ГРАМЕМНА РЕПРЕЗЕНТАЦІЯ ЗАСОБІВ КАТЕГОРІЇ ФУТУРАЛЬНОСТІ СУЧАСНОЇ ФРАНЦУЗЬКОЇ МОВИ ПОРІВНЯНО З МОВАМИ ЗАХІДНО-РОМАНСЬКОЇ ПІДГРУПИ
Authors: Кірковська І. 
Published: January 2024

Постановка проблеми. Виявлення морфо-синтаксичного рівня організації категорії футуральності у сучасній французькій мові, має спиратись на грамемну репрезентацію цієї категорії в середині мов західноєвропейської підгрупи та сприяти висвітленню проблемних питань, наявних у трактуванні як самої категорії футуральності у сучасній французькій мові, так і відповідної категорії в мовах західноєвропейської підгрупи.

Мета статті – аналіз грамемного корпусу засобів, що передають футуральність у мовах західнороманської підгрупи.

Методи дослідження. Підґрунтя дослідження формує функційний підхід, що передбачає сприйняття об’єкта в його взаємодії із середовищем як наслідком мисленнєвої діяльності. У межах порівняльного аналізу категорії футуральності застосовано прийом зіставлення засобів КФ в мовах західноєвропейської підгрупи.

Основні результати дослідження. У сучасних романських мовах західно-романської підгрупи КФ тісно пов’язана з низкою понять, що виходять за межі дійсного способу. Такі поняття, як припущення, потреба, спонукальність та інші, з якими  пов’язана категорія майбутнього, належать також до царини імператива, кон’юнктива зі значенням бажаності та кон’юнктива зі значенням умовності. До граматичних засобів вираження майбутнього часу уналежнюємо не лише морфологізовані елементи мовної системи, але й усі ті мовні структури, що мають відношення до матеріалізації у свідомості певних поняттєвих категорій, а саме – неморфологізовані засоби передавання КФ. Отже, в полі зору граматичного аналізу повинні перебувати не лише граматичні категорії, що входять до відповідної парадигматичної системи граматичних способів, але й усі периферійні засоби, за допомогою яких відбувається експлікація та імплікація певної логічної категорії. Граматикалізація мовних засобів є не просто трансформаційним процесом, дотичним до структурно-семантичних шарів мови, а й результатом глибинного когнітивного процесу, що зазначає відповідні зміни в пізнанні світу людиною.

Висновки і перспективи. Романські мови володіють однаковою кількістю граматичних засобів для вираження семантики футуральності. Склад часів і способів не є однаковим у системі кожної із зазначених мов, а статус деяких загалом викликає низку питань і зауважень. Морфологічні категорії часу й способу в сучасних романських мовах виконують предикативну роль у конструюванні основної семантичної одиниці – речення та мають суто морфологічне вираження. Значення синтаксичних часів і способів, які формують предикативність французької, італійської, іспанської, португальської та румунської мов, мають своє формальне вираження і виявляються в системі протиставлень – предикативному оформленні речення, що утворюють його грамемну парадигму. Теперішній час – це точка, від якої вимірюють минуле та уявляють майбутнє. Значення часу та способу зреалізовано на двох рівнях – морфологічному й синтаксичному. На морфологічному рівні протиставлення часу та способу передано додаванням уже наявних флексій (Indicatif, Futur simple, Conditionnel présent) або функціонуванням окремих власних флексій, що закріплені за способом (Subjonctif présent, Imparfait du Subjonctif, Plus-que-parfait du Subjonctif). На синтаксичному рівні час і спосіб представлені протиставленням «часова визначеність – часова невизначеність».