bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
Formulation Of Beetroot Cookies With Addition Of Iron (Fe) As Alternative Food Prevention Of Anemia
Authors: Suryani Gita , Marjan Avliya Quratul , Fatmawati Iin
Published: September 2019

The purpose of this research was to analyze the difference of formulation with the substitution of bit flour and the addition of Fe to the organoleptic properties, chemical properties and physical properties in the manufacture of cookies as alternative food for the prevention of female anemia. This research was conducted by experimental method with Completely Randomized Design. The results of this study showed that the first organoleptic test of cookies with 15% beet meal substitution and 30% fortified cookies was the selected formula. Selected formula cookies have higher water content, ash content, protein content, carbohydrate levels and higher Fe content compared to control cookies, whereas the selected fatty acid formula content is smaller. The Fe content in selected cookies belongs to the food of the Fe source snack. Selected formula cookies are redder and darker than the control formula cookies. The contribution of iron to nutrition label reference in cookies is 26%.
Correlation between Height And Percent Body Fat with Musculoskeletal Fitness at Adolesence
Authors: Rahmayanti Kamilia , Sudiarti Trini
Published: September 2019

This study aims to determine the relationship between energy and nutrients intake, body weight, height, BMI-for-Age, percent body fat, physical activity, and socioeconomic status with musculoskeletal fitness. This study used a cross-sectional design. A total of 151 students from 5 Bekasi High School class X and XI were included in this study. Food intake was measured using 2x24 hours food recall, physical activity using Global Physical Activity Questionnaire (GPAQ), anthropometri by direct measurement, and socioeconomic using Family Affluence Scale (FAS) questionnaire. Regression analysis for bivariate and Anova for analysis of socioeconomic status.  The results of this study showed that there were a significant relationship between energy (p=0,001) and nutrients intake (carbohydrate p=0,037; protein (p=0,001; fat (p=0,001), body weight (p=0,002), height (p=0,001), percent body fat (p=0,001), and physical activity (p=0,001) with musculoskeletal fitness before controlled by sex. After stratification analysis by sex, there was a significant relationship between height and percent body fat with musculoskeletal fitness(p<0,005), but only found in male students.
Fransızca A1 Dil Düzeyinde Kelime Öğretiminde “Le Fle Pour Les Curıeux” İnternet Sitesinin Kullanımı Hakkında Öğrenci Görüşlerinin Belirlenmesi
Authors: Şahenk Senem Seda
Published: September 2019

Bu araştırmanın problem cümlesi
şu şekilde dile getirilebilir: “Fransızca A1 dil düzeyinde kelime öğretimi
sürecinde “Le FLE Pour Les Curieux” internet sitesi
kullanımı hakkında öğrencilerin görüşleri nelerdir?” Bu çalışmanın amacı
Fransızca A1 dil düzeyinde kelime öğretimi sürecinde “Le FLE Pour Les
Curieux” internet sitesi kullanımı hakkında
öğrencilerin görüşlerinin tespit edilmesidir. Bu çalışmada nitel yöntem
kullanılmıştır. Bu çalışma bir durum çalışmasıdır. Araştırma 2017-2018 eğitim-öğretim
yılının güz döneminde Marmara Üniversitesi İngilizce Öğretmenliği bilim dalı 3.
sınıfta ikinci yabancı dil olarak Fransızca öğrenen 10 öğrenciyle yüzyüze
görüşmeler yapılmıştır. Sonuç olarak Öğrencilerin çoğunluğu hem Fransızca’ya
yönelik ilgi, istek ve motivasyonlarının arttığını hem de dinleme, okuma,
konuşma ve yazma becerilerinde önemli gelişmeler gördüklerini savunmuşlardır. Ayrıca
öğrencilerin birkaçı ise hem araştırmacının zaman yönetiminde zorluk yaşadığını
hem de internet destekli gerçekleştirilen aktivitelerin sürecinin uzatılması faydalı
olabileceğini ifade etmişlerdir.
Factores que determinan la adopción del ensilaje en unidades de producción ganaderas en el trópico seco del noroeste de México
Authors: Cuevas Reyes Venancio
Published: September 2019

El objetivo del presente estudio es identificar los factores que afectan la probabilidad de adopción del ensilaje en unidades de producción del noroeste de México. Se realizó una muestra dirigida a 171 ganaderos que participaron en un programa de extensión agrícola en el noroeste de México. Posteriormente, mediante la estimación de un modelo probit, se obtuvieron los factores que determinan el uso del ensilaje. Las variables que resultaron significativas para la adopción del ensilaje fueron el nivel de escolaridad (p < 0,05)y la superficie agrícola (p < 0,10). Los resultados muestran una probabilidad promedio de 13,4 % de adopción del ensilaje por los ganaderos de la región de estudio. Los productores con mayor superficie agrícola y nivel de estudio son más propensos a adoptar el ensilaje. Por ello, se recomienda que, para aumentar la adopción de esta tecnología, se deberá buscar otro tipo de estrategias tecnológicas,considerando el nivel diferenciado de superficie agrícola y escolaridad de los ganaderos de la región de estudio.
Diseño e implementación de un software para la trazabilidad del proceso de beneficio del café
Authors: Castillo Landinez Sandra Patricia , Caicedo Rodríguez Pablo Eduardo , Sánchez Gómez Diego Felipe
Published: September 2019

Este artículo describe la implementación de un software que busca apoyar a los productores cafeteros en el proceso de certificación de origen de su producto, de acuerdo con la normativa establecida para el comercio de productos agrícolas, especialmente vigilada por la Unión Europea desde enero de 2005, que estableció la necesidad de hacer un seguimiento que garantice la autenticidad y la trazabilidad de los alimentos, y la satisfacción de las demandas de calidad del consumidor final. El proyecto se realizó utilizando Scrum como marco de trabajo y eXtreme Programming (XP) como metodología de desarrollo de software. Los resultados mostraron que la integración de ambos instrumentos permitió organizar el trabajoen fases y obtener resultados incrementales. Esta aplicación representa el primer paso para generar valor agregado en una finca cafetera a través del registro de trazabilidad de productos.
How Contextual Constraints Shape Midcareer High School Teachers' Stress Management and Use of Digital Support Tools: Qualitative Study
Authors: Manning Julia B , Blandford Ann , Edbrooke-Childs Julian , Marshall Paul
Published: September 2019

Background

Persistent psychosocial stress is endemic in the modern workplace, including among midcareer high school (secondary comprehensive) teachers in England. Understanding contextual influences on teachers' self-management of stress along with their use of digital health technologies could provide important insights into creating more usable and accessible stress support interventions.

