bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
Detection, Localization, and Quantification of Damage in Structures via Artificial Neural Networks
Authors: Kauctz Monteiro Daniele , Miguel Letícia Fleck Fadel , Zeni Gustavo , Becker Tiago , Souza de Andrade Giovanni , Rodrigues de Barros Rodrigo
Published: December 2023

This paper presents a structural health monitoring method based on artificial neural networks (ANNs) capable of detecting, locating, and quantifying damage in a single stage. The proposed framework employs a supervised neural network model that uses input factors calculated by modal parameters (natural frequencies or mode shapes), and output factors that represent the damage situation of elements or regions in a structural system. Unlike many papers in the literature that test damage detection methods only in numerical examples or simple experimental tests, this work also assesses the presented method in a real structure showing that it has potential for applications in real practical situations. Three different cases are evaluated through the methodology: numerical simulations, an experimental lab structure, and a real bridge. Initially, a cantilever beam and a 10-bar truss were numerically analyzed under ambient vibrations with different damage scenarios and noise levels. Afterward, the method is assessed in an experimental beam structure and in the Z24 bridge benchmark. The numerical simulations showed that the methodology is promising for identifying, locating, and quantifying single and multiple damages in a single stage, even with noise in the acceleration signals and changes in the first vibration mode of 0.015%. In addition, the Z24 bridge study confirmed that the damage detection method can localize damage in real civil structures considering only natural frequencies in the input factors, despite a mean difference of 4.08% between the frequencies in the healthy and damaged conditions.
The Relationship between Muscle Ultrasound Parameters and Diabetic Peripheral Neuropathy among Patients with Type 2 Diabetes Mellitus: A Cross-Sectional Study
Authors: Zhong Yanling , Liu Xiaojia , Lin Teng
Published: December 2023

Background. Muscle dysfunction is an early complication of diabetic peripheral neuropathy (DPN). As a convenient and low-cost tool, muscle ultrasound has been used to assess muscle quality and muscle mass. However, the relationship between different muscle ultrasound parameters and DPN is unclear. Objectives. This study was designed to investigate the relationship between ultrasound parameters of different muscles and DPN among patients with type 2 diabetes mellitus, including the rectus femoris (RF), tibialis anterior (TA), and medial head of gastrocnemius (MG). Materials and Methods. The research enrolled 90 patients with type 2 diabetes mellitus (T2DM). All images were attained from both sides. Muscle measurements contained muscle thickness (MT), cross-sectional area (CSA), echo intensity (EI), and corrected EI. The binary logistic regression and multiple linear regression were used to investigate the association between muscle ultrasound parameters and DPN or vibration perception threshold (VPT). Results. EI, corrected EI, MT of MG, and EI of TA were associated with DPN separately after adjusting other clinical variates. Among these muscle parameters, the EI of MG had a better predictive value (OR: 1.114, 95% CI: 1.039, 1.196) of DPN. Combined with CSA of RF, peripheral artery disease (PAD), and sex, the corrected EI of MG was associated with the vibration perception threshold (VPT) (standard

β
=
0.242

,

p
<
0.001

), better than the EI of MG (standard

β
=
0.215

,

p
=
0.002

). Conclusions. MG (MT, EI, and corrected EI) and TA (EI) were associated with DPN, respectively. CSA of RF and corrected EI or EI of MG combined with PAD and sex were associated with VPT significantly, which supported that muscle ultrasound might be a substantial quantitative tool for detecting the exercise benefits for DPN.
Spatiotemporal Quantification of HER2-targeting Antibody–Drug Conjugate Bystander Activity and Enhancement of Solid Tumor Penetration
Authors: Wei Qing , Yang Teng , Zhu Jiayu , Zhang Ziwen , Yang Le , Zhang Yuchao , Hu Can , Chen Jiahui , Wang Jinchao , Tian Xuefei , Shimura Takaya , Fang Jianmin , Ying Jieer , Fan Mengyang , Guo Peng , Cheng Xiangdong
Published: December 2023

Purpose:

Antibody–drug conjugate (ADC) has had a transformative effect on the treatment of many solid tumors, yet it remains unclear how ADCs exert bystander activity in the tumor microenvironment.

Experimental Design:

Here, we directly visualized and spatiotemporally quantified the intratumor biodistribution and pharmacokinetics of different ADC components by developing dual-labeled fluorescent probes.

Results:

Mechanistically, we found that tumor penetration of ADCs is distinctly affected by their ability to breach the binding site barrier (BSB) in perivascular regions of tumor vasculature, and bystander activity of ADC can only partially breach BSB. Furthermore, bystander activity of ADCs can work in synergy with coadministration of their parental antibodies, leading to fully bypassing BSBs and enhancing tumor penetration via a two-step process.

Conclusions:

These promising preclinical data allowed us to initiate a phase I/II clinical study of coadministration of RC48 and trastuzumab in patients with malignant stomach cancer to further evaluate this treatment strategy in humans.
Supplementary Table 8 from Combination of Itacitinib or Parsaclisib with Pembrolizumab in Patients with Advanced Solid Tumors: A Phase I Study
Authors: Munster Pamela , Iannotti Nicholas , Cho Daniel C. , Kirkwood John M. , Villaruz Liza C. , Gibney Geoffrey T. , Hodi F. Stephen , Mettu Niharika B. , Jones Mark , Bowman Jill , Smith Michael , Lakshminarayanan Mani , O'Day Steven
Published: December 2023

Supplementary Table 8. Summary of steady state itacitinib pharmacokinetic parameters (cycle 2 day 1).
Supplementary Table 6 from Combination of Itacitinib or Parsaclisib with Pembrolizumab in Patients with Advanced Solid Tumors: A Phase I Study
Authors: Munster Pamela , Iannotti Nicholas , Cho Daniel C. , Kirkwood John M. , Villaruz Liza C. , Gibney Geoffrey T. , Hodi F. Stephen , Mettu Niharika B. , Jones Mark , Bowman Jill , Smith Michael , Lakshminarayanan Mani , O'Day Steven
Published: December 2023

