bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
Još jedanput o Lizipovim djelima u Dalmaciji
Authors: Cambi Nenad
Published: September 2018

U Rimu je u proljeće održana velika izložba "Lissipo. L' arte e la fortuna". Izložbu je pratio veliki katalog. Na izložbi je zastupljen samo jedan jedini rad iz Dalmacije, čuveni reljef Kairosa iz Trogira. Ovaj rad, međutim, nije ni prikaz ni recenzija izložbe i kataloga, nego ima cilj da ispita kako je prikazan Kairos i da ispita je li bilo mjesta za još neke radove iz Dalmacije. Prema tome, to je bio povod za još jednu raspravu o Lizipu i njegovim odjecima na istočnoj obali Jadrana. Očito je da ne možemo biti zadovoljni kako se tretiraju naši spomenici prigodom velikih svjetskih projekata. Krivicu ne snose samo organizatori, nego i naši istraživači, jer premalo populariziraju naše spomenike u stranim, a i našim, publikacijama, osobito monografijama.
Obitelj u ranorimskoj Liburniji
Authors: Kurilić Anamarija
Published: September 2018

U ovom radu autorica proučava vrstu i strukturu obitelji u ranorimskoj Liburniji. Osnovu istraživanja prije svega čine obrasci komemoracija na nadgrobnim spomenicima, pri čemu autorica koristi statističku metodu koju su razvili R. P, Sailer i B. D. Shaw (SALLER - SHAW, 1984, 125 i d.). Osim loga autorica se koristi i rezultatima arheoloških istraživanja i skromnim vijestima antičkih pisaca. Novim pristupom postojećoj građi autorica nastoji preispitati dosadašnje teorije o liburnskom društvu općenito i o ustroju njihove obitelji. Rezultati do kojih je došla pokazuju da je ideja o postojanju "velike obitelji" kod Liburna neutemeljena. Potpuno suprotno, kod gotovo svih kategorija pučanstva Liburnije dominirao je jezgreni tip obitelji. Izuzetak čini tek vojna populacija kod koje dominira kategorija komemoratora - testamentarnih nasljednika (heredes). Specifičnost libumskog društva ogleda se u relativno visokom postotku žena-komemoratora. Autorica to interpretira kao odraz izjednačenosli žena i muškaraca u liburnskom društvu, a ne kao dokaz ženinog povlaštenog društvenog položaja. Rezultati arheoloških istraživanja, poglavito nastambi i nekropola, potvrđuju ove zaključke. Osim toga, oni ukazuju na postojanje jezgrene obitelji kod Liburna i prije uspostave rimske vlasti.
Nalazi vodosprema rimskodobnog kupališnog kompleksa u Seniji
Authors: Glavičić Miroslav
Published: September 2018

Zaštitnim arheološkim istraživanjem na prostoru izgradnje Školske-športske dvorane u Senju istražene su i dokumentirane tri vodospreme rimskodobnog kupališnog kompleksa, čija je tehnika gradnje lema ovoga članka. Zbog ranije propasti i razgradnje rimskodobnih objekata tijekom srednjovjekovnoga i kasnijega razvoja grada, kao i zbog devastacije ostataka pri građevinskim radovima, ne može se raspravljali o svim detaljima izvedbe. Posebna pozornost u konkretnim slučajevima posvećena je temeljenju i izvedbi podnica vodosprema, koje su, kao i objekti u cjelini, zbog nepropusnosti izvedene vrlo solidno uz uvažavanje uobičajenih tehničkih i građevinskih rješenja primjenjivanih pri gradnji takvih objekata.
Novi nalazi s Gračića u Žrnovnici i pitanje ubikacije Unione id est musaro
Authors: Maršić Dražen
Published: September 2018

Brdo Gračič (131 m) najznačajniji je arheološki lokalitet u Žrnovnici. Kontinuitet života na tom prostoru ide od prahistorije do današnjih dana. Najveći broj arheoloških nalaza potječe iz antike, iz vremena principata i dominala. Autor raspravlja o nalazima kasnoantičkog novca i ulomcima kamenog crkvenog namještaja. Oni su dokaz postojanja značajnog kasnoantičkog naselja (refugija) i ranokršćanske crkve na mjestu današnje Crkve sv. Mihovila. Važnost i naseljenost ovog položaja i u kasnijim vremenima, u doba predromanike, pokazuju nalazi ranosrednjovjekovnog nakita. Arheološki ostaci uspoređuju se s jedinim povijesnim vrelom koji spominje dvije kasnoantičke civitates - Cedale i Unione id est Musare - uz prometni pravac koji je išao kroz srednja Poljica i silazio na more kod Stobreča (Anonimni Ravenjanin, Cosinographia 4, 16 i 5, 14). Na osnovi ubikacijc Gedate u Gata kod Omiša i arheološke slike na terenu autor smatra da se Gračič nedvojbeno mora identificirati s jednim od naselja iz Ravenjaninove ekvacije Unione id est Musato. Unione najvjerojatnije treba tražiti na mjestu Žmovnice ili Srinjina, dok bi ime Musaro najbolje odgovaralo položaju Gračića.
Vrste i namjene ranokršćanskih zdanja u Dalmaciji
Authors: Migotti Branka
Published: September 2018

Nastoji se rekonstruirati vrsta i namjena ranokršćanskih crkava u Dalmaciji (područje između rijeka Zrmanje i Cetine). S obzirom na to da ne postoje suvremeni pisani izvori, a epigrafički su sasvim oskudni, ta se rekonstrukcija temelji na općem arheološko-topografskom kontekstu, srednjovjekovnim i kasnijim pisanim izvorima, te općenitim klasifikacijskim obrascima sakralnih zdanja. U ranokršćanskim se gradskim sredinama između Zrmanje i Cetine (Zadar, Nin, moguće Biograd, Salona, Trogir, Dioklecijanova palača - Split) uočavaju biskupski sklopovi, potom župno-kongregacijske, cemeterijalne, zavjetne, oratorijske, redovničke, juspatronatske, korporacijske, a možda i hodočasničke crkve. Uz izvjesne su razlike sve nabrojene vrste prisutne i u ruralnim sredinama, s time da se ondje pojavljuje i osobit tip bogomolje, povezan s vojničkim utvrđenjem. Skreće se pozornost na namjensku višeznačnost kao temeljnu zakonitost funkcionalnoga ustrojstva ranokršćanskih crkava.
Istočnogotski ženski grob iz antičke Narone
Authors: Uglešić Ante
Published: September 2018

Autor u radu obraduje istočnogotski ženski grob pronađen 1994. u Vidu kod Metkovića (antička Nacrta). Iskopali su ga mještani toga naselja i pritom ga devastirali. U grobu su pronađeni sljedeći nalazi: par rovašenih lučnih fibula, pojasna predica i perlica od staklene paste. Datira se u prvu trećinu 6. stoljeća.
Novopronađeni ulomci predromaničkih ciborija i oltara s Crkvine u Galovcu kraj Zadra
Authors: Belošević Janko
Published: September 2018