Objective

The aim of this study was to investigate the constraints on stress management and prevention among teachers in the school environment and how this shapes the use of digitally enabled stress management tools.

Methods

Semistructured interviews were conducted with 14 teachers from southern England. The interviews were analyzed using thematic analysis.

Results

Teachers were unanimous in their recognition of workplace stress, describing physical (such as isolation and scheduling) and cultural (such as stigma and individualism) aspects in the workplace context, which influence their ability to manage stress. A total of 12 participants engaged with technology to self-manage their physical or psychological well-being, with more than half of the participants using consumer wearables, but Web-based or smartphone apps were rarely accessed in school. However, digital well-being interventions recommended by school leaders could potentially be trusted and adopted.

Conclusions

The findings from this study bring together both the important cultural and physical contextual constraints on the ability of midcareer high school teachers to manage workplace stress. This study highlights correlates of stress and offers initial insight into how digital health interventions are currently being used to help with stress, both within and outside high schools. The findings add another step toward designing tailored digital stress support for teachers.
Остеоартрит і подагра: докази взаємозв’язку та можливі терапевтичні втручання
Authors: Golovach I.Yu. , Yehudina Ye.D.
Published: September 2019

В оглядовій статті наведені нові дані щодо потенційного взаємозв’язку двох найпоширеніших ревматичних захворювань і можливої ролі сечової кислоти в патогенезі остеоартриту (ОА). Остеоартрит — це дегенеративне захворювання суглобів, що призводить до болю, зниження якості життя і до негативних соціально-економічних наслідків. Подагра є найпоширенішою формою запального артриту і наслідком стійко підвищених рівнів уратів і відкладення прозапальних кристалів моноурату натрію в суглобах. Встановлено подібну локалізацію, сприяючі та генетичні чинники для обох захворювань. Проте відношення між цими двома нозологіями досі до кінця не з’ясовані, зокрема вплив ОА на розвиток подагри і вплив подагри на розвиток ОА. Традиційні фактори ризику ОА призводять до ініціації хрящового пошкодження і продукції прозапальних медіаторів, що сприяють запаленню. У той же час загибель хондроцитів веде до утворення уратів, і, якщо їх концентрації досить високі, це може сприяти відкладенню кристалів на хрящі на макроскопічному рівні, що потенційно може призвести до вторинного механічного пошкодження суглобового хряща і сприяти додатковому прогресуванню ОА. В умовах гіперурикемії синовіальна рідина при ОА матиме більш високі фонові рівні уратів, що може безпосередньо впливати на місцеві урат-опосередковані процеси ОА, збільшуючи ймовірність кристалізації. Результатом буде порочне коло, у якому прогресування ОА призводить до утворення уратів, а утворення уратів спричинятиме подальше прогресування ОА. Подані докази взаємозв’язку подагри й ОА з особливим акцентом на роль гіперурикемії за наявності або відсутності подагри, проаналізовані дослідження, що з’ясовують можливі біохімічні, механічні та імунологічні співвідношення при цих захворюваннях. Розглянуті терапевтичні можливості лікування ОА із застосуванням традиційних уратзнижуючих препаратів та колхіцину.
Реконструкція складних випадків септичних незрощень великогомілкової кістки
Authors: Rushay A.K. , Borzykh A.V. , Martinchuk A.A.
Published: September 2019

У роботі обґрунтована реконструктивна тактика лікування складних випадків септичних незрощень кісток гомілки. Аналіз 31 спостереження дозволив сформулювати напрямки комплексного лікування — санації, пластики дефектів м’яких і кісткової тканин; створення оптимальних умов зрощення уламків. Використання сучасних оціночних систем дозволило об’єктивізувати тактику лікування й отримані результати.
Наш досвід застосування однополюсного ендопротезування при переломах проксимального відділу стегнової кістки в осіб похилого та старечого віку
Authors: Kalchenko A.V.
Published: September 2019