Summary of TEAEs by MedDRA preferred term [at least two patients (Part 1a Group A) or ≥10% of patients (Part 1a Group B, Part 1b, Part 2) in the safety population]
Supplementary Table 2 from Combination of Itacitinib or Parsaclisib with Pembrolizumab in Patients with Advanced Solid Tumors: A Phase I Study
Authors: Munster Pamela , Iannotti Nicholas , Cho Daniel C. , Kirkwood John M. , Villaruz Liza C. , Gibney Geoffrey T. , Hodi F. Stephen , Mettu Niharika B. , Jones Mark , Bowman Jill , Smith Michael , Lakshminarayanan Mani , O'Day Steven
Published: December 2023

Supplementary Table 2. Summary of patient disposition (Part 1a Group B) (Full Analysis Set)
FIGURE 3 from Combination of Itacitinib or Parsaclisib with Pembrolizumab in Patients with Advanced Solid Tumors: A Phase I Study
Authors: Munster Pamela , Iannotti Nicholas , Cho Daniel C. , Kirkwood John M. , Villaruz Liza C. , Gibney Geoffrey T. , Hodi F. Stephen , Mettu Niharika B. , Jones Mark , Bowman Jill , Smith Michael , Lakshminarayanan Mani , O'Day Steven
Published: December 2023

Heat map of plasma proteins significantly changed (log2 fold change) between cycle 2 day 1 and cycle 4 or 6 day 1 in treatment groups itacitinib + pembrolizumab (Part 1b Group A-1/A-2) or parsaclisib + pembrolizumab (Part 1b Group B-1/B-2, and Part 2). A, Interferon-inducible proteins reproducibly observed to increase following treatment with an anti-PD-1 antibody (e.g., pembrolizumab); IFN-inducible proteins were not induced in the itacitinib (JAK1 inhibitor) cotreatment arms (Group A-1/A-2). B, Proteins weakly increased in itacitinib-treated arm, no identifiable common pathway. C, Proteins decreased in the parsaclisib-treated (PI3Kδ inhibitor) arms, especially with high-dose parsaclisib (Group B-1/B-2), but less pronounced with low-dose (0.3 mg) parsaclisib (Part 2). D, Proteins decreased in the itacitinib-treated arms (Group A-1/A-2), involved in NK- and/or T-cell activation. E, Proteins decreased in high-dose parsaclisib-treated arms (Group B-1/B-2), highly enriched for proteins involved in T-cell, NK-cell, and macrophage function. C, cycle; D, day; JAK1, Janus kinase 1; NK, natural killer.
FIGURE 1 from Combination of Itacitinib or Parsaclisib with Pembrolizumab in Patients with Advanced Solid Tumors: A Phase I Study
Authors: Munster Pamela , Iannotti Nicholas , Cho Daniel C. , Kirkwood John M. , Villaruz Liza C. , Gibney Geoffrey T. , Hodi F. Stephen , Mettu Niharika B. , Jones Mark , Bowman Jill , Smith Michael , Lakshminarayanan Mani , O'Day Steven
Published: December 2023

Study design. Note: As of Protocol Amendment 8, enrollment was closed before reaching the planned number of patients. aCohort 1 was initially evaluated. Cohort −1 was evaluated if the Cohort 1 dose proved intolerable. bCohort 1 was initially evaluated. Further dose exploration may be evaluated on the basis of emerging pharmacokinetic/pharmacodynamic or safety data. Subsequent increases in the dose of parsaclisib were limited to ≤50% and did not exceed the dose level tested as monotherapy. cPatients treated at ≥10 mg switched to a once weekly dosing schedule at cycle 4 day 1 and beyond. dBased on the review of safety data from the parsaclisib program, patients receiving 30 mg once daily of parsaclisib had the dose reduced to 20 mg once daily. eSelected solid tumor types included endometrial cancer, gastric cancer, HNSCC, melanoma, MSI-CRC or other mismatch repair–deficient tumors, NSCLC, PDAC, RCC, TNBC, or UC. CRC, colorectal cancer; HNSCC, head and neck squamous cell carcinoma; MSI, microsatellite instability; NSCLC, non–small cell lung cancer; PD-(L)1, programmed cell death-(ligand)1; PDAC, pancreatic ductal adenocarcinoma; Q3W, every 3 weeks; QD, once daily; QOD, every other day; RCC, renal cell carcinoma; SCLC, small cell lung cancer; TNBC, triple-negative breast cancer; UC, urothelial carcinoma.
Neck Node Squamous Cell Metastasis from Unknown Primary and Mutagen Sensitivity: A Case Series
Authors: Bukovszky Botond , Fodor János , Székely Gábor , Tóth Erika , Major Tibor , Oberna Ferenc , Takácsi-Nagy Zoltán , Polgár Csaba
Published: December 2023

Most of the neck node metastases from cancer of unknown primary (CUP) are squamous cell carcinomas (SCCs). The majority of which are human papillomavirus (HPV)-related, frequently show cystic morphology referring to Waldeyer’s ring origin. Here, we report four cases of neck node SCCs metastases from CUP. In our institute, 432 patients with head and neck (HN) SCC underwent pretreatment mutagen sensitivity (MS) assay between 1996 and 2006. Among them, 4 patients ≤50 years of age had metastatic cervical nodes from CUP. The primary treatment was cervical node dissection ± radiotherapy. All patients had elevated (>1.0 chromatid break/cell) MS. One male patient died of progressive neck metastasis within 3 years and the 3 female patients are still alive more than 15 years after initial treatment of HPV+ (two) or cystic (one) SCC. Two female patients developed second and third distant site metachronous primary cancers. HPV+ or cystic HNSCC from CUP with elevated MS indicates good outcome. Distant site metachronous cancers of different histologic origins cannot be explained by field cancerization. The clinical significance of elevated MS in neck node SCC metastasis from CUP requires further investigation.
Perivascular Adipose Tissue Remodels Only after Elevation of Blood Pressure in the Dahl SS Rat Fed a High-Fat Diet
Authors: Wilson Caitlin , Thompson Janice M. , Terrian Leah , Lauver Adam D. , Flood Emma D. , Fink Gregory D. , Sather Lisa , Bhattacharya Sudin , Contreras G. Andres , Watts Stephanie W.
Published: December 2023

