері без виражених психоорганічних порушень, а також впливу препарату на ефективність основної тиреостатичної терапії, що дає змогу розширити спектр показань для застосування препарату в практиці лікарів-ендокринологів. Матеріали та методи. Під спостереженням перебувало 25 хворих із тиреотоксикозом у стані медикаментозної субкомпенсації (17 — із явним, що розвинувся внаслідок ДТЗ, і 8 — із субклінічним), які отримували в комплексному лікуванні препарат Адаптол протягом двох місяців (група I). Ще 20 хворих з аналогічною патологією сформували контрольну групу (група II). Хворі контрольної групи статистично вірогідно не відрізнялися за віком, статтю, тривалістю та тяжкістю ДТЗ від осіб основної групи. Результати. Проведений аналіз отриманих даних свідчить про те, що в першій (основній) групі хворих на ДТЗ (з додатковим призначенням препарату Адаптол) відзначається більш суттєвий ефект від лікування порівняно з хворими контрольної групи. Додаткове призначення препарату Адаптол сприяло зменшенню добової дози тиреостатичних препаратів у хворих на ДТЗ, що зменшує ризик виникнення ускладнень терапії. Якщо середня добова доза препаратів тіамазолу/карбімазолу на початку лікування в обстежених групах хворих не відрізнялася, то через 2 місяці лікування середня доза тиреостатичних препаратів у першій групі становила 24,3 ± 2,1 мг, у групі контролю — 31,8 ± 2,4 мг (р < 0,05). У процесі терапії Адаптолом відзначалося зниження (р < 0,05) вмісту малонового діальдегіду, а також підвищення активності ферментів антиоксидантного захисту: супероксиддисмутази (р < 0,05) і глутатіонпероксидази (р < 0,05). Висновки. Через 2 місяці терапії Адаптолом, згідно із шкалою Гамільтона, серед хворих основної групи були відсутні тривожні стани (5,6 ± 1,2 бала; р < 0,05), тоді як у контрольній групі відзначалася наявність симптомів тривоги (14,8 ± 2,7 бала; р < 0,05). Адаптол чинить позитивний терапевтичний вплив як щодо оксидантної, так і щодо антиоксидантної системи, що проявляється гальмуванням перекисного окислення ліпідів і активацією компенсаторних процесів. З огляду на проведене дослідження застосування Адаптолу має посісти належне місце в схемах лікування ДТЗ та розширити його можливості у разі як легкого, так і тривалого перебігу захворювання.
Рівні моноцитарного хемоатрактантного протеїну у хворих із первинним гіпотиреозом
Authors: Didushko O.M.
Published: August 2016

Мета дослідження — визначити вміст моноцитарного хемоатрактантного протеїну‑1 (МХП‑1) у сечі хворих на первинний гіпотиреоз.Матеріали і методи. Обстежено 141 хворого з маніфестним гіпотиреозом. З числа обстежених у 71 пацієнта був післяопераційний гіпотиреоз, у 70 — гіпотиреоз на тлі автоімунного тиреоїдиту (АІТ). Пацієнти були розділені на ІА групу, що становили з 35 пацієнтів із гіпотиреозом на ґрунті АІТ без ожиріння; ІБ групу — 35 хворих на АІТ із гіпотиреозом та ожирінням; ІІА групу — 34 хворіх на післяопераційний гіпотиреоз без ожиріння; IІБ групу — 37 хворих на післяопераційний гіпотиреоз з ожирінням.Результати. В обстежених пацієнтів виявлено вірогідне підвищення рівнів МХП‑1 у всіх групах. При проведенні кореляційного аналізу встановлений прямий кореляційний зв’язок між рівнями МХП‑1 і тиреотропним гормоном, а також рівнем креатиніну в крові та зворотний середньої сили кореляційний зв’язок між швидкістю клубочкової фільтрації та концентрацією МХП‑1 із найбільшим ступенем вираженості при некомпенсованому гіпотиреозі на ґрунті АІТ з ожирінням.Висновки. Виявлені зв’язки свідчать, що рівень МХП‑1 певною мірою відображає функціональний стан нирок та може бути використаний як доповнення до традиційних методів обстеження хворих.
Патогенетичні особливості пептичної виразки шлунка та дванадцятипалої кишки в поєднанні з артеріальною гіпертензією та цукровим діабетом 2-го типу
Authors: Sitsinska I.O.
Published: August 2016