Autor u radu obrađuje više prcđromaničkih kamenih ulomaka s Crkvine u Galovcu, koje je otkrio među neobjavljenom kamenom građom i ustanovio da pripadaju dijelovima objavljenih predromaničkih ciborija, a nekoliko ulomaka pripada oltaru koji se nalazio ispod šesterostraničnog ciborija. Ističe da se radi o arheološki vrijednim nalazima i smatra da im treba posvetiti dužnu znanstvenu pozornost. Zaključno naglašava da se objavom predromaničkih ulomaka ciborija i oltara proširuju spoznaje i dopunjuje dosadašnja objava ciborija s Crkvine u Galovcu, a uz to se argumentirano potvrđuje postojanje oltara ispod šesterostraničnog ciborija. To je još jedan doprinos daljem proučavanju predromaničke umjetnosti na tlu Dalmatinske Hrvatske.
Nezaposlenost u Dalmaciji uoči i poslije velike gospodarske krize tridesetih godina 20. stoljeća
Authors: Šitin Tonći
Published: September 2018

U proučavanju strukture i položaja seljaštva i radništva međuratne Dalmacije zaposlenost i nezaposlenost bitne su komponente koje zrcale nestabilne prvivredne tokove. U ovom radu autor, oslonjen na arhivske podatke i statističke pokazatelje, ukazuje na specifičnosti nezaposlenosti kao posljedicu velike gospodarske krize koja je žestoko zahvatila sve industrijske grane. Statistička evidencija isključuje poljoprivredno radništvo, pa registrirana nezaposlenost izgleda mnnogo manja i prikriva tešku socijalnu sliku dalmatinskog društva. Nedovoljno organizirana privreda pod kontrolom stranog kapitala nije ni uoči rata mogla osigurati potrebnu ni trajniju zaposlenost radnika.
Novi smjerovi nastave povijesti u osnovnoj školi
Authors: Miočević Ivo Rendić
Published: September 2018

U članku se ističe potreba utemeljenja hrvatskog odgoja u hrvatskoj kulturi i njenim opčeljudskim vrijednostima, školski sustav treba učenicima omogućiti samospoznaju uz otkrivanje odgovornosti prema sebi i drugima. Autor se zalaže da se u škole uvede povijest koja razotkriva naše susjede, ali i nas same. Ta povijest ne smije biti poziv na nastavak ubijanja, već u duhu hrvatske kulture mora pomoći mladima u prihvaćanju novih društvenih ponašanja. Naglašavajući značenje kulturološkog pristupa u nastavi povijesti, autor se zalaže za proučavanje patrijarhalnog društva, hrvatskoga zapadnog modela i "dugog trajanja" orijentalne despocije u Srbiji. Pri tome je neophodno uvođenje metodologije suvremene povijesne znanosti u metodiku nastave povijesti, što bi omogućilo restrukturiranje povijesnoga gradiva. Autor je u didaktičkom eksperimentu otkrio da učenici VII. razreda osnovne škole, poslije proučavanja "inovirane" strukture gradiva, u kratkom vremenu uspijevaju bolje razumjeti povijesno gradivo, a usto se poboljšava i njihov odnos prema povijesti i razina samospoznaje. Problemska nastava povijesti u VIII. razredu, koja se nastavlja na spomenuto gradivo iz VII. razreda, uz očito poboljšanje kvalitete, nije utjecala na smanjenje anksioznosti i promjenu moralnih stavova, što nas upućuje na potrebu da kvalitetnije povežemo predmete, stvarajući novo školsko "ozračje".
Urbano-geografska preobrazba Zadra - elementi prometnog sustava 1945.-1991.
Authors: Magaš Damir
Published: September 2018

U sklopu sveobuhvatnog proučavanja urbano-geografskog razvoja Zadra autor u ovom radu obrađuje glavne sustojnice njegova prometnog sustava. Analizira se naročito unutargradski promet, te značenje prometne funkcije Zadra u regiji i Hrvatskoj. Posebno se razrađuju elementi prometnog sustava grada: ulice i prometnice, te gradske autobusne linije. Istaknuto je značenje tranzitne i regionalne prometne funkcije Zadra, s karakterističnim pokazateljima broja putnika i količina tereta u pomorskom, željezničkom, autobusnom i zračnom prometu. Važnost i razvoj zadarske luke osobito su naglašeni, kao i potrebe budučeg učinkovitog razvoja svih prometnih funkcija u skladu s potrebama grada, regije i Hrvatske.
Pejzaž kao bitan fizičkogeografski element u prostornom planiranju
Authors: Kalogjera Ante
Published: September 2018

Cjelokupni izgled određenog prostora, tj. njegov pejzaž određen je temeljnim fizičkogeografskim elementima, posebno reljefom, vodama i biljnim pokrovom, te, ovisno o prisutnosti čovjeka, i intenzitetom njegova rada. Pejzaž našeg primorja karakterizira prevaga bijelosivih vapnenaca, oskudica crvenih skeletnih tala, slab vegetacijski pokrov svijetlozelenog bora i tamnozelene makije te sve nijanse plavetnila neba i mora izražene u neiscrpnim kombinacijama njihovih varijacija i kontrasta. Naglim porastom interesa za primorje, njegovi neponovljivi pejzaži ozbiljno su ugroženi i praktički postupno nestaju. Težnja njihovu očuvanju, ali i aktivni pristup zaštiti, možda su najilustrativniji na primjeru prostornog plana lokaliteta Srima kod Šibenika.
Cetinska kultura - rana faza, samostalna kultura ili integralni dio eneolitika
Authors: Marijanović Brunislav
Published: September 2018

U članku se obrađuje problem geneze cetinske kulture. Polazeći od danas važeće periodizacije ove kulture u kojoj je njezina rana faza pouzdano datirana u razvijeni eneolitik i početak ranog brončanog doba (bronca A1 u srednjoeuropskom smislu), te komparirajući tipološke i omamentalne odlike s odgovarajućim eneolitičkim pojavama na onim nalazištima šireg jadranskog prostora koja ne pripadaju cetinskoj kulturi, autor zaključuje kako se u ranoj fazi ove kulture još uvijek ne može govoriti o samostalnoj kulturnoj manifestaciji. U toj fazi razvoja ona je još uvijek integralni dio razvijenog eneolitika jadranskog područja, a u samostalnu kulturnu manifestaciju izrasta u klasičnoj fazi koja u cjelini pripada ranom brončanom dobu.
Kontinuitet solarne simbolike kod Japoda
Authors: Kukoč Sineva
Published: September 2018

Prikazi na japodskim pojasnim pločicama iz Prozora oslikavaju japodski solarni mit. On je ikonografsko-stilski dvojako oblikovan: a) djelomično grecizirano, b) potpuno autohtono - "ilirski". U obje varijante konstanta je prizor sa zrakastim Suncem (Meduzom), s okruglim predmetom obješenim o Sunčevoj vertikalnoj zraci. Japodski mit govori o važnosti Sunca u središtu Neba, na vrhu nebeske vertikale. Ta simbolika kontinuira iz starije japodske tradicije, koja je vjerojatno konkretizirana u japodskim pektoralima i privjescima tipa Prozor iz razvijenog željeznog doba. Oni su pak ikonografski (i simbolički?) derivat mlađe kulture polja sa žarama i njezine sinteze znakova: ptica-čovjek-sunce. Konkretizacija srodnih solamih ideja kroz različite oblike: a) urnefelder podrijetla, b) helenističke, djelomično grecizirane, ukazuje na dugotrajnost autohtone solame simbolike kod Japoda.
Kipić božice Dijane iz Kampora na otoku Rabu
Authors: Glavičić Miroslav
Published: September 2018