Introduction: Tunica media extracellular matrix (ECM) remodeling is well understood to occur in response to elevated blood pressure, unlike the remodeling of other tunicas. We hypothesize that perivascular adipose tissue (PVAT) is responsive to hypertension and remodels as a protective measure. Methods: The adventitia and PVAT of the thoracic aorta were used in measuring ECM genes from 5 pairs of Dahl SS male rats on 8 or 24 weeks of feeding from weaning on a control (10% Kcal fat) or high-fat (HF; 60%) diet. A PCR array of ECM genes was performed with cDNA from adventitia and PVAT after 8 and 24 weeks. A gene regulatory network of the differentially expressed genes (DEGs) (HF 2-fold > con) was created using Cytoscape. Results: After 8 weeks, 29 adventitia but 0 PVAT DEGs were found. By contrast, at 24 weeks, PVAT possessed 47 DEGs while adventitia had 3. Top DEGs at 8 weeks in adventitia were thrombospondin 1 and collagen 8a1. At 24 weeks, thrombospondin 1 was also a top DEG in PVAT. The transcription factor Adarb1 was identified as a regulator of DEGs in 8-week adventitia and 24-week PVAT. Conclusion: These data support that PVAT responds biologically once blood pressure is elevated.
Glaucoma Prediction Models Based on Ocular and Systemic Findings
Authors: Landau Prat Daphna , Kapelushnik Noa , Arazi Mattan , Zloto Ofira , Leshno Ari , Klang Eyal , Sina Sigal , Segev Shlomo , Soudry Shahar , Ben Simon Guy J.
Published: December 2023

Introduction: Our aim was to explore the impact of various systemic and ocular findings on predicting the development of glaucoma. Methods: Medical records of 37,692 consecutive patients examined at a single medical center between 2001 and 2020 were analyzed using machine learning algorithms. Systemic and ocular features were included. Univariate and multivariate analyses followed by CatBoost and Light gradient-boosting machine prediction models were performed. Main outcome measures were systemic and ocular features associated with progression to glaucoma. Results: A total of 7,880 patients (mean age 54.7 ± 12.6 years, 5,520 males [70.1%]) were included in a 3-year prediction model, and 314 patients (3.98%) had a final diagnosis of glaucoma. The combined model included 185 systemic and 42 ocular findings, and reached an ROC AUC of 0.84. The associated features were intraocular pressure (48.6%), cup-to-disk ratio (22.7%), age (8.6%), mean corpuscular volume (MCV) of red blood cell trend (5.2%), urinary system disease (3.3%), MCV (2.6%), creatinine level trend (2.1%), monocyte count trend (1.7%), ergometry metabolic equivalent task score (1.7%), dyslipidemia duration (1.6%), prostate-specific antigen level (1.2%), and musculoskeletal disease duration (0.5%). The ocular prediction model reached an ROC AUC of 0.86. Additional features included were age-related macular degeneration (10.0%), anterior capsular cataract (3.3%), visual acuity (2.0%), and peripapillary atrophy (1.3%). Conclusions: Ocular and combined systemic-ocular models can strongly predict the development of glaucoma in the forthcoming 3 years. Novel progression indicators may include anterior subcapsular cataracts, urinary disorders, and complete blood test results (mainly increased MCV and monocyte count).
ЕФЕКТИВНІСТЬ ЗАСТОСУВАННЯ ПРОБІОТИКА «ЛАКТІАЛЄ МУЛЬТІ» В КОМПЛЕКСНОМУ ЛІКУВАННІ ХВОРИХ НА КОРОНАВІРУСНУ ХВОРОБУ-2019
Authors: Юрко К. В. , Соломенник Г. О. , Кучерявченко В. В.
Published: December 2023

Мета роботи – дослідити ефективність і профіль безпеки пробіотика «Лактіалє Мульті» в комплексній терапії пацієнтів із COVID-19 шляхом вивчення його впливу на психо-неврологічні розлади та стан мікрофлори товстої кишки.

Матеріали і методи. Обстежено 85 хворих на COVID-19, яких залежно від ступеня тяжкості хвороби було поділено на дві групи. До групи I увійшло 49 (57,65 %) хворих із середньотяжким перебігом, до групи II – 36 (42,35 %) пацієнтів із тяжким перебігом COVID-19. На наступному етапі дослідження для оцінки стану центральної нервової системи було проведено анкетування пацієнтів і на його підставі відібрано 66 (75,65 %) хворих із психо-неврологічними розладами. Залежно від призначеного лікування їх також було поділено на дві, співвідносні за віком, статтю, клінічною стадією хвороби, наявністю супутніх захворювань, групи. Основну групу склали 33 (50,0 %) пацієнти, які додатково до стандартної етіотропної та патогенетичної терапії отримували пробіотик «Лактіалє Мульті» по 1 капсулі 2 рази на добу протягом 14 діб. До групи порівняння увійшло 33 (50 %) хворих, які отримували стандартну етіотропну та патогенетичну терапію.

Результати досліджень. Клінічні прояви ураження нервової системи та/або психічні розлади спостерігали у 34 (69,39 %) пацієнтів групи I (головний біль у 34 (69,39 %), порушення сну в 33 (67,35 %), відсутність смаку та нюху в 21 (42,86 %), атаксію, тривожність у 15 (30,61 %), занепокоєння в 9 (18,37 %), суїцидальні думки в 7 (14,29 %), депресію в 6 (12,24 %), невралгії в 5 (10,2 %) осіб) і в 32 (88,89 %) пацієнтів групи II (головний біль у 32 (88,89 %), порушення сну в 29 (80,56 %), тривожність у 27 (75 %), відсутність смаку та нюху в 27 (75 %), занепокоєння в 25 (69,44 %), депресію в 14 (38,89 %), порушення свідомості в 7 (19,44 %), суїцидальні думки в 6 (16,67 %), атаксію в 5 (13,89 %), невралгії в 5 (13,89 %) осіб).

У групі хворих, які отримували пробіотик «Лактіалє Мульті», раніше спостерігалася регресія психо-неврологічних проявів (головного болю, порушення сну, атаксії, суїцидальних думок, занепокоєння, тривожності, порушення смаку та нюху, депресії) та відновлення стану кишкової мікрофлори, ніж у групі порівняння (р˂0,05).