Розвиток та перебіг пептичної виразки шлунка та дванадцятипалої кишки супроводжуються наявністю штамів H. pylori (СagA+ VacA+, СagA+ vacА–, CagA– VacA+, CagA– VacA–), що виявлено у хворих за наявності супутньої патології та коли її немає. У групі хворих на пептичну виразку шлунка та дванадцятипалої кишки в поєднані з артеріальною гіпертензією і цукровим діабетом 2-го типу виявлено штами СagA+ VacA+ у 14 осіб (45,16 %), СagA+ VacA– — у 4 (12,9 %), CagA– VacA+ — у 13 (41,43 %) та в групі хворих на пептичну виразку шлунка та дванадцятипалої кишки — відповідно в 4 (13,79 %), у 8 (27,59 %), у 16 (55,17 %) осіб. Вплив штамів H. pylori супроводжується змінами протеолітичної та фібринолітичної активності. З урахуванням супутньої патології та ролі штамів при розвитку основної патології виявлено вірогідне зниження рівня лізису альбуміну, лізису азоказеїну та підвищення лізису азоколу порівняно зі зниженням сумарної фібринолітичної активності, неферментативної фібринолітичної активності та підвищенням ферментативної фібринолітичної активності. Використання антихелікобактерної базисної терапії та пробіотиків (Lactobacterium, Bifidobacterium) дає позитивний результат.
Анестезіологічний менеджмент феохромоцитом в умовах спеціалізованого ендокринологічного центру
Authors: Cherenko S.M. , Dubrov S.O. , Kunatovskyi M.V. , Tovkai O.A. , Tarasenko S.O.
Published: August 2016

Мета роботи: упровадження сучасного анестезіологічного менеджменту пацієнтів із фео­хромоцитомою в умовах спеціалізованого ендокринологічного центру із застосуванням алгоритму етапного періопераційного гемодинамічного контролю.Матеріали й методи. Проведена імплементація анестезіологічного менеджменту в 33 жінок із фео­хромоцитомою надниркових залоз при її хірургічному видаленні шляхом відеоасистованої лапароскопічної адреналектомії. Усім пацієнткам застосовувався алгоритм етапного періопераційного гемодинамічного менедженту (ЕПОГМ): передопераційна таблетована гіпотензивна терапія до надходження в стаціонар, передопераційна інфузійна керована гіпотензивна терапія урапідилом та корекція гіповолемії збалансованими кристалоїдними розчинами та 10% розчином гідроксіетилкрохмалю (ГЕК) (200/0,5) на другому етапі, інтраопераційна інфузійна керована гіпотензивна терапія урапідилом на третьому етапі під контролем інвазивного та неінвазівного моніторингу гемодинаміки і профілактика надниркової недостатності та корекція гіповолемії на четвертому етапі.Результати та обговорення. У всіх хворих був відмічений вірогідно (p < 0,001) підвищений рівень метанефринів добової сечі до 1831,6 ± 337,9 мкг/24 год (контроль 169,3 ± 12,7 мкг/24 год). Згідно з розробленим алгоритмом ЕПОГМ на першому етапі застосовували доксазозин 10,0 ± 1,0 мг або урапідил 144,0 ± 11,2 мг у 2 прийоми. На другому етапі виконували гемодилюцію 10% розчином ГЕК (200/0,5) та інфузійну керовану гіпотензивну терапію урапідилом із середньою швидкістю 9,7 ± 1,9 мг/год. На третьому етапі інтраопераційно швидкість інфузії урапідилу становила 1,25 ± 0,08 мг/хв (додатково при хірургічному видаленні надниркової залози з феохромоцитомою болюсно вводився урапідил 25–50 мг в/в при виявленні навіть мінімального підвищення артеріального тиску). На четвертому етапі здійснювалась профілактика надниркової недостатності та гіповолемії.Висновки. Упровадження анестезіологічного менеджменту пацієнтів із феохромоцитомами в спеціалізованому ендокринологічному центрі забезпечило високу ефективність та безпеку при лапароскопічних адреналектоміях під час загальної анестезії та відсутність випадків із летальним кинцем. ЕПОГМ при підготовці до операції та під час хірургічного втручання є ефективним, легко керованим та безпечним методом стабілізації показників гемодинаміки у пацієнтів із феохромоцитомами під час адреналектомії.
Osteoporosis in Сhildren with Itsenko — Cushing Disease: Etiology, Pathogenesis, Diagnosis
Authors: Ryznychuk M.O. , Khlunovska L.Yu. , Kretsu T.M. , Dmitruk V.P. , Kostiv M.I.
Published: August 2016

