Karkearehujen sulavuuden määritys tarkentunut
Authors: Rinne Marketta , Huhtanen Pekka , Nousiainen Juha 
Published: April 2019

Karkearehujen sulavuus vaikuttaa merkittävästi rehujen energia- ja valkuaisarvoihin, syöntipotentiaaliinja rehua syövien lehmien maidontuotantoon. Sulavuuden luotettava määrittäminen on siis erittäintärkeää rehujen tuotantovaikutuksen määrittämiseksi ja ruokinnan taloudellisen optimoinnin lähtötietona.Tässä kirjoituksessa käsitellään märehtijöiden ruokinnassa käytettävien karkearehujen sulavuudenmäärittämistä.Karkearehujen sulavuuden referenssimenetelmänä käytetään lampailla in vivo ruokinnan ylläpitotasollasuoritettua sulavuuskoetta, jossa sulavuus lasketaan eläinten syömän ja sonnassa erittyneenravintoaineen määrän erotuksena. Rehujen sulavuutta voidaan arvioida erilaisin laboratorioanalyysein,jotka jäljittelevät eläinten ruoansulatuskanavassa tapahtuvaa rehun sulatusta. Tässä tutkimusaineistossaon mukana 86 säilörehua noin 10 vuoden ajalta, joiden sulavuus on määritetty lampailla in vivo jamonipuolisesti laboratoriomenetelmin. Karkearehutyypeistä mukana ovat nurmisäilörehu ensimmäisestäsadosta ja jälkisadosta, puna-apila- ja kokoviljasäilörehu.Yksittäisten kemiallisten komponenttien (RV, NDF, ADF, ligniini) yhteydet sulavuuteen eivätole riittäviä sulavuuden ennustamiseen. Biologiset laboratoriomenetelmät orgaanisen aineen pepsiinisellulaasiliukoisuus(OMS) ja sulamattoman kuidun pitoisuus (iNDF) sen sijaan ennustivat karkearehujenorgaanisen aineen sulavuuden riittävän tarkasti käytännön ruokinnansuunnittelua varten. Ennusteidentarkkuus parani merkittävästi, kun analyysitulokset muunnettiin sulavuudeksi rehutyyppikohtaisiakorjausyhtälöitä käyttäen eli erikseen ensimmäisestä sadosta ja jälkikasvusta tehdyille nurmisäilörehuille,palkokasvisäilörehuille ja kokoviljasäilörehuille. Rehutyyppikohtaiset korjausyhtälöt ovattilasäilörehujen D-arvon määrityksen taustalla Artturi-analyysissä. Tässä kirjoituksessa esitettyihinyhtälöihin perustuen on myös laadittu MS Excel –pohjainen tiedosto, joka on käytettävissä Artturi®-verkkopalvelussa (www.mtt.fi/artturi).Kuidun (NDF) ja sulamattoman kuidun (iNDF) määrityksen kautta rehun orgaaninen aine saadaanjaettua kolmeen biologisesti mielekkääseen osaan: NDS (orgaaninen aine - kuitu), potentiaalisestisulava kuitu (NDF - iNDF) ja iNDF. Solunsisällysaineiden todellinen sulavuus on lähes täydellinen jasen vaihtelu on hyvin pientä. Kuidun sulavuus sen sijaan on selvästi vähäisempää ja vaihtelevampaa,eli rehujen sulavuuden määrityksessä oleellista on nimenomaan kuidun pitoisuuden ja sulavuudenselvittäminen. Rehutyyppikohtaiset summatiiviset mallit ennustivat karkearehujen D-arvon lähes yhtähyvin kuin OMS ja iNDF. Kun koko aineistoa tarkasteltiin yhdessä, summatiiviset mallit olivat parempiakuin iNDF ja erityisesti OMS.Tutkimuksen tuloksena käytännön tilarehujen analytiikka on merkittävästi tarkentunut, kunNIRS-kalibroinnin referenssimenetelmän luotettavuutta on pystytty parantamaan. Aikaisempi ensimmäisensadon D-arvon aliarvostus ja jälkisadon yliarvostus on saatu poistettua. Analyysin tarkkuudessaollaan lähestymässä lampailla tehtävien sulavuuskokeiden keskimääräistä satunnaisvirhettä, joka onteoreettinen minimivirhe, johon rehujen sulavuusmittauksissa voidaan päästä.