A praeeclampsia két arca
Authors: Tamás Péter , Betlehem József , Szekeres-Barthó Júlia , Kovács Kálmán , Wami Girma Alemu , Vértes Viola , Bódis József 
Published: November 2022

Összefoglaló. Egészséges terhességben mintegy két literrel nő a vér
mennyisége. A vérvolumen növekedésének elmaradása, de extrém mértékű növekedése
is súlyos következményekkel szövődhet. Ma már nem kétséges, hogy a
praeeclampsia, mely a várandósság második felében magas vérnyomás és proteinuria
együttes megjelenése, nem egységes kórkép. A korai kezdetű (34. hét előtt
jelentkező), hypovolaemiával járó praeeclampsia placentaris eredetű, melyben az
endothelium sérülése vezet a magas vérnyomásért és szervkárosodásokért felelős
vasoconstrictióhoz és microthrombosisok megjelenéséhez. Magzati sorvadás,
oligohydramnion alakul ki a lepényi elégtelenség miatt. A kórkép végső
stádiumában magzati elhalás, eclampsia, lepényleválás várható. Az állapot
kezelésében rendkívül korlátozottak a lehetőségek; a cél, körültekintő
monitorizálás és az állapot stabilizálása mellett, várakozás a magzati tüdő
érettségének fokozódása érdekében. A késői kezdetű, nagy perctérfogattal járó
praeeclampsia anyai betegség: ebben az obesitasnak kockázati szerepe van, mivel
önmagában is hajlamosít fokozott folyadék-visszatartásra, magas vérnyomásra és
mérsékelt endothelkárosodásra. A kezdeti lábszár-, majd generalizálódó oedema
mellett nemritkán jelentkezik magas vérnyomás és az esetek egy részében
proteinuria is, mely ekkor már megfelel a praeeclampsia kritériumának. A magzat
súlya normális vagy átlag feletti. Az extrém fokú folyadékretenció, valószínűleg
a parenchymalis pangás miatt, asciteshez, eclampsiához, lepényleváláshoz
vezethet. A hypervolaemiával járó praeeclampsia kezelésében a diuretikus
furoszemidkezelés ígéretesnek tűnik. Orv Hetil. 2022; 163(17): 663–669.

Summary. During normal pregnancy, blood volume increases by nearly
two liters. Distinctively, the absence and also the extreme extent regarding the
volume expansion are likely accompanied with serious conditions. Undoubtedly,
preeclampsia, defined as the appearance of hypertension and proteinuria during
the second half of pregnancy, is not a homogenous disease. The early onset which
begins prior to the 34th week, is characteristically a hypovolemia-associated
form and depicts the placental origination, in which endothelial damage leads to
hypertension and organ damage due to vasoconstriction and microthrombosis. Fetal
blood supply progressively worsens due to placental insufficiency. The outcome
of this condition often leads to fetal death, eclampsia, or placental abruption.
Management is confined to a diligent prolongation of pregnancy to accomplish
improved neonatal pulmonary function. The late onset form, associated with high
cardiac output, is a maternal disease, in which obesity is a risk factor since
it predisposes individuals to enhanced water retention, hypertension, and a
weakened endothelial dysfunction. Initially, low extremity edema oftentimes
progresses to a generalized form and frequently results in hypertension. In
several cases proteinuria appears. This condition entirely meets the
preeclampsia criteria. Fetal weight is normal or frequently over the average. It
is very likely, the increasing parenchymal stasis will lead to ascites,
eclampsia, or placental abruption. During the management of this
hypervolemia-associated preeclampsia, the administration of diuretic furosemide
treatment seemingly offers promise. Orv Hetil. 2022; 163(17): 663–669.