bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
A violação à LGPD a partir da exigência de documentos indevidos e discriminatórios pelo empregador
Authors: Ferreira Juliana Bortoncello
Published: April 2024

A Lei Geral de Proteção de Dados Pessoais (LGPD) veio regulamentar, em âmbito geral, o tratamento de dados de pessoas naturais. Sua aplicação é dirigida a todos, inclusive trabalhadores e empregadores. Elenca um rol de princípios que regem a proteção de dados e as possibilidades correspondentes de tratamento que, em conjunto às demais normas existentes sobre a matéria e aplicadas às relações de emprego, dão o norte do que é lícito, ou não. Nessa toada, como será visto, raras são as exceções em que empregadores podem exigir documentos referentes à vida privada dos trabalhadores, sob pena de configurar prática discriminatória.
A importância da boa governança dos dados pessoais na relação de trabalho
Authors: Calcini Ricardo , Adami Thiago Monroe
Published: April 2024

O presente artigo tem por objetivo a discussão acerca da boa governança dos dados pessoais na relação de trabalho, com vistas à preservação do Direito Universal da Privacidade, à luz da Lei Geral de Proteção de Dados, da Constituição Federal e de regramentos internacionais. Neste sentido, tratou-se dos princípios norteadores para aplicação de medidas protetivas de dados com a finalidade de adequação cultural no tratamento de dados pessoais do trabalhador.
Tratamento de dados pessoais e relação laboral: contribuições do RGPD e do direito do trabalho francês
Authors: Gauriau Rosane
Published: April 2024

O artigo tem por objetivo examinar o tratamento de dados pessoais na relação individual de trabalho, à luz da LGPD, do RGPD e do direito francês. A pesquisa se desenvolve a partir de investigação teórica bibliográfica e do método dedutivo indutivo. A título introdutório, apresenta as noções fundamentais e o regime jurídico do LGPD e do RGPD. Na primeira parte, o estudo aborda o tratamento de dados na fase pré-contratual, em particular, na fase de recrutamento e seleção. Na segunda parte, examina o tratamento de dados na fase contratual, durante a execução do contrato de trabalho. Na terceira parte, analisa o tratamento de dados na fase pós-contratual, após a ruptura do contrato de trabalho. Enfim, propõe uma contribuição acerca da emergência do homo numericus e o direito à proteção de seus dados pessoais.
A inclusão e o paradigma da eficiência no ecossistema tecnológico do trabalho: um dilema insanável?
Authors: Mendes Ângela Dias
Published: April 2024

As relações trabalhistas ganharam novos contornos pela imposição do paradigma da eficiência no ecossistema tecnológico do trabalho. A opção pela inovação tecnológica direcionada somente pela eficiência impôs ao trabalhador habilidades e competências específicas para o cumprimento das metas estabelecidas nesse novo cenário laboral que resultam na exclusão daqueles que não atendem às novas exigências do mercado. A introdução da automação, potencializada pela inteligência artificial, é uma das inovações com maior risco de ampliar essa vulnerabilidade. Diante disso, objetivou-se no texto trazer à baila reflexões sobre estratégias contrárias à essa forma de discriminação e que garantam o direito de inclusão no ecossistema do trabalho.
Assédio moral organizacional virtual
Authors: Santos Claiz Maria Pereira Gunça dos
Published: April 2024

As inovações tecnológicas e informacionais transformaram a sociedade e a organização do trabalho. Por meio da robótica e da informática, tornou-se possível o aumento da produção e a melhoria da qualidade dos produtos e serviços. A nova organização laboral, todavia, conquanto tenha ampliado a produtividade, não melhorou necessariamente as condições de trabalho. Os trabalhadores submetidos à acelerados ritmos sofrem cada vez mais com o estresse, com o controle do método de trabalho, com o comprometimento das relações interpessoais e com a ausência de desconexão. Dessa forma, o presente artigo busca examinar as características e os contornos conceituais do assédio moral organizacional virtual, nova modalidade assediadora que emerge do contexto de hiperconexão e informatização da organização do labor.
Decisões automatizadas nas relações de emprego: art. 20 da LGPD ante o silêncio da CLT
Authors: Lima Francisco Gérson Marques de , Morais Júnior Ricardo Antônio Mais de
Published: April 2024

A pesquisa busca verificar se a Lei Geral de Proteção de Dados Pessoais - LGPD é mecanismo eficaz para regular a relação de emprego diante de decisões automatizadas, ante a omissão da CLT sobre o tema. Como metodologia, utilizou-se a pesquisa de natureza descritiva, exploratória e interpretativa, de cunho qualitativo, mediante análise documental e bibliográfica, valendo-se da utilização do método indutivo. Ao final, identificou-se que a LGPD, por ser norma geral, não traz parâmetros suficientes para a relação de emprego, pelo que se sugere a modificação legislativa, a exemplo de outros países como a França, que possui regras próprias sobre o uso de tecnologias automatizadas pelo empregador. Até que isso ocorra, a jurisprudência tem um longo caminho para pavimentar a interpretação sobre o tema.
АСПЕКТИ ЦІЛЕПОКЛАДАННЯ В КОНТЕКСТІ РЕАЛІЗАЦІЇ ІНСТИТУЦІЙНИХ ІНТЕРАКЦІЙ В СИСТЕМІ ДЕРЖАВНОГО УПРАВЛІННЯ
Authors: Баштанник Оксана Віталіївна
Published: April 2024

