bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
Supplementary_Fig_S8 from Glioblastoma-Infiltrating CD8+ T Cells Are Predominantly a Clonally Expanded GZMK+ Effector Population
Authors: Wang Anthony Z. , Mashimo Bryce L. , Schaettler Maximilian O. , Sherpa Ngima D. , Leavitt Lydia A. , Livingstone Alexandra J. , Khan Saad M. , Li Mao , Anzaldua-Campos Markus I. , Bradley Joseph D. , Leuthardt Eric C. , Kim Albert H. , Dowling Joshua L. , Chicoine Michael R. , Jones Pamela S. , Choi Bryan D. , Cahill Daniel P. , Carter Bob S. , Petti Allegra A. , Johanns Tanner M. , Dunn Gavin P.
Published: June 2024

Inhibitory score analysis of the integrated T cells from cohorts 1 and 2.
Supplementary Table 2 from Single-Cell Chromatin Accessibility Analysis Reveals the Epigenetic Basis and Signature Transcription Factors for the Molecular Subtypes of Colorectal Cancers
Authors: Liu Zhenyu , Hu Yuqiong , Xie Haoling , Chen Kexuan , Wen Lu , Fu Wei , Zhou Xin , Tang Fuchou
Published: June 2024

Supplementary Table 2. Quality metrics, cell type annotation, and patient composition of each epithelium cluster.
FIGURE 3 from Molecular Landscape and Clinical Implication of CCNE1-amplified Esophagogastric Cancer
Authors: Rustgi Naryan , Wu Sharon , Samec Timothy , Walker Phillip , Xiu Joanne , Lou Emil , Goel Sanjay , Saeed Anwaar , Moy Ryan H.
Published: June 2024

Immune microenvironment and biomarker analysis of CCNE1-amplified EGC. Breakdown of immune biomarkers of CCNE1-amplified versus nonamplified EG adenocarcinoma by MMR/MSI-H status, PD-L1 (22C3) expression, and TMB high status (A). Characterization of percentage infiltration of specified immune cell populations in CCNE1-amplified versus nonamplified EGC from WTS by RNA deconvolution analysis (B). Expression of immune-related genes in CCNE1-amplified versus nonamplified from RNA sequencing (C). Immune-related gene signatures including IFNG and T cell–inflamed signatures (D). Statistical significance is displayed as the following: *, q < 0.05; **, q < 0.01; ***, q < 0.001; ****, q < 0.0001.
What Does ‘φ-Scientificity’ Mean? I. Models and Measurement: Galileo
Authors:   University of Tartu, Mets Ave
Published: June 2024

Rein Vihalemm has defined the concept of φ-sciences primarily through scientific models, while emphasising that they are empirical sciences. His specification of such sciences includes references to Galileo, Kant, and Heidegger, but lacks in detail and, most notably, fails to explicate how the models of these sciences are linked to the material world they aim to describe. I first analyse Galileo’s theoretical proceedings in terms of preplanning, the essence of phaenomena, and mathematicity, which can either explicitly or implicitly be viewed as important characteristics of φ-sciences, acknowledged by Vihalemm. Based on this new clarification and additional sources, I will then explore φ-scientific measurement as the link between models and matter and discuss whether Galileo’s own measurements can be regarded as such.
The Problem of Realism in Vihalemm
Authors:   University of Tartu, Lindholm Juho
Published: June 2024

The Estonian philosopher Rein Vihalemm (1938–2015) wished to reform realism in the philosophy of science. He was dissatisfied with the mainstream analytic philosophy of science—scientific realism and the various anti-realisms alike. He considered these approaches theory-driven and hence too distanced from actual scientific practice. His alternative, which he called practical realism, was inspired and influenced by Joseph Rouse’s original reading of Thomas Kuhn. Moreover, Vihalemm viewed as important some lessons from Marxism, which was prevalent in Estonian philosophy during the Soviet occupation. For him, Marx himself inaugurated practical realism with his novel notion of practice that does not consider agency distinct from nature. He also mentions Kant, interpreted in a realistic manner, as a significant influence for his thesis that concepts only apply to practice. In this article, I will critically examine practical realism from the standpoint of classical pragmatism. My primary question is: what kind of realism practical realism can possibly be.
ВИЗНАЧНІ ПОДІЇ В ПЕРІОДИ ЗАПОЧАТКУВАННЯ ТА СТАНОВЛЕННЯ ІСТОРІЇ ПРОМОЦІЇ ЗДОРОВ’Я
Authors: Смірнова В. Л. , Шемаєв О. О. , Панчишин Н. Я.
Published: June 2024

Мета: висвітлити визначні події в періоди започаткування та становлення історії промоції здоров’я і їх вплив на сучасне уявлення про зміцнення та збереження здоров’я.
Матеріали і методи. Для досягнення мети дослідження використано метод аналізу та синтезу документів, історико-хронологічний метод й узагальнення.
Результати. Становлення історії промоції здоров’я простежено на основі здійснення аналізу тематичного змісту шести глобальних конференцій, присвячених зміцненню та збереженню здоров’я. Визначено ключові події в періоди започаткування та становлення історії промоції здоров’я. Запропоновано періодизацію й охарактеризовано періоди започаткування та становлення промоції здоров’я. На підставі аналізу результатів глобальних конференцій із промоції здоров’я і відповідних документів розглянуто еволюцію підходів Всесвітньої організації охорони здоров’я до формування концепції зміцнення та збереження здоров’я.
Висновки. Встановлено, що період започаткування (1974–1986) позначається визначенням поняття «промоція здоров’я» і базових підходів та стратегій розвитку. Період становлення (1988–2005) характеризується збільшенням кола питань із промоції здоров’я, пов’язаних із підвищенням якості здоров’я в країнах, що розвиваються; формуванням сприятливого середовища для здоров’я; зміцненням здоров’я у XXI ст.; подоланням нерівності у сфері здоров’я та промоцією здоров’я в глобалізованому світі.
Детальну характеристику змін уявлення про визначення, стратегії та концепції промоції здоров’я представлено у відповідних публікаціях двох глосаріїв із промоції здоров’я.
Структура захворювання тканин пародонта у пацієнтів із високим значенням індексу маси тіла
Authors: Бублій Т. Д. , Бойченко О. М. , Іваницький І. О. , Микитенко В. О.
Published: June 2024

