bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
Review of Optimized Feeder Vehicle Systems in Developing Countries
Authors: H Sachithra Gayashani  , A H T Shyam Kularathna  , Nadika Jayasooriya
Published: May 2024

With the population growth and changes in travel patterns, transportation demand in urban cities continue to increase rapidly. Since it is a cause for higher traffic densities, poor parking facilities, air pollution and road accidents, transport planners have to provide a system, which can ensure safe and comfortable mobility to all users as well as suppliers’ perspectives. Therefore, developing an affordable and efficient public transportation network is a critical goal for developing countries seeking to address urban mobility challenges. Feeder vehicle systems, which provide the first and last mile connectivity to the passengers, offers an opportunity for creating a system capable of meeting multiple needs of users and operators. It is an effective public transportation system that already operates in developed countries. It offers immense potential for improving accessibility and reducing congestion. However, the implementation of effective feeder system in developing countries is fraught with challenges due to uncoordinated transit networks, infrastructure limitations, and budget constraints. This paper presents a critical review of recent planning methodologies and selected decision support systems for optimizing feeder transport services.
МОВА – ФОРМА ВЕРБАЛІЗАЦІЇ ПОВСЯКДЕННОГО ДОСВІДУ, ПРАКТИЧНОЇ ДІЯЛЬНОСТІ, ДУХОВНИХ НАДБАНЬ, ФАКТОР ДУХОВНОСТІ НАЦІЇ
Authors: Бундак Олена Анатоліївна
Published: May 2024

У статті висвітлено роль української мови як фактору духовності нації, форму вербалізації повсякденного досвіду українського народу, практичної діяльності та духовних надбань української спільноти. Виокремлено специфічну особливість мови – її здатність обслуговувати суспільство у всіх сферах людської діяльності, бути єдиним засобом відображення суспільної свідомості в її повному обсязі, що виділяє її з-поміж усіх інших явищ, пов’язаних із вербалізацією, збереженням і передаванням інформації. Наголошено, що мова – основна форма національної культури, а слово – одне з наймогутніших комунікативних знарядь людини. Мова – один із найголовніших засобів самовираження особистості. У слові акумулюються відносини між людьми, слово виявляє ідею, а ідея – стрижень самоусвідомлення. Отже, слово забезпечує не лише прагматичні устремління, а й слугує духовним потребам людини. Образне, художнє слово, слово-символ, словомудрість, народнопоетичне слово – це знаряддя духовності, оскільки мова розкриває інтелектуальне та естетичне єство особистості, народу, нації. Проблема взаємодії зв’язку між структурою мови, уявленням про світ та формами культури впродовж століть дискутується в науковій літературі. Можливості перекладу текстової інформації різними мовами є актуальними аспектами сучасного суспільства. Зроблено висновок, що етнічна мова акумулює знання людської спільноти, віддзеркалюючи зміст та структуру їх соціального буття. За твердженням В. Гумбольдта, мова існує в нейроклітинах людського мозку й генетично передається від батьків дітям. Усі явища, які нас оточують, є носіями інформації. Мова належить до знаків-позначення. Вона має здатність обслуговувати суспільство. Між мовою і культурою є складні діалектичні взаємозв’язки: мова як вербальний компонент культури залежить від культури, відображає її за допомогою наявного арсеналу засобів, реагує на зміни культури, видозмінюється разом зі змінами її елементів і форм. Мова є складовою частиною і знаряддям культури, одним із найголовніших засобів самовираження особистості.
ВІДНОВЛЕННЯ ДІЯЛЬНОСТІ МЕРЕЖІ КІНОПРОКАТУ МІСТА КИЄВА (1943–1945 РР.)
Authors: Вєдєнєєв Дмитро Валерійович
Published: May 2024