У статті автором обґрунтовується, що вивчення взаємодії суб’єктів політико-управлінських відносин є одним з актуальних напрямів досліджень у сучасних суспільних науках, таких як політична наука та публічне управління. Концептуалізація телеологічних основ реалізації політико-управлінської взаємодії, зокрема її інституційного типу, дозволяє здійснювати вплив на перебіг суспільно-політичних трансформацій, що особливо важливо для держав незавершеного демократичного транзиту (як і Україна). Метою дослідження є аналіз особливостей форматування стратегії цілепокладання в контексті реалізації інституційних інтеракцій в системі державного управління. У результаті проведеного дослідження було встановлено, що здійснення інституційної взаємодії в системі державного управління повинно реалізуватися на основі інтегрованої системи цілепокладання, до елементів якої можливо віднести забезпечення безпеки, підтримання стабільності та проектування розвитку реалізації інституційної інтеракції. Зазначена оптика аналізу диференціює дослідження в рамках науки державного управління від розвідок політичної науки, в площині якої взаємодія суб’єктів владних відносин вивчається переважно як складова процесу політичної комунікації із акцентом на сутнісно властивих для нього негативних аспектах, таких як, наприклад, маніпуляції та ін.. Також, отримали обґрунтування твердження стосовного того, що у просторі реалізації суспільних відносин політичні інституції (в першу чергу – інституції державної влади) є суб’єктами формування функціональних та нормативних основ реалізації політичних відносин. Невідповідне цілепокладання або його відсутність в основі інституційної взаємодії системи державного управління не дозволяє досягти ні цілей у короткостроковій перспективі, ні встановити довготривалу внутрішньо системну суспільну рівновагу.
УПРАВЛІНСЬКА КУЛЬТУРА СЕРЖАНТІВ ЯК ПРОФЕСІЙНИЙ КОНЦЕПТ
Authors: Алещенко Віктор Іванович
Published: April 2024

В статті визначено, що управлінська діяльність керівників передбачає наявність у них спеціальної професійної освіти та особливої цілеспрямованої управлінської підготовленості, тобто сформованості управлінської компетентності як інтегрованого компонента професійної компетентності. Наголошується, що військово-професійна діяльність суб’єкта військового управління забезпечує його взаємодію з персоналом та його мобілізацію на виконання бойових завдань. У такому контексті важливий високий рівень особистої відповідальності кожного суб’єкта військового управління за власну управлінську культуру, оскільки, по-перше, культура військово-професійної діяльності усіх військовослужбовців у бойовій команді є невід’ємною складовою управління військовим підрозділом, по-друге, управлінська компетентність і культура кожного суб’єкта військового управління істотно впливає як на поведінку підлеглого як суб’єкта військово-професійної діяльності, так і всього військового підрозділу як бойової команди. Професійний розвиток у вимірі культурної предиспозиції дає змогу акцентувати на процесі становлення професійної ідентичності кожного майбутнього командира як управлінця, тобто осмисленні та внутрішньому сприйнятті ним управлінських цінностей, норм і стандартів військово-професійного середовища. Відповідно цей процес сприяє набуттю, формуванню та розвитку відповідних знань, навичок та умінь управлінської поведінки й діяльності у військово-професійному середовищі. Відповідно, саме військово-професійну культуру можна визначити як основу військово-професійного розвитку кожного військового керівника. Цього можна досягнути шляхом впливу на практичне (управлінське) мислення військового керівника, ставлення до військового управління, спілкування з колегами та організації своєї управлінської діяльності. Відповідно основним проявом управлінської культури кожного сержанта як суб’єкта військово-професійної діяльності є стиль його управління. Як інтегрована соціально-психологічна якість управлінська культура базується на певних професійно важливих та особистісних якостях сержантів, що забезпечують коригування та варіативність управлінської діяльності за умови оптимального визначення сержантами її мети, змісту, організації, складових, послідовності і способів реалізації управлінської функції.
ОПИТУВАЛЬНИК АКСІОЛОГІЧНОЇ КОМПЕТЕНТНОСТІ
Authors: Большакова Анастасія Миколаївна , Дубінін Дмитро Олегович
Published: April 2024

Представлено результати дослідження, спрямованого на створення психодіагностичної методики «Опитувальник аксіологічної компетентності». Методику створено у відповідності до авторської теоретичної моделі аксіологічної компетентності. Аксіологічну компетентність визначено як здатність розуміти, цінувати і оцінювати цінності, вибирати дії та приймати рішення, які відповідають цінностям, впливати на свої власні ціннісні орієнтації і поведінку на основі цих цінностей. До структури моделі увійшли елементи: компетентність в усвідомленні та аналізі цінностей; компетентність у вираженні цінностей; компетентність у реалізації цінностей в практичній діяльності у різних сферах; конфліктологічна компетентність щодо міжособистісних конфліктів з предмету цінностей; компетентність у розв’язанні внутрішньоособистісних конфліктів у ціннісній сфері; компетентність щодо планування та реалізацій стратегій та конкретних дій щодо розвитку ціннісної сфери, ціннісна гнучкість; толерантність та емпатійність щодо ціннісних розбіжностей; здатність до критичного мислення у ціннісній сфері. У процесі створення методики була отримана емпірична факторна структура Опитувальника аксіологічної компетентності, яка має відмінності від розробленої теоретичної моделі за рахунок об’єднання елементів. Показано, що психометрична оцінка валідності та надійності Опитувальника довела його високу надійність та валідність. Розроблений Опитувальник дозволяє оцінювати аксіологічну компетентність за 5 шкалами: ціннісна рефлексія, ціннісна самореалізація, ціннісна гармонійність, ціннісний розвиток, ціннісна толерантність, а також отримувати її загальний показник. Встановлено описову статистику показників Опитувальника аксіологічної компетентності для вибірки працівників Національної поліції України.
ЗАГАЛЬНА СУТНІСТЬ ЗАКОННОСТІ У ТРУДОВИХ ВІДНОСИНАХ ЗА УЧАСТЮ СУДДІ
Authors: Дашутін Ігор Володимирович
Published: April 2024