The review describes the etiology, pathogenetic mechanisms of osteoporosis in children with Itsenko — Cushing syndrome. The new methods for the diagnosis of osteoporosis in children were also analyzed.
Certain Aspects of Osteoporosis in Gonadal Dysgenesis
Authors: Pidvysotska N.I. , Khlunovska L.Yu. , Kretsu T.N. , Dmitruk V.P. , Kostiv M.I.
Published: August 2016

Osteoporosis — a metabolic disease of the skeletal system associated with a reduced bone density and deterioration of bone tissue microarchitecture. The article describes the basic mechanisms of formation and clinical and diagnostic aspects of osteoporosis in children with gonadal dysgenesis.
Трудности диагностики центральной эндофитной опухоли легкого, возникшей на фоне туберкулеза
Authors: Raznatovska O.M. , Fedorets A.V. , Khlystun V.M. , Zubov H.V. , Kostiuk S.I. , Stieshina M.S. , Panova L.Yu.
Published: August 2016

Актуальность. Проблема раннего выявления рака легких, возникшего на фоне специфического процесса, является чрезвычайно актуальной и сложной. Целью работы стало изучение роли рентгенологических и бронхоскопических методов исследования в диагностике центральной эндофитной опухоли легкого у больных туберкулезом легких. Материалы и методы. Анализ литературы, клинический случай. Результаты. Такие рентгенологические методы исследования, как обзорная рентгенограмма, информативны на поздних стадиях развития эндофитной опухоли легкого. Самым информативным методом на ранних стадиях является многосрезовое спиральное сканирование, особенностью которого является изотропность изображений (равное качество во всех плоскостях). Приведен клинический случай развития центральной эндофитной опухоли легкого у больного мультирезистентным туберкулезом легких. Выводы. Необходимо сочетание таких инструментальных методов исследования, как рентгенологические и фибробронхоскопия (с исследованием аспирата из бронхов), что дает в совокупности значительный объем информации о развитии у больного туберкулезом центральной эндофитной опухоли легкого.
Вирусные гепатиты В и С у детей с онкогематологической патологией
Authors: Kramarev S.A. , Doroshenko V.A. , Voronov A.A. , Yevtushenko V.V. , Klimniuk H.I. , Shaida E.V. , Ahafonkina I.N.
Published: August 2016

Статья посвящена проблеме вирусных гепатитов В и С у детей с онкогематологической патологией. Изложены особенности противовирусной терапии  больного при сочетании этих заболеваний.
Paraprotein–Related Kidney Disease: Evaluation and Treatment of Myeloma Cast Nephropathy
Authors: Finkel Kevin W. , Cohen Eric P. , Shirali Anushree , Abudayyeh Ala ,   for the American Society of Nephrology Onco-Nephrology Forum
Published: August 2016

Nearly 50% of patients with multiple myeloma develop renal disease, most commonly from AKI caused by cast nephropathy. Development of AKI is associated with poor 1-year survival and reduces the therapeutic options available to patients. There is a great need for more effective therapies. Cast nephropathy is caused by the interaction and aggregation of filtered free light chains and Tamm–Horsfall protein causing intratubular obstruction and damage. The key to treating cast nephropathy is rapid lowering of free light chains, because this correlates with renal recovery. Newer chemotherapy agents rapidly lower free light chains and have been referred to as renoprotective. There is additional great interest in using extracorporeal therapies to remove serum free light chains. Small trials initially showed benefit of therapeutic plasma exchange to improve renal outcomes in cast nephropathy, but a large randomized trial of therapeutic plasma exchange failed to show benefit. A newer technique is extended high–cutoff hemodialysis. This modality uses a high molecular weight cutoff filter to remove free light chains. To date, trials of high–cutoff hemodialysis use in patients with cast nephropathy have been encouraging. However, there are no randomized trials showing the benefit of high-cutoff hemodialysis when used in addition to newer chemotherapeutic regimens. Until these studies are available, high-cutoff hemodialysis cannot be recommended as standard of care.
Paraprotein–Related Kidney Disease: Glomerular Diseases Associated with Paraproteinemias
Authors: Motwani Shveta S. , Herlitz Leal , Monga Divya , Jhaveri Kenar D. , Lam Albert Q. ,   for the American Society of Nephrology Onco-Nephrology Forum
Published: August 2016