Мета статті – проаналізувати діяльність кінотеатрів і кіноустановок у м. Києві. Методологія дослідження спирається на принципи історизму та об’єктивності. Використовуються історико-порівняльний, історико-генетичний, системний методи дослідження. Уперше розглянуто діяльність кінематографічних установ, особливості їх технічного обслуговування, забезпечення копіями фільмів. Тобто звертається увага не лише на відновлення та функціонування кінотеатрів, а й на особливості організації кінопрокату в столиці Української РСР. Проаналізовано проблеми, з яким зіткнулася місцева влада під час відновлення кіномережі. Розглянуто особливості обслуговування глядачів у міських кінотеатрах. Виявлено, що кіномережу столиці можна розподілити за певними ознаками (стаціонарні кінотеатри й кінопересувки, державна й відомча кіномережа, сезонна кіномережа (літні кінотеатри)). Відновлення кінематографічних закладів у місті Києві відбувалося під особливим наглядом радянської влади. Так, було створено окреме міське управління кінофікації, обласні контори Головкінопрокату надавали копії кінофільмів столиці першочергово. Незважаючи на те, що виникали проблеми в роботі кіномережі через нестачу електроенергії, запчастин, кваліфікованих кадрів, кінотеатри успішно обслуговували кіноглядачів. При відновленні кінотеатрів виникали проблеми навіть з відсутністю необхідних меблів. Документи свідчать, що кінематограф був доволі популярним серед населення столиці, але кіномережа міста не могла забезпечити все населення. Тому розвивалася спекуляція, яку влада намагалася подолати застосуванням репресивно-каральних методів. При плановій економіці весь тягар відновлення був покладений на республіканський та місцевий бюджет. Відсутність приватних підприємців знижувала темпи відновлення кіномережі. Натомість командна економіка не могла встигнути за прийнятими планами. Швидкі темпи відновлення були необхідними для відновлення ідеологічного впливу над населенням звільнених від нацизму територій.
ІСТОРІЯ ГАМАЛІЇВСЬКОГО (ХАРЛАМПІЇВСЬКОГО) МОНАСТИРЯ (1676- 1795 РР.)
Authors: Кулібова Ярослава Володимирівна
Published: May 2024

У статті детально проаналізовано історію заснування однієї з найнеоднозначніших пам’яток архітектури Лівобережної України – Гамаліївського (Харлампіївського) монастиря. З’ясовано передісторію зародження обителі, описано те, які події слугували поштовхом для створення спочатку невеликої церкви, а згодом великого ансамблю Гамаліївського монастиря, який і досі не має аналогів в архітектурній спадщині України. У роботі комплексно розглянуто постаті, які сприяли заснуванню обителі, були її меценатами та всіляко сприяли культурно-просвітницькому та духовному розвитку. Спростовано думку про те, що Гамаліївський (Харлампіївський) монастир був схожий на Троїцький храм Чернігівського Іллінського монастиря. Визначено роль, яку відіграла в заснуванні обителі одна з найвідоміших родин того часу, з якою й асоціюється монастир, – Іван Ілліч Скоропадський та його дружина Анастасія. Окреслено багатства, які сім’я Скоропадських передала у володіння ансамблю, для того щоб у майбутньому монастир не відчував матеріальних потреб. Детально описано територію та етапи багаторічного будівництва священних споруд на території ансамблю. Висвітлено інформацію про перший перехід Гамаліївського (Харлампіївського) монастиря із жіночого в чоловічий, названо причини та передумови такого рішення. Висвітлено історію Харлампіївської церкви, поруч з якою й поховано родину Скоропадських. Докладно описані наслідки наймаштабнішої пожежі на території Гамаліївського монастиря. Схарактеризовано настоятелів та визначено їх роль у становленні та розвитку обителі. На основі аналізу низки історичних джерел у статті охоплено важливі моменти від заснування до пожежі 1795 року на території ансамблю Гамаліївського монастиря.
ЗБЕРЕЖЕННЯ ІСТОРИКО-КУЛЬТУРНОЇ СПАДЩИНИ УКРАЇНИ ЯК ЧИННИК НАЦІОНАЛЬНОЇ ІДЕНТИЧНОСТІ
Authors: Тарангул Любов Миколаївна , Чернікова Інна Володимирівна , Дрогомирецька Людмила Романівна
Published: May 2024