Резюме. В останні роки, за даними ВООЗ, близько 1,9 млрд людей віком понад 20 років мають надмірну масу тіла, з них більше 650 млн осіб страждають від ожиріння, при цьому є тенденція до щорічного зростання цих показників. Жирова тканина здатна продукувати велику кількість метаболічно активних речовин, які можуть сприяти синтезу медіаторів запалення. Нині результати епідеміологічних досліджень демонструють тенденцію до збільшення захворювань тканин пародонта серед населення.
Мета дослідження – з’ясувати наявність взаємозв’язку між клінічними проявами пародонтиту і даними біохімічних досліджень у пацієнтів із високим індексом маси тіла.
Матеріали і методи. У дослідженні взяли участь 80 осіб віком від 20 до 35 років, з яких 58 осіб з надмірною масою тіла, порівну чоловіків та жінок, які не пов’язували з індексом маси тіла (ІМТ), іншими захворюваннями, лише з надмірним споживанням їжі, багатої на вуглеводи. Групи були рівнозначними за віком, статтю та стоматологічним статусом. Для уточнення діагнозу всім пацієнтам вимірювали зріст, масу тіла й окружність талії, розраховували за формулою ІМТ, визначали артеріальний тиск. Використовували лабораторні дослідження, розраховували індекс HOMA-IR. Для верифікації патологічного процесу в тканинах пародонта використовували класифікацію М. Ф. Данилевського (1994).
Результати досліджень та їх обговорення. Стан тканин пародонта описували за допомогою традиційної індексної оцінки. Втрату епітеліального прикріплення (ВЕП) вимірювали за допомогою градуйованого зонда та виражали у міліметрах. Для об’єктивізації кісткової тканини робили рентген-знімки. Розповсюдження захворювань тканин пародонта серед досліджуваного контингенту була однаковим та складало близько (75±4,8) %. Необхідно зазначити, що структура запальних захворювань була різною. Дослідження за гігієнічними індексами виявило залежність у пацієнтів другої групи з ГП початкового – І ст. від підвищеного індексу маси тіла, відмічалась тенденція до зростання значень порівняно з першою контрольною групою пацієнтів.
Висновки. Виходячи з отриманих даних та аналізу літератури, можна зробити висновок про наявність тісного взаємозв'язку між ступенем тяжкості патології пародонта та наявністю у хворих надмірної маси тіла, що, ймовірно, можна пов’язати з місцевими чинниками та змінами в організмі людини, яка страждає від підвищеного ІМТ.
ОЦІНКА ЕФЕКТИВНОСТІ ТРАНЗИТОРНОЇ ПРОГРАМИ ПЕРЕПІДГОТОВКИ ФЕЛЬДШЕРІВ І СЕСТЕР МЕДИЧНИХ З МЕДИЦИНИ НЕВІДКЛАДНИХ СТАНІВ У ПІДВИЩЕННІ ЯКОСТІ НАДАННЯ ЕКСТРЕНОЇ МЕДИЧНОЇ ДОПОМОГИ НА ДОГОСПІТАЛЬНОМУ ЕТАПІ
Authors: Ковдриш Н. В. , Malasauskaite Ugne , Гудима А. А.
Published: June 2024

Вступ. В Україні донедавна існували об’єктивні причини, які зумовлювали несвоєчасність, недостатню послідовність та водночас низьку якість надання екстреної медичної допомоги населенню як у повсякденних умовах, так і в разі виникнення надзвичайних ситуацій. З 2017 р. бере свій початок реформа екстреної медичної допомоги, спрямована забезпечити максимально скоординовані та професійні дії на всіх етапах «ланцюжка» – від дзвінка у «швидку» до спеціалізованого відділу в лікарні. Одним з її завдань стало впровадження західних протоколів порятунку життя пацієнтові, який перебуває у невідкладному стані, й нових стандартів навчання. Для реалізації цього завдання для фельдшерів і сестер медичних з медицини невідкладних станів було розроблено транзиторну (перехідну) програму підвищення кваліфікації.
Мета роботи – оцінити ефективність транзиторної програми перепідготовки фельдшерів і сестер медичних з медицини невідкладних станів у підвищенні якості надання екстреної медичної допомоги на догоспітальному етапі.
Основна частина. Було проаналізовано зміст транзиторної програми 2019 р. та її останню версію 2024 р., встановлено основні напрямки оновлення та вдосконалення технологій навчання. Проведено анкетне опитування 78 фельдшерів з медицини невідкладних станів, які проходили транзиторну програму протягом листопада 2022 – квітня 2023 рр. Респондентів просили оцінити власний рівень знань та вмінь, набутих під час навчання в коледжі (медичному училищі), в ході професійної діяльності, в тому числі засобами неформальної освіти, а також після проходження транзиторної програми. Для оцінки респондентів було відібрано 24 практичні навички, вміння та компетенції з медицини невідкладних станів. Результати досліджень показали, що під час навчання в коледжі необхідних знань для роботи в системі екстреної медичної допомоги набули 25,1–37,0 % респондентів (довірчий інтервал (ДІ) для р<0,05), вмінь та компетенцій – 9,7–27,1 % (ДІ для р<0,05), не набули – 38,1–62,8 % (ДІ для р<0,05); у ході професійної діяльності – 40,9–44,5, 53,2–56,8 й 1,1–3,3 % відповідно (ДІ для р<0,05); після проходження транзиторної програми – 98,4–99,2, 92,6–94,8 та 0,8–1,2 % відповідно (ДІ для р<0,05).
Висновки. Транзиторна програма перепідготовки фельдшерів і сестер медичних з медицини невідкладних станів сприяє суттєвому підвищенню рівня набуття знань, умінь та компетенцій з медицини невідкладних станів, що покращує якість надання екстреної медичної допомоги на догоспітальному етапі.
РОЛЬ МЕДСЕСТЕР У НАДАННІ МЕДИЧНОЇ ДОПОМОГИ ПАЦІЄНТАМ ПОХИЛОГО І СТАРЕЧОГО ВІКУ
Authors: Богайчук С. І. , Рябоконь С. С. , Мігенько О. Б.
Published: June 2024

