A nyaki verőér-szűkületes betegek ellátási irányelveinek különbségei Európa különböző országaiban
Authors: Mihály Zsuzsanna , Fontanini Danielle Mariastefano , Sándor Ágnes Dóra , Dósa Edit , Lovas Gábor , Kolossváry Endre , Kovács Illés , István Lilla , Entz László , Sótonyi jr. Péter 
Published: December 2020

Összefoglaló. A tudomány jelenlegi állása szerint – csoportok
összehasonlítására épülő matematikai-statisztikai eszközökkel – a leginkább
hatékonynak és hatásosnak vélt kezelési módszerek szisztematikus elemzése
mentén, a bizonyítékokon alapuló irányelveken nyugvó gyógyító munkát tekintjük
követendőnek. A nyaki verőérszűkület ellátása esetén az utóbbi években elkészült
mind a hazai, mind az európai irányelv, mindemellett a társszakmák irányelveiben
is megjelentek kezelési javaslatok. Közleményünkben összehasonlítottuk a témában
publikált magyar, angol, német és olasz nyelvű, valamint az európai társaságok
által kiadott irányelveket. Az irányelvek alapelveikben hasonlóak, formailag és
tartalmilag azonban jelentős (időnként egymásnak ellentmondani látszó)
különbségeket találhatunk. Az ellentmondások három leggyakoribb oka: 1) az egyes
irányelvek által kitűzött célok különbözősége, 2) az aszimptomatikus és
szimptomatikus betegcsoport definíciói, valamint 3) az eltérő evidenciaszintek.
Az irányelvek összevetése alapján a tünetes, szignifikáns nyaki verőérszűkületek
sebészi ellátása evidenciának tekinthető. A szimptomatikus nyaki verőérszűkület
a definíció szerint ellenoldali cerebralis ischaemia okozta, tranziens vagy
definitív plegia, paresis, aphasia és az azonos oldali arteria centralis retinae
embolisatiója miatti amaurosis fugax. A tünetmentes nyaki verőérszűkületek
ellátása tekintetében az európai és a nemzeti irányelvek nem azonosak, ezen
esetek terápiás döntése egyéni mérlegelést igényel. Tünetmentes, 70%-os stenosis
esetén vascularteam-konzílium javasolt. Orv Hetil. 2020; 161(51): 2139–2145.

Summary. The correct practice is the one that is proven to be the
most effective based on systematic statistical analyses of different treatment
methods, and is applied according to evidence-based principles. In recent years,
not only has the European Society of Vascular Surgery created a guideline about
the management of supra-aortic steno-occlusive disease, but some nations’
vascular surgical societies and related disciplines have also developed their
own guidance. In this paper, the guidelines by the European societies on the
clinical care of patients with carotid artery luminal narrowing is compared to
national guidelines published in Hungarian, English, German, and Italian.
Although the fundamental points of the guidelines are similar, there are some
important differences among them both in presentation and in content; as a
result, they sometimes appear to be contradictory. The three main sources of
inconsistency are the various goals, the discrepancy in the definition of
symptomatic and asymptomatic carotid artery stenosis, and the bias arising from
the use of distinct evidence levels. A comparison of guidelines suggests that
the treatment of symptomatic significant carotid artery stenosis with surgery
can be considered evidence. Symptomatic carotid artery stenosis is defined as
transient or definite plegia, paresis, aphasia due to cerebral ischemia, and
monocular blindness caused by embolism in the central retinal artery. However,
in the case of asymptomatic 70% or greater carotid artery stenosis, the
guidelines are quite heterogeneous, and these patients require individual
consideration and a vascular team decision is recommended. Orv Hetil. 2020;
161(51): 2139–2145.