Актуальність. Одним із важливих напрямів гуманітарної політики України є проблема збереження історико-культурної спадщини в умовах російсько-української війни та післявоєнної відбудови. Прагнення російської федерації стерти з лиця землі все, що бодай найменшим чином пов’язане з Україною, українцями, усім українським, ще раз засвідчує важливість історико-культурної спадщини в усвідомленні національної ідентичності та її значення в сучасному світі, попри глобалізаційні процеси, в тому числі й у сфері культури. Історико-культурна спадщина як джерело досвіду багатьох поколінь є втіленням естетичних, морально-етичних, мистецьких, технологічних, релігійно-космологічних уявлень та здобутків народів, що в різні часи проживали на теренах України. Збереження історико-культурної спадщини, її роль у розвитку громад, туризму, освіті, культурній дипломатії – все це є свідченням рівня розвитку та зрілості суспільства й наочно демонструє прагнення нашої держави до євроінтеграції. Мета статті полягає в аналізі окремих аспектів взаємодії історико-культурної спадщини та національної ідентичності, а також у представленні конкретних практичних кейсів, пов’язаних зі збереженням та промоцією історико-культурної спадщини як важливого джерела формування національної ідентичнос- ті в умовах (ре)інтеграції України у європейський культурний простір та боротьби за свою суб’єктність проти агресії росії. У результаті проведеного дослідження з’ясовано, що питання національної ідентичності з опертям на історико-культурну спадщину особливо актуалізується в періоди серйозних суспільно-політичних випробувань, кризових явищ у житті суспільства та соціуму. На практиці це вилилося у пошук духовних стрижнів в історії та культурі України задля усвідомлення та самоідентифікації й репрезентації як всередині країни, так і на міжнародній арені. Важливим інструментом збереження історико-культурної спадщини є цифровізація надбань у цій царині. У висновках наголошено на тактичній та стратегічній значимості історико-культурної спадщини України для перемоги у російсько-українській війні як війні на виживання й утвердження суб’єктності України та українців у геополітичному масштабі. Встановлено необхідність використання історико-культурної спадщини як дієвого інструменту у боротьбі проти російських історико-культурних наративів та залишків радянських світоглядно-ментальних стереотипів щодо національної, культурної, політичної меншовартості українців. Особливу увагу зосереджено на практичних можливостях історико-архітектурної спадщини та нематеріальної спадщини України.
ВЗАЄМОЗВ'ЯЗОК ПРИРОДИ ЛЮДИНИ ТА ШТУЧНИХ НЕЙРОННИХ МЕРЕЖ У КІБЕРПРОСТОРІ
Authors: Лись Дар’я Анатоліївна , Григоренко Світлана Миколаївна
Published: May 2024

Звичайні комп'ютери виконують точно передбачувані, рутинні завдання швидше та надійніше ніж люди. Тому має сенс поставити питання, за якими принципами влаштований людський мозок і як він обробляє сенсорну інформацію, що надходить від органів чуття. Розвиток штучних нейронних мереж (ШНМ) слід розглядати саме на цьому етапі. ШНМ імітують принципи організації та обробки даних людського мозку. З погляду цифрових технологій, ШНМ є новими методами вирішення проблем в галузі досліджень штучного інтелекту, які розширюють інструменти моделювання і особливо підходять для складних, неконсервативних задач. Відкриття сучасної нейробіології призводять до революції в стані людини в кіберпросторі та її самооцінки, тобто наші уявлення про суб'єктивність та особистісну ідентичність, про впевненість у собі, свободу волі та контроль дій. Ми не бачимо мозок, а лише тіло, в якому він знаходиться, і тому, не дивно, що ми звично приписуємо особистісні характеристики всій людині, а не тому органу, який насправді їх має. Якщо зануритись в нейробіологічну літературу, можна побачити, що мозок насправді розраховує, думає, відчуває, розпізнає і приймає рішення. Однак, деякі типово людські здібності, наприклад, розпізнавання осіб, створюють великі труднощі для традиційної обробки інформації. Звичайні алгоритми зазнають невдачі, як тільки досягається необхідна якість зображення. Людина без проблем розпізнає обличчя навіть у складних умовах, наприклад, темрява, туман. Також, визначною властивістю нашого мозку є те, що нейронна мережа постійно перебудовується, наприклад, за допомогою процесів навчання у відповідь на зміни умов навколишнього середовища, за допомогою механізмів відновлення після пошкоджень або за допомогою процесів розвитку, які частково детерміновані генетично.
КОМУНІКАЦІЯ ЯК СПОСІБ МОДЕЛЮВАННЯ ЯВИЩ ДІЙСНОСТІ В НАУЦІ ТА МИСТЕЦТВІ
Authors: Сковронський Богдан Володимирович
Published: May 2024