Вступ. Через зростання частки пацієнтів похилого і старечого віку в сучасному суспільстві необхідним є глибоке розуміння особливостей їх медичного обслуговування. Врахування фізіологічних і психосоціальних аспектів цієї категорії пацієнтів стає критично важливим для забезпечення якісної та ефективної медичної допомоги. В Україні гостро стоїть питання щодо адаптації медичної системи до потреб геріатричних пацієнтів. Організаційні та соціальні аспекти вимагають покращення, зокрема шляхом створення спеціалізованих програм і підвищення кваліфікації медичного персоналу.
Мета роботи – провести систематичний аналіз і визначення основних аспектів роботи медсестер із цільовою групою пацієнтів з урахуванням викликів, що виникають у контексті надання якісної та ефективної медичної допомоги людям похилого і старечого віку.
Основна частина. Розгляд особливостей роботи медсестер з пацієнтами похилого і старечого віку базується на мультидисциплінарному підході, враховуючи не лише медичні, але і психологічні, соціальні та етичні аспекти. Застосування якісних методів дозволяє глибше зрозуміти контекст взаємодії медсестер з пацієнтами, виявити психосоціальні фактори та аспекти догляду, важливі для людей старших вікових груп. Розуміння психосоматичних аспектів у геріатричних пацієнтів є ключовим для успішної профілактики та лікування. Медсестри, які приділяють увагу не лише фізичному стану, але і психічному благополуччю, впливають на загальний результат лікування. Важливо враховувати індивідуальні особливості кожного пацієнта і вчасно виявляти фактори ризику для психосоматичних захворювань. Здатність сприяти психоемоційному здоров’ю стає важливою складовою медсестринського догляду в геріатрії.
Висновки. Враховуючи розвиток геронтології та зростання чисельності населення похилого і старечого віку, підготовка медсестер до роботи із цільовою групою стає актуальним завданням для системи охорони здоров’я. Робота медсестер з пацієнтами похилого і старечого віку вимагає комплексного підходу та спеціалізованих навичок. Для надання оптимальної допомоги пацієнтам похилого і старечого віку важливо розвивати навички емпатії, терпіння та індивідуалізованого підходу. Розуміння і вирішення психологічних аспектів старіння, таких, як тривога та психічне благополуччя, є ключовими елементами професійної компетентності медсестер.
СИСТЕМНА ЗАПАЛЬНА ВІДПОВІДЬ У РОЗВИТКУ ЕНДОТЕЛІАЛЬНОЇ ДИСФУНКЦІЇ ТА ГІПЕРКОАГУЛЯЦІЙНОГО СИНДРОМУ У ХВОРИХ ІЗ СТЕНОТИЧНО-ОКЛЮЗІЙНИМИ ЗАХВОРЮВАННЯМИ
Authors: КОСТІВ С. Я. , ЦЮПРИК Н. І.
Published: June 2024

Мета роботи: вивчити вплив рівня системної запальної відповіді на розвиток ендотеліальної дисфункції та частоти розвитку післяопераційного тромботичного процесу в пацієнтів із хронічною ішемією, що загрожує кінцівці.
Матеріали і методи. В роботу включено 121 пацієнта із стенотично-оклюзійним атеросклеротичним ураженням інфраінгвінального артеріального русла. Пацієнти були розділені на 2 групи: 1-ша група – 74 (%) хворих із стенотично-оклюзійним атеросклеротичним ураженням інфраінгвінального артеріального русла, 2 група – 47 (%) пацієнтів із стенотично-оклюзійним атеросклеротичним ураженням інфраінгвінального артеріального русла із супутнім цукровим діабетом. Рівень активності системної запальної відповіді визначали за рівнем С-реактивного білка (СРБ), інтерлейкіну-1 (ІЛ-1), інтерлейкіну-6 (ІЛ-6) та фактора некрозу пухлин-α (ФНП-α); стан рівня ендогенної інтоксикації визначали за рівнем показників лейкограми та гематологічних індексів інтоксикації.
Результати. Розвиток хронічної артеріальної ішемії, що загрожує кінцівці, супроводжується наростанням рівня показників системної запальної відповіді, яка проявляється у зростанні рівня СРБ. Порушення функції ендотелію, особливо у пацієнтів 2 групи, супроводжувалось розвитком гіперкоагуляційного синдрому ще у доопераціному періоді та проявлялось зростанням рівня фібриногену, ФСФ, ТА та ЧРП, відповідно, на 22,2 % (Р<0,05), 19,2 % (Р<0,05), 8,7 % (Р<0,05), 9,2 % (Р<0,05).  У післяопераційному періоді найвищу активність показників згортальної системи встановлено у хворих 2 групи на 12 год після операційного втручання із незначним зниженням активності останньої на 24 год післяопераційного періоду. Тотожні  зміни активності згортальної  системи виявлено також у хворих 1-ї групи.
З огляду на результати стає зрозумілою і частота тромботичних ускладнень, що значно частіше виникають у хворих із гострими хірургічними процесами. Так, у пацієнтів 1-ї групи частота післяопераційного ТГВ склала  1 (2,0 %) випадок, а у хворих 2-ї групи – 4 (10,5 %)  випадки.
У хворих із стенотично-оклюзійним ураженням периферичного артеріального русла встановлено наростання активності показників системної запальної відповіді із зростанням рівня ендогенної інтоксикації, що супроводжується розвитком ендотеліальної дисфункції гіперкоагуляційного синдрому. Ці зміни  виразніші у хворих із супутнім цукровим діабетом. Вказані зміни сприяють розвитку тромботичного процесу у післяопераційному періоді.
ЕФЕКТИВНІСТЬ ІНТЕРАКТИВНИХ СТРАТЕГІЙ ВИВЧЕННЯ АНГЛІЙСЬКОЇ МЕДИЧНОЇ ТЕРМІНОЛОГІЇ СТУДЕНТАМИ-МЕДИКАМИ В УМОВАХ ДИСТАНЦІЙНОГО НАВЧАННЯ
Authors: Єлагіна Н. І.
Published: June 2024

