Показники обдарованості, обумовлені логікою особистісного розвитку в онто- і соціогенезі та соціальною активністю особистості
Authors: Добровольська Наталія , Завацька Наталія , Петренко Максим , Духновська Олена , Стрельченко Ларина 
Published: December 2022

У статті розкрито показники обдарованості, обумовлені логікою особистісного розвитку в онто- і соціогенезі та соціальною активністю особистості.
Визначено змістовні особливості процесу становлення обдарованої особистості у ранньому онто- та соціогенезі і виокремлено розбіжності у структурі обдарованості, детермінації та ступені вираженості її показників різнорівневими індивідуально-типологічними й соціально-психологічними параметрами. Виявлено специфічні показники обдарованості, які обумовлені логікою особистісного розвитку в онто- і соціогенезі. У молодшому шкільному віці в період активного освоєння навчальної діяльності і соціальних норм поведінки, провідними є пізнавальні, мовні здібності і артистизм, опосередковані такими особистісними характеристиками, як соціальна нормативність поведінки, сумлінність, життєрадісність, багатство уяви і активність, доброзичливість. У підлітковому віці важливими складовими обдарованості стають лідерські характеристики (комунікативні та організаторські здібності), а серед особистісних детермінант – сміливість, незалежність, самовпевненість, радикалізм, домінантність. У юнацькому віці активна інтеграція у суспільство визначає взаємозв’язок таких властивостей особистості, як емпатійність і соціальна чутливість, сензитивність, саморегуляція, соціабельність. Показано, що віковою специфікою детермінації показників обдарованості особистості в ранньому онто- та соціогенезі є зміна характеру їх соціально-психологічного опосередкування. У молодшому шкільному віці компоненти обдарованості здебільшого пов’язані з нейродинамікою, у підлітковому віці – з особистісними характеристиками і психодинамікою, в юнацькому – з соціально-психологічними особливостями.
Виявлено соціально-психологічну специфіку проявів обдарованості особистості у середньому і пізньому онто- та соціогенезі. Наголошується, що з віком зменшується вплив природних властивостей індивідуальності і збільшується значення особистісного опосередкування обдарованості особистості від розвитку у домінуючій сфері (до стадії формування індивідуального стилю), просування в області соціальних структур до можливо вищих досягнень у професійній кар’єрі. Виокремлено рівні прояву обдарованості особистості у середньому і пізньому онтогенезі: низький рівень (зневіра у власні можливості, небажання участі у різноманітних видах творчої діяльності, виражена інертність щодо участі у роботі творчих об’єднань); середній рівень (прояви сумнівів у своїх можливостях, необхідність додаткових стимулів при ініціюванні творчої активності, здебільшого відмова брати творчу ініціативу на себе); високий рівень (активна участь у різноманітних видах творчої діяльності; ініціативність, здатність на створення широкого спектру самостійних задумів, віднайдення нестандартних шляхів у вирішенні завдань і втілення їх у самостійні перспективні проекти).
Ключові слова: особистість, обдарованість, особистісний розвиток, соціальна активність, сучасний соціум.