У роботі порівнюються комунікативні засоби науки та мистецтва з точки зору комунікації як особистісного способу пізнання дійсності. Зокрема, здійснюється спроба знайти точки дотику комунікативних моделей, що пропонуються, з одного боку, наукою з її логічним апаратом осягнення дійсності, а з іншого боку, мистецтвом, яке вибудовує модель дійсності на основі відчуттів та апелює до емоцій і глибинних архетипів людської свідомості. У даному контексті пізнання може здійснюватися через посередництво комунікативних засобів, які надає мистецтво, зокрема через такі структури свідомості людини, як уява, на основі знакових чуттєво доступних засобів зв’язку людини та предметів дійсності. Таке пізнання є одним із способів набуття особистісного знання. За визначенням М. Полані, це знання, яке виростає на основі індивідуального досвіду комунікування із предметом, що пізнається. Із метою вироблення підходу до подібного роду когнітивної практики у статті здійснюється огляд наукової літератури стосовно описаного явища. Так, загальна методологічна база проблеми поділяється на чотири групи. Перша група, яка є найбільшою, представлена літературою, яка розкриває значення комунікативних процесів у вивченні культурної динаміки. До другої групи належить література, що розкриває семіотичну специфіку моделювання у комунікативному просторі. Третя група присвячена роботам, які визначають методику вивчення структури комунікативного простору. Четверта група розкриває окремі аспекти теми в зв’язку з уведенням поняття «модель» у практику комунікаційних досліджень, а також розглядає різноманіття комунікаційних моделей, цілей і умов їх створення. Загальним підсумком роботи є спроба окреслити перспективу подальшого використання моделей, створених засобами мистецтва для відтворення характеристик змодельованого об’єкта і створення умовного образу дійсності реалій культури. Модель в даному відношенні потрібна досліднику для кращої організації його думок про дійсність і виявлення механізмів її дослідження. Це актуалізує звернення до проблеми виявлення структури комунікативного простору як необхідного етапу у вивченні культури.
СПІВВІДНОШЕННЯ КОНЦЕПЦІЇ ШЛЮБУ ТА ЛЮБОВІ У ПРАЦЯХ ФІЛОСОФІВ У ПЕРІОД ВІД СЕРЕДНЬОВІЧЧЯ ДО МОДЕРНІЗМУ
Authors: Шумчук Богдан Олександрович
Published: May 2024

У статті розглянуто питання присутності любові у шлюбі та навпаки шлюб, котрий присутній у любові, з погляду відомих філософів різного часу, важливість присутності одного в іншому та навпаки нівелювання одного з двох. Виокремлено та розглянуто можливості шлюбу без любові та його переваги, любові без шлюбу (плюси та мінуси) та шлюб з любов’ю та наслідки цих варіацій. Основними джерелами нашого дослідження були праці таких філософів, як Аврелій Августин, Мішель Екем де Монтень, Ральф Вольдо Емерсон, Фрідріх Енгельс, Френсіс Бекон, Дітріх Бонхоффер, Фрідріх Шлегель, Ніколя де Шемфор, Жан де Лабруйєр, Георг Вільям Фрідріх Гегель тощо. Також показано різницю між часовими періодами у погляді на два поняття. У часи Середньовіччя, коли основний тон у сімейних стосунках задавала церква, погляд на любов і шлюб був орієнтований на доктринальний аспект, де любов витіснялася очікуваннями від шлюбу та його корисністю для суспільства. У подальшому з виходом з темного середньовіччя відбулась і трансформація бачення шлюбу та любові у суспільстві. З появою лицарської любові та романтизму шлюб відходить на другий план, а любов підіймається на новий рівень важливості. З підходом до Модернізму зустрічаються комбінації поглядів. Розглядається корись від шлюбу як соціального складника, невідокремленого від почуття любові. Погляди дослідників можна поділити на три категорії. Перша категорія надає перевагу любові, яка не зв’язана обов’язками шлюбу, інша окреслює позитивний вплив шлюбу без прив’язаності до любові, котрий виявляється як в діловому (матеріальному) аспекті, так і в соціальному. Третя категорія описує обидва аспекти, коли любов присутня у шлюбі, а шлюб призначений для любові.
ДО ПИТАННЯ ВАКЦИНАЦІЇ СВІДКІВ ЄГОВИ В ПЕРІОД ПАНДЕМІЇ СОVID-19
Authors: Опарін Олексій Анатолійович , Предко Олена Іллівна
Published: May 2024