Paraproteins are monoclonal Igs that accumulate in blood as a result of abnormal excess production. These circulating proteins cause a diversity of kidney disorders that are increasingly being comanaged by nephrologists. In this review, we discuss paraprotein-related diseases that affect the glomerulus. We provide a broad overview of diseases characterized by nonorganized deposits, such as monoclonal Ig deposition disease (MIDD), proliferative GN with monoclonal Ig deposits (PGNMID), and C3 glomerulopathy, as well as those characterized by organized deposits, such as amyloidosis, immunotactoid glomerulopathy, fibrillary GN, and cryoglobulinemic GN, and rarer disorders, such as monoclonal crystalline glomerulopathies, paraprotein–related thrombotic microangiopathies, and membranous-like glomerulopathy with masked IgGκ deposits. This review will provide the nephrologist with an up to date understanding of these entities and highlight the areas of deficit in evidence and future lines of research.
Subconcussive impacts and imaging findings over a season of contact sports
Authors: Davenport Elizabeth M , Urban Jillian E , Mokhtari Fatemeh , Lowther Ervin L , Van Horn John D , Vaughan Christopher G , Gioia Gerard A , Whitlow Christopher T , Stitzel Joel D , Maldjian Joseph A
Published: August 2016

The effect of repeated subconcussive head impacts in youth and high school sports on the developing brain is poorly understood. Emerging neuroimaging data correlated with biomechanical exposure metrics are beginning to demonstrate relationships across a variety of modalities. The long-term consequences of these changes are unknown. A review of the currently available literature on the effect of subconcussive head impacts on youth and high school-age male football players provides compelling evidence for more focused studies of these effects in these vulnerable populations.
Sequential changes of postoperative condylar position in patients with facial asymmetry
Authors: Tyan Svetlana , Kim Hyun-Hye , Park Ki-Ho , Kim Su-Jung , Kim Kyung-A , Ahn Hyo-Won
Published: August 2016

Objective: To evaluate sequential images of the condylar position in relation to the glenoid fossa after orthognathic surgery in patients with facial asymmetry using cone beam computed tomography.

Materials and Methods: A total of 20 adult patients (11 men and 9 women; mean age, 22.1 ± 4.02 years) with facial asymmetry who underwent sagittal split ramus osteotomy with rigid fixation were involved. Cone beam computed tomography scans were obtained before treatment (T0), 1 month before the surgery (T1), and 1 day (T2), 3 months (T3), 6 months (T4), and 12 months (T5) after the surgery. The condyle position was evaluated.

Results: At 1 day after surgery (T2), the condylar position on both sides significantly changed posteriorly, inferiorly, and laterally, but no significant difference was observed between the nonaffected and affected sides. The condyle on the nonaffected side had a tendency to recover its preoperative position at 3 months after surgery (T3) and inclined slightly laterally up to 1 year after the surgery (T5). The condyle on the affected side returned more closely to the glenoid fossa than to its pretreatment position at 3 months after surgery (T3). Thereafter, it showed a more backward and downward position (T5).

Conclusions: The overall condylar position after an orthognathic surgery in patients with facial asymmetry was relatively stable at 1 year after surgery. However, the condyle on the affected side during the first 3 months after surgery should be carefully monitored for surgical stability.
Lip line changes in Class III facial asymmetry patients after orthodontic camouflage treatment, one-jaw surgery, and two-jaw surgery: A preliminary study
Authors: Lee Gung-Chol , Yoo Jo-Kwang , Kim Seong-Hun , Moon Cheol-Hyun
Published: August 2016

Objective: To evaluate the effects of orthodontic camouflage treatment (OCT), one-jaw surgery, and two-jaw surgery on the correction of lip line cant (LLC) and to examine factors affecting the correction of LLC in Class III craniofacial asymmetry patients.

Materials and Methods: A sample of 30 Class III craniofacial asymmetry patients was divided into OCT (n = 10), one-jaw surgery (n = 10), and two-jaw surgery (n = 10) groups such that the pretreatment LLC was similar in each group. Pretreatment and posttreatment cone-beam computed tomography scans were used to measure dental and skeletal parameters and LLC. Pretreatment and posttreatment measurements were compared within groups and between groups. Pearson's correlation tests and multiple regression analyses were performed to investigate factors affecting the amount and rate of LLC correction.