У статті розкривається сутність законності в трудових відносинах за участю судді, враховуючи основні теоретичні підходи до розуміння українськими вченими феноменологічної сутності законності. Аналізуючи традиційне тлумачення законності автор наголошує на потребі обережного поширення такого підходу на тлумачення законності в трудових відносинах за участю судді, приймаючи до уваги той факт, що законність сьогодні вимагає безумовне дотримання законів, які узгоджуються із принципами права (головним чином, узгоджується із вимогами верховенства права та людиноцентризму). В межах похідного тлумачення сутності законності автор розкриває сутність законності у трудових відносинах за участю судді в якості: особливого методу публічного впливу на суспільство та процеси, відносини в ньому, а також методу побудови системи нормативно-правових актів, наслідком чого є встановлення правопорядку, рамок дисципліни; стану правопорядку, оцінюючи який можна дійти висновку, про фактичний рівень дисциплінованості, законослухняності суб’єктів права, котрі є адресатами відповідних юридичних приписів; особливого правового режиму, спрямованого на забезпечення правопорядку в сфері службово-трудової діяльності суддів. У висновках до статті узагальнюють результати дослідження та формулюється авторське визначення поняття «законність в трудових відносинах за участю судді». Під «законністю у трудових відносинах за участю судді» пропонується розуміти засаду (принцип), метод, правовий режим (та/або комплексне правове явище), що визначає прямий зв’язок між правом і державою в контексті упорядкування трудових відносин за участю судді (також суміжних правових відносин). У цьому сенсі йдеться про таке упорядкування правовідносин, яке відбувається шляхом встановлення державою комплексу засобів і способів контролю, нагляду, заохочення, примусу, можливості звернення до компетентних державних органів тощо задля прийняття нових, забезпечення та реалізації виконання діючих норм законодавства, наслідком чого є встановлення та підтримання правопорядку в сфері роботи суддів, без шкоди для забезпечення незалежності та самостійності їх службово-трудової діяльності.
ОСОБЛИВОСТІ БЮДЖЕТНО-ПОДАТКОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ ПРИ СПРАВЛЯННІ ПОДАТКУ НА ДОХОДИ ФІЗИЧНИХ ОСІБ В УМОВАХ ВОЄННОГО СТАНУ
Authors: Деменко Олександр Євгенович
Published: April 2024

У статті розглядаються особливості комплексного бюджетно-податкового регулювання при справлянні податку на доходи фізичних осіб в умовах воєнного стану. Аналіз здійснюється через деталізацію в контексті цього природи податкового обов’язку та його складових, ознак податку, співвідношення типів бюджетів як складових бюджетної системи України. Надано визначення поняття «податок», розглянуто ознаки цього платежу, які діляться на дві групи. Також розкрито питання стосовно того в який момент податок сплачений, а в який момент виконано податковий обов’язок. Охарактеризовано принципово різний суб’єктний склад податково-правових та бюджетно-правових відносин. Розглянуто природу бюджетного і податкового регулювання, їх спільні риси і однотипні методи регулювання, а також цілу низку підстав (мета та предмет регулювання, суб’єктний склад, особливості процедурного забезпечення реалізації приписів законодавчих норм тощо), за якими вони не збігаються. Виокремлено ознаки класифікації складових податкової системи України та підстави їх розмежування залежно від каналу надходження коштів. У статті зосереджується увага на підставах та наслідках останніх змін до бюджетного законодавства, які уособлюють межу застосування норм бюджетного кодексу України та Податкового кодексу України. Наводяться проблемні аспекти щодо кардинальної зміни джерел формування місцевих бюджетів за рахунок податку на доходи фізичних осіб та передачі коштів від його сплати спеціальними суб’єктами (військово службовцями, поліціантами і т.д.). Певну увагу приділено особливостям використання таким чином акумульованих коштів в державному бюджеті України. До них віднесено: винятковість (обмежений термін дії) та спеціальний характер використання. В якості висновку акцентується увага на суспільно-значущих наслідках змін, що були внесені до податкового та бюджетного регулювання стосовно коштів від сплати податку на доходи фізичних осіб, які сплачуються військовослужбовцями військових частин, що розташовані на території відповідних територіальних громад і змінили напрямок надходження. Це обумовлює принципову важливість акумуляції коштів перш за все, на державному рівні задля забезпечення фінансової спроможності протистояння держави Україна наявній військовій агресії.
НЕЗАЛЕЖНІСТЬ І БЕЗСТОРОННІСТЬ СУДУ У ПЛОЩИНІ КОМПЛЕКСНОЇ НЕОБХІДНОСТІ РЕАЛІЗАЦІЇ ІДЕЇ СПРАВЕДЛИВОСТІ
Authors: Легких Кирило Вікторович
Published: April 2024

Нехтування принципами незалежності та безсторонності суду мають негативні наслідки у політичній, економічній, соціально-психологічній, організаційній сферах, служать руйнуванню засад демократії та верховенства права в Україні. У свою чергу це сприяє порушенню балансу системи стримувань та противаг, що може призвести до узурпації влади, необґрунтованого розширення повноважень окремих органів державної влади чи посадових осіб. Незалежна судова влада є ключовою умовою утвердження справедливості, рівності усіх перед законом, включно з політиками, які приймають закони. Саме тому важливо, щоб судова влада була вільною від неправомірного впливу при прийнятті ними рішень. Метою статті є аналіз незалежності суду та його безсторонності у площині комплексної необхідності реалізації ідеї справедливості. У статті встановлено, що незалежність і безсторонність судів не є тотожними поняттями, але нерозривно між собою пов’язані, оскільки залежний суд не може бути безстороннім, так само як незалежний суд бути упередженим. Показником незалежності і безсторонності є звершення справедливості. Безсторонність включає емоційне навантаження і звільнитися від нього означало б звільнення від правосвідомості. Хоча історично суддівство вважається неемоційним видом діяльності, і використання правових норм виключають почуття та емоції. Однак, емоції притаманні природній поведінці людини і вбудовані у соціальну взаємодію. Визначено, що судді повинні усвідомлювати свою емоційність та її здатність здійснювати вплив на їх рішення. Вони повинні безперервно вчитися керувати нею та взаємодіяти зі своїми реакціями на емоційні подразники. Тривожні чи неприємні емоційні реакції є неминучими. А безсторонність суду має означати його діяльність виключно на основі чинного законодавства, враховуючи принцип верховенства права, на підставі професійних знань і власної правосвідомості, виключаючи будь-який сторонній вплив і підконтрольність задля утвердження ідеалів справедливості. Також у статті встановлено, що формування суддівського корпусу з представників різних суспільних прошарків не є самоціллю суддівської системи. Однак важливо, щоб суд відображав інтереси різних груп, що буде сприяти породженню довіри суспільства у можливість досягнення справедливості.
ОСОБЛИВОСТІ АДМІНІСТРАТИВНОЇ ВІДПОВІДАЛЬНОСТІ ЗА ПОРУШЕННЯ РЕКЛАМНОГО ЗАКОНОДАВСТВА У СФЕРІ НЕБЕЗПЕЧНИХ ВІДХОДІВ
Authors: Патерило Ірина Володимирівна , Грабильникова Олена Анатоліївна
Published: April 2024