Ця стаття досліджує ефективність стратегій викладання англійської медичної термінології в умовах дистанційного навчання, зосереджуючись на інтерактивних онлайн-платформах. Дистанційне навчання трансформувало медичну освіту, надаючи доступність та мобільність студентам по всьому світу. Однак забезпечення активної участі студентів у роботі під час занять залишається викликом, особливо у процесі вивчення предметів, таких як англійська мова за професійним спрямуванням в умовах дистанційного навчання. У дослідженні було проаналізовано інтерактивні стратегії вивчення англійської медичної термінології студентами-медиками, а саме: інтерактивні тести, мультимедійні презентації, диспути та форуми для обговорення. Збір даних включав опитування, постійний зворотний звʼязок та оцінку успішності. Результати свідчать про значне покращення залучення студентів, їх мотивації та розуміння завдяки впровадженню інтерактивних стратегій. Форуми для обговорення, мультимедійні презентації, гейміфікація виявилися цінними інструментами та підходами для покращення навчального досвіду студентів. Перспективи подальших досліджень включають вивчення додаткових інтерактивних елементів та технологій для подальшого покращення результатів навчання. Проведення досліджень у цьому напрямку має важливе значення для розвитку методики навчання та покращення досвіду дистанційного навчання в медичній освіті.
ВЗАЄМОЗВ’ЯЗКИ МІЖ СТРУКТУРОЮ СТЕГНОВОЇ ТА ВЕЛИКОГОМІЛКОВОЇ КІСТОК І ВМІСТОМ МАКРОЕЛЕМЕНТІВ У ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНИХ ТВАРИН ПРИ ДІАБЕТИЧНІЙ АРТРОПАТІЇ КОЛІННОГО СУГЛОБА
Authors: Гнатюк М. С. , Вадзюк Н. С. , Татарчук Л. В.
Published: June 2024

Вступ. У хворих на цукровий діабет нерідко ушкоджуються суглоби. Особливості змін структури стегнової та великогомілкової кісток і вміст у них макроелементів при діабетичній артропатії колінного суглоба вивчено недостатньо.
Мета дослідження – вивчити особливості взаємозв’язків між структурою стегнової та великогомілкової кісток і вмістом у них макроелементів у експериментальних тварин при діабетичній артропатії колінного суглоба.
Методи дослідження. Досліджено структуру і вміст макроелементів у стегновій та великогомілковій кістках 90 лабораторних статевозрілих білих щурів-самців, яких поділили на три групи: 1-ша – 30 інтактних практично здорових тварин; 2-га – 30 щурів з місячною діабетичною артропатією колінного суглоба; 3-тя – 30 тварин з двомісячною вказаною патологією. Цукровий діабет моделювали шляхом одноразового внутрішньочеревного введення стрептозотоцину фірми “Sigma” в дозі 50 мг/кг. Евтаназію щурів здійснювали кровопусканням за умов використання тіопенталового наркозу. Проводили лінійні вимірювання стегнової та великогомілкової кісток і визначали в них вміст макроелементів. Кількісні показники обробляли статистично.
Результати й обговорення. Встановлено, що при діабетичній артропатії колінного суглоба істотно погіршуються процеси росту, хондрогенезу, остеогенезу і мінералізації стегнової та великогомілкової кісток. При місячному діабетичному ушкодженні колінного суглоба вміст кальцію у стегновій кістці знизився на 7,2 %, фосфору – на 11,7 %, магнію – на 7,9 %, натрію – зріс на 5,4 %. При двомісячній артропатії наведені показники змінилися, відповідно, на 10,3, 16,0, 17,0 та 9,1 % (р<0,001). Більш виражений дисбаланс макроелементів виявлено при двомісячній артропатії колінного суглоба у великогомілковій кістці, що підтвердилося зменшенням відношення вмісту в ній фосфору та кальцію на 7,6 % (р<0,001).
Висновки. Експериментальна діабетична артропатія колінного суглоба характеризується порушенням росту, хондрогенезу та остеогенезу, нерівномірним, диспропорційним зниженням вмісту кальцію, фосфору, магнію і зростанням рівня натрію у стегновій та великогомілковій кістках. Найбільш виражений дисбаланс між вмістом досліджуваних макроелементів виявлено при двомісячній діабетичній артропатії колінного суглоба та у великогомілковій кістці, він впливає на порушення процесів хондрогенезу, мінералізації та остеогенезу.
O fator humano como filtro para o desenvolvimento da Inteligência Artificial nas corporações
Authors: Pellanda Eduardo Campos
Published: June 2024

Este artigo discute a importância e os desafios de lidar com informações nas organizações no contexto da inteligência artificial (IA). A pesquisa apresenta uma metodologia que busca desconstruir e entender o funcionamento dos sistemas de IA generativa. A metodologia envolve o uso de um aplicativo para registrar as consultas e respostas do ChatGPT, que resultou em variações nas respostas. O estudo enfatiza a necessidade de melhor compreensão desses sistemas de IA para usos potenciais em áreas críticas das organizações.
Application of the Win Ratio Method in the ENGAGE AF-TIMI 48 Trial Comparing Edoxaban With Warfarin in Patients With Atrial Fibrillation
Authors: Bergmark Brian A. , Park Jeong-Gun , Hamershock Rose A. , Melloni Giorgio E.M. , De Caterina Raffaele , Antman Elliott M. , Ruff Christian T. , Rutman Howard , Mercuri Michele F. , Lanz Hans-Joachim , Braunwald Eugene , Giugliano Robert P.
Published: June 2024

BACKGROUND:

Cardiovascular trials often use a composite end point and a time-to-first event model. We sought to compare edoxaban versus warfarin using the win ratio, which offers data complementary to time-to-first event analysis, emphasizing the most severe clinical events.