Results: The average LLC correction was 1.00° in the one-jaw surgery group, and in the two-jaw surgery group, it was 1.71°. In the OCT group it was −0.04°, which differed statistically significantly from the LLC correction in the other two groups. The amount and rate of LLC correction could be explained by settling of skeletal discrepancies or LLC at pretreatment with goodness of fit percentages of approximately 82% and 41%, respectively.

Conclusions: Orthognathic surgery resulted in significant correction of LLC in Class III craniofacial asymmetry patients, while OCT did not.
Specialist-Led Diabetes Registries and Prevalence of Poor Glycemic Control in Type 2 Diabetes: The Diabetes Registry Outcomes Project for A1C Reduction (DROP A1C)
Authors: Aronson Ronnie , Orzech Naomi , Ye Chenglin , Brown Ruth E. , Goldenberg Ronald , Brown Vivien
Published: August 2016

OBJECTIVE

To highlight the utility of a large patient registry to identify functionally refractory patients (persistent HbA1c ≥75 mmol/mol [9.0%]) with type 2 diabetes, identify their barriers to glycemic control, and implement barrier-specific care path strategies to improve glycemic control.

RESEARCH DESIGN AND METHODS

A working group developed a structured tool to optimize the collection of information on barriers to glycemic control and designed structured care paths to address each barrier. Participants were identified from a large Canadian registry and were assigned to a certified diabetes educator (CDE) as their case manager for a 12-month period to coordinate assessment of their barriers and to implement appropriate care path strategies. The primary outcome measure was the mean change in HbA1c from baseline at 12 months.

RESULTS

Overall, 3,662 refractory patients were initially identified of whom 1,379 were eligible for inclusion and 155 enrolled. The most common barrier categories participants identified were psychological/support (93%), socioeconomic (87%), and accessibility (82%), with high concordance (75–94%) between participant and CDE. No specific barriers were predictive of hyperglycemia. After implementation of barrier-specific care paths, the mean reduction in HbA1c at 12 months was 17 mmol/mol (1.5%; P < 0.01 vs. baseline) versus only 5 mmol/mol (0.5%) in the source cohort (n = 966) who continued with standard care. The incidence of severe hypoglycemia did not change significantly during the study.

CONCLUSIONS

In registry-identified hyperglycemic patients with type 2 diabetes, the use of barrier-specific care paths significantly improved glycemic control in otherwise refractory patients with persistently elevated HbA1c. Further studies using this strategy in other practice settings are warranted.
Intensification of Diabetes Therapy and Time Until A1C Goal Attainment Among Patients With Newly Diagnosed Type 2 Diabetes Who Fail Metformin Monotherapy Within a Large Integrated Health System
Authors: Pantalone Kevin M. , Wells Brian J. , Chagin Kevin M. , Ejzykowicz Flavia , Yu Changhong , Milinovich Alex , Bauman Janine M. , Kattan Michael W. , Rajpathak Swapnil , Zimmerman Robert S.
Published: August 2016

OBJECTIVE

“Clinical inertia” has been used to describe the delay in the intensification of type 2 diabetes treatment among patients with poor glycemic control. Previous studies may have exaggerated the prevalence of clinical inertia by failing to adequately monitor drug dose changes and nonmedication interventions. This project evaluated the intensification of diabetes therapy and hemoglobin A1c (A1C) goal attainment among patients with newly diagnosed type 2 diabetes when metformin monotherapy failed.

RESEARCH DESIGN AND METHODS

The electronic health record at Cleveland Clinic was used to identify patients with newly diagnosed type 2 diabetes between 2005 and 2013 who failed to reach the A1C goal after 3 months of metformin monotherapy. A time-dependent survival analysis was used to compare the time until A1C goal attainment in patients who received early intensification of therapy (within 6 months of metformin failure) or late intensification. The analysis was performed for A1C goals of 7% (n = 1,168), 7.5% (n = 679), and 8% (n = 429).

RESULTS

Treatment was intensified early in 62%, 69%, and 72% of patients when poor glycemic control was defined as an A1C >7%, >7.5%, and >8%, respectively. The probability of undergoing an early intensification was greater the higher the A1C category. Time until A1C goal attainment was shorter among patients who received early intensification regardless of the A1C goal (all P < 0.05).