Актуальність. Переломи проксимального відділу стегнової кістки безпосередньо пов’язані з віком: найчастіше вони виникають у похилому та старечому віці. До 2050 р. кількість осіб віком понад 65 років у багатьох розвинених країнах подвоїться та становитиме 2 млрд. Тому лікування переломів зазначеної локалізації продовжує залишатись актуальною проблемою клінічної медицини. Мета — покращити результати лікування осіб похилого та старечого віку з переломами проксимального відділу стегнової кістки шляхом застосування біполярної геміартропластики кульшового суглоба. Матеріали та методи. Проведено хірургічне лікування 43 хворих з переломами проксимального відділу стегнової кістки. Серед хворих було 14 чоловіків і 29 жінок. Переважали хворі старечого віку — 29 пацієнтів, похилого віку — 14 пацієнтів. Оцінка больового синдрому, статико-динамічної активності хворих, деформації та амплітуди рухів оперованої нижньої кінцівки проводилась з використанням шкали Харриса. Відкрита репозиція перелому, металостеосинтез проксимального відділу стегнової кістки пластиною, виконана 23 хворим. Середня тривалість перебування в стаціонарі становила 17–21 добу, далі хворих спостерігали амбулаторно, виконували контрольну рентгенографію через 2 міс. після перелому та через 4–6 міс. Однополюсне біполярне ендопротезування кульшового суглоба при переломах проксимального відділу стегнової кістки виконали 20 хворим. Уламки додатково фіксували спицями Кіршнера (патент України «Спосіб лікування уламкових переломів проксимального відділу стегнової кістки № 101594 від 25.09.2015»). Результати. Після ендопротезування кульшового суглоба встановлено, що відмінні та добрі результати отримано в 95 % хворих. Незадовільні результати отримано у 5 %. Після накісткового остеосинтезу добрий результат встановлений в 1 випадку, незадовільний — у 7 пацієнтів. Причинами незадовільних результатів лікування накістковою пластиною були: наявність скарг хворих на біль у зоні перелому та в зоні кульшового суглоба, наявність кульгавості та укорочення нижньої кінцівки до 1–1,5 см, використання милиць чи ходунків, наявні контрактури кульшового суглоба, вторинне зміщення кісткових уламків (25 %), асептичний некроз головки стегнової кістки (12,5 %). Висновки. У хворих старечого та похилого віку з вертлюжними переломами 3–5-го типів за класифікацією Evans доцільно проводити ендопротезування. Щоб зберегти довжину кінцівки, пропонуємо зберігати міжвертлюжний фрагмент та фіксувати його спицями на ніжці ендопротеза. За результатами лікування встановлено, що при ендопротезуванні суглоба після переломів 3–5-го типів за класифікацією Evans у хворих через 1,5–2 місяці і більше була відновлена функція пересування, яка наближалася до вихідного рівня. Після остеосинтезу довгий час відзначалися порушення у вигляді больового синдрому, обмеження рухів у суглобі, що суттєво впливало на функцію пересування.
Frequency of detection of allergic reactions to food in children with atopic dermatitis and pathology of the gastrointestinal tract
Authors: Kryuchko T.O. , Bubyr L.M. , Nesina I.M. , Tkachenko O.Ya.
Published: September 2019

Background. In recent years, there has been a worldwide tendency to steady increase in the incidence of adverse reactions caused by food. Therefore, at the present stage, the investigation of the prevalence of the main causative factors of the development of food hypersensitivity is still a challenging task for researchers. The purpose was to study the range of food products, which are the most likely allergy-causing for children of the Poltava region, who had a history of unwanted allergic reactions to food. Materials and methods. The study involved 242 children aged from 6 to 15 years, who had a history about adverse reactions caused by food. The basic group included 128 patients with inflammatory diseases of the upper gastrointestinal tract; the comparison group involved 114 children with atopic dermatitis. The detection of the frequency of allergic reactions to food was investigated by using a questionnaire, allergic anamnesis and findings obtained by skin prick tests with food, epidermal, household and pollen allergens. Results. The study has demonstrated that the factors significantly increasing risks of skin and gastrointestinal allergies in the examined children are as following: maternal hereditary burden of allergic diseases; non-compliance in pregnancy, when mothers of examined children neglected to stick to the hypoallergenic diet; early mixed and bottle feeding and improper introducing of solid food. The findings obtained by questionnaire and skin allergic tests demonstrated a higher level of food sensitization in the children of the basic group. It has been also found out that the development of adverse reactions, regardless of skin or gastrointestinal manifestations, is the most often observed when taking cow’s milk, eggs and fish. Conclusions. Thus, the conducted studies have contributed in finding out main risk factors for the development of food hypersensitivity in children and in identifying the most etiologically significant food products that can provoke the development of allergic and gastroenterological diseases.
Features of the daily blood pressure in children with diabetes depending on the duration of the disease
Authors: Lezhenko G.O. , Pashkova O.Ye. , Samoylyk K.V.
Published: September 2019

Background. The presence of hypertension, which in diabetic patients occurs 2 times more often than in the general population, increases the risk of cardiovascular complications. The main tool for the diagnosis of hypertension in children is ambulatory blood pressure monitoring (ABPM) due to the fact that a number of ABPM parameters may act as predictors of the deve­lopment of cardiovascular events. The purpose was to establish the features of the daily blood pressure in children with diabetes depending on the duration of the disease. Materials and methods. The paper investigated the features of the daily arterial pressure in 53 children (mean age 14.79 ± 0.25 years) with diabetes mellitus, according to the ABPM data. Depending on the duration of the disease, there were 3 groups: group 1 — 11 children with disease duration of up to 1 year, group 2 — 19 persons with disease duration of 1–5 years, and group 3 — 23 patients with disease duration of more than 5 years. The control group consisted of 20 children, representative by the age and sex, who had no disorders of carbohydrate metabolism and intercurrent diseases. Results. In children with diabetes, with an increase in the duration of the disease, there was an elevation in the blood pressure, its variability and the index of hypertension. Hypertension occurred in 21.0 % of patients with duration of diabetes from 1 to 5 years and in 43.5 % of persons with disease duration of more than 5 years. Identified changes occurred on the background of the circadian blood pressure changes, which took place during the first year of the disease and observed in 51.0–54.5 % of patients. Among the pathological profiles of nocturnal blood pressure reduction in patients with diabetes mellitus, the non-dipper type prevailed (43.5–47.4 %). Conclusions. The majority of patients with diabetes mellitus experienced changes in blood pressure, the first signs of which were registered in the first year of the disease and progressed with an increase of its the duration. The findings suggest that children with diabetes, regardless of the duration of the disease, should be classified as high risk for developing hypertension.
The effectiveness of ozone therapy as a non-drug method for treatment of initial caries of permanent teeth in children
Authors: Oliynyk R.P. , Rozhko M.M. , Habchuk V.S.
Published: September 2019