METHODS:

ENGAGE AF-TIMI 48 (Effective Anticoagulation With Factor Xa Next Generation in Atrial Fibrillation-Thrombolysis in Myocardial Infarction 48) was a double-blind, randomized trial in which patients with atrial fibrillation were assigned 1:1:1 to a higher dose edoxaban regimen (60/30 mg daily), a lower dose edoxaban regimen (30/15 mg daily), or warfarin. In an exploratory analysis, we analyzed the trial outcomes using an unmatched win ratio approach. The win ratio for each edoxaban regimen was the total number of edoxaban wins divided by the number of warfarin wins for the following ranked clinical outcomes: 1: death; 2: hemorrhagic stroke; 3: ischemic stroke/systemic embolic event/epidural or subdural bleeding; 4: noncerebral International Society on Thrombosis and Haemostasis major bleeding; and 5: cardiovascular hospitalization.

RESULTS:

21 105 patients were randomized to higher dose edoxaban regimen (N=7035), lower dose edoxaban regimen (N=7034), or warfarin (N=7046), yielding >49 million pairs for each treatment comparison. The median age was 72 years, 38% were women, and 59% had prior vitamin K antagonist use. The win ratio was 1.11 (95% CI, 1.05–1.18) for higher dose edoxaban regimen versus warfarin and 1.11 (95% CI, 1.05–1.18) for lower dose edoxaban regimen versus warfarin. The favorable impacts of edoxaban on death (34% of wins) and cardiovascular hospitalization (41% of wins) were the major contributors to the win ratio. Results consistently favored edoxaban in subgroups based on creatine clearance and dose reduction at baseline, with heightened benefit among those without prior vitamin K antagonist use.

CONCLUSIONS:

In a win ratio analysis of the ENGAGE AF-TIMI 48 trial, both dose regimens of edoxaban were superior to warfarin for the net clinical outcome incorporating ischemic and bleeding events. As the win ratio emphasizes the most severe clinical events, this analysis supports the superiority of edoxaban over warfarin in patients with atrial fibrillation.

REGISTRATION:

URL:
https://www.clinicaltrials.gov
; Unique identifier: NCT00781391.
The Shrinking Great Salt Lake May Exacerbate Droughts by Reducing Local Precipitation: A Case Study
Authors: Gu Hongping , Zhang Wei , Gillies Robert
Published: June 2024

The Great Salt Lake (GSL) is a shallow terminal lake located in northern Utah, United States. Over the years, the water extent of the GSL has undergone substantial reduction due to water diversions and a changing climate—in particular rising temperatures. However, the potential impacts of the shrinking GSL water body on the local hydroclimate system are poorly understood. In this study, we utilized the Weather Research and Forecasting Model, version 4.2, coupled with a lake model to simulate a series of high-resolution numerical experiments; these experiments aimed to assess the effect of varying lake areal extents on a storm event that occurred on 6 June 2007. The results revealed a systematic decline in the quantity of precipitation over the GSL and downwind regions with declining areal coverage. In the event of complete disappearance, the regional average precipitation would experience an approximate 50% reduction relative to its 2004 base lake extent; this decrease is principally attributed to a diminished water vapor flux and moist static energy (MSE) above the lake. The research underscores the consequences of a shrinking GSL, not just for precipitation delivery downstream but that of a negative feedback loop within the hydroclimatic system of the GSL basin, i.e., water flow reductions into the basin.
Examining the Impact of Assimilating Surface, PBL, and Free Atmosphere Observations from TORUS on Analyses and Forecasts of Two Supercells on 8 June 2019
Authors: Wilson Matthew B. , Houston Adam L.
Published: June 2024

This study describes data-denial experiments conducted to examine the impact of assimilating subsets of data from the TORUS project on storm-scale ensemble forecasts of two supercells on 8 June 2019. Assimilated data from TORUS includes mobile mesonet, UAS, and radiosonde observations. The TORUS data are divided into three spatial subsets to evaluate the importance of observing different parts of the atmosphere on forecasts of this case: the SFC subset consisting of just the near-surface mobile mesonet observations, the PBL subset consisting of UAS observations and radiosonde profiles below 762 m, and the FREE subset consisting of radiosonde profiles above 762 m. Data denial experiments are then conducted by comparing analyses and free forecasts generated using a cycled EnKF data assimilation system assimilating conventional observations, radar observations, and all of the TORUS observations at once with experiments where one of the three subsets is removed in turn as well as a control experiment assimilating only conventional and radar observations. Our results show that assimilating all of the TORUS observations at once in the ALL experiment improves the storm-scale ensemble forecasts much more often than it degrades them, and that no one subset of the TORUS data was consistently most important for improving the analyses or forecasts.
Effectiveness of digital home rehabilitation and supervision for stroke survivors: A systematic review and meta-analysis
Authors: Hestetun-Mandrup Ann Marie , Toh Zheng An , Oh Hui Xian , He Hong-Gu , Martinsen Anne Catrine Trægde , Pikkarainen Minna
Published: June 2024

Objective

Stroke survivors often experience residual impairments and motor decline post-discharge. While digital home rehabilitation combined with supervision could be a promising approach for reducing human resources, increasing motor ability, and supporting rehabilitation persistence there is a lack of reviews synthesizing the effects. Thus, this systematic review and meta-analysis aimed to synthesize the effect of digital home rehabilitation and supervision in improving motor ability of upper limb, static balance, stroke-related quality of life, and self-reported arm function among stroke survivors.