U muzejskoj zbirci franjevačkog samostana sv. Eufemije u Kamporu na otokuRabu čuva se mramorni kipić božice Dijane. Božica je odjevena u kratki potpasani hiton bez rukava, na nogama su joj lovačke čizmice, a na leđima tobolac. Kraj desne noge prikazan je pas. Unatoč oštećenju (nedostaju glava i ruke) navedeni ikonografski elementi zorno pokazuju da se radi o prikazu Artemide/Dijane lovkinje. Taj je prikaz, čiji predložak nastaje u helenizmu, njezin najčešće repliciran prikaz u antičkoj umjetnosti. Kipić s Raba, na kojemu je, kako se zaključuje prema stavu i položaju tijela, božica prikazana u trenutku dok vreba progonjenu divljač, na temelju stilskih osobitosti može se datirati u razdoblje 3. st. Slučajni nalaz kipića potvrda je štovanja kulta božice Dijane na otoku Rabu, a istodobno, uz druge sporadične nalaze, potvrđuje i tradiciju kultnog prostora samostanskog kompleksa sv. Eufemije u Kamporu na otoku Rabu od antike do danas.
Tri Silvanova žrtvenika iz Salone
Authors: Maršić Dražen
Published: September 2018

U radu se obrađuju tri novootkrivena zavjetna žrtvenika pronađena u Saloni - prvi nešto zapadnije od Japirka, drugi u Vranjicu i treći u Kaštel-Kambelovcu. Svi su posvećeni Silvanu. Žrtvenik s Japirka, kojemu nedostaje gornji dio, bio je posvećen i nepoznatom, po svoj prilici muškom božanstvu (Jupiter?). Prva dva spomenika mogu se datirali u kasni principa!, žrtvenik s Japirka u 3., a žrtvenik iz Vranjiea u drugu polovicu 2. do u 3. stoljeće poslije Krista Treći spomenik pripada najvjerojatnije ranom principalu, odnosno drugoj polovici 1., ili prvoj polovici 2. stoljeća. U drugom dijelu rada daje se usporedna analiza epigrafičkih posveta Silvanu sa salonitanskog i delmatskog područja. Konstatiraju se razlike u upotrebi epiteta i krugu štovatelja. Iznosi se mišljenje da upotreba različitih Silvanovih epiteta na pojedinim područjima Dalmacije nije uvjetovana suštinskim razlikama u kultu niti samo regionalnim specifičnostima nego i stupnjem romanizacijc. Odbacuje se mišljenje nekih stranih autora (Mocsy, Dorcey, Nagy) da [liri nisu imali božanstvo koje se interpretations Romana izjednačilo sa Silvanom. Međutim, prihvaća se mogućnost da specifična ikonografija Silvana (Pan) nije samo uzrokovana lokalnom tradicijom kulta, vezama s grčkim svijetom i kolonijama na srcdnjojađrattskom prostoru, nego možda i nepostojanjem ili nepogodnošću drugačijeg, arilropomorfnog nacrta, jer je Silvan najčešće prikazivan u kultnoj zajednici s nimfama, a u taj se, grčki mitološki predložak, jasno uklapala ikonografija Pana.
O darovima s mitričkog natpisa CIMRM 1876 iz Salone
Authors: Miletić Željko
Published: September 2018

Na mitričkom natpisu CIMRM 1876 iz Salone spominju se riječi slellam et fructifer(-). Donose se starija mišljenja o njihovu značenju i izgledu tih darova (Hirschfeld: zvijezda i plodonosno drvo; Gabričevič: likovi Sola i Lune; Šašel-Kos: zvijezde Aldebaran u Biku i Antares u Škorpionu, inače na prizoru ubijanja bika personificirane kroz likove bakljonoša).U tumačenju značenja i oblika autor polazi od mitričke ikonografije. Uočava daje, uz plug i zakrivljeni nož, stella - zvijezda (unutar mjesečeva srpa) prvenstveni simbol Persesa, mista petog stupnja čiji je planet pokrovitelj Luna. Drugu riječ fructifer(-) povezuje s literarnim podatkom o Persesu kao čuvaru plodova (PORPHYRIUS, De antro Nympharum, 15). Autor dokazuje da su Cautopates, Luna i Perses, tj. likovi iz mitološke, eshatološke i liturgijske razine mitričke religije povezani simbolima astralnog (zvijezda, /mjesečev/ srp, pijetlov rep) i plodonosnog (plug, srp, snopič žita, riton) značenja te da je zavjetodavac Sextus Cornelius Anliochus odabrao poklone unutar tog simboličkog i ikonografskog repertoara.R. Beck daje ideju (preuzetu od M. Šašel-Kos) da su zvijezde Antares i Aldebaran personificirane u likovima mitričkih bakljonoša. Autor ih dopunjuje tvrdnjom da je takav izbor uvjetovan prvenstveno velikim astrološkim i astronomskim značenjem pripadajućih zviježđa Bika i Škorpiona u kojima su nekad bile proljetna i jesenska ekvinocijska točka.
Istraživanje crkve sv. Andrije u Zatonu kod Zadra
Authors: Uglešić Ante , Čerina Ljiljana
Published: September 2018

Zaštitna sondažna istraživanja crkve sv. Andrije u Zatonu kod Zadra vršena su u dva navrata, koncem 1991. i početkom 1992. Cilj tih istraživanja bio je sakupljanje osnovnih podataka o crkvi, radi njezine konzervacije i prezentacije. Istraživanjima je ustanovljena crkva iz Justinijanskog razdoblja (6. st.) koja ima romboidni tloris i tri polukružne, u prostoru istaknute i međusobno odvojene apside. Vanjsko lice srednje apside je sedmerostrano. Na temelju lezena u predvorju crkve i pronađenih ulomaka većih kolona pretpostavlja se da je crkva bila trobrodna.Vrlo značajan objekt utvrđenje sa sjeverne strane crkve sv. Andrije. Radi se najvjerojatnije o kasnoantičkom objektu, tijekom 4. st. pretvorenu u ranokršćanski oratorij.U istraženim sondama pronađeno je sveukupno 18 ulomaka arhitektonskih dekorativnih i konstruktivnih elemenata i kamenoga crkvenog namještaja (antičke i ranokršćanske provenijencije), te desetak keramičkih ulomaka, od kojih neki daju mogućnost rekonstrukcije izvornog izgleda posuda.Crkva sv. Andrije u Zatonu sagrađena je na prostoru luke antičkog Nina (Aenona), u sklopu nekog rimskog objekta čiju namjenu zasad nije moguće sa sigurnošću utvrditi. Neprekinuto je bila u funkciji do turskog vremena, kada je i porušena.
Neki aspekti pokapanja u neolitiku Dalmacije
Authors: Marijanović Brunislav
Published: September 2018