Background. It is proved that the use of ozone will contribute to the growth of caries dental resistance, but the question about the adequacy of this method for the complete restoration of the already partly demineralized enamel structure remains controversial. Therefore, the purpose of our study was to determine the effectiveness of the isolated use of ozone for the treatment of initial caries of permanent teeth in children of different age groups (6, 12 and 15 years old). Materials and me­thods. We have performed treatment of initial caries with Ozone DTA/Ozonymed in 60 patients aged 6 to 15 years. CRT test was used to assess the structural resistance of enamel to the action of the acid factor. The enamel resistance to caries was determined using a modified enamel resistance of teeth test. The statistical processing of the study results was carried out in the Microsoft Excel 2017 software using arithmetic mean, arithmetic mean deviations, Pearson, Spearman and point-biserial correlation coefficients. Results. Results of the initial topographical distribution of caries lesions analysis showed a statistically higher (p ≤ 0.05) frequency of chewing teeth fissure defeat (36.67 %) compared with pathology of another localization. The sites of initial caries in 58.33 % of the examined persons were found on the upper jaw, in 46.67 % — on the lower. There was a decrease in the number of patients with a maximum and high risk of caries progression within a month of treatment — by 3.33 and 5.0 %, respectively. And three months later, the reduction in the number of patients with high risk of caries progression was documented (by 49.98 %). The finding indicate a positive ozone effect in terms of enamel resistance index increasing. However, none of the patients ma­naged to achieve a complete reduction of carious spot, although a significant percentage of examined children noted a decrease in its size to those that statistically differed from the initial ones (p < 0.05). Conclusions. Feasibility of non-drug methods of initial caries treatment implementation was justified, however, the effectiveness of isolated ozone use is not enough.
Atopic dermatitis is an important problem in current pediatrics
Authors: Nyankovskyy S.L. , Nyankovska O.S. , Horodylovska M.I.
Published: September 2019

The article summarizes the data on atopic dermatitis problem in pediatric practice, in particular, the issues of its diagnosis and treatment are considered. Atopic dermatitis is the most common skin disease in children, which greatly reduces small patients quality of life. It is well known that this disease is the result of the complex interaction of defects in the barrier function of skin, immune dysregulation, and environmental and infectious agents. There are no specific diagnostic tests for atopic dermatitis. There is no pathognomonic laboratory biomarker for its diagnosis. One of the earliest and most recognized diagnostic criteria is the Hanifin and Rajka diagnostic criteria of 1980. The diagnosis is performed in the presence of three main criteria and three additional criteria. Approaches to its treatment and choice of effective and safe treatment method in childhood are particularly relevant in recent years. For children with atopic dermatitis, a differentiated, integrated approach to treatment is necessary. Successful treatment requires a multifaceted approach that involves teaching of the patient and care-takers, elimination diet in the event of a food allergy, optimal skin care, anti-inflammatory therapy with topical corticosteroids and/or topical calcineurin inhibitors, and treatment of skin infections. The main part of treatment is daily proper skin care. The use of moisturizers enhances the hydration of the skin. Emollients can reduce the inflammation and the severity of the disease. In addition, their use reduces the amount of anti-infectious agents to fight the disease.
Destructive hypoxic-ischemic brain injury in full-term infants with normothermia and hypothermia
Authors: Mavropulo T.К. , Sokolova K.Yu. , Kapshuchenko N.S.
Published: September 2019

Background. Despite the achievements of neonatology, severe asphyxia at birth and hypoxic-ischemic encephalopathy in full-term infants are still associated with high lethality, long-term neurological morbidity and disability. In the algorithm for the ma­nagement of children with hypoxic-ischemic encephalopathy, it is important to use methods of additional examinations, including ultrasound examination of the brain (neurosonography), its potential for the early evaluation of the severity of the brain tissue injury using therapeutic hypothermia. Thus, the aim of the research was to determine the effect of therapeutic hypothermia on the severity of neurosonographic signs of destructive hypoxic-ischemic brain injury in full-term newborns. Materials and methods. Data were analyzed for 50 full-term neonates with severe asphyxiation and signs of destructive hypoxic-ischemic brain injury. The first group (hypothermia group 1) included 12 newborn infants who were treated with hypothermia in 2014–2016. The second group (hypothermia group 2) — 14 children with severe asphyxiation who were treated with hypothermia in 2011–2013. The third group (group of normothermia) consisted of 24 full-term babies born in 2009–2010, with no therapeutic hypothermia. Results. The share of the most severe destructive brain injuries (diffuse ischemic lesions) was 33.3 % in the first group, 35.7 % in the second group and 45.8 % in the third group. Significant differences between groups in terms of the frequency of diffuse ischemic brain injures were not found. In general, in the structure of destructive hypoxic-ischemic brain injuries in newborns after hypothermia, diffuse ischemic lesions were detected in 34.6 % of cases (non-significant differences with the group of normothermia, p = 0.385 according to Fisher’s criterion calculations). When studying the indicators of cerebral blood flow, reliable differences were found for the index of resistance of the anterior cerebral artery on the third day of life (0.53 ± 0.05 for normothermia group and 0.65 ± 0.04 for hypothermia group). Conclusions. Despite the reduction in the proportion of the most severe diffuse ischemic brain injuries among the total number of diagnosed destructive hypoxic-ischemic lesions during the introduction of hypothermia, the statistical analysis did not reveal any significant differences between the groups. After all, the development of diffuse ischemic brain injuries, first of all, is due to primary asphyxia lesions that lead to global deaths of neurons, or by these injuries, the phase of the therapeutic window in which ended up at the time of birth. But significant differences in the parameters of cerebral hemodynamics prove the fact that the potential of therapeutic hypothermia for the prevention of secondary reperfusion injury remains in these cases.
Modern concepts of vitamin D role in juvenile idiopathic arthritis in children (review)
Authors: Khadzhynova Y.V.
Published: September 2019