Висновки. Виникнення психо-неврологічних порушень є типовими для коронавірусної хвороби-2019. Вони спостерігаються в більшості пацієнтів (77,65 %) із середньотяжким і тяжким перебігом хвороби на тлі глибоких дисбіотичних змін у вигляді дефіциту біфідо- та лактобактерій, зниження вмісту лактозопозитивних і підвищення вмісту лактозонегативних ешерихій, підвищеного зростання грибкової флори, наявності гемолітичних ешерихій і золотистих стафілококів.

Застосування в комплексній терапії пацієнтів із COVID-19 пробіотичного мультиштамного препарату «Лактіалє Мульті» сприяє регресії клінічних проявів ураження нервової системи та відновленню стану кишкової мікрофлори порівняно зі стандартною терапією.
ВПЛИВ ПОВЕДІНКОВОЇ ЕКОНОМІКИ НА ОХОРОНУ ЗДОРОВʼЯ: АНАЛІЗ ПРИНЦИПІВ ТА ЗАСТОСУВАННЯ
Authors: Ляшов Д. О. , Шульгай А. Г. , Теренда Н. О.
Published: December 2023

Мета: проаналізувати деякі ключові аспекти та концепції поведінкової економіки, які можуть бути застосовані в охороні здоровʼя.

Матеріали і методи. Для аналізу використано дані наукових інформаційних джерел щодо основних теорій, аспектів та концепцій поведінкової економіки. Використано методи порівняльного аналізу, системного підходу та системного аналізу, бібліосемантичний метод.

Результати. У роботі розглянуто ключові принципи поведінкової економіки та їх застосування в контексті охорони здоровʼя. Розкрито такі поняття, як ірраціональність людських рішень і наведено приклади, як вона впливає на здоровʼя та як це може бути використано для досягнення кращих результатів у медичній практиці. Для досягнення цієї мети проведено аналіз останніх досліджень та експериментів, які стосуються впливу поведінкової економіки на охорону здоровʼя, надано конкретні приклади і проаналізовано результати цих досліджень, запропоновано напрями подальших наукових досліджень, оскільки ця сфера має великий потенціал для розвитку та вдосконалення.

Будучи орієнтованою на науковий підхід, ця робота має на меті розширити розуміння впливу поведінкової економіки на охорону здоровʼя та сприяти розвитку більш ефективних стратегій у цій важливій галузі.

Загалом, дослідження й експерименти в галузі поведінкової економіки в охороні здоровʼя свідчать про великий потенціал для покращення охорони здоровʼя та здорового способу життя в цілому. Врахування психологічних та соціальних аспектів прийняття рішень відіграє ключову роль у створенні більш ефективних програм та інтервенцій у цій сфері.

Висновки. Застосування принципів поведінкової економіки в охороні здоровʼя відкриває безмежні можливості для вдосконалення системи охорони здоровʼя і впливу на поведінку пацієнтів та медичних працівників. Це є важливою складовою стратегії поліпшення якості надання медичних послуг та зменшення ризиків для здоровʼя населення.
ОСОБЛИВОСТІ ЗАПРОВАДЖЕННЯ СОЦІАЛЬНИХ ПРОГРАМ В УМОВАХ ВІЙСЬКОВОГО СТАНУ В УКРАЇНІ
Authors: Кравець Н. О. , Климук Н. Я.
Published: December 2023

Мета: вивчення особливостей соціальних програм в умовах повномасштабного вторгнення росії до України та сфер їх застосування.

Матеріали і методи. У процесі дослідження використовувалися загальнонаукові та спеціальні методи дослідження: теоретичного узагальнення, метод порівняльного аналізу, класифікації і групування, статистичного порівняння та узагальнення.

Результати. Конфлікт в Україні, який почався в 2014 р., призвів до гуманітарної кризи та економічного занепаду в певних регіонах країни. У цей період уряд України почав впроваджувати соціальні програми для підтримки населення, яке постраждало від війни. Повномасштабне вторгнення росії у лютому 2022 р. стало випробуванням не лише для безпеки країни, але й для її соціальної сфери. Уряд України ввів ряд соціальних програм для допомоги військовим, пораненим, їх сім’ям, сім’ям воїнів, що загинули, вимушеним переселенцям та загалом людям, які постраждали від війни.

Соціальні програми в період війни в Україні мають на меті забезпечити всю необхідну підтримку для населення, яке постраждало від конфлікту та втрати здатності до праці.

У статті розглянуто роль соціальних програм під час війни і їх важливість для забезпечення гуманітарної допомоги та підтримки вразливих груп населення. У ній проаналізовано різні аспекти гуманітарного втручання, такі, як розробка програм, координація дій та оцінка впливу на соціальний статус населення під час конфлікту. У статті досліджено також ролі громадських організацій, міжнародних гуманітарних організацій та владних установ у реалізації соціальних програм та їх спільну місію в забезпеченні гідної якості життя для постраждалих від війни.

Охарактеризовано актуальні на сьогодні програми соціального захисту постраждалим від військових дій; описано надання матеріальної допомоги від ряду іноземних держав та організацій.

Висновки. Соціальні програми під час війни відіграють критичну роль у забезпеченні гуманітарної допомоги і підтримки вразливих груп населення. Ці програми є ключовим інструментом для полегшення страждань та відновлення гідної якості життя під час конфлікту. Громадські організації, міжнародні гуманітарні організації та владні установи повинні спільно працювати для забезпечення ефективного впровадження та координації соціальних програм із метою покращення життя тих, хто найбільше потребує допомоги під час війни.
ДИСТАНЦІЙНЕ НАВЧАННЯ В СИСТЕМІ ВИЩОЇ ОСВІТИ ПРИ ВИВЧЕННІ ДИСЦИПЛІНИ «МЕДИЧНА БІОЛОГІЯ»
Authors: Федонюк Л. Я. , Гливка Н. Б. , Медвідь І. І.
Published: December 2023