Polazeći od poznate činjenice da neolitik Dalmacije karakterizira vrlo skromna razina znanja o pokapanju mrtvih, štovanju pokojnika, te poznavanju običaja i vjerovanju koja su u neolitičkim zajednicama ovoga prostora u svezi s time mogla postojati, autor pokušava objasniti razloge ovoj činjenici. Postavljajući pitanje što u tom kontekstu uopće može značiti potpuna odsutnost neolitičkih nekropola u Dalmaciji, autor odbacuje mogućnost da neolitički žitelji ovoga prostora spram svojih mrtvih nisu imali izgrađen nikakav odnos, ili da su im pažnju poklanjali samo u iznimno rijetkim i vrlo strogo određenim slučajevima, iznoseći mišljenje kako u odsutnosti nekropola upravo i treba prepoznati "ponikli" koja ilustrira specifičnost njihovih duhovnih poimanja o posmrtnoj sudbini umrlih članova zajednice. U tom kontekstu, a kao argument iznesenom mišljenju, najprije je obrađen nalaz iz bloka 64 u Smilčiću koji, prema mišljenju autora i analognim pojavama na većem broju neoliličkih i eneoliličkih nalazišta u Europi, predstavlja primjer parcijalnog i sekundarnog pokapanja, te svojevrsnih restrikcija poduzetih zbog vjerovanja u opčinjenost umrlog i njegovu škodljivost živim srodnicima ili čitavoj zajednici. Imajući u vidu ovaj primjer sekundarnog pokapanja, ali i veći broj parcijalnih nalaza lubanja koje bi također mogle predstavljati primjere primarnog i sekundarnog postupanja s mrtvima, autor je iznio mišljenje kako je u neolitiku Dalmacije običaj izlaganja tijela umrlih mogao imali veće značenje od klasičnog pokapanja polaganjem u zemlju.
Eros i Tanatos na stelama daunije
Authors: Kukoč Sineva
Published: September 2018

Analiza ikonografsko-semantičke strukture daunskih stela s erotskim prikazima potvrđuje: a) simboličnost daunske figurativnosti, b) njenu isključivu ovisnost o daunskom mitskom mišljenju i c) osebujno daunsko sudjelovanje u jadranskoj ikonografskoj (likovnoj) koinè 6./5. st. pr. K. Prikazi prve stele temelje se na kontrastu teme smrti (mrtvačka odora, povorka, monstrum) i teme života (seksualni čin, životinja, mljevenje sjemena). Prikazi na drugoj steli počivaju na istom kontrastu; itifalični lik nosi temu života, u lov na pticu aludira na viša (duhovna) stanja. Slike života (seks, životinja, mljevenje sjemena, itifalični lik), u kontrasti) s temom smrti, postaju pravi simboli plodnosti i životne vitalnosti - Erosa. Daunski Eros i Tanatos dva su fenomena jasno odijeljena, ali i neraskidivo isprepletena u mitsko-religijskom shvaćanju cjeline (života). Eros ne poriče smrt. On samo poriče da je smrt konačnost. Smrt se nikad ne poriče, ona se upomo dokazuje na svim daunskim stelama. Jaki dokazi smrti, kao epizode u cjelini života, najjasnije otvaraju putove besmrtnosti. Mitska dijalektika Eros-Tanatos nije ključ za dekodiranje sveukupne daunske figurativnosti, ali je načelo koje prožima daunsku eshatologiju (funeralnu ideologiju).
Prilozi raspravi o osnivanju grčkih naseobina na Jadranu u 4. stoljeću pr. Kr.
Authors: Čače Slobodan
Published: September 2018

Autor razmatra četiri aspekta grčke kolonizacije u ranom 4. st. pr. Kr. u svjetlu novijih istraživanja.
Natpisi antičke Senije
Authors: Glavičić Miroslav
Published: September 2018

Autor u članku analizira 22 natpisa iz doba antičke Senije, koji, izravno ili neizravno, pružaju podatke o gradskom statusu naselja, gradskim institucijama i osobama koje su obnašale razne dužnosti upravnog i javnog života u gradu, o štovanju rimskih i drugih božanstava, te omogućavaju djelomičan uvid u etničku i socijalnu strukturu stanovništva toga antičkoga grada. Prema karakteru natpisi su podijeljeni u tri grupe: javni (6). posvetni (7) i nadgrobni (9) natpisi. Izričitim navodom u natpisima, što je djelomice potvrđeno i arheološkim istraživanjima, potvrđeno je postojanje gradske kurije, gradskog kupališta i svetišta Magnae Matrix, Dijane, Libera, Mitre i Serapisa. Potvrđeno je postojanje gradskog vijeća (orda decurionum), a poimence su poznala sumo dva gradska vijećnika dekuriona. Svećenici, čija je dužnost promicanje kulta carske osobe, zabilježeni su na tri natpisa - dva puta kao augustali, s potvrdom postojanja udruge augustala (ordo i corpus auguslaliurn) i jednom u obliku sacerdos Liburnorurn. Na temelju dva natpisa sa žrtvenika posvećenih Nepobjedivom Mitri zaključuje se daje u Scniji sredinom 2. si. nakon Krista postojao carinski ured (publicum portorii Itlyrici), što govori o velikom gospodarskom, trgovačkom i prometom značenju Senije. Analizom 25 imena osoba, autor pruža podatke o etničkoj strukturi stanovništva. Na temelju imena, odnosno imenske formule, razlikuju se Italici i Orijentalci. U prvo doba, u domaće stanovnike koji su vrlo brzo romanizirani pa im je na natpisima samo na temelju imena vrlo teško ući u trag, susreću se isključivo Italici. Sudeći prema natpisima, vodeća porodicu u Seniji su Valeriji, čiji članovi obnašaju najviše dužnosti gradske uprave. Takva italska struktura stanovništva Senije, medu kojima je određeni postotak osoba za koje se može pretpostaviti domaće podrijetlo unatoč njihovim romaniziranim imenima, prevladava do otprilike početka druge polovice 2. st. Tada dolazi do izrazite promjene etničkog i socijalnog sastava stanovništva, odnosno na natpisima se pojavljuju osobe grčkog i istočnog podrijetla. Prema natpisima datiranim u razdoblje od sredine 2. st. do prvih desetljeća 3. st. polovicu stanovništva činili bi Italici (i domaći romanizirani žitelji) a polovicu Orijentalci. Neki od Orijentalaca, nakon što su postali oslobođenici, najprije obavljaju niže svećeničke dužnosti, a zatim se, zahvaljujući svojim sposobnostima, pošto su munificijencijama ili na neki drugi način stekli to pravo, uzdižu do najviših dužnosti gradske uprave. Najstariji natpis jest nadgrobni natpis L. Kalpumija Maksima, a najmlađi, točno datiran u vrijeme između 239.-241. nakon Krista, jest natpis o popravku gradskog kupališta.
Kasnoantička ženska glava iz Konjica i fenomen fizionomijskih karakteristika kao izraza određenoga vremena
Authors: Cambi Nenad
Published: September 2018