Arthritis is one of the most common chronic rheumatic diseases in children. Juvenile idiopathic arthritis (JIA) is the current nomenclature that is used to refer to a group of diseases that include chronic arthritis, childhood-onset arthritis of unknown cause. The etiology of JIA is unknown and the pathogenesis is likely to be multifactorial. One of the risk factors for the development of this disease is an insufficient level of vitamin D in the blood serum. The purpose of the analysis of the literature data was to compile and interpret data on the current point of view on the status of vitamin D in children with JIA. This article summarizes reports about the role of vitamin D in the development and clinical manifestation of juvenile arthritis (JA). Plenty of studies show a low level of vitamin D in blood serum in children with juvenile arthritis. At the same time, the role of low vitamin D status in the initiation of juvenile idiopathic arthritis development, activation of the inflammatory process, and further prognosis is controversial. The questions about vitamin D supplementation, its duration and dosage are still relevant. Five biomedical literature search bases were accessed, in the following order: Medline (using Ovid), Embase (using Ovid), Cumulative Index to Nursing and Allied Health Literature (CINHAL), Web of Science, and Scopus.
Оценка и минимизация периоперационного риска кардиологического больного в несердечной хирургии
Authors: Harbar M.O. , Pidhirnyy Ya.M. , Svitlyk Yu.O. , Svitlyk H.V. , Nadolny K.
Published: September 2019

В статье представлена периоперационная оценка пациента, у которого сердечная патология может стать причиной осложнений во время проведения некардиальных оперативных вмешательств. Проанализированы последние рекомендации, опубликованные Европейским обществом кардиологов совместно с Европейским обществом анестезиологов (2014), Американским колледжем кардиологов и Американской ассоциацией сердца (2014) и Канадским сердечно-сосудистым обществом (2017). Возникновение осложнений со стороны сердца в некардиальной хирургии зависит от факторов риска как со стороны пациента, так и от оперативного вмешательства. Предоперационная оценка должна охватывать как клинические факторы риска, так и результаты дополнительных обследований и возможные последствия предполагаемого стресса оперативного вмешательства. Индивидуализированная оценка сердечного риска дает возможность начать соответствующую медикаментозную терапию, принять решение о целесообразности коронарной интервенции, определиться со спецификой хирургической и анестезиологической тактики. Состояние пациента, его готовность к оперативному вмешательству оцениваются согласно алгоритму «шаг за шагом»: выявляется патология сердечно-сосудистой системы, кардиальные факторы риска, а также определяется его функциональный статус. Проводится оценка риска хирургической процедуры по индексу Ли (Lee score) и NSQIP MICA, что позволяет предсказать вероятность развития в послеоперационном периоде острого инфаркта миокарда, отека легких, фибрилляции желудочков, остановки сердца, полной атриовентрикулярной блокады. Для индивидуализированного периоперационного ведения сложного пациента рекомендовано привлекать мультидисциплинарную команду специалистов. В статье освещены особенности периоперационной фармакотерапии кардиальной патологии, акцентировано на целесооб­разности продолжения употребления бета-блокаторов в день оперативного вмешательства. Описана тактика ведения пациента, нуждающегося в антитромбоцитарной или антикоагулянтной терапии. Для примера приведены клинические случаи пошаговой предоперационной оценки пациента согласно современным рекомендациям.
Driving pressure как компонент респираторного мониторинга пациентов с ожирением при лапароскопических операциях
Authors: Turkevych O.M.
Published: September 2019

В статье были исследованы респираторные показатели 20 пациентов со 2-й степенью ожирения, которым проводилась лапароскопическая холецистэктомия. Основное внимание было уделено определению driving pressure (ΔP) и его оптимизации путем использования повышенного положительного давления в конце выдоха (PEEP). Пациенты были разделены на основную и контрольную группы, по 10 пациентов в каждой. В контрольной группе PEEP устанавливался на уровне 5 см вод.ст., а в основной — на уровне 10 см вод.ст. На этапе повышения внутрибрюшного давления до уровня 15 мм рт.ст. регистрировались следующие показатели: статический тораколегочный комплайенс (CRS), давление плато (p. plato) — и рассчитывался driving pressure. Расчет необходимого дыхательного объема проводился, вычисляя предполагаемую массу пациента, умноженную на 6 мл/кг. Основные параметры настраивались согласно стратегии протективной вентиляции. Результатом данного исследования было повышение CRS и снижение ΔP в основной группе пациен­тов. Данные результаты могут свидетельствовать о целесообразности применения концепции открытых легких у пациентов с ожирением при повышенном внутрибрюшном давлении.
Интенсивная терапия компенсированной гастроинтестинальной дисфункции у пациентов с черепно-мозговой травмой
Authors: Vyshynska M.B. , Yaiechnyk O.R.
Published: September 2019

Особое место в области интенсивной терапии занимает субкомпенсированная гастроинтестинальная дисфункция у пациентов с черепно-мозговой травмой, сочетанной с травмой костей скелета. Актуальность данного вопроса связана с высокой смертностью в посттравматическом периоде в связи с развитием острой полиорганной дисфункции, а гастроинтестинальная дисфунция является одним из основных компонентов полиорганной недостаточности. В данной статье поставлена цель показать влияние интенсивной терапии гастроинтестинальной дисфункции в стадии компенсации у пациентов с черепно-мозговой травмой, сочетанной с травмой костей скелета, на результаты их лечения. Во время исследования были сформированы две группы пациентов, однородные по тяжести состояния и тяжести основной патологии. Обе группы получали одинаковое лечение, кроме которого больным второй группы проводилось раннее энтеральное питание. В результатах исследования обращают на себя внимание более низкая летальность и более быстрый регресс тяжести состояния пациентов, уменьшение проявлений синдрома полиорганной недостаточности и синдрома гастроинтестинальной дисфункции у пациентов, которым проводилось раннее энтеральное питание.
Научное обоснование применения аскорбиновой кислоты у больных с термической травмой
Authors: Lytovchenko A.N. , Oleinyk H.A. , Lytovchenko Ye.Yu.
Published: September 2019