CONCLUSIONS

A substantial number of patients with newly diagnosed type 2 diabetes fail to undergo intensification of therapy within 6 months of metformin monotherapy failure. Early intervention in patients when metformin monotherapy failed resulted in more rapid attainment of A1C goals.
Endoscopic Duodenal Mucosal Resurfacing for the Treatment of Type 2 Diabetes: 6-Month Interim Analysis From the First-in-Human Proof-of-Concept Study
Authors: Rajagopalan Harith , Cherrington Alan D. , Thompson Christopher C. , Kaplan Lee M. , Rubino Francesco , Mingrone Geltrude , Becerra Pablo , Rodriguez Patricia , Vignolo Paulina , Caplan Jay , Rodriguez Leonardo , Galvao Neto Manoel P.
Published: August 2016

OBJECTIVE

To assess procedural safety and glycemic indices at 6 months in a first-in-human study of duodenal mucosal resurfacing (DMR), a novel, minimally invasive, upper endoscopic procedure involving hydrothermal ablation of the duodenal mucosa, in patients with type 2 diabetes and HbA1c ≥7.5% (58 mmol/mol) on one or more oral antidiabetic agents.

RESEARCH DESIGN AND METHODS

Using novel balloon catheters, DMR was conducted on varying lengths of duodenum in anesthetized patients at a single medical center.

RESULTS

A total of 39 patients with type 2 diabetes (screening HbA1c 9.5% [80 mmol/mol]; BMI 31 kg/m2) were treated and included in the interim efficacy analysis: 28 had a long duodenal segment ablated (LS; ∼9.3 cm treated) and 11 had a short segment ablated (SS; ∼3.4 cm treated). Overall, DMR was well tolerated with minimal gastrointestinal symptoms postprocedure. Three patients experienced duodenal stenosis treated successfully by balloon dilation. HbA1c was reduced by 1.2% at 6 months in the full cohort (P < 0.001). More potent glycemic effects were observed among the LS cohort, who experienced a 2.5% reduction in mean HbA1c at 3 months postprocedure vs. 1.2% in the SS group (P < 0.05) and a 1.4% reduction at 6 months vs. 0.7% in the SS group (P = 0.3). This occurred despite net medication reductions in the LS cohort between 0 and 6 months. Among LS patients with a screening HbA1c of 7.5–10% (58–86 mmol/mol) and on stable antidiabetic medications postprocedure, HbA1c was reduced by 1.8% at 6 months (P < 0.01).

CONCLUSIONS

Single-procedure DMR elicits a clinically significant improvement in hyperglycemia in patients with type 2 diabetes in the short-term, with acceptable safety and tolerability. Long-term safety, efficacy, and durability and possible mechanisms of action require further investigation.
Benefits of LixiLan, a Titratable Fixed-Ratio Combination of Insulin Glargine Plus Lixisenatide, Versus Insulin Glargine and Lixisenatide Monocomponents in Type 2 Diabetes Inadequately Controlled on Oral Agents: The LixiLan-O Randomized Trial
Authors: Rosenstock Julio , Aronson Ronnie , Grunberger George , Hanefeld Markolf , Piatti PierMarco , Serusclat Pierre , Cheng Xi , Zhou Tianyue , Niemoeller Elisabeth , Souhami Elisabeth , Davies Melanie ,   on behalf of the LixiLan-O Trial Investigators
Published: August 2016

OBJECTIVE

To evaluate efficacy and safety of LixiLan (iGlarLixi), a novel titratable fixed-ratio combination of insulin glargine (iGlar) and lixisenatide (Lixi), compared with both components, iGlar and Lixi, given separately in type 2 diabetes inadequately controlled on metformin with or without a second oral glucose-lowering drug.

RESEARCH DESIGN AND METHODS

After a 4-week run-in to optimize metformin and stop other oral antidiabetic drugs, participants (N = 1,170, mean diabetes duration ∼8.8 years, BMI ∼31.7 kg/m2) were randomly assigned to open-label once-daily iGlarLixi or iGlar, both titrated to fasting plasma glucose <100 mg/dL (<5.6 mmol/L) up to a maximum insulin dose of 60 units/day, or to once-daily Lixi (20 μg/day) while continuing with metformin. The primary outcome was HbA1c change at 30 weeks.