U Zemaljskom muzeju u Sarajevu (inv. br. 125) čuva se već preko stotinu godina vrlo zanimljiva ženska glava otkrivena u Konjicu. Glava pokazuje mješavinu individualnih crta lica te ikoničkih i gotovo transcendentalnih stilskih odrednica. Glavne fizionomijske karakteristike su kratki nos i dugi dio lica između nosa i gomje usne, a ikonizacije krupne i izbočene oči s ukočenim i malo naviše upravljenim pogledom. Žena ima vrlo karakterističnu frizuru. Radi se o zanimljivoj frizuri s razdjeljkom na sredini tjemena, kosom bačenom straga do zatiljka i zatim vraćenom naprijed gotovo do čela. U njemačkoj terminologiji taj se tip frizure naziva Scheitelzopfrisur,a javlja se u drugoj polovici 3. i ranom 4. st. U stilskom pogledu na portretu se sukobljavaju težnje k realističkom modeliranju i transcendentalnom shematiziranju. Prema stilu i frizuri glava je najbliža prikazima carice Galerije Valerije na novcu. Međulim, ne radi se o glavi carice nego o privatnom portretu. Sličnost je posljedica fenomena vremenske uvjetovanosti fizionomijskogatipa portreta koji ima svoju korelaciju s likom vladara. Otuda potječu sličnosti. Prema tome, portret prikazuje nepoznatu, bogatiju mještanku. To bijaše po svoj prilici nadgrobna statua izrađena južnije, u Naroni. i prenesenu u Konjic. Značenje ovoga portreta je i šire, jer je u čitavu rimskom svijetu poznalo tek dvadesetak bolje očuvanih portreta žena koji su iskoristivi za znanstvenu valorizaciju, a ovaj sigurno spada među takve.
Astronomski sadržaj na mitričkom motivu ubijanja bika
Authors: Miletić Željko
Published: September 2018

Autor razmatra značenje astronomije u proučavanju rimskog mitraizma, osobito u tumačenju kultne slike ubijanja bika. Daje pregled razvoja mišljenja o kultnoj slici kao zvjezdanoj karti. Slaže se s tvrdnjama Speidela i Ulanseya da likovi s nje odgovaraju zviježđima s ekvatora. Drži pogrešnom Speidelovu tvrdnju da je Orion Milrin dvojnik medu zviježđima, zbog mitoloških i ikonografskih nesukladnosti tih dvaju likova. Autor naglašava da je konstelacija Taurus u grčko-rimsko doba poimana samo kao glava, ponekad s prednjim nogama. Zato smatra da ostatak bikova tijela, vidljiv na kultnoj slici, simbolizira ekliptiku. Na ekliptici je sjajna zvijezda Spica, na taurokloniji predstavljena klasovima žita na vrhu bikova repa. Kulturno-historijske okolnosti uvjetovale su ikonografsku sličnost Perzeja i Mitre, ali se autor ne slaže s Ulanseyem da je kroz lik Mitre prisutno zviježđe Perseus (jer ne leži na ekvatoru ili ekliptici). Kroz kultnu sliku Mitra je zauzeo mjesto Lava u prastarom astronomskom simbolu borbe lava i bika. Preko leontocefalnog božanstva Mitra je vezan sa zviježđem Lava, ali se ne može poistovjetiti s tom konstelacijom. Autor zaključuje da uvažavanjem hipoteze o biku-ekliptici možemo pratiti povezanu i dosljednu astralnu simboliku na mitričkom motivu ubijanja bika. Okosnicu strukture cijele slike čine dva nebeska kruga - ekvator i ekliptika - sa pripadajućim likovima-zviježđima.
Reljef Silvana i Nimfi i ulomak predromaničkog zabata iz crkve Sv. Ante Roka u Podstrani kod Splita
Authors: Maršić Dražen
Published: September 2018

Crkva sv. Ante i Roka stara je župna crkva sela Gomja Podstrana. Na njezinu pročelju uzidana je kultna slika pastirskog božanstva Silvana i njegovih pratilica nimfi a na začelju ulomak predromaničkog zabata s motivom križa i dviju ptica. Prvi spomenik, u kontekstu još nekih antičkih spolija uzidanih u crkvu dokazuje postojanje antičkog parteja, na mjestu same crkve ili uz nju. Drugi spomenik govori o postojanju predromaničke crkvice koja bi se mogla povezali s podacima iz Supetarskog kartulara o zemljama Sv. Jurja. Autor pretpostavlja da takav kontinuitet kultnog mjesta može upućivali i na postojanje starokršćanske crkve na istome mjestu. Velik je broj primjera koji pokazuju da su prve kršćanske zajednice često za mjesto crkve odabirale upravo poganska kultna mjesta, pa tako i paneje. Crkva sv. Ante i Roka u kasnom srednjem vijeku vjerojatno je središte Župe sv. Jurja nestale 1499. spajanjem sa Župom sv. Martina. Natpis iznad južnih vrata iz god. 1666. u tom slučaju odnosio bi se na obnovu crkve iz temelja, a ne izgradnju.
Ograda svetišta ranokršćanske crkve Sv. Bartolomeja sa Crkvine u Galovcu kod Zadra
Authors: Belošević Janko
Published: September 2018

Od brojnih ulomaka ranokršćanske kamene plastike i skulpture otkrivenih višegodišnjim sustavnim istraživanjima kompleksnog arheološkog nalazišta Crkvina u selu Galovcu kod Zadra, autor u radu obrađuje samo ulomke koji pripadaju ogradi svetišta ranokršćanske crkve sv. Bartolomeja, kojih je nađeno preko 80 komada. Ti su ulomci u radu kataloški obrađeni i popraćeni fotodokumentacijom. Oni su svojom brojnosću, tipološko- - funkcionalnim i ukrasno-stilskim osobitostima pružili dovoljno relevantnih podataka za gotovo egzaktne grafičke rekonstrukcije, kako pojedinačnih konstruktivnih sastavnih dijelova ograde (pluteja,pilastara, stupica s kapitelima i zabata), tako i za upoznavanje cjelovitih kompozicija ukrasnih motiva na tim dijelovima, a također i za cjeloviti grafički prikaz ograde. Brojna grafička dokumentacija koja se u radu reproducira pruža jasne predodžbe o izvornim izgledima, kako pojedinačnih dijelova, tako i cijele ograde. Na temelju akribično provedene tipološko-stilskeanalize i analize ukrasnih motiva na izvornim dijelovima ograde, autor ogradu okvirno datira u 6. st., tj. u vrijeme u kome je bila sagrađena ranokršćanska crkva sv. Bartolomeja na Crkvini u Galovcu, u kojoj se ograda nalazila. Po mišljenju autora to je najcjelovitije sačuvana prezbiterijalna ograda dosada otkrivena u jednoj ranokršćanskoj crkvi na tlu Dalmacije. Stoga ovaj rad predstavlja vrijedan znanstveni doprinos boljem poznavanju ranokršćanskoga kamenoga crkvenog namještaja, koji je na području Dalmacije relativno malobrojno i parcijalno sačuvan, i znanstveno još nedovoljno proučen.
Nalazi seobe naroda iz zbirke Mate Ilkića
Authors: Uglešić Ante
Published: September 2018