Наукова стаття присвячена особливостям адміністративної відповідальності за порушення рекламного законодавства у сфері небезпечних відходів. Акцентовано увагу, що адміністративне законодавство України з питань застосовування адміністративної відповідальності за порушення рекламного законодавства у сфері небезпечних відходів, вимагає суттєвого вдосконалення, оновлення та проведення його змістовної кодифікації з наступним прийняттям нового Кодексу про адміністративні правопорушення, в якому б вже чітко визначалися усі аспекти адміністративної відповідальності не лише фізичних, але й юридичних осіб. Для того, щоб глибше усвідомити справжню роль та призначення адміністративної відповідальності у сфері небезпечних відходів у механізмі адміністративно-правового забезпечення рекламних послуг, необхідно декілька слів приділити її функціям. У функціях відповідальності відображаються основні її напрямки та характер впливу на суспільні відносини, та їх учасників. Саме у функціях відповідальності у сфері небезпечних відходів знаходять свою реалізацію, практичне втілення її завдання, тобто функції показують яким саме чином забезпечується виконання намічених обсіяв роботи, досягнення бажаних результатів. Доведено, що законодавство про рекламу у сфері небезпечних відходів передбачає в якості суб’єктів адміністративної відповідальності не лише фізичних, але й юридичних осіб, і дозволяє застосовувати штраф як адміністративне стягнення як до перших, так і до других. Слід відзначити, що питання адміністративної відповідальності юридичних осіб вже давно назріло и вимагає конструктивного вирішення, адже про її фактичну наявність свідчить не тільки закон «Про рекламу», але й цілий рід інших нормативно-правових актів. У зв’язку із цим вдосконалення, перш за все, вимагає основний нормативно-правовий акт з питань врегулювання адміністративної відповідальності в нашій державі – це КУпАП, який не визнає юридичну особу суб’єктом адміністративної відповідальності. Така відмінність положень спеціальних законів, в яких юридичні особи, судячи з усього, визнаються суб’єктами адміністративної відповідальності, від положень КУпАП, в яких такими визнаються лише фізичні особи, може викликати суттєві ускладнення і розбіжності діях у компетентних органів в процесі визначення винних у скоєнні правопорушення (правопорушень) осіб та призначення їм покарання.
ОСОБЛИВОСТІ ФОРМУВАННЯ І РЕАЛІЗАЦІЇ КАДРОВОЇ ПОЛІТИКИ В ОРГАНАХ МІСЦЕВОГО САМОВРЯДУВАННЯ
Authors: Бондарук Сергій Васильович
Published: April 2024

У статті розглянуто особливості формування і реалізації кадрової політики в органах місцевого самоврядування. З’ясовано, що організація кадрового забезпечення покликана реалізовувати політику набуття персоналом нових компетентностей, яким повинен відповідати сучасний працівник публічної сфери стосовно стратегічних пріоритетів реформування державного управління в Україні. Розглянуто шляхи кадрового забезпечення, відповідно до цілей та завдань органів місцевого самоврядування. Підкреслено, що Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування» розмежовує дві форми публічної служби – муніципальну та державну. Аргументовано, що норми цього Закону спонукають до реалізації комплексних дій функціонування муніципальної служби на стабільних організаційних та правових засадах. Виокремлено завдання кадрового забезпечення та розробки нової кадрової політики в органах місцевого самоврядування в умовах вітчизняного державотворення. Підтверджено проблему “старіння” кадрів в органах місцевого самоврядування. Зауважено, що відсутність процедур залучення молоді на роботу до муніципальних органів влади викликає потребу розробки нової системи формування кадрів у цій сфері. Показано, що стабільність кадрового складу органів місцевого самоврядування в поєднанні з його цілеспрямованим оновленням є одним із пріоритетних напрямків формування кадрів. Розглянуто послідовність збереження та збагачення кадрового потенціалу органів місцевого самоврядування. Обґрунтовано напрями формування кадрової політики в органах місцевого самоврядування України. Доведено обов’язковість формування кадрів у органах місцевого самоврядування на засадах дотримання законності, компетентності, професіоналізму та справедливості. Підсумовано, що ефективність управління кадрами в органах місцевого самоврядування зумовлюється насамперед результатами здійснення ними низки фінансово-економічних, правових, організаційних та інших заходів. При цьому акцентовано увагу на тому, що одну з основних ролей у процесі підвищення ефективності управління кадрами відіграє професіоналізм та компетентність кадрів.
МЕТОДОЛОГІЧНІ АСПЕКТИ ДОСЛІДЖЕННЯ РОЛІ ОРГАНІВ МІСЦЕВОГО САМОВРЯДУВАННЯ В УПРАВЛІННІ НАДЗВИЧАЙНИМИ СИТУАЦІЯМИ В ОХОРОНІ ЗДОРОВ’Я
Authors: Гавва Олена Андріївна
Published: April 2024