Релігійна віра та релігійна безпека є невід’ємним складником діяльності релігійних організацій. Пандемія СОVID-19 активізувала уряди багатьох країн світу і привернула увагу до спільнот, які так чи інакше ігнорували заходи безпеки для зниження рівня поширення коронавірусу. Саме тому питання релігійної безпеки щодо діяльності релігійних організацій, зокрема висвітлення специфіки ставлення Свідків Єгови до процесу вакцинації під час пандемії COVID-19, є важливим напрямом для встановлення особливостей реакції релігійних організацій на глобальні виклики. Важливість питання в контексті Свідків Єгови зумовлена тим, що релігійна організація Свідків Єгови згідно з віровченням не використовує медикаменти, які містять активні речовини, виготовлені на основі плазми крові, чи медичні процедури, що пов’язані з переливанням крові. Однак якщо вакцина виготовлена з активних речовин, які дозволені віровченням Свідків Єгови, вакцинація позитивно сприймається релігійною організацією. На початку пандемії окремі види експериментальної вакцини планували розробляти на основі плазми крові, саме цей факт викликав переживання серед вірян Свідків Єгови. В умовах пандемії COVID-19 організація Свідків Єгови показала позитивний приклад, коли керівний орган мотивував вірян пройти повну процедуру вакцинації. Звернення в текстовому та відеоформаті були оприлюднені на офіційному сайті організації разом із прикладами та статистикою про тих вірян, які пройшли вакцинацію. Також представники Свідків Єгови в різних країнах неодноразово давали інтерв’ю і коментарі представникам місцевих ЗМІ. Було відзначено, що Свідки Єгови не є противниками вакцинації, однак наголошують, що рішення щодо прийняття щеплення залежить від особистої позиції людини. На період пандемії заради запобігання поширенню захворювання всі публічні заходи було скасовано та перенесено в онлайн-формат. Так усю місіонерську активність, яка, підкреслимо, є важливим складником богослужебної практики кожного Свідка Єгови, також було скасовано через відсутність безпосередніх контактів. Наведено свідчення окремих вірян, що були прикладом поширення поглядів про корисність вакцинації серед адептів релігійної організації, зокрема приклад позитивного ставлення було відзначено міжнародною організацією UNISEF. Водночас мали місце випадки відмови окремих Свідків Єгови від щеплення, які свою позицію також поширювали в медійному просторі.
ДОСВІД ПІДГОТОВКИ МАЙБУТНІХ АКТОРІВ В УМОВАХ ДИСТАНЦІЙНОГО НАВЧАННЯ
Authors: Кабанова Ірина Геннадіївна
Published: May 2024

Одним із трендів розвитку системи освіти є використання дистанційного навчання – сучасних телекомунікаційних технологій, комп’ютерних мереж та систем безпосереднього телевізійного мовлення. Світова пандемія поставила перед усією системою освіти низку викликів, які, своєю чергою, призвели до інтенсифікації процесу комп’ютеризації. Уведення воєнного стану в Україні загострило вимогу використовувати сучасні методи й дистанційні засоби навчання, зокрема, у закладах професійної мистецької освіти – у підготовці фахівців у сфері культури та мистецтв. Навчання сценічного мистецтва в позашкільних закладах і тип паче професійна підготовка майбутніх акторів вимагає систематичної взаємодії з викладачами та студентським колективом, потребує безпосереднього перебування студентів (і виконання завдань) в аудиторії або навчальному театрі під безпосереднім керівництвом досвідчених фахівців-викладачів. Водночас обставини обмежили можливість живого спілкування між учасниками навчального й творчого процесу, а впровадження сучасних інформаційних технологій вимагає дотримання певних вимог та правил. За таких умов постала нагальна потреба пошуку ефективних форм, методів і способів навчання мистецтва театру, які, з одного боку, могли б бути реалізовані в онлайн-режимі, а з іншого – дали б змогу повноцінно формувати в майбутніх акторів необхідні професійні знання, уміння й навички. Проаналізовано сильні й слабкі сторони дистанційного навчання в підготовці майбутніх акторів, що дало змогу зробити висновок: інформаційні технології відіграватимуть певну роль в удосконаленні мистецької освіти, але матимуть чіткі діапазони свого застосування, а саме: начитування теоретичного матеріалу і відеолекції можуть бути подані в запису або онлайн-перегляді; лекції, семінари, зустрічі з видатними акторами, режисерами, а також виконання деяких вправ зі студентами (індивідуальні заняття) можуть проходити як онлайн-зустрічі. Однак групові практичні вправи доцільно проводити у форматах, максимально наближених до живого спілкування. Окреслено можливість двох підходів для оптимізації дистанційної форми навчання сценічного мистецтва.
СУТЬ ЗЛИТТЯ КУЛЬТУР: ПЕРЕОСМИСЛЕННЯ ЄГИПЕТСЬКОГО АНТИЧНОГО СИНКРЕТИЗМУ В ЗОБРАЖАЛЬНОМУ КАНОНІ
Authors: Топорков Дмитро Анатолійович
Published: May 2024