У статті розглянуто проблему використання дистанційного навчання у закладі вищої освіти на сучасному етапі. Сформульовано основні принципи дистанційної освіти, методологічні особливості її впровадження у навчальний процес Тернопільського національного медичного університету імені І. Я. Горбачевського МОЗ України. У роботі представлено можливості, які відкриває дистанційне навчання для всіх учасників навчального процесу, розглянуто основні принципи та теорії дистанційного навчання, проаналізовано новітні платформи та методи для реалізації ідеї дистанційного навчання, які супроводжуються активним впровадженням інформаційних технологій в освітній процес. Активізація пізнавальної діяльності здобувачів вищої освіти також є необхідною умовою формування теоретичних знань, умінь і навичок, необхідних для професійної діяльності майбутнього лікаря. У статті аналізуються ефективність і перспективи використання засобів навчання для організації навчальної діяльності студентів під час вивчення дисципліни «Медична біологія». Описано результати аналізу наукової літератури щодо проблематики в системі дистанційної освіти, а також напрямів вирішення питань забезпечення її якості, здобутої у межах вищої освіти.
ГОТУЄМОСЯ ДО РОБОТИ З ПАЦІЄНТАМИ: ДОСВІД ТРЕНІНГУ БАЗОВИХ КОМУНІКАТИВНИХ НАВИЧОК ЗІ СТУДЕНТАМИ МЕДИЧНОГО УНІВЕРСИТЕТУ
Authors: Кавецька Н. А. , Чернець Т. Ю. , Руда М. М.
Published: December 2023

Здатність вибудовувати правильну комунікацію в галузі медицини є однією з фундаментальних клінічних компетентностей, якою повинен володіти кожен випускник медичного закладу вищої освіти. Доведено, що неправильна комунікація лікаря з пацієнтом часто призводить до негативних наслідків у діагностиці та лікуванні, є джерелом конфліктних ситуацій та незадоволеності рівнем надання медичної допомоги. Саме тому останнім часом питання комунікативної взаємодії почали активно вивчатися в контексті вищої медичної освіти України. Проте прикладні її аспекти розроблені недостатньо, оскільки це вимагає певного формату занять, у якому була б створена можливість взаємодії студентів для набуття практичного досвіду. Водночас уже на етапі початку роботи з пацієнтами у клініці у багатьох здобувачів вищої освіти існує потреба володіти певними комунікативними навичками, а саме – як правильно розпочати та закінчити бесіду з пацієнтом, правильно комунікувати з ним протягом розпитування чи фізикального обстеження, як розпізнати невербальні сигнали тощо. Що раніше студенти оволодіють такими навичками, то більш впевнено зможуть працювати в клініці й успішніше будуть опановувати більш складні навички.
Мета статті – ознайомити з підходами до організації інтерактивного заняття з тренінгу базових комунікативних навичок для студентів початкових курсів навчання, розроблених на кафедрі пропедевтики внутрішньої медицини та фтизіатрії Тернопільського національного медичного університету імені І. Я. Горбачевського МОЗ України.
Автори представили методичну розробку інтерактивного тренінгу, що складається з чотирьох вправ (початок та закінчення бесіди з пацієнтом, спроба надання співрозмовнику інформації та переконання в дотриманні здорового способу життя, а також розпізнавання невербальних сигналів співрозмовника), що включають обов’язкові компоненти інтерактивного заняття, зокрема рефлексію. Вправи можна практикувати як на окремому занятті, так і інкорпорувати в канву практичних занять як окремі елементи.
Підходи, описані авторами статті, можуть стати в нагоді як для підготовки студентів до спілкування з пацієнтами, так і подальшої розробки методології занять з іншої тематики медичної комунікації.
Antiga Amazônia Presente: uma experiência imagética sobre arqueologia amazônica
Authors: Cordeiro Silvio Luiz , Silva Wagner Souza e
Published: December 2023

O presente texto tem por objetivo relatar os desdobramentos imagéticos resultantes da produção do documentário Antiga Amazônia Presente, projeto audiovisual de difusão do passado cultural da Amazônia, que teve como ponto de partida o acervo de arqueologia amazônica conservado pelo Museu de Arqueologia e Etnologia da Universidade de São Paulo. Uma vez que o documentário também foi amparado pelo registro fotográfico das viagens de campo durante a sua produção, o material imagético resultante, em vídeo e fotografia, foi articulado em duas exposições com o objetivo de ampliar as estratégias de difusão do conhecimento sobre as culturas ancestrais da Amazônia.
Abstract 11317: Comprehensive Plasma Proteomics Profiling Identifies Signaling Pathways Dysregulated in Genotype-Positive versus Genotype-Negative Patients With Hypertrophic Cardiomyopathy
Authors: Akita Keitaro , Hasegawa Kohei , Maurer mathew S , Tower Rader Albree , Fifer Michael A , Topkara Veli K , Reilly Muredach P , Shimada Yuichi
Published: December 2023

Introduction:
Only a subset of patients with hypertrophic cardiomyopathy (HCM) have positive genotype. Although genotype-positive patients with HCM are known to have worse prognosis than genotype-negative patients, the underlying mechanism is unclear.

Hypothesis/Aims:
To test the hypothesis that plasma proteomics profiling identifies signaling pathways that are dysregulated in genotype-positive patients with HCM compared with those with negative genotype.

Methods:
In this multi-center study, we conducted plasma proteomics profiling of 4986 proteins in patients with HCM who underwent genetic testing. The outcome measure was positive genotype, defined as having a mutation that is pathogenic or likely pathogenic for HCM. We identified plasma proteins with significant (univariable P<0.05) differences in concentration between patients with positive and negative genotype in HCM using the Mann-Whitney-Wilcoxon test. Using these proteins, we performed pathway analysis to determine dysregulated pathways with false discovery rate <0.05.

Results:
A total of 340 patients with HCM underwent genotyping and 103 patients (30%) had positive genotype for HCM. Among the 4986 proteins, 844 (17%) had significant differences between patients with positive and negative genotypes - a larger percentage than what is expected by chance. Pathway analysis exhibited that both pathways known to be associated with poor prognosis (e.g., TGF-β, metabolic, and inflammation) and novel pathways (e.g., Ras-MAPK and associated pathways such as Pl3K-Akt and JAK-STAT) were dysregulated in genotype-positive patients with HCM compared to those who were genotype-negative (
Figure
).