Methods

Six electronic databases, grey literature, ongoing studies, and reference lists were searched for relevant studies. Two investigators independently reviewed titles, abstracts, screened full texts for eligibility and performed data extraction. Meta-analysis of 13 independent studies were grouped into four separate meta-analyses. The Grading of Recommendations, Assessments, Development and Evaluations (GRADE) tool was used for evaluating the overall quality of the evidence.

Results

Meta-analyses showed no statistically significant difference between intervention (digital home rehabilitation) and control groups (home training/clinic-based) of all outcomes including motor ability of upper limb, static balance, stroke-related quality of life, and self-reported arm function. In the sub-group analysis digital home rehabilitation was associated with better quality of arm use (standardized mean difference = 0.68, 95% confidence interval: [0.27, 1.09], p = 0.001).

Conclusions

This result indicated that digital home rehabilitation has similar effects and could potentially replace home training or clinic-based services. This review highlights better-targeted digital motor interventions to examine the effects of interventions further. The quality of evidence was moderate to high in motor and self-reported arm outcomes, and low for balance and quality of life.
Impact of cancer therapy on clonal hematopoiesis mutations and subsequent clinical outcomes
Authors: Nead Kevin T. , Kim Taebeom , Joo LiJin , McDowell Tina L. , Wong Justin W. , Chan Irenaeus C. C. , Brock Elizabeth , Zhao Jing , Xu Ting , Tang Chad , Lee Chang-Lung , Abe Jun-ichi , Bolton Kelly L. , Liao Zhongxing , Scheet Paul A. , Lin Steven H.
Published: June 2024

Exposure to cancer therapies is associated with an increased risk of clonal hematopoiesis (CH). The objective of our study was to investigate the genesis and evolution of CH after cancer therapy. In this prospective study, we undertook error-corrected duplex DNA sequencing in blood samples collected before and at 2 time points after chemoradiation in patients with esophageal or lung cancer recruited from 2013 to 2018. We applied a customized workflow to identify the earliest changes in CH mutation count and clone size and determine their association with clinical outcomes. Our study included 29 patients (87 samples). Their median age was 67 years, and 76% (n = 22) were male; the median follow-up period was 3.9 years. The most mutated genes were DNMT3A, TET2, TP53, and ASXL1. We observed a twofold increase in the number of mutations from before to after treatment in TP53, which differed from all other genes examined (P < .001). Among mutations detected before and after treatment, we observed an increased clone size in 38% and a decreased clone size in 5% of TP53 mutations (odds ratio, 3.7; 95% confidence interval [CI], 1.75-7.84; P < .001). Changes in mutation count and clone size were not observed in other genes. Individuals with an increase in the number of TP53 mutations after chemoradiation experienced shorter overall survival (hazard ratio, 7.07; 95% CI, 1.50-33.46; P = .014). In summary, we found an increase in the number and size of TP53 CH clones after chemoradiation that were associated with adverse clinical outcomes.
Probing a neural unreliability account of auditory sensory processing atypicalities in Rett Syndrome
Authors: Brima Tufikameni , Beker Shlomit , Prinsloo Kevin D. , Butler John S. , Djukic Aleksandra , Freedman Edward G. , Molholm Sophie , Foxe John J.
Published: June 2024

Background

In the search for objective tools to quantify neural function in Rett Syndrome (RTT), which are crucial in the evaluation of therapeutic efficacy in clinical trials, recordings of sensory-perceptual functioning using event-related potential (ERP) approaches have emerged as potentially powerful tools. Considerable work points to highly anomalous auditory evoked potentials (AEPs) in RTT. However, an assumption of the typical signal-averaging method used to derive these measures is “stationarity” of the underlying responses – i.e. neural responses to each input are highly stereotyped. An alternate possibility is that responses to repeated stimuli are highly variable in RTT. If so, this will significantly impact the validity of assumptions about underlying neural dysfunction, and likely lead to overestimation of underlying neuropathology. To assess this possibility, analyses at the single-trial level assessing signal-to-noise ratios (SNR), inter-trial variability (ITV) and inter-trial phase coherence (ITPC) are necessary.

Methods

AEPs were recorded to simple 100 Hz tones from 18 RTT and 27 age-matched controls (Ages: 6–22 years). We applied standard AEP averaging, as well as measures of neuronal reliability at the single-trial level (i.e. SNR, ITV, ITPC). To separate signal-carrying components from non-neural noise sources, we also applied a denoising source separation (DSS) algorithm and then repeated the reliability measures.

Results

Substantially increased ITV, lower SNRs, and reduced ITPC were observed in auditory responses of RTT participants, supporting a “neural unreliability” account. Application of the DSS technique made it clear that non-neural noise sources contribute to overestimation of the extent of processing deficits in RTT. Post-DSS, ITV measures were substantially reduced, so much so that pre-DSS ITV differences between RTT and TD populations were no longer detected. In the case of SNR and ITPC, DSS substantially improved these estimates in the RTT population, but robust differences between RTT and TD were still fully evident.