RESULTS

Greater reductions in HbA1c from baseline (8.1% [65 mmol/mol]) were achieved with iGlarLixi compared with iGlar and Lixi (−1.6%, −1.3%, −0.9%, respectively), reaching mean final HbA1c levels of 6.5% (48 mmol/mol) for iGlarLixi versus 6.8% (51 mmol/mol) and 7.3% (56 mmol/mol) for iGlar and Lixi, respectively (both P < 0.0001). More subjects reached target HbA1c <7% with iGlarLixi (74%) versus iGlar (59%) or Lixi (33%) (P < 0.0001 for all). Mean body weight decreased with iGlarLixi (−0.3 kg) and Lixi (−2.3 kg) and increased with iGlar (+1.1 kg, difference 1.4 kg, P < 0.0001). Documented symptomatic hypoglycemia (≤70 mg/dL) was similar with iGlarLixi and iGlar (1.4 and 1.2 events/patient-year) and lower with Lixi (0.3 events/patient-year). iGlarLixi improved postprandial glycemic control versus iGlar and demonstrated considerably fewer nausea (9.6%) and vomiting (3.2%) events than Lixi (24% and 6.4%, respectively).

CONCLUSIONS

iGlarLixi complemented iGlar and Lixi effects to achieve meaningful HbA1c reductions, close to near normoglycemia without increases in either hypoglycemia or weight, compared with iGlar, and had low gastrointestinal adverse effects compared with Lixi.
Inside the global teaching machine: MOOCs, academic labour and the future of the university
Authors: Peters Michael A.
Published: August 2016

This special issue focused on ‘Digital Media and Contested Visions of Education’ provides an opportunity to examine the tendency to hypothesise a rupture in the history of the university. It does so by contrasting the traditional Humboldtian ideals of the university with a neoliberal marketised version and in order to ask questions concerning evaluations of the quality of higher education within a knowledge economy. Theorising the rupture has led to a variety of different accounts most of which start from an approach in political economy and differ according to how theorists picture this change in capitalism. Roughly speaking the question of whether to see the political economy of using social media in higher education from a state perspective or a network perspective is a critical issue. A state-centric approach is predisposed towards a reading that is based on a critical realist approach of Marxist political economy (Jessop 1993). By contrast an approach that decentres the state and focuses on global networked finance capitalism ironically grows out of a military-university research network created by the U.S. government. Arguably, networks, not states, now constitute the organising global structure (Castells 2009) and while state-centric theory with hierarchical structures are still significant, relational, selforganising and flexible market networks have become the new unit of analysis for understanding the circuits of global capital (Peters 2014; Peters 2009). However, states still have a role to play in norming the networks or providing the governing framework in international law.
Convergence of Cahn–Hilliard systems to the Stefan problem with dynamic boundary conditions
Authors: Fukao Takeshi
Published: August 2016

This paper examines the well-posedness of the Stefan problem with a dynamic boundary condition. To show the existence of the weak solution, the original problem is approximated by the limit of an equation and a dynamic boundary condition of Cahn–Hilliard-type. Using this Cahn–Hilliard approach, the enthalpy formulation of the Stefan problem is characterized by the asymptotic limit of a fourth-order system that has a double-well structure. The main result obtained for the Stefan problem can also be applied to a wider class of degenerate parabolic equations by setting the nonlinearity to give the general maximal monotone graph.
Homogenization via unfolding in periodic layer with contact
Authors: Griso Georges , Migunova Anastasia , Orlik Julia
Published: August 2016

The elasticity problem for two domains separated by a heterogeneous layer of the thickness ε is considered. The layer has an ε-periodic structure, [Formula: see text], including a multiple cracks and the contact between the structural components. The inclusions are surrounded by cracks and can have rigid displacements. The contacts are described by the Signorini and Tresca-friction conditions. In order to obtain preliminary estimates, a modification of the Korn inequality for the ε-dependent periodic layer is performed.