Conclusions:
This study serves as the first to apply comprehensive proteomics profiling to identify signaling pathways that are differentially regulated in patients with positive genotype in the HCM population, elucidating dysregulation of both known (e.g., TGF-β) and novel (e.g., Ras-MAPK) pathways.
Abstract 11322: Comparative Outcomes of Impella and Intra-Aortic Balloon Pump for Left Ventricular Unloading Among Patients With Cardiogenic Shock on Veno-Arterial Extracorporeal Membrane Oxygenation
Authors: Yeo Ilhwan , Axman Rachel , Lu Daniel Y , Feldman Dmitriy N. , Cheung Jim W , Minutello Robert M , Karas Maria G , Iannacone Erin M , Srivastava Ankur , Girardi Natalia I , Naka Yoshifumi , Wong Shing-chiu , Kim Luke K
Published: December 2023

Background:
Cardiogenic shock (CS) is associated with high morbidity and mortality. Veno-arterial extracorporeal membrane oxygenation (VA-ECMO) is increasingly used for patients with CS. Although Impella or Intra-aortic balloon pump (IABP) is frequently used for left ventricular (LV) unloading for increased afterload during VA-ECMO therapy, there are scarce comparative outcomes data for these devices.

Aims:
To compare short-term outcomes of Impella and IABP in patients on VA-ECMO for CS.

Methods:
Using the Nationwide Readmissions Database between 2016 and 2020, we analyzed outcomes of CS patients requiring VA-ECMO based on multivariable regression and propensity score methods.

Results:
Of 15,980 patients on VA-ECMO, IABP and Impella were used in 19.4% and 16.4% patients, respectively. The proportion of patients managed with Impella for LV unloading significantly increased from 2016 to 2020 (6.5% vs. 25.8%; P-trend<0.001). In-hospital mortality was higher in Impella group (54.8%) compared with ECMO only (50.4%) and IABP (48.4%) groups. After adjustment, LV unloading using IABP vs ECMO only was associated with lower in-hospital mortality (OR, 0.83; 95% CI, 0.70-0.98). LV unloading using Impella vs ECMO only had similar in-hospital mortality (OR, 1.09; 95% CI, 0.91-1.31) but was associated with more bleeding (OR, 1.21; 95% CI, 1.04-1.41) and more acute kidney injury (AKI) requiring hemodialysis (HD) (OR, 1.42; 95% CI, 1.13-1.77). LV unloading with Impella vs IABP was associated with greater risk of AKI requiring HD (OR, 1.49; 95% CI, 1.13-1.97), higher in-hospital mortality (OR, 1.32; 95% CI, 1.10-1.60), and high 40-day mortality (HR, 1.25; 95% CI, 1.17-1.32).

Conclusions:
LV unloading using Impella, compared with IABP, was not associated with improved survival at 40 days in patients treated with VA-ECMO for CS, but was associated with increased adverse events. These findings suggest a need for further studies to guide clinical practice of LV unloading in CS.
Abstract 11344: Targeted Deletion of Arrdc4 Mitigates Cardiac Injury in Insulin-Deficient Diabetes
Authors: Nakayama Yoshinobu , Yoshioka Jun
Published: December 2023

Introduction:
Diabetic cardiomyopathy is an important contributor to mortality in the diabetic population. However, the pathogenesis of diabetic cardiomyopathy is unclear.

Hypothesis:
We recently reported that the interaction between glucose transporter 1 (GLUT1) and its adaptor protein Arrdc4 mediates metabolic stress in the ischemic heart. Here, we tested whether this mechanism plays a role in diabetic cardiomyopathy.

Methods:
To determine glucose responsiveness, mouse neonatal cardiomyocytes were treated with high glucose (25 mM). To investigate cardiac phenotype in vivo, we engineered Arrdc4-knockout (KO) mice by CRISPR/Cas9 technology and created an insulin-deficient diabetic model by intraperitoneal injection of streptozotocin.

Results:
Arrdc4 expression was robustly stimulated by D-glucose (324±10%, p<0.01) in cardiomyocytes. The glucose responsiveness was mediated by MondoA, a nutrient-sensing transcriptional factor, through a cytoplasmic-nuclear shuttling mechanism. Confocal live imaging showed that Arrdc4 triggered endocytic trafficking of GLUT1 into lysosomes. In the animal model, levels of insulin depletion were comparable between the genotypes. Nevertheless, Arrdc4-KO diabetic mice had enhanced glucose uptake in multiple organs including the heart (139±13%, p<0.01) compared to wild-type (WT) diabetic mice. Arrdc4-KO diabetic hearts had lower induction of oxidative stress, ER stress, and autophagy by hyperglycemia, leading to better mitochondrial function and less cardiomyocyte apoptosis (70±5%, p<0.01) than WT diabetic hearts. Although resting echocardiography could not detect early signs of left ventricular dysfunction, stress hemodynamic analysis uncovered the masked mechanical dysfunction by diabetes and found that Arrdc4-KO diabetic mice retained a greater cardiac response to beta-adrenergic stimulation than wild-type mice (149±5%, p<0.01).

Conclusion:
The metabolic rearrangements by Arrdc4 deletion improve glucose transport due to the absence of its inhibition towards GLUT1 function, protecting the heart against diabetic damage. These results provide a novel link between GLUT1 and Arrdc4 as a fundamental mechanism of the regulation of glucose homeostasis in diabetic cardiomyopathy.
Abstract 11359: Association Between PROMIS Scores and Heart Failure Severity in Children
Authors: May Lindsay , Chen Chiu-Yu , Rosenthal David N , Lambert Linda M , Molina Kimberly , Machado Desiree , Lopez-Colon Dalia , Shih Renata , Gibbons Taylor , Madden Brian A , Presson Angela , Ou Zhining , Cizik Amy , Stehlik Josef , Keenan Heather
Published: December 2023

Introduction:
Patient reported outcome (PRO) measures correlate with heart failure (HF) severity among adults and are widely used as adjunct tools in the assessment of adult HF. However, limited data exist in pediatric HF. PROs may be valuable in monitoring heart failure (HF) status in children.

Hypothesis:
Patient Reported Outcome Measurement Information System (PROMIS) fatigue score correlates with HF severity in children.