У статті висвітлюються результати дослідження методологічних аспектів визначення ролі органів місцевого самоврядування в управлінні надзвичайними ситуаціями у сфері охорони здоров’я. Розробка та апробація ефективної моделі місцевого самоврядування в Україні з урахуванням ретроспективного досвіду та сучасних політичних, правових та соціально-економічних чинників є важливим напрямком наукових досліджень. Встановлено, що незважаючи на різноманіття теоретико-методологічних підходів щодо дослідження категорії «місцеве самоврядування» та його місця в системі державного управління, питання методології дослідження ролі органів місцевого самоврядування в управлінні надзвичайними ситуаціями у сфері охорони здоров’я не втрачає своєї актуальності. В роботі обґрунтовано наукові підходи до методології вивчення феномену «місцеве самоврядування» та його місця в системі публічного управління медичною сферою. Охарактеризовано набір філософських, загальнонаукових та спеціальних галузевих методів наукового пізнання. Їх застосування забезпечує фундаментальний підхід до визначення ролі місцевої влади в системі управління надзвичайними ситуаціями у сфері охорони здоров’я. Виокремлено найбільш актуальні методи, що формують теоретичну базу реалізації функцій місцевого самоврядування у сфері охорони здоров’я. Доведено, що системний метод управління є основою антикризового управління в медичній сфері. Акцентовано, що побудова на рівні органів місцевого самоврядування сучасної та ефективної системи управління надзвичайними ситуаціями у сфері охорони здоров’я має ґрунтуватись на використанні інтегрованого наукового підходу. В умовах воєнного стану такий підхід дозволяє державі гарантувати якісне, безпечне та доступне на рівні територіальних громад медичне забезпечення цивільного населення та військовослужбовців Збройних Сил України. Комплексність теоретико-методологічної бази забезпечує об’єктивність і повноту вивчення національної моделі місцевого самоврядування як форми організації місцевої влади. Також це сприяє вибору оптимального набору механізмів реалізації управлінської функції місцевої влади у кризових та складних ситуаціях, які перманентно виникають у сфері охорони здоров’я.
СИСТЕМА ПУБЛІЧНОГО УПРАВЛІННЯ ЖИТЛОВО-КОМУНАЛЬНИМ ГОСПОДАРСТВОМ УКРАЇНИ
Authors: Нарівний Микола Миколайович
Published: April 2024

У статті наведено розв’язання актуальної наукової проблеми, пов’язаної із функціонуванням системи публічного управління житлово-комунальним господарством України в сучасних умовах, та розроблено науково-прикладні підходи, що забезпечують практичне використання отриманих наукових результатів. Встановлено, що публічне управління в даній сфері охоплює всі види житлових фондів, включаючи приватний сектор. Вказано, що основна мета публічного управління житлово-комунальним господарством полягає в охороні та установленні обов’язкових правил експлуатації житлових будинків, проведенні реконструкції та організації комунального обслуговування населення. Визначено основні методи публічного управління житлово-комунальним господарством, а також нормативне забезпечення функціонування житлово-комунального господарства. З’ясовано, що система управління житлово-комунальним господарством охоплює три рівні і кожен з цих рівнів включає відповідну кількість органів управління, об’єктів управління та зацікавлених суб’єктів, які змінюються в залежності від рівня розглядуваних питань. Згадано роль Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України. Підкреслено, що існуюча в Україні структура публічного управління дозволяє забезпечити координацію в сфері житлово-комунального господарства на різних рівнях влади. Розглянуто основні проблеми, які існують на даний час у сфері житлово-комунального господарства України. Проаналізовано зарубіжний досвід публічного управління житлово-комунальним господарством та доведено можливості його впровадження в українські реалії. Визначено, що основні напрями вдосконалення системи управління житлово-комунальним господарством включають поліпшення якості послуг та тарифної політики, створення інституту відповідальних власників житла, удосконалення законодавства, а також фінансової стабілізації та управління. У статті відзначено, що важливими умовами для впровадження ринкових механізмів та системних змін у цій сфері житлово-комунального господарства є підвищення ефективності державного контролю та регулювання технічного стану об’єктів.
МЕХАНІЗМИ ПУБЛІЧНОГО УПРАВЛІННЯ В КОНТЕКСТІ ЦИФРОВІЗАЦІЇ: ТЕОРЕТИЧНИЙ АСПЕКТ
Authors: Скляр Ігор Віталійович
Published: April 2024

У статті досліджено сутність механізмів публічного управління в контексті цифровізації. Актуальність обумовлено стратегічним вектором розвитку України, як сучасної, цифрової, інноваційної економіки, що в свою чергу вимагає оптимізації базових понять з урахуванням специфіки сьогодення і поставлених завдань розвитку. Метою статті є систематизація поглядів на поняття «механізм публічного управління» та розкриття основних його компонентів в умовах цифровізації. Узагальнено існуючі підходи до розгляду механізмів публічного управління в сучасних наукових публікаціях. Підтверджено, що дана тема не знаходить широкого висвітлення у працях вітчизняних дослідників, в зарубіжній літературі увага на тлумаченні даного терміну не зосереджується. Уточнено, що «механізм публічного управління» є системною категорією, що об’єднує функції, принципи, методи й інструменти публічного управління задля досягнення поставлених цілей. Простежено процес переходу від ери «Нового публічного управління» (New Public Management, NPM) до Ери цифрового урядування (Digital Era Governance, DEG). Розкрито специфіку компонентів механізму публічного управління в умовах цифровізації. Досліджено, що загальні функції управління є незмінними при переході від однієї ери до іншої, але цифровізація видозмінює самі інструменти їх реалізації, зокрема це можна відстежити на прикладі комунікаційної, контрольної та функції прийняття рішень. Доведено, що розширюється практика застосування більш гнучких та ліберальних методів, які поступаються командно-адміністративним. Систематизовано принципи публічного управління, актуальні для цифрового врядування, запропоновано розширити їх перелік принципом безпеки даних. Узагальнено інструменти публічного управління з врахуванням специфіки цифровізації й обґрунтовано необхідні компоненти забезпечення їх ефективного застосування. Запропоновано пріоритети подальшого розвитку нормативно-правового забезпечення цифрового врядування. Зроблено висновок, що механізми публічного управління в умовах цифровізації перебувають під впливом трансформації, що проявляється в адаптації їх компонентів (принципів, функцій, методів й інструментів) до реалій цифрового врядування.
ПРОБЛЕМИ ПУБЛІЧНОГО УПРАВЛІННЯ У СФЕРІ ЗАХИСТУ ІСТОРИКО-КУЛЬТУРНОЇ СПАДЩИНИ УКРАЇНИ В УМОВАХ ВІЙНИ ТА НАПРЯМИ ЙОГО УДОСКОНАЛЕННЯ
Authors: Цюк Назарій Володимирович
Published: April 2024