Autor u radu obrađuje 18 nalaza seobe naroda iz privatne zbirke arheologa Mate Ilkića Svi predmeti nađeni su u Sotinu kod Vukovara, na lokalitetu Vrućak. Najveći dio nalaza pripada vremenu II. avarskog kaganata (prva pol. 8. do pod. 9. st.). Jedan nalaz - oštećena lučna fibula, može se datirati u drugu pol. 5. st. i pripisati Germanima. Ostali nalazi su tri S-spone, za koje autor smatra da ih nije sa sigurnošću moguće etnički i vremenski opredijeliti; pretpostavlja da su mogle pripadati autohtonom romaniziranom življu i datira ih u vrijeme od 6. do konca 7. st. Navedeni nalazi novi su doprinos za poznavanje problematike seobe naroda na području Hrvatske. Oni ujedno svrstavaju Solin u jedno od najznačajnijih nalazišta iz vremena II. avarskog kaganata na tom prostoru.
Jedan stari hrvatski gospodarstveni pisac (N. V. Gučetić)
Authors: Jurić Boris
Published: September 2018

Kada se ocjenjuju dometi starih hrvatskih gospodarstvenih pisaca XV.- XVII. stoljeća, u središte pažnje valja postaviti tri dubrovačka pisca: Benu Kotruljevića (15. st.), N. V. Gučetića (2. pol. 16. i poč. 17. st.) i Stjepana Gradića (17. st.), koji označavaju kontinuitet gospodarsko-teoretskih ideja kod Hrvata u navedenim stoljećima. Međutim, i iz drugih hrvatskih krajeva javljaju se u to vrijeme pisci koji su također dali zapažene doprinose ekonomskoj misli. To su prije svega: Matija Vlačić (16. st.), Juraj Križanić (17. st.) te Simun Grisogono (16.-17. st.). Svi ti pisci djeluju u razdoblju kada u europskim gospodarsko-teoretskim okvirima prevladava merkantilistička doktrina, pa je potrebito naglasiti da hrvatski pisci merkantilističke orijentacije nisu marginalnog značenja u odnosu na taj tada vladajući gospodarsko-teoretski smjer, nego da su obogatili riznicu merkantilističkih analiza i sinteza. Pogotovo takva pozitivna ocjena vrijedi za Kotruljevića, Gučetića i Križanića. S obzirom na to da je autor ovog članka ranije višekratno pisao o Kotruljeviću, Grisogonu itd., na ovom mjestu središnja pažnja bit će poklonjena Gučetiću. Vrijedilo bi prikazati, odnosno ocijeniti gospodarske stavove i ostalih navedenih hrvatskih merkantilista, kao što su Gradić, Vlačić i Križanić, ali za to ovdje nema potrebe, jer su to već uradili Stjepan Krasić (kada je riječ o Gradiću), Mijo Mirković (kada je riječ o Vlačiću) te skupina autora u zborniku radova Život i djelo Jurja Križanića (kada je riječ o Križaniću). Tako se ovaj članak sastoji od tri poglavlja: A) Opći pogled, B) N. V. Gučetić i C) Završna razmatranja.
Karakteristike gospodarskog stanja u Dalmaciji tridesetih godina 20. stoljeća
Authors: Šitin Tonći
Published: September 2018

Ovaj je rad prilog proučavanju gospodarske situacije u Dalmaciji tridesetih godina 20. stoljeća. Na osnovi raspoložive izvorne građe, koja je u mnogo čemu nedostatna i fragmentarna, literature i suvremenog tiska, autor prikazuje nezaposlenost radništva i emigraciju stanovništva. Gospodarska kriza nakon 1930. godine potencira problem agrarne prenapučenosti u Dalmaciji, pa je siromašni seljak prisiljen tražiti zaradu izvan svog malog posjeda i konkurirati nezaposlenoj radnoj snazi u gradovima. Nesigurnost zaposlenja uvjetovala je čestu promjenu radnog mjesta. U drugom dijelu prikazan je problem iseljavanja kao posljedica socijalnog položaja dalmatinskog seljaka. Iseljavanjem je u prvim desetljećima 20. stoljeća zahvaćen najproduktivniji i najvitalniji dio stanovništva.
Učinci "inovirane" strukture povijesnoga gradiva u visokoškolskoj nastavi
Authors: Miočević Ivo Rendić
Published: September 2018

Novi cilj pedagogije i posebno nastave povijesti u Hrvatskoj treba biti utemeljen u hrvatskoj tradiciji koja omogućuje povratak načelu: Spoznaj samog sebe i otkrivanje odgovornosti prema sebi i drugima. Nastava povijesti ne smije biti utemeljena na pragmatičnoj historiografiji koja poziva na nastavak ubijanja, već treba razotkrivati i "mrlje" iz prošlosti svog naroda. Autor smatra da povijesno gradivo valja inovirati uvođenjem svestranih analiza "dugog trajanja" orijentalne despocije u Srbiji, hrvatskih zapadnih modela i patrijarhalnog društva. Duboku spoznaju prošlosti omogućuju samo interdisciplinarne analize utemeljene u suvremenoj genetičko-strukturalnoj povijesti. U didaktičkom eksperimentu autor je dokazao da je moguće u kratkom vremenu proučavanjem "inovirane" strukture povijesnog gradiva značajno utjecati na izmjenu stavova o nastavi povijesti i na povećanje razine znanja studentica koje se pripremaju za učiteljski poziv ili već rade kao učitelji i pohađaju Studij za učitelje. Značajno je da se učenjem novog gradiva povećava i razina samospoznaje. Rezultati postignuti u eksperimentu ukazuju na mogućnost inoviranja visokoškolske nastave u smislu napuštanja uvriježenih mišljenja i predrasuda i ostvarivanja duhovne obnove kojoj teži demokratska Hrvatska.
Broj liburnskih općina i vjerodostojnost Plinija
Authors: Čače Slobodan
Published: September 2018

Autor razmatra (1) uređenje dijela Plinijeva teksta koji se odnosi na Libumiju (Nat. hist. 3, 139-141); (2) vjerodostojnost Plinijevih podataka o općinama Liburnije, tj. koliko odgovaraju onomu što donose drugi antički književni tekstovi i natpisi rimskog vremena i onomu do čega se došlo arheološkim istraživanjima; (3) koliko je libumskih općina bilo u početku rimske vlasti (upravo: u Augustovo doba). Analiza teksta slijedi kritička zapažanja F. Vittinghoffa i L. Margetića, dodajući nove elemente. Zaključak je da Plinijev glavni zemljopisni izvor koji navodi oppida (koja ne treba izjednačavati s municipijima!) uz obalu pripada koncu Republike i da pruža iznimno važne obavijesti o brojnosti urbanih naselja u Liburniji; 14 libumskih općina spomenutih uz Japode jesu minorne, neurbane zajednice (v. prilog 3). Spomen libumskih općina u popisu općina X. regije Italije (Nat. hist. 3, 130) svodi se na tri: Asseriates, Nedinates, Varvari. Njihova pojava u ovom kontekstu vjerojatno je posljedica “sistemske” greške u obradi starijeg vrela. Što se tiče kronologije širenja ius Latii i rimskog građanskog prava, moguće je da su neke razvijenije obalne općine ranije dobile municipalitet i ius Latii (npr. po natpisima Aenona i Arba), dok su neke od velikih urbaniziranih općina poput Asserije, Nedinuma i Varvarije, duže zadržale (povoljan) peregrinski status (postajući municipijima između Tiberija i Flavijevaca). Razmotrivši pojedina otvorena topografska pitanja (Hadra, Sidrona, Ansium, Alveria, Pasini, Portunata), i nakon usporedbe Plinijevih podataka s podacima kod Ptolemeja, na Tabuli Peutingeriani, Antoninovu itinerariju te Ravenjaninovoj “Kozmografiji”, autor zaključuje da su Plinijevi podaci vrlo iscrpni i točni te predlaže shemu odnosa među “blokovima” od kojih je sačinjen Plinijev opis Liburnije (Prilog 1.).
Arheološki pogled na probleme istraživanja, konzervacije, rekonstrukcije i prezentacije Ilirskog naselja na Ošanićima
Authors: Cambi Nenad
Published: September 2018