Methods:
In this prospective cohort study, English and Spanish speaking patients were recruited from 4 pediatric HF centers 09/2019 - 02/2023. Children 8.0 to 18.0 years old with systolic and/or diastolic HF were enrolled while receiving inpatient HF treatment. Pediatric self-report PROMIS measures were administered during inpatient treatment and at additional outpatient follow-up time point(s) within 6 months post-discharge. Measures included mobility, fatigue, anxiety, depressive symptoms, and peer relationships. NYU HF Index scores were calculated at each time point. Pearson’s correlation with a 95% confidence interval (CI) compared PROMIS Fatigue T-score and NYU HF Index score at the inpatient time point, and a linear mixed effects model determined their association over time.

Results:
We enrolled 41 patients with median age of 13.5 ±4.2 years. Patient diagnoses included cardiomyopathy (48.8%), congenital heart disease (41.5%) and other (9.7%). Twenty patients (48.8%) were discharged from hospital alive and without a VAD or heart transplant, of which 18 completed both inpatient and outpatient follow-up assessment. Median PROMIS Fatigue T-scores and NYU HF Index scores improved from inpatient to outpatient assessment. NYU Index scores improved from 12.0 (IQR 11.2, 15.0) to 7.5 (IQR 5.8,10.2); p<0.05. PROMIS fatigue scores improved from 58.5 (IQR 54.6, 64.9) to 50.2 (IQR 33.5, 59.2); p<0.05. The correlation between PROMIS Fatigue T-score and NYU HF Index score at the inpatient time point was 0.5 (95% CI 0.2, 0.7), and their correlation over time was 0.5 (95% CI 0.3, 0.6).

Conclusions:
PROMIS Fatigue T-score moderately correlates with HF severity in children. Larger scale application of PROMIS could aid in longitudinal symptom management of pediatric HF patients and should be further tested in routine clinical care.
Abstract 11432: Association of Cardiac Biomarkers With Long-Term Cardiovascular Events in the Community
Authors: Churchill Robert A , Gochanour Benjamin R , Scott Christopher , Vasile Vlad C , Jaffe Allan S
Published: December 2023

Introduction:
Biomarkers can facilitate the prediction of events in primary prevention. Few studies have been conducted in the community setting with analyses that incorporate many biomarkers.

Hypothesis:
We tested whether a multi biomarker model would outperform clinical factors and individual biomarkers for predicting MACE and Stroke/MI in subjects without known CAD.

Methods:
A retrospective cohort study assessed composite outcomes MACE (MI, CABG, PCI, stroke, and death) and Stroke/MI. Cox proportional hazard models were fit for individual biomarkers, adjusted for age, gender, BMI, hypertension, CAD, and GFR. Multi biomarker models were developed based on AIC values from the single-biomarker models. Bootstrap tests compared survival C-statistics and relative Integrated Discrimination Index (IDI).

Results:
1131 patients in Olmsted County, MN were studied. Median age was 63.1 years, 97.5% were Caucasian, and 52.2% were female. Median BMI was 27.8. Kaplan Meier rates of MACE and Stroke/MI were 29.2% (CI = 26.5-31.8%) and 12.3% (CI = 10.3% - 14.3%), at 10 years. Adjusted NT proBNP models showed a 31% increased risk of MACE/death (HR = 1.31; CI = 1.17-1.46) and a 31% increased risk for stroke/MI (HR = 1.31; CI = 1.08-1.58). Adjusted Ceramide score models showed a 13% increased risk of MACE/death (HR = 1.13; CI = 1.04-1.24) and a 29% increased risk for stroke/MI (HR = 1.29; CI = 1.11-1.51). NT proBNP and the Ceramide score with clinical factors was better than clinical factors alone for MACE/Death (Relative IDI = 29.7%; p = 0.003) and Stroke/MI (Relative IDI = 36.1%; p = 0.034). This combined model did not outperform the strongest single biomarker model for Stroke/MI or MACE/Death. Other biomarkers were not significant when added to the combined model.

Discussion:
Ceramide score and NT proBNP alone and together improve the prediction of MACE and Stroke/MI in a community primary prevention cohort.
Abstract 11590: Body Mass-Corrected Estimated Plasma Volume at Discharge Predicts Mortality of Heart Failure Patients With Non-Normal and Normal Left Ventricular Ejection Fraction
Authors: Kuroda Kazuhiro , Tanaka Masamichi , Yumoto Akihisa , Fuke Soichiro
Published: December 2023

Introduction:
Estimated plasma volume(ePV) is a parameter of body fluid volume and an indicator for residual congestion. Even in the era of novel cardioprotective drugs, achieving adequate body fluid volume with heart failure is sometimes challenging. We investigated the prognosis of heart failure patients with a one-time evaluation of ePV at discharge corrected by body mass index (BMI). Since current heart failure treatment algorithms follow different paths with left ventricular ejection fraction (LVEF), we also examined whether these groups have a difference in prognosis prediction.

Methods:
This is a single-center, prospective observational study. A total of 1427 consecutive heart failure hospitalizations, excluding acute coronary syndromes, were included from January 2018 to June 2022. We evaluated 858 patients, excluding repeat hospitalizations of the same patient, in-hospital deaths, transfers for cardiac surgery and forced discharges, and missing data. A prognosis investigation was conducted for all patients. BMI and ePV (ml, Hakim's formula) was calculated from height, weight, and hematocrit at discharge. Survival analysis was performed with ePV divided by BMI (ePV/BMI). The primary endpoint was all-cause death.

Results:
Median of 527 days of post-discharge observation, 286 deaths occurred. BMI and ePV at discharge show a positive significant correlation in both normal (≧50%) and non-normal LVEF (<50%) groups. Among the mortality group during follow-up, ePV/BMI at discharge was significantly higher than the non-mortality group. Survival analysis with Kaplan-Meier curve by ePV/BMI three tertiles (Low, Medium, High) in normal (66.8% vs 50.1% vs 44.0%, Logrank P<0.001), non-normal LVEF (72.2% vs 69.3% vs 49.6%, Logrank P<0.001) and overall (70.6% vs 55.5% vs 47.4%, Logrank P<0.001) population had a significantly worse three-year prognosis in the high ePV/BMI group. Multivariable Cox proportional hazard model with covariant univariable predictive factors shows higher ePV/BMI tertile, as well as a continuous variable of ePV/BMI, was predictive factor of death in normal, non-normal LVEF and overall population.