У статті наведено розв’язання актуального наукового завдання, пов’язаного із особливостями публічного управління у сфері захисту історико-культурної спадщини України в умовах війни, проблемами його реалізації і напрямами його удосконалення та розроблено науково-прикладні підходи, що забезпечують практичне використання отриманих наукових результатів. Відзначено, що збереження історико-культурної спадщини України в умовах війни може відігравати ключову роль у сформуванні колективної самоповаги та національної єдності в українському суспільстві. Акцентовано увагу на важливості забезпечення органами публічного управління системності та координації дій у сфері збереження історико-культурної спадщини, стимулювання соціальної активності та надання підтримки цим ініціативам. Розглянуто поняття охорони культурної спадщини відповідно до Закону України «Про охорону культурної спадщини». Визначено, що органи публічного управління у сфері збереження історико-культурної спадщини в умовах війни керуються законами України, Конвенцією про охорону культурних цінностей на випадок збройного конфлікту та Протоколами до неї. Наголошено на необхідності вжиття додаткових заходів для забезпечення належної пам’ятко-охоронної діяльності у зв’язку із скороченням фінансування з державних та місцевих бюджетів на збереження в часи війни об’єктів історико-культурної спадщини. Обґрунтовано пріоритетні завдання публічного управління у сфері охорони історико-культурної спадщини, такі як ухвалення закону з чітким визначенням повноважень органів охорони історико-культурної спадщини, проведення інвентаризації її об’єктів, а також забезпечення доступності та наповнення електронного реєстру об’єктів історико-культурної спадщини. Акцентовано увагу на міжнародному досвіді публічного управління у сфері збереження історико-культурної спадщини та обґрунтовано можливості його впровадження в Україні. Підсумовано, що в умовах війни важливо розглядати дієвий підхід до збереження, захисту та відновлення пам’яток історії і культури на основі державно-приватного партнерства.
ПУБЛІЧНЕ УПРАВЛІННЯ В СФЕРІ ОХОРОНИ ЗДОРОВ’Я ТА НАПРЯМИ ЙОГО ПОКРАЩЕННЯ
Authors: Черніховський Роман Іванович
Published: April 2024

У статті наведено розв’язання актуального наукового завдання, пов’язаного із публічним управлінням в сфері охорони здоров’я та напрямками його покращення, та розроблено науково-прикладні підходи, що забезпечують практичне використання отриманих наукових результатів. Визначено, що публічне управління в галузі охорони здоров’я слід розглядати як взаємодію між державним, бізнесовим та громадським секторами з метою виконання цілей державної політики в галузі охорони здоров’я. Розглянуто основні завдання публічного управління в галузі охорони здоров’я. Відзначено, що публічне управління у сфері охорони здоров’я регулюється низкою законодавчих та нормативно-правових актів. Згадано Конституцію України, стаття 49 якої гарантує право кожного на охорону здоров’я, медичну допомогу та медичне страхування, Цивільний Кодекс України, Закон України «Основи законодавства України про охорону здоров’я» та інші нормативні акти. Відмічено, що основу державної політики охорони здоров’я формує Верховна Рада України відповідно до чинного законодавства. Підкреслено, що на регіональному рівні система охорони здоров’я регулюється як законодавчими та нормативними актами, які мають загальнодержавне значення, так і підзаконними нормативними документами, які приймаються місцевими органами влади і стосуються підвідомчого їм регіону. Розглянуто цілі покращення публічного управління в сфері охорони здоров’я. Обґрунтовано стратегічні напрями публічного управління у сфері охорони здоров’я. Підсумовано, що в українській системі охорони здоров’я наявний широкий спектр медичних послуг, які є доступними та відповідають основним потребам пацієнтів, і зазначено, що публічне управління в галузі охорони здоров’я України виконує важливу роль у втіленні внутрішньої політики держави, спрямованої на забезпечення доступної медичної допомоги всім громадянам країни. Підкреслено, що нові виклики визначають нові вимоги, які потрібно враховувати при розробці пропозицій щодо впровадження стратегічних напрямків покращення публічного управління в сфері охорони здоров’я.
АНАЛІЗ ЗАРУБІЖНИХ МОДЕЛЕЙ ОЦІНЮВАННЯ ЕФЕКТИВНОСТІ ПУБЛІЧНОГО УПРАВЛІННЯ ТА МОЖЛИВОСТЕЙ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ ДЛЯ СФЕРИ ОХОРОНИ ЗДОРОВ’Я
Authors: Яневська Тетяна Михайлівна
Published: April 2024