Несмотря на значительные успехи последних лет, летальность при тяжелой термической травме остается высокой. Не существует идеального протокола проведения инфузионной терапии у тяжелых ожоговых больных, и исследования показали, что пациенты часто получают большее количество жидкости, чем требуется. Значительная часть пострадавших с обширными ожогами погибает в результате сепсиса и связанной с ним полиорганной недостаточности. В настоящее время происходит поиск путей по улучшению результатов лечения данной категории больных на стадии как ожогового шока, так и септических осложнений. Ищутся пути профилактики сепсиса и полиорганной недостаточности. В работе проведен анализ литературы по применению аскорбиновой кислоты как на стадии ожогового шока, так и в более поздних периодах ожоговой болезни. Показана и обоснована польза назначения больших количеств витамина С в профилактике гипергидратации, ползучести жидкости, снижении капиллярной утечки и связанных с ними осложнений, ускорении заживления ожоговых ран, а также в профилактике и улучшении результатов лечения сепсиса у больных с термическими поражениями.
Обращение главного редактора
Authors: Nikonov V.V.
Published: September 2019

No abstract
Особливості лікувальної тактики при коморбідності інсомнії та тривоги: в пошуках безпечної альтернативи бензодіазепінів
Authors: Kopchak O.O.
Published: September 2019

У статті подано визначення та сучасні діагностичні критерії інсомнії, висвітлено аспекти спільних патогенетичних механізмів розвитку інсомнії та тривоги. Детально описано підходи до лікування інсомнії. Розглянуто місце Валео-Дорм Дуо — препарату на основі фітофлавоноїду кризину з анксіолітичною дією та мелатоніну в лікуванні пацієнтів із тривогою та інсомнією.
Біль у тазу як міждисциплінарна проблема: деякі аспекти
Authors: Oros M.M. , Fister N.V.
Published: September 2019

Однією з найчастіших причин болю спини є міофасціальний больовий синдром (МФБС). Близько 84,0 % дорослого населення хоча б раз у житті мають епізод болю у попереку, а 40,0–70,0 % — у шиї. Частка скелетно-м’язового болю серед хронічних больових синдромів становить близько 30,0 %. МФБС може виникати як самостійно, так і у структурі вертеброгенного рефлекторного м’язово-тонічного синдрому, він є другою за частотою (після респіраторних захворювань) причиною звернення до лікарів і третьою за частотою причиною госпіталізації. Високий рівень тимчасової і постійної втрати праце­здатності серед хворих із МФБС зумовлює велику соціальну значущість цієї проблеми.
Можливості антиоксидантної фармакотерапії при хронічній ішемії головного мозку
Authors: Burchinsky S.G.
Published: September 2019

У статті розглянуто сучасні погляди на механізми розвитку хронічної ішемії головного мозку i їх роль у виникненні цереброваскулярної патології. Важливе місце відводиться аналізу ролі антиоксидантних реакцій в ураженні центральної нервової системи в умовах ішемії. З цієї точки зору проаналізовано вимоги до вибору оптимальної фармакологічної стратегії корекції патологічних змін головного мозку при ішемії і, зокрема, переваги антиоксидантної фармакотерапії. Розглянуто основні проблеми, пов’язані з клінічним застосуванням найбільш популярних засобів зазначеного типу дії. Особливу увагу приділено клініко-фармакологічним ефектам і особливостям застосування препарату Дiнар (етилметилгідроксипіридину сукцинат) та його можливостям, що дозволяють реалізувати стратегію патогенетично обґрунтованої антиоксидантної фармакотерапії за різних клінічних форм ішемії головного мозку. Детально розглянуто клінічну ефективність Дiнару i характеристики його безпеки.
Зміни рухових функцій у дітей iз церебральним паралічем після курсу інтенсивної нейрофізіологічної реабілітації: сліпе дослідження
Authors: Kachmar O. , Mysula I. , Kushnir A. , Voloshyn T. , Matiushenko O. , Hasiuk M. , Hordiyevych M.
Published: September 2019

Актуальність. Розробка сучасних інтенсивних технологій реабілітації пацієнтів iз дитячим церебральним паралічем (ДЦП), спрямованих на покращення різних аспектів функціонування дитини, є актуальним завданням фахівців­практиків та дослідників. Одним iз таких підходів є система інтенсивної нейрофізіологічної реабілітації (СІНР), що поєднує різнопланові методи лікування, спрямовані на досягнення функціональних цілей та об’єднані в один інтенсивний курс. Метою дослідження була оцінка змін великих моторних функцій, спастичності м’язів та об’єму пасивних рухів у суглобах у пацієнтів із спастичними формами ДЦП після двотижневого курсу лікування за СІНР. Матеріали та методи. Одностороннє сліпе дослідження було проведене в групі з 57 дітей віком від 4 до 12 років зі спастичними формами ДЦП, які проходили курс лікування у спеціалізованій реабілітаційній клініці. Пацієнтів обстежували до та після двотижневого курсу лікування за СІНР, що включав численні втручання загальною тривалістю 4–5 годин на добу. Виконання пацієнтом завдань тесту щодо оцінки великих моторних функцій (GMFM­66) записувалося на відео та оцінювалося незалежно двома фахівцями. Час запису (до чи після лікування) був замаскований. Об’єм пасивних рухів в суглобах нижніх кінцівок оцінювали за допомогою гоніометра, м’язову спастичність — модифікованої шкали Ашворта. Результати. Після курсу лікування за СІНР відмічене статистично вірогідне підвищення результату тесту GMFM­66 з 58,8 до 60,2 бала, iз середньою різницею 1,4 ± 2,9 бала. Істотне покращення об’єму пасивних рухів було відзначене при виконаннi 5 з 7 рухiв, найбільш виражене при приведенні кульшового суглоба — в середньому на 8,0 ± 5,8 градуса та тильному згинанні стопи — на 8,0 ± 6,1 градуса. Зниження м’язового тонусу спостерігалось у всіх інших м’язових групах, що оцінювалися. Статистично вірогідне зниження спастичності відзначене в згиначах стегна, iз середнім зниженням на 0,25 пункту за шкалою Ашворта (95% довірчий інтервал (ДІ) = 0,06–0,44), та аддукторах стегна — на 0,30 пункту (95% ДІ = 0,08–0,51). Висновки. Після двотижневого курсу лікування за СІНР зареєстровані покращення великих мотор­них функцій, збільшення об’єму пасивних рухів і зниження спастичності м’язів нижніх кінцівок. Інтенсивна реабілітація за СІНР потребує проведення подальших досліджень, у тому числі рандомізованих контрольованих.
Роль інгібітору МАО-В разагіліну в лікуванні хвороби Паркінсона
Authors: Demchenko A.V.
Published: September 2019