Conclusions

To accurately represent the degree of neural dysfunction in RTT using the ERP technique, a consideration of response reliability at the single-trial level is highly advised. Non-neural sources of noise lead to overestimation of the degree of pathological processing in RTT, and denoising source separation techniques during signal processing substantially ameliorate this issue.
Developmentally dynamic changes in DNA methylation in the human pancreas
Authors: MacCalman Ailsa , De Franco Elisa , Franklin Alice , Flaxman Christine S. , Richardson Sarah J. , Murrall Kathryn , Burrage Joe ,   Barts Pancreas Tissue Bank (BPTB), Walker Emma M. , Morgan Noel G. , Hattersley Andrew T. , Dempster Emma L. , Hannon Eilis , Jeffries Aaron R. , Owens Nick D. L. , Mill Jonathan
Published: June 2024

Development of the human pancreas requires the precise temporal control of gene expression via epigenetic mechanisms and the binding of key transcription factors. We quantified genome-wide patterns of DNA methylation in human fetal pancreatic samples from donors aged 6 to 21 post-conception weeks. We found dramatic changes in DNA methylation across pancreas development, with > 21% of sites characterized as developmental differentially methylated positions (dDMPs) including many annotated to genes associated with monogenic diabetes. An analysis of DNA methylation in postnatal pancreas tissue showed that the dramatic temporal changes in DNA methylation occurring in the developing pancreas are largely limited to the prenatal period. Significant differences in DNA methylation were observed between males and females at a number of autosomal sites, with a small proportion of sites showing sex-specific DNA methylation trajectories across pancreas development. Pancreas dDMPs were not distributed equally across the genome and were depleted in regulatory domains characterized by open chromatin and the binding of known pancreatic development transcription factors. Finally, we compared our pancreas dDMPs to previous findings from the human brain, identifying evidence for tissue-specific developmental changes in DNA methylation. This study represents the first systematic exploration of DNA methylation patterns during human fetal pancreas development and confirms the prenatal period as a time of major epigenomic plasticity.
Comparative transcriptome analysis of vegetable soybean grain discloses genes essential for grain quality
Authors: Wang Bin , Bu Yuanpeng , Zhang Guwen , Liu Na , Feng Zhijuan , Gong Yaming
Published: June 2024

Background

Vegetable soybean is an important vegetable crop in world. Seed size and soluble sugar content are considered crucial indicators of quality in vegetable soybean, and there is a lack of clarity on the molecular basis of grain quality in vegetable soybean.

Results

In this context, we performed a comprehensive comparative transcriptome analysis of seeds between a high-sucrose content and large-grain variety (Zhenong 6, ZN6) and a low-sucrose content and small-grain variety (Williams 82, W82) at three developmental stages, i.e. stage R5 (Beginning Seed), stage R6 (Full Seed), and stage R7 (Beginning Maturity). The transcriptome analysis showed that 17,107 and 13,571 differentially expressed genes (DEGs) were identified in ZN6 at R6 (vs. R5) and R7 (vs. R6), respectively, whereas 16,203 and 16,032 were detected in W82. Gene expression pattern and DEGs functional enrichment proposed genotype-specific biological processes during seed development. The genes participating in soluble sugar biosynthesis such as FKGP were overexpressed in ZN6, whereas those responsible for lipid and protein metabolism such as ALDH3 were more enhanced in W82, exhibiting different dry material accumulation between two genotypes. Furthermore, hormone-associated transcriptional factors involved in seed size regulation such as BEH4 were overrepresented in ZN6, exhibiting different seed size regulation processes between two genotypes.

Conclusions

Herein, we not only discovered the differential expression of genes encoding metabolic enzymes involved in seed composition, but also identified a type of hormone-associated transcriptional factors overexpressed in ZN6, which may regulate seed size and soluble content. This study provides new insights into the underlying causes of differences in the soybean metabolites and appearance, and suggests that genetic data can be used to improve its appearance and textural quality.
Comparison of two propensity score-based methods for balancing covariates: the overlap weighting and fine stratification methods in real-world claims data
Authors: Wan Wen , Murugesan Manoradhan , Nocon Robert S. , Bolton Joshua , Konetzka R. Tamara , Chin Marshall H. , Huang Elbert S.
Published: June 2024

Background

Two propensity score (PS) based balancing covariate methods, the overlap weighting method (OW) and the fine stratification method (FS), produce superb covariate balance. OW has been compared with various weighting methods while FS has been compared with the traditional stratification method and various matching methods. However, no study has yet compared OW and FS. In addition, OW has not yet been evaluated in large claims data with low prevalence exposure and with low frequency outcomes, a context in which optimal use of balancing methods is critical. In the study, we aimed to compare OW and FS using real-world data and simulations with low prevalence exposure and with low frequency outcomes.

Methods

We used the Texas State Medicaid claims data on adult beneficiaries with diabetes in 2012 as an empirical example (N = 42,628). Based on its real-world research question, we estimated an average treatment effect of health center vs. non-health center attendance in the total population. We also performed simulations to evaluate their relative performance. To preserve associations between covariates, we used the plasmode approach to simulate outcomes and/or exposures with N = 4,000. We simulated both homogeneous and heterogeneous treatment effects with various outcome risks (1-30% or observed: 27.75%) and/or exposure prevalence (2.5-30% or observed:10.55%). We used a weighted generalized linear model to estimate the exposure effect and the cluster-robust standard error (SE) method to estimate its SE.

Results

In the empirical example, we found that OW had smaller standardized mean differences in all covariates (range: OW: 0.0–0.02 vs. FS: 0.22–3.26) and Mahalanobis balance distance (MB) (< 0.001 vs. > 0.049) than FS. In simulations, OW also achieved smaller MB (homogeneity: <0.04 vs. > 0.04; heterogeneity: 0.0-0.11 vs. 0.07–0.29), relative bias (homogeneity: 4.04–56.20 vs. 20–61.63; heterogeneity: 7.85–57.6 vs. 15.0-60.4), square root of mean squared error (homogeneity: 0.332–1.308 vs. 0.385–1.365; heterogeneity: 0.263-0.526 vs 0.313-0.620), and coverage probability (homogeneity: 0.0–80.4% vs. 0.0-69.8%; heterogeneity: 0.0-97.6% vs. 0.0-92.8%), than FS, in most cases.