В статті узагальнено визнані на міжнародному рівні моделі оцінювання ефективності публічного управління. До них віднесені: – моделі, спеціально призначені для такого комплексного оцінювання, а саме, Всесвітні індикатори врядування Світового банку, Європейський індекс якості врядування Гетеборгського університету, Міжнародний індекс ефективності державної служби (Оксфордський університет спільно з Британським інститутом врядування); – моделі, що є складовими частинами інструментарію комплексного оцінювання стану економік країн, зокрема, напрям «інститути» у складі Індексу глобальної конкурентоспроможності Всесвітнього економічного форуму, група показників «ефективність уряду» у складі Світового рейтингу конкурентоспроможності Швейцарського міжнародного інституту розвитку менеджменту; – моделі, що входять до складу інструментарію оцінювання стану політичного життя країн, в тому числі, фактори «відсутність корупції», «відкритість уряду», «якість державного регулювання» Індексу верховенства права міжнародної неурядової організації World Justice Project, категорія «функціонування уряду» Індексу демократії британської аналітичної компанії Economist Intelligence Unit. Визначено, що при виробленні методологічного інструментарію оцінювання ефективності системи публічного управління в сфері охорони здоров’я доцільно використати низку показників з проаналізованих моделей. Ці показники структуровані за наступним групами: взаємодія органів публічної влади з громадськістю; якість надання публічних послуг; якість вироблення державної політики; дієвість антикризового менеджменту; ефективність публічних закупівель; інституційна спроможність публічної служби; доброчесність посадових осіб органів публічної влади; дієвість запобігання та протидії корупції; дієвість управління людськими ресурсами в органах публічної влади.
ЗАСОБИ АДМІНІСТРАТИВНО-ПРАВОВОГО ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ПРАВ ЛГБТ+ ОСІБ В УКРАЇНІ
Authors: Барчук Анжеліка Борисівна
Published: April 2024

Статтю присвячено дослідженню поняття і сутності засобів адміністративно-правового забезпечення прав ЛГБТ+ осіб в Україні. Наголошено, що головним обов’язком України є належне забезпечення прав, свобод та законних інтересів всіх без виключення членів суспільства. Також, інструментом реалізації такого обов’язку має виступати саме право. Вказано на суперечливість підходів до розуміння правових засобів у вітчизняній теорії права. Під засобами адміністративно-правового забезпечення прав ЛГБТ+ осіб в Україні запропоновано розуміти сукупність інструментів нормативного, інституційного та процедурного характеру, що застосовуються суб’єктами публічного адміністрування для захисту, реалізації й відновлення порушених прав представниками і представницями ЛГБТ+ спільноти. Підкреслено, що засоби адміністративно-правового забезпечення втрачають ефективність через недосконалість, обмеженість або цілковиту відсутність тих чи інших норм і правил, пов’язаних із захистом прав ЛГБТ+ осіб. Внаслідок дефіциту правового регулювання, функції суб’єктів владних повноважень переймають на себе інституції громадянського суспільства (громадські об’єднання, правозахисні групи тощо). Напрямками реалізації засобів адміністративно-правового забезпечення прав ЛГБТ+ осіб в Україні визначені: 1) гуманістичний – гарантування всебічного дотримання Україною міжнародних стандартів прав людини; 2) соціальний – сприяння утвердженню пріоритету найвищої соціальної цінності, прав і свобод, життя і здоров’я людини; 3) організаційно-регулятивний – формування і підтримання за допомогою встановлених юридичних дозволів, заборон і зобов’язань належних умов для ефективного здійснення прав і свобод ЛГБТ+ особами на рівні з іншими громадянами, реалізації їхнього адміністративно-правового статусу; 4) заохочувальний – закріплення позитивних правових наслідків за покращення умов здійснення ними суб’єктивних прав; 5) охоронний – недопущення дискримінації за ознаками СОГІ, усунення наслідків, спричинених протиправними діями й відновлення порушених прав цих осіб.
ФОРМИ І ВИДИ ВИКОРИСТАННЯ СПЕЦІАЛЬНИХ ЗНАНЬ У КРИМІНАЛЬНИХ ПРОВАДЖЕННЯХ ПРО ПРИВЛАСНЕННЯ, РОЗТРАТУ МАЙНА АБО ЗАВОЛОДІННЯ НИМ ШЛЯХОМ ЗЛОВЖИВАННЯ СЛУЖБОВИМ СТАНОВИЩЕМ
Authors: Семенюк Оксана Анатоліївна
Published: April 2024

У статті досліджено форми і види використання спеціальних знань у кримінальному провадженні та визначено найпоширеніші види використання спеціальних знань під час розслідування привласнення, розтрати майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем. Аналіз даних офіційної статистики засвідчив низьку якість розслідування службових розкрадань в Україні. Наголошено, що використання низкою правоохоронних і контролюючих органів кваліфікованих спеціалістів та експертів є важливою складовою збирання доказів у кримінальному провадженні про привласнення, розтрату майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем. Запропоновано класифікацію форм використання спеціальних знань під час розслідування кримінального правопорушення, передбаченого статтею 191 Кримінального кодексу України, із віднесенням до кожної форми вичерпного переліку відповідних їй видів застосування спеціальних знань. Обґрунтовано, що у кримінальному провадженні формами використання спеціальних знань є процесуальна, непроцесуальна (організаційна) і змішана. Найпоширенішим видом процесуальної форми використання спеціальних знань під час розслідування привласнення, розтрати майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем є залучення експерта для проведення експертизи, участь спеціаліста у слідчих (розшукових) діях; надання спеціалістом офіційних консультацій, пояснень, довідок, а також письмових роз’яснень; допит в суді експерта, допит обізнаного свідка в суді. Доведено, що отримані на допиті у суді показання ревізора, бухгалтера, податківця, митника або іншого спеціаліста, який виявив службове розкрадання, можуть вважатися джерелом доказів привласнення, розтрати майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем, якщо суд не визнав їх недопустимими доказами. Виявлено недоліки у нормативному регулюванні залучення стороною обвинувачення спеціалістів для проведення позапланових ревізій фінансово-господарської діяльності підприємств, установ, організацій для перевірки інформації про службові розкрадання та наголошено на необхідності відповідних змін у чинному законодавстві.
ОСОБЛИВОСТІ ПРОЯВУ АСЕРТИВНОЇ ПОВЕДІНКИ ПІДЛІТКІВ В ІНОКУЛЬТУРНОМУ СЕРЕДОВИЩІ
Authors: Гранде Катерина Леонідівна
Published: April 2024