U ovom radu autor pokušava ocrtati karakter ilirskog grada u Ošanićima, zapadno od Stoca u Hercegovini. To bijaše središte ilirskog plemena Daorsa koje je propalo oko sredine 1. st. prije Kr. Govoreći o Ošanićima autor raspravlja i o karakteru ilirskih gradina, osobito pri kraju protohislorijskog razdoblja, te proučava pitanje imena ilirskoga grada u Ošanićima, njegova položaja, razvitka, urbanistike, funkcije pojedinih dijelova grada, osobito obrambenog i naseobinskog dijeta. Konstatirajući da je Gradina na Ošanićima iskazivala tipičan ilirski izbor položaja za utvrđeno naselje, a da je tehnika zidanja tipično grčka, autor upozorava da to pokazuje stanovitu sintezu domaćih i importiranih običaja. Na kraju rada autor se osvrće na problematiku metodologije istraživanja na Ošanićima. Upozorava na plitki sloj na dijelu naselja, upućuje na važnost horizontalne a manje vertikalne stratigrafijc, ukazuje na važnost statističkog promatranja sitnih nalaza, osobito keramike, kao elementa za utvrđivanje karaktera pojedinih ambijenata. Nadalje razmatra probleme zaštite ostataka i konačne prezentacije lokaliteta. Nema dvojbe da Ošanići kao lokalitet zaslužuje europske standarde konzervacije i prezentacije.
Nova monumentalna portretna stela iz rimske Liburnije
Authors: Kurilić Anamarija
Published: September 2018

C. F. Bianchi je krajem 19. st. ostavio kratku bilješku o rimskoj arhitekturi i nekropoli u neposrednoj blizini Crkve Sv. Luke kod Skabmje, 16 km istočno od Zadra, na teritoriju municipija Nedinum. Ulomak monumentalne stele s reljefnim portretom koji je u toj crkvi služio kao prag vjerojatno potječe s ove rimske nekropole. Na ulomku su sačuvani dio portretnog polja na vrhu i natpis ispod njega. Stcla je mogla pripadati ili nearhitektonskom tipu stela sa zabatom (njeni. Giebcl-Schaftstele) ili varijanti "na katove" arhitektonskog tipa (njem. Stockwcrkstcle). Žena u portretnom polju obučena je u tuniku i palu a njena upletena kosa je vjerojatno bila pokrivena rupcem i još palom iznad nje. Natpis je podijeljen u dva dijela: prvi je dio bio uklesan u natpisnom polju, a drugi je, po svoj prilici jedno ili dva desetljeća kasnije, bio uklesan na gredu koja dijeli natpisno od portretnog polja. Sve osobe spomenute na steli ugledni su članovi domaćih obitelji i gotovo sve nose autohtona imena. U natpisnom polju se pojavljuju Titamoc[a ? /.] Voltisa i C. Titius [? /.] Volses, a na gredi Voltisa [? /.] Tresina i njena kći Camunia. Neka od tih imena, tj. obiteljska imena Tresina, Camunia iTitamoca, dosad su bila potpuno nepoznata, dok su osobna imena Voltisa i Volses te gentilicij Titius već dobro poznati u libumskom imenovanju. Upotreba autohtonih imena, imenskih obrazaca i odjeće usporedo s prihvaćanjem rimskoga građanskog prava, jezika, odjeće, vrste nadgrobnog spomenika i imenskog sustava, dokazuje da proces romanizacije još nije bio u potpunosti dovršen. Prema epigrafičkim i ikonografskim elementima može se zaključiti da je stela bila podignuta u drugoj polovici 1. st. n. e., najvjerojatnije u flavijevskom periodu.
Prilozi proučavanju poleogeneze i urbanističkog razvoja Senije
Authors: Glavičić Miroslav
Published: September 2018

Na temelju arheoloških nalaza i arhitektonskih istraživanja te vlastitih razmišljanja i poznavanja topografije grada Senja, uz uvažavanje zemljopisnih, prirodnih, prometnih i drugih osobitosti ovoga područja, autor obraduje poleogenczu (proces postanka i razvitka naselja od njegovih najstarijih početaka do njegova potpunog oblikovanja kao urbanog središta) s posebnim osvrtom na pitanje urbanističkog razvoja antičke Senije. Utvrđeno je da se prvo naselje oblikuje na brdu Kuk, gradinskog je tipa, opasano bedemima, a primjetna je i njegova prostorna raščlamba. Zbog izuzetno povoljnog zemljopisnog položaja (dobra luka i ishodište najkraćeg prirodnog puta koji od mora preko prijevoja Vratnik vodi u unutrašnjost kontinenta) gradinsko naselje, prapovijesna Senija postaje civitas upravno, vjersko, gospodarsko i strateško središte svoje teritorijalne zajednice. U podnožju gradinskog naselja nastaje podgrađe, a prema morskom zaljevu trgovište.
Rimske ceste između Jadera, Burnuma i Salone
Authors: Miletić Željko
Published: September 2018

Autor restituira rimsku cestovnu mrežu na prostoru između Jadera i Salone, na temelju analize tojrografsko-hodoloških podataka i zemljopisno- itinerarskih razmatranja. Odbacuju se nedovoljno argumentirani prijedlozi i određuje se točan smještaj pojedinih putnih postaja, a donosi se točniji opis putova koje su stariji autori sažeto i parcijalno opisivali.
Dva predromanička ciborija iz Crkvine u Galovcu Kod Zadra
Authors: Belošević Janko
Published: September 2018

Od brojnih nalaza ulomaka predromaničke plastike i skulpture otkrivenih višegodišnjim sustavnim istraživanjima kompleksnog arheološkog nalazišta Crkvina u selu Galovcu kod Zadra, koji svojim tipološko-funkcionalnim i likovno-stilskim osobitostima predstavljaju značajni arheološki fundus predromaničke spomeničke baštine, autor u radu obrađuje samo dva ciborija - jedan šesterostraničan a drugi četverostraničan.
Zadarski graditelj Nikola Arbusjanić (Arbušanić)
Authors: Hilje Emil
Published: September 2018