Conclusions:
Even after therapeutic intervention, ePV/BMI at discharge is a useful predictor of heart failure prognosis.
Abstract 11592: The Great Imitator: A Case of Lyme Carditis Mimicking ST Elevation Myocardial Infarction
Authors: Ozgur Sacide S , Afzal Muhammad Adil , Patel Dhruv , Ansari Nida , Aiken Arielle , Shamoon Yezin , Abboud Rachel , shamoon fayez
Published: December 2023

Background:
In the US, approximately 476,000 patients are diagnosed with Lyme disease annually. 1 to 5 % of patients with Lyme disease have cardiac involvement, predominantly conduction system abnormalities, less frequently endocarditis, valvular heart disease, and myopericarditis. We present a case of acute Lyme carditis mimicking ST-segment elevation myocardial infarction (STEMI).

Case Presentation:
A 31-year-old female with no past medical history presented to the hospital with chest pain, fatigue and chills for one day. She had a blood pressure of 101/61 mmHg, a heart rate of 88/minute, was afebrile, and saturating 99% on room air. Labs revealed elevated troponin of 8712 pg/ml and elevated C-reactive protein of 30 mg/l. EKG showed sinus rhythm with HR of 84, normal axis with ST elevation in leads II, III, AVF, and reciprocal ST segment depression in leads I and AVL.

Decision Making:
STEMI code was activated, patient's cardiac catheterization did not show any occlusion or left ventricle apical ballooning. Transthoracic echocardiogram was normal with left ventricular ejection fraction of 55 to 60% without wall motion abnormalities. Myopericarditis workup revealed ELISA Lyme Immunoglobulin (Ig)M antibodies with a negative IgG antibodies. Western blot test was positive for IgM, suggesting acute Lyme carditis. Patient's chest pain resolved with Celecoxib and Colchicine and treated with intravenous antibiotics.

Conclusion:
Lyme carditis mimicking acute coronary syndrome is rarely described in the literature. Lyme carditis should be considered in differential diagnoses in patients presenting with signs of myocardial ischemia with normal cardiac catheterization.
Abstract 11613: Hemodynamics in the Exercise Stress Test: Evaluating the Prevalence and Impact of an Abnormal Hemodynamic Response to Exercise in a Modern Population
Authors: Scherping Steven C , Ahmad Syed C , Katz Stephanie , Hosadurg Nisha , McParland James , Guinto Katirina , Bourque Jamieson M
Published: December 2023

Background:
Adverse hemodynamic responses on exercise stress testing have prognostic impact, but the cumulative effect of multiple abnormalities is not known. These markers include chronotropic incompetence, reduced metabolic equivalents achieved, abnormal hemodynamic gain index, impaired heart rate recovery, and abnormal blood pressure response.

Research Questions:
In a contemporary population undergoing exercise stress testing, what is the cumulative prevalence and prognostic impact of the number of abnormal stress hemodynamic markers (asHD)?

Aims:
We measured the prevalence of increasing values of asHD and the associated burden of all-cause mortality and non-fatal myocardial infarction (death/NFMI).

Methods:
We performed a retrospective, single-center analysis of patients referred for exercise stress myocardial perfusion imaging from 2015-2017. Multivariable Cox proportional hazards modeling was used to explore the relationship between cumulative burden of asHD markers and death/NFMI.

Data:
The study population included 1,595 patients (mean age 62.1, 36.9% female) with mean follow-up 4.8 years stratified by number of asHD markers (0, 1, 2, or 3+). 60.2% of patients tested had at least one asHD marker. The cumulative burden was 1 asHD in 32%, 2 asHD in 19%, and 3+ asHD in 9.3%. Patients with any asHD were at greater risk for death/NFMI compared to patients with 0 asHD (HR 1.98 [95% CI, 1.39 - 2.83], p<0.001) with a stepwise increase in risk seen with a greater burden of asHD (compared to 0 asHD): 1 asHD: HR 1.70 [95% CI,1.14 - 2.52], p=0.009; 2 asHD: HR 2.02 [95% CI, 1.32-3.10], p=0.001; and 3+ asHD: HR 2.88 [95% CI 1.82-4.56], p<0.001.

Conclusion:
Contemporary patients referred to exercise stress testing have a substantial burden of abnormal hemodynamic markers. There is an increasing risk of death/NFMI with a greater number of abnormal markers. This data may illuminate cause of symptoms and inform prognosis, supporting the value of functional testing in this group.
Abstract 11647: Effectiveness of Micro Continuing Medical Education at Improving Clinician Knowledge Related to the Management of Degenerative Mitral Regurgitation
Authors: Harris Margaret , Schrand Julie , Marko Joy
Published: December 2023

Introduction:
We sought to determine the impact of online CME consisting of micro-chapters on clinician knowledge related to the diagnosis and treatment of DMR.

Methods:
The educational initiative consisted of a collection of six online video-based micro-CME chapters, presented by 3 experts, allowing learners to choose the chapters for participation. The education effects were assessed using a repeated pairs pre-assessment/post-assessment study design, where individual participants served as their own control. McNemar’s tests (P<.05) determined statistical significance overall in level of mastery of the content (made at least 1 more decision correctly or improved confidence in their correct decisions from pre- to post-education). At the question level, a paired-analysis confidence-based assessment (CBA) measured changes in competence and confidence in learners’ pre/post responses to identify learners who are correct and confidence (mastery), correct but not confident (doubt), incorrect or confident (uninformed), and incorrect but confident (misinformed). 1 question was asked per micro chapter.

Results:
Data from 115 cardiologists and 51 primary care physicians (PCPs) who completed the pre/post questions were included in the analysis. Improvements in percentage of correct decisions answered confidently were seen from pre- to post. Overall, 77% of cardiologists and 75% of PCPs improved their knowledge (
P
< .001). Further results highlight the percentage of correct decisions answered confidently before and after education, percent improvement from pre- to post-education, and percent increase in mastery/decrease uninformed for cardiologists and PCPs, respectively, organized by learning objective (Table).

Conclusion:
This study demonstrates the success of an online CME activity with micro chapters on improving knowledge of related to the diagnosis and management of DMR. Additional gaps were identified for future educational targets.