An asymptotic analysis with respect to [Formula: see text] is provided and the limit elasticity problem is obtained, together with the transmission condition across the interface. The periodic unfolding method is used to study the limit behavior.
Low regularity justification results for envelope approximations of nonlinear wave packets in periodic media
Authors: Matthies Karsten , Uecker Hannes
Published: August 2016

We consider a cubic nonlinear wave equation with highly oscillating cubic coefficient and wave packet initial data. Using a regularization step of the initial data, we give a low regularity justification of the Nonlinear Schrödinger equation as the envelope equation.
Stochastic Euler equations of fluid dynamics with Lévy noise
Authors: Mohan Manil T. , Sritharan Sivaguru S.
Published: August 2016

In this work we prove the existence and uniqueness of pathwise solutions up to a stopping time to the stochastic Euler equations perturbed by additive and multiplicative Lévy noise in two and three dimensions. The existence of a unique maximal solution is also proved.
Eigenvalues for Maxwell’s equations with dissipative boundary conditions
Authors: Colombini Ferruccio , Petkov Vesselin , Rauch Jeffrey
Published: August 2016

Let [Formula: see text], [Formula: see text], be the semigroup generated by Maxwell’s equations in an exterior domain [Formula: see text] with dissipative boundary condition [Formula: see text], [Formula: see text], [Formula: see text]. We prove that if [Formula: see text] is nowhere equal to 1, then for every [Formula: see text] and every [Formula: see text] the eigenvalues of [Formula: see text] lie in the region [Formula: see text], where [Formula: see text], [Formula: see text].
Sulfide Catalysts Supported on Porous Aromatic Frameworks for Naphthalene Hydroprocessing
Authors: Karakhanov Eduard , Kardasheva Yulia , Kulikov Leonid , Maximov Anton , Zolotukhina Anna , Vinnikova Maria , Ivanov Andrey
Published: August 2016

This paper describes the first example of using porous aromatic frameworks as supports for sulfide catalysts for the hydrogenation of aromatic hydrocarbons. The synthesis of bimetallic Ni-W and Ni-Mo sulfides was performed by in situ decomposition of [(n-Bu)4N]2[Ni(MeS4)2] (Me = W, Mo) complexes, supported on mesoporous aromatic framework with a diamond-like structure. It is shown that the highest naphthalene conversions were achieved in the case of additional sulfidation with sulfur. After the reaction, catalysts were characterized by X-ray photoelectron spectroscopy and high-resolution transmission electron microscopy. The activity of synthesized catalysts has been studied using naphthalene as a model substrate. The materials used in this study were substantially active in hydrogenation and slightly in hydrocracking of naphthalene.
Electron Correlations in Local Effective Potential Theory
Authors: Sahni Viraht , Pan Xiao-Yin , Yang Tao
Published: August 2016

Local effective potential theory, both stationary-state and time-dependent, constitutes the mapping from a system of electrons in an external field to one of the noninteracting fermions possessing the same basic variable such as the density, thereby enabling the determination of the energy and other properties of the electronic system. This paper is a description via Quantal Density Functional Theory (QDFT) of the electron correlations that must be accounted for in such a mapping. It is proved through QDFT that independent of the form of external field, (a) it is possible to map to a model system possessing all the basic variables; and that (b) with the requirement that the model fermions are subject to the same external fields, the only correlations that must be considered are those due to the Pauli exclusion principle, Coulomb repulsion, and Correlation–Kinetic effects. The cases of both a static and time-dependent electromagnetic field, for which the basic variables are the density and physical current density, are considered. The examples of solely an external electrostatic or time-dependent electric field constitute special cases. An efficacious unification in terms of electron correlations, independent of the type of external field, is thereby achieved. The mapping is explicated for the example of a quantum dot in a magnetostatic field, and for a quantum dot in a magnetostatic and time-dependent electric field.
A Geographically Temporal Weighted Regression Approach with Travel Distance for House Price Estimation
Authors: Liu Jiping , Yang Yi , Xu Shenghua , Zhao Yangyang , Wang Yong , Zhang Fuhao
Published: August 2016

Previous studies have demonstrated that non-Euclidean distance metrics can improve model fit in the geographically weighted regression (GWR) model. However, the GWR model often considers spatial nonstationarity and does not address variations in local temporal issues. Therefore, this paper explores a geographically temporal weighted regression (GTWR) approach that accounts for both spatial and temporal nonstationarity simultaneously to estimate house prices based on travel time distance metrics. Using house price data collected between 1980 and 2016, the house price response and explanatory variables are then modeled using both the GWR and the GTWR approaches. Comparing the GWR model with Euclidean and travel distance metrics, the GTWR model with travel distance obtains the highest value for the coefficient of determination ( R 2 ) and the lowest values for the Akaike information criterion (AIC). The results show that the GTWR model provides a relatively high goodness of fit and sufficient space-time explanatory power with non-Euclidean distance metrics. The results of this study can be used to formulate more effective policies for real estate management.