Conclusions

These findings suggest that OW can yield nearly perfect covariate balance and therefore enhance the accuracy of average treatment effect estimation in the total population.
Frailty identification and management among Brazilian healthcare professionals: a survey
Authors: Azevedo Paula Schmidt , de Melo Ruth Caldeira , de Souza Juli Thomaz , Frost Rachael , Gavin James P. , Robinson Katie , Boas Paulo José Fortes Villas , Minicucci Marcos Ferreira , Aprahamian Ivan , Wachholz Patrick Alexander , Hinslif-Smith Kathryn , Gordon Adam Lee
Published: June 2024

Background

National and international guidelines on frailty assessment and management recommend frailty screening in older people. This study aimed to determine how Brazilian healthcare professionals (HCPs) identify and manage frailty in practice.

Methods

An anonymous online survey on the assessment and management of frailty was circulated virtually through HCPs across Brazil.

Results

Most of the respondants used non-specific criteria such as gait speed (45%), handgrip strength (37.6%), and comprehensive geriatric assessment (33.2%). The use of frailty-specific criteria was lower than 50%. The most frequently used criteria were the Frailty Index (19.1%), Frailty Phenotype (13.2%), and FRAIL (12.5%). Only 43.5% felt confident, and 40% had a plan to manage frailty. In the multivariate-adjusted models, training was the most crucial factor associated with assessing frailty, confidence, and having a management plan (p < 0.001 for all). Those with fewer years of experience were more likely to evaluate frailty (p = 0.009). Being a doctor increased the chance of using a specific tool; the opposite was true for dietitians (p = 0.03). Those who assisted more older people had a higher likelihood of having a plan (p = 0.011).

Conclusion

Frailty assessment was heterogeneous among healthcare professions groups, predominantly using non-specific criteria. Training contributed to frailty assessment, use of specific criteria, confidence, and having a management plan. This data informs the need for standardized screening criteria and management plans for frailty, in association with increasing training at the national level for all the HCPs who assist older people.
The assessment and detection rate of intrinsic capacity deficits among older adults: a systematic review and meta-analysis
Authors: Tan Fangqin , Wei Xiaoxia , Zhang Ji , Zhao Yihao , Tong Xunliang , Michel Jean-Pierre , Shao Ruitai , Gong Enying
Published: June 2024

Background

Assessing and monitoring intrinsic capacity (IC) is an effective strategy to promote healthy ageing by intervening early in high-risk populations. This review systematically analyzed the global detection rates of IC deficits and explored variations across diverse populations and data collection methods.

Methods

This study was preregistered with PROSPERO, CRD42023477315. In this systematic review and meta-analysis, we systematically searched ten databases from January 2015 to October 2023, for peer-reviewed, observational studies or baseline survey of trials that assessed IC deficits among older adults aged 50 and above globally following the condition, context and population approach. The main outcome was intrinsic capacity deficits which could be assessed by any tools. Meta-analyses were performed by a random-effect model to pool the detection rates across studies and subgroup analyses were conducted by populations and data collection methods.

Results

Fifty-six studies conducted in 13 countries were included in the review and 44 studies with detection rates of IC were included in the meta-analysis. The pooled detection rate of IC deficits was 72.0% (65.2%-78.8%) and deficits were most detected in sensory (49.3%), followed by locomotion (40.0%), cognition (33.1%), psychology (21.9%), and vitality (20.1%). Variations in detection rates of IC deficits were observed across studies, with higher rates observed in low- and middle-income countries (74.0%) and hyper-aged societies (85.0%). Study population and measurement tools also explained the high heterogeneity across studies.

Conclusion

IC deficits are common among older adults, while heterogeneity exists across populations and by measurement. Early monitoring with standardized tools and early intervention on specific subdomains of IC deficits are greatly needed for effective strategies to promote healthy ageing.
Risk factors for postoperative urinary retention in fragility hip fracture patients: a prospective study
Authors: Tantigate Direk , Jansatjawan Nathanan , Adulkasem Nath , Ramart Patkawat , Riansuwan Kongkhet
Published: June 2024

Background

Postoperative urinary retention (POUR) among older patients with hip fractures is common and may result in delayed ambulation, prolonged hospital stays, and urinary tract infections. Although preoperative urinary catheter indwelling and early postoperative removal can prevent perioperative urinary retention, this condition may occur in some patients after catheter removal, which requires urinary catheter re-indwelling or intermittent catheterization. Therefore, this study aims to identify risk factors and develop a screening tool for postoperative urinary retention in patients who have undergone operative treatment for fragility hip fractures subsequent to urinary catheter removal.

Methods

A prospective cohort study of 145 fragility hip fracture in older patients who were operatively treated between September 2020 and May 2022 was conducted. All patients were evaluated for urine retention after urinary catheter removal using a bladder scan. In addition, factors related to urinary retention were collected and utilized for screening tool development.

Results

Of the included patients, 22 (15.2%) were diagnosed with POUR. A multivariable logistic regression model using a stepwise backward elimination algorithm identified the current use of drugs with anticholinergic effect (OR = 11.9, p = 0.012), international prostate symptom score (IPSS) ≥ 8 (OR = 9.3, p < 0.001), and inability to independently get out of bed within 24 h postoperatively (OR = 6.5, p = 0.051) as risk factors of POUR. The screening tool that has been developed revealed an excellent performance (AuROC = 0.85, 95%CI 0.75 to 0.91) with good calibration and minimal optimism.

Conclusions

Current use of drugs with anticholinergic effects, IPSS ≥ 8, and inability to independently get out of bed within 24 h postoperatively are significant variables of POUR. For additional external validation, a proposed scoring system for POUR screening was developed.

Trial registration

The study protocol was retrospectively registered in The Thai Clinical Trials Registry (TCTR20220502001: 2 May 2022).