У статті розкрито поняття «асертивності» як загального стилю взаємодії та спілкування, який може включати в себе не лише конкретні вчинки, але і загальну позицію особистості у взаємодії з оточенням, та поняття «асертивної поведінки» як поведінки, що фокусується на конкретних діях і проявах, таких як встановлення меж, вираження власних думок в конкретних ситуаціях. Виявлено структуру асертивної поведінки: демонстрація самоповаги і поваги до інших людей; ефективне спілкування, яке характеризується чесністю, відкритістю, прямотою в розмові без приниження емоційного стану іншої людини; демонстрація впевненості та позитивної установки; вміння уважно слухати і розуміти; переговори і досягнення робочого компромісу; пошук простих виходів зі складних ситуацій. Представлено бачення інокультурного середовища як ситуацію або середовище, в якому підліток опиняється в контакті з представниками інших культур, тобто відбувається взаємодія з ровесниками, вчителями та іншими людьми з різних етнічних, релігійних або соціокультурних груп. Розкрито фізіологічні й психологічні ознаки старших підлітків, які вказують на необхідність створення для них умов успішної соціалізації в інокультурному середовищі. Асертивна поведінка старших підлітків в інокультурному середовищі розглянута через вплив наступних чинників – навчання й шкільне середовище; сімейне оточення; культурний вплив через музику, фільми, літературу тощо; соціальні мережі.; сприйняття інформації, зв’язок, розваги – це аспекти впливу технологічного прогресу. Розкрито функції асертивної поведінки старших підлітків в інокультурному середовищі: адаптаційна, комунікативна, регулятивна, цілетвірна, консолідуюча.
ЕТАПИ РОЗВИТКУ ІНСТИТУТУ ДЕРЖАВНО-СЛУЖБОВИХ ТА СЛУЖБОВИХ ВІДНОСИН У СФЕРІ МІСЦЕВОГО САМОВРЯДУВАННЯ
Authors: Андреєв Василь Миколайович
Published: April 2024

Автором досліджено та розглянуто основні етапи розвитку інституту державно-службових та службових відносин у сфері місцевого самоврядування. Визначено, що за допомогою аналізу та діагностики ключові аспекти неефективності та виявлено проблеми, що потребують уваги. Законодавче вдосконалення розглянуто, як важливий етап у покращенні сучасного уряду, а створення та оптимізація інституційної структури визначені як основні кроки до забезпечення ефективного функціонування. З’ясовано, що впровадження інноваційних технологій це ключовий компонент для модернізації інституту, що спрощує взаємодію та підвищує доступність. Залучення громади розглянуто як стратегічний етап для створення відкритого та відповідального уряду, де активна участь громадян стає основою для прийняття рішень та контролю за їх виконанням. Підкреслено, що розвиток інституту державно-службових відносин та службових відносин у сфері місцевого самоврядування є невід’ємною частиною конструкції ефективного та відкритого уряду. Крім того, що цей шлях не лише підвищує ефективність управління, але й робить його гнучким та адаптованим до сучасних змін. Впровадження інновацій та залучення громади роблять крок до побудови партнерства між владою та громадою, створюючи фундамент для стійкого, відкритого та успішного уряду. Висвітлено глибокий аналіз та високий рівень розуміння всіх аспектів розвитку інституту, що сприяє подальшому вдосконаленню управлінських процесів та сприяє створенню сучасної та ефективної системи управління в інтересах громади.
Assessment of the Quality of 17-4 PH Stainless Steel Scrap-Based Investment-Casting Turbine Blades for the Geothermal Turbine Component Application
Authors: Wargadipura Agus Hadi Santosa , Hanafi Razie , Fitriani Diah Ayu , Guardi Arli
Published: April 2024

This paper discusses an investigation of the ability of investment casting to manufacture rotor turbine blades using scrap materials. The manufacture of stainless steel of 17-4 PH is chosen to demonstrate alloying processes using the scrap materials. The alloying of stainless steel is performed using material balancing technique to match the standard chemical composition of stainless steel 17-4PH.The mechanical properties of the prototype of stainless steel 17-4PH is tested using the uniaxial tensile test machine to obtain the tensile stress and the Brinell impact test is carried out to evaluate the hardness of the material obtained. To evaluate the quality of the casting of the turbine blade obtained, the X-ray radiography of the turbine blade prototype is performed. The result obtained in this study shown that it is possible to have recycled stainless steel 17-4PH to be used in producing turbine blades.
A Prioritised Automatic Switching Algorithm for Load Shedding Using Labview
Authors: Annan John Kojo , Dassah Vitalis
Published: April 2024

Load shedding is employed at the Ghana Grid Company (GRIDCo) Tarkwa power substation to ensure a balance between power demand and available power.  This involves taking off loads from the power transmission network when demand exceeds available power. Such loads are later reintroduced when available power is adequate to supply applied loads. The traditional technique of load shedding employed at the GRIDCo power substation in Tarkwa requires dropping electrical loads based on frequency variations. This may lead to dropping load of entire sections without consideration of essential loads. Research into prioritised load shedding algorithm using semi adaptive load shedding approach can continuously monitor and switch loads at the study area which is a transmission substation located in the Western Region of Ghana. Electrical Transient Analysis Program (ETAP) software version 2019 was used to simulate the single line system of the GRIDCo substation to determine the rate of change of frequency against varying loads. The implementation of the proposed technique was achieved with Laboratory Virtual Instrument Engineering Workbench (LabVIEW) software version 2019. Using typical load shedding data from the GRIDCo Tarkwa power substation, the proposed design was tested and found to be effective in carrying out load shedding.