У статті обговорюється проблема хвороби Паркінсона (ХП), яка є другим за важливістю нейродегенеративним захворюванням у розвинутому суспільстві після хвороби Альцгеймера. В Україні поширеність ХП становить 140 випадків на 100 000 населення. Основними факторами, що підвищують рівень смертності при ХП, є деменція, наявність галюцинацій, дисфагії, переважання акінетико-ригідної форми з раннім порушенням рівноваги й ходи. Відсутність класичного тремору спокою, симетричність симптоматики асоційовані зі зниженням виживаності, на той час як наявність тремору спокою — зі збільшенням. Основна проблема в лікуванні ХП полягає в тому, що, незважаючи на досягнуте значне покращання якості життя хворих і виражений симптоматичний ефект, у цілому сучасні терапевтичні можливості поки не дозволяють запобігати подальшій дегенерації дофамінергічних нейронів і прогресуванню хвороби, тому клінічна практика вимагає впровадження терапевтичних стратегій, що впливають на патогенетичні основи хвороби. Це особливо актуально, коли пацієнти на ранніх стадіях ХП мають найбільш високий нейропластичний резерв, а стратегія їх безперервного лікування повинна бути орієнтована на десятиріччя вперед. Розробка нових терапевтичних засобів, включно з селективними інгібіторами моноаміноксидази (MAO), змінила обличчя лікування ХП. Пацієнтам віком 50–70 років із малою й помірною вираженістю рухового дефіциту й за відсутності виражених когнітивних розладів призначають лікування інгібітором МАО-В або агоністами дофамінових рецепторів; при тяжких рухових порушеннях — препаратами леводопи, а тоді, коли невеликі її дози (300–400 мг/добу) не забезпечують достатнього клінічного ефекту, додатково призначають інгібітор МАО-В, агоністи дофамінових рецепторів або амантадин з метою уникнення подальшого підвищення дози леводопи. Додавання інгібітору МАО-В і/або агоністів дофамінових рецепторів до леводопи дає змогу знизити її дозу на 15–30 % без втрати ефективності й сприяє відстроченню розвитку моторних флуктуацій.
Підгострий біль у спині: підходи до медикаментозного лікування як профілактика хронізації болю
Authors: Oros M.M. , Sabovchyk A.Ya. , Hrabar V.V. , Yatsynyn R.Yu.
Published: September 2019

Хронічний біль у попереку є одною з найчастіших причин втрати працездатності як у нашій країні, так і в усьому світі. Часто гострий біль у попереку хронізується й призводить до інвалідності. Згідно із сучасними уявленнями про хронічний біль, хибне коло починає формуватися в період підгострого болю. Тому сьогодні питання тактики лікування пацієнтів у підгострому періоді є достатньо актуальним. На даний час існує багато досліджень, що показують добрий ефект від застосування антидепресантів у боротьбі з хронічним болем, впливаючи на периферично-центральні й центральні механізми виникнення болю, зокрема на серотонінергічні, норадренергічні й дофамінергічні зв’язки. Нами було проведено дослідження ефективності використання дулоксетину для запобігання хронізації болю в попереку. За його результатами для лікування больового синдрому й запобігання його хронізації в пацієнтів із підгострим болем у спині видається доцільним рекомендувати застосування препаратів етодолаку: Етол Форт 800 мг/добу у 2 прийоми, Етол SR 600 мг 1 раз на добу, а також комбінованої терапії з додаванням антидепресанта дулоксетину (препарат Дюксет 30–60 мг/добу), особливо в пацієнтів із вираженими показниками тривожності.
Залежність літогенності жовчі від показників вуглеводного та ліпідного обмінів у хворих на цукровий діабет типу 2 із хронічним некалькульозним холециститом
Authors: Marchuk Yu.F. , Pashkovska N.V. , Andriychuk D.R. , Fediv O.I.
Published: September 2019