Zadarski gruditclj Nikola Miliovilov Arbusjanič jedan je od značajnijih zadarskih graditelja gotičkog razdoblja. Dokumentirana četrdesetogodišnja aktivnost (od 1385. do 1425. godine) otkriva ga kao jednu od ključnih ličnosti u procesu formiranja kasnogotičke fizionomije grada. Arhivski podaci otkrivaju da je bio možda i najzaposleniji graditelj stambenih zgrada, uglavnom raskošnih plemićkih palača, ali i da se bavio najrazličitijim graditeljskim poslovima (gradnjom crkava, hospitala, skladišta, popravcima zidina, te krovnih konstrukcija). Posebno se pak ističe njegova vještina u radu s drvom - izrada korskih sjedala, drvenih svodova u crkvama, rezbarenih skulptura, te namještaja, a nema sumnje da je i pri gradnji stambenih zgrada došla do izražaja njegova vještina u radu s drvom pri artikulaciji unutarnjih prostorija. Nažalost, niti jedno majstorovo djelo nije se sačuvalo (ili se ne može sa sigurnošću prepoznali), pa arhivske vijesti za sada predstavljaju jedino svjedočanstvo o njegovoj ulozi u graditeljskim procesima u kasnosrednjovjekovnom Zadru.
Hrvati bosanske posavine u prošlosti
Authors: Živković Pavo
Published: September 2018

Prostor Bosanske Posavine, naseljen pretežito hrvatskim pučanstvom, bio je i ostao predmetom arheoloških i povijesnih istraživanja, no ne u tolikoj mjeri da bi se moglo posve osvijetliti prošlost Hrvata tog kraja. To se prije svega odnosi na period srednjega vijeka i osmanskog razdoblja. Ovaj rad donosi nešto više podataka za spomenuta razdoblja hrvatske povijesti Bosanske Posavine.
Liburnska i rimska Aenona (Nin)
Authors: Ilakovac Boris
Published: September 2018

Pretpostavlja se da rimski urbanisti nisu kod izgradnje rimske Enone primijenili ortogonalni koordinatni sustav, jer je zatečeno naseobinsko stanje bilo sa stanovišta rimskih planera zadovoljavajuće i nije zahtijevalo veoma skupu izgradnju potpuno novoga grada kao u obližnjem Jaderu.Kod izgradnje rimske Enone preuzet je od ranije zatečen položaj gradskih zidova GZ kao i položaj dvaju gradskih vrata GV-1 i GV-2. Zadržan je i položaj glavne gradske prometnice GU kao i stare ulice koja će kasnije postati cardo maximus CM. Na uzvišenom položaju gdje očekujemo da su se nalazila liburnska svetišta sagrađen je forum F i velebni hram T, a uz južne gradske zidove gradska tržnica (emporium) E.Na položaju gdje se nekoć nalazio liburnski drveni most sagrađen je kameni rimski. Akveduktom je dovedena tekuća voda u naselje, a 2,5 kilometara od Enone sagrađeno je gradsko pristanište. Na sjeveru se nalazila starija libumska nekropola, južno liburnsko-rimska.Takvom urbanom razvoju Enone doprinio je i postupni suživot došljaka sa starosjediocima što je vidljivo ne samo u sudjelovanju domaćeg svijeta u municipalnoj upravi, već i obožavanju liburnskih svetinja pored oficijelnog rimskog vjerskog kulta. Već i dosadašnji arheološki nalazi otkrivaju da na primjeru Enone i Jadera imamo dva potpuno različita pristupa kod izgradnje i modernizacije liburnskih teritorijalnih zajednica.
Inschrift eines Veteranen von Legio i Adiutrix
Authors: Škergo Ante
Published: September 2018

Im Jahre 1995 grub ein Traklorpflug in der Fundstelle Niče (Suhača bei Livno) in Westbosnien (Abb. 1) den Deckel einer römischen viereckigen Urne mit einer Inschrift aus. Die Breite beträgt 116 cm, die Tiefe 94 cm und die Höhe 10-13- 10 cm (Abb. 2). Er ist, wie auch die meisten römischen Denkmäler, die aus dem Gebiet von Livno stammen,1 aus einem stark sandhalligen Kalkstein gearbeitet. Der Deckel hat die Form einer flachen Platte. Die hintere linke Ecke ist abgebrochen. Die obere Fläche hat das Grundwasser beschädigt, während die untere Fläche fast genauso aussieht, wie sie der Steinmetz bearbeitet hat. Auf dem vorderen Teil der oberen Fläche befinden sich drei viereckige Vertiefungen, von jeweils 12 cm x 12 cm, mit denen auf dem Deckel wahrscheinlich der Giebel befestigt war. ln der Mitte aller drei Vertiefungen sind runde kleine Löcher, Durchmesser 1 cm, vorhanden. Die untere Seite ist glatt, fast poliert. Auf ihr sind in der Form des Großbuchstabens H Rinnen eingcschnilten, mit den Maßen 66 cm x 66 cm x 72 cm, Tiefe 5 cm und BreiLc 8,5 cm. In diese ließ sieh die Oberseite der Urne in Kistenform einfügen, in der die Lcichenasehe mit der Beigabe verwahrt wurde. Auf den vorderen Rändern der unteren Dcckelscile befinden sich zwei runde Vertiefungen mit einem Durchmesser von 11,5 cm in gleicher Höhe wie die Rinnen. Darin wurden kleine Säulen gesteckt, die vor dem kistenartigen Teil der Urne standen und zusammen mit dem Deckel und der Kiste das ewige Haus des Verstorbenen symbolisierten. Zur Zeit der Ausgrabung fand man unter dem Deckel nach dem Aussage des Finders Asche, Knochen und Keramik,2 wahrscheinlich die verbrannten Überreste des Verstorbenen mit der Grabbeigabe. Der Fundort ist nicht systematisch erforscht.
O porijeklu salonitanskog biskupa i mučenika Domnija
Authors: Jarak Mirja
Published: September 2018

U radu se ukazuje na nedovoljnu utemeljenost općeprihvaćenog uvjerenja o istočnom porijeklu salonitanskog biskupa i mučenika Domnija. Domnijevo istočno porijeklo spomenuto je u srednjovjekovnim nepouzdanim izvorima. Uzimajući u obzir prvenstveno kasnoantičke pouzdane izvore, može se pokazati da je Domnijevo zapadno porijeklo jednako tako moguće kao i istočno. Onomastička analiza, tj lingvistička pripadnost imena Domnio latinskom jeziku te prostorna rasprostranjenost imena i na Istoku i na Zapadu, upućuju na mogućnost Domnijeva zapadnog porijekla. Uloga Italije u poticanju intenzivnije kristijanizacije zapadnih područja Carstva, koja se u Dalmaciji očitovala dolaskom rimskog misionara Venancija u 2. pol. 3. stoljeća, također upućuje na vjerojatnost Domnijeva italskog porijekla. Nakon Venancijeva tragičnog završetka, logično je da je iz istoga misionarskog centra upućen novi vjerovjesnik u Dalmaciju.
Kako preživjeti u Zadru? - I. svjetski rat
Authors: Bralić Ante
Published: September 2018

Kako preživjeti u Zadru? - I. svjetski rat