Мета дослідження: виявити особливості зміни гомеостазу жовчі та основні каменеутворюючі субстрати при хронічному некалькульозному холециститі та цукровому діабеті (ЦД) типу 2. Матеріали та методи. Клінічне обстеження проведено в 60 осіб, хворих на ЦД типу 2 та хронічний некалькульозний холецистит, у 60 осіб, хворих на ізольований хронічний некалькульозний холецистит, та 20 практично здорових осіб. Проведено ретельне обстеження з використанням загальноприйнятих клінічних, лабораторних, біохімічних, інструментальних досліджень. Усім пацієнтам здійснено багатомоментне дуоденальне зондування. Визначено ліпідні спектри крові та міхурової порції жовчі. Результати. У хворих на хронічний некалькульозний холецистит, що перебігає на тлі ЦД типу 2, спостерігалися підвищення рівнів загальних ліпідів (у 1,61 раза в крові), холестеролу (у 2,04 раза у крові та 1,62 раза в жовчі), жовчних кислот (у 4,4 раза в крові) та зниження їх у жовчі (у 1,34 раза), тріацилгліцеролів (у 3,09 раза в крові), ліпопротеїнів низької щільності (у 1,2 раза в крові) і зниження вмісту ліпопротеїнів високої щільності (у 1,98 раза в крові) та фосфоліпідів (у 1,38 раза в крові та в 1,48 раза в жовчі), а також зниження двокомпонентних співвідношень «фосфоліпіди/холестерол» (у 1,8 раза) та «жовчні кислоти/холестерол» (у 1,9 раза), підвищення трикомпонентного індексу Ісаксона (у 1,85 раза), що свідчить про істотний дисбаланс ліпідного обміну як предиктора формування жовчних конкрементів у даної категорії хворих (р < 0,05). Висновки. У хворих на хронічний некалькульозний холецистит на тлі ЦД типу 2 спостерігаються вірогідно підвищені рівні загальних ліпідів, холестеролу, жовчних кислот, тріацилгліцеролів, ліпопротеїнів низької щільності на тлі зниження ліпопротеїнів високої щільності та фосфоліпідів у сироватці крові та жовчі. Встановлені кореляційні зв’язки між ліпідними спектрами сироватки крові та жовчі дають більш повну та детальну інформацію про порушення гомеостазу жовчі в різних групах пацієнтів. Основним каменеутворюючим субстратом в осіб першої групи виступав холестерол, а в осіб другої групи — знижений рівень ліпопротеїнів високої щільності.
Ефективність застосування Нейромідину® в комплексному лікуванні діабетичної дистальної симетричної полінейропатії
Authors: Pashkovska N.V. , Pashkovsky V.M. , Zoriy I.А.
Published: September 2019

Мета: встановлення ефективності й безпеки застосування препарату іпідакрину (Нейромідин®) у хворих на цукровий діабет, ускладнений дистальною симетричною полінейропатією (ДСПН). Матеріали та методи. Обстежено 110 хворих на ДСПН. Відібрані пацієнти були поділені на дві групи: І група (24 хворі) — особи, які отримували базисну терапію; ІІ група (50 хворих) — пацієнти, які на тлі базисного лікування отримували препарат Нейромідин® у вигляді внутрішньом’язових ін’єкцій по 5 мг двічі на добу протягом 10 днів, потім перорально по 20 мг тричі на добу впродовж 20 днів. Проводилося неврологічне обстеження за шкалами нейропатичного симптоматичного підрахунку, модифікованого нейропатичного дисфункціонального підрахунку, електронейроміографічне (ЕНМГ) тестування периферичних нервів нижніх кінцівок. З метою встановлення особливостей когнітивних функцій використовували тест Mini­Mental State Examination. Також оцінювали показники тривожності й депресії в динаміці лікування. Результати. У групі осіб, які на тлі базисної терапії отримували Нейромідин®, відзначалося вірогідне покращення показників суб’єктивної й об’єктивної симптоматики. Прояви аксонопатії й мієлінопатії за результатами ЕНМГ­тестування периферичних нервів вірогідно зменшувались у групі пацієнтів, які приймали на тлі базисної терапії Нейромідин®. Також на тлі прийому Нейромідину® встановлено статистично значуще покращання когнітивних функцій, зменшення проявів тривоги й депресії. Висновки. Застосування Нейромідину® на тлі базисної терапії у хворих на ДСПН покращує процеси регенерації й реіннервації периферичних нервів нижніх кінцівок і, покращуючи проведення збудження моторними волокнами за даними ЕНМГ­параметрів, позитивно впливає на клінічній перебіг захворювання, а також дозволяє покращити когнітивні функції, зменшити прояви тривоги й депресії.
Роль метаболічної хірургії в лікуванні пацієнтів із цукровим діабетом 2-го типу та ожирінням
Authors: Tronko M.D. , Orlenko V.L. , Savoliuk S.I. , Krestianov M.Yu. , Dobrovynska O.V. , Glagoleva A.Yu. , Ivaskiva K.Yu. , Lysenko V.M. , Zavertylenko D.S.
Published: September 2019

Численні дослідження показали високу ефективність баріатричної хірургії у пацієнтів, які страждають на ожиріння і цукровий діабет (ЦД) 2-го типу. В даний час хірургічне лікування ожиріння є одним із найбільш дієвих способів зниження і довгострокового підтримання маси тіла й управління ЦД 2-го типу. При цьому особливий інтерес викликає виражений позитивний вплив баріатричних оперативних втручань на порушення вуглеводного обміну у прооперованих хворих, що призводить не тільки до поліпшення перебігу ЦД 2-го типу, а й у значній кількості випадків — до його ремісії. У цьому огляді висвітлені механізми, пов’язані з поліпшенням глікемічного контролю у хворих на ожиріння після баріатричних оперативних втручань, проведено порівняльний аналіз різних баріатричних оперативних втручань при ЦД 2-го типу, наведені причини постбаріатричних гіпоглікемій, а також предиктори післяопераційного прогнозу ефективності баріатричних операцій щодо метаболічного контролю у пацієнтів з ожирінням і ЦД 2-го типу. Наведено дані, які стосуються хірургічних і метаболічних ускладнень баріатричних оперативних втручань, що визначає необхідність виваженого підходу до вибору оперативної стратегії лікування.
Гіпогонадизм, індукований прийомом анаболічних стероїдів (огляд літератури)
Authors: Luchitsky Ye.V.
Published: September 2019

Використання андрогенів та/або анаболічних стероїдів є поширеним серед спортсменів-професіоналів, які використовують їх для підвищення спортивних результатів і бодібілдингу, та молодих чоловіків і підлітків, які використовують їх для покращення зовнішнього вигляду. У частини з них розвивається гіпогонадизм, оскільки користувачі андрогенів та/або анаболічних стероїдів приймають препарати у високих дозах, а також відзначається складання та циклічність дії кількох синтетичних препаратів. Патофізіологія гіпогонадизму, індукованого прийомом андрогенних або анаболічних стероїдів, являє собою комбінацію порушень на рівні гіпоталамо-гіпофізарної системи та прямої токсичної дії на яєчка. Однак такі пацієнти рідко звертаються до лікарів.