У цьому дослідженні проводиться оцінка ступеня адекватності сучасних сутнісних та концептуальних підходів у розумінні стильової трансформації зображального мистецького канону на прикладі феномену стильової синкретичності Стародавнього Єгипту часів пізньої античності під впливом греко-римської художньо-образної й філософської парадигми. Уточняються та доповнюються роль і значення цього процесу, коригується смислове та символьне навантаження цього культурного феномену. Мета статті — переосмислити сутність трансформації зображального мистецького канону греко-римського Єгипту на стику стильових епох, а також суттєве коригування, уточнення, доповнення й розширення деяких культурологічних аспектів цього явища. З огляду на досягнені результати дослідження, запропонувати альтернативний підхід щодо значущості ролі художньо-образних і сакральних факторів у цьому складному міжкультурному процесі. Методологія дослідження передбачає застосування загальнонаукових, комбінованих і спеціальних методів, серед яких помітне значення отримали: метод аналізу і синтезу для виокремлення суті й ролі стильової трансформації; історично-порівняльний метод для виявлення стильових відмінностей; метод культурологічного дедуктивного абстрагування й моделювання для визначення критеріїв синкретичної належності; метод канонічного групування для встановлення трансформаційних наслідків у сакральному зображальному контексті; стильовий кореляційний метод у галузі мистецтва для уніфікації мистецького продукту; індуктивно-логічний метод. Наукова новизна полягає в переоцінці ролі та значення трансформаційних стильових процесів мистецтва, обґрунтуванні альтернативних підходів щодо різних аспектів цього явища, які передбачають більший ступінь об’єктивності й адекватності, впровадження уточнених і розширених понять для уніфікованості культурологічних категорій у зображальному каноні та абстрагованих сакральних традиціях. У висновках пропонується визначення трансформації мистецького зображального канону в умовах зміни стильових епох як безперервного процесу художньо-образної адаптації, заміщення, естетичного вдосконалення певних провідних символьних та смислових елементів сюжетної лінії, збагаченої сакральним контентом. У межах цього синкретичного злиття стилю утворюється своєрідний мистецький продукт зображальної трансформації. Запропоновано п’ять критеріїв. На загальному рівні: композиційна цілісність, художня єдність та залученість канонічного контексту до всіх елементів стилю. На елементарному рівні: прагнення до принципів гармонії та ступінь уніфікованості. Загальне значення, сутність і роль трансформації зображального мистецького канону греко-римського Єгипту на стику стильових епох є вирішальними у вивченні таких мистецьких процесів сучасного етапу культурної історії людства.
КУЛЬТУРНА ОСВІТА, ЯКУ ЗДІЙСНЮЮТЬ НАВЧАЛЬНІ ЗАКЛАДИ
Authors: Урбанська Кароліна
Published: May 2024

Освіта є важливою частиною людського життя. Воно присутнє з раннього дитинства, коли дитина найбільше формує свою особистість, зазвичай закінчується в дорослому віці, коли людина робить вибір на основі минулого досвіду. Тому освіта є дуже важливою і необхідною сферою розвитку людини. Через різні форми викладання воно охоплює різні аспекти та різною мірою впливає на людину. Одним із видів освіти, який надають навчальні заклади, є культурна освіта, яка з точки зору особистості є важливим середовищем для розвитку. Вона вводить людей у світ культури, завдяки чому може збагатити їх пізнавальну, соціальну та емоційну сфери. Завдання культурного виховання в різних типах закладів реалізуються по-різному. Це залежить, серед іншого, на виховання педагогічних кадрів, які здійснюють конкретні дії щодо своїх учнів. Це можуть бути різні види освітніх поїздок, спрямованих на ознайомлення з культурними цінностями, організація тренінгів і майстер-класів для студентів і тренінгів для педагогічного персоналу. Дослідження показали, що людей найбільше цікавить відвідування кінотеатру та читання книг. Одним із найважливіших чинників виховання, у тому числі й культурного, є вплив на людину. Наслідки впливу часто проявляються через тривалий період часу. Згідно з дослідженнями, контакт з культурою може сприяти створенню нових інтересів. Крім того, для респондентів важливо виховувати дітей, які зможуть набути відповідних цінностей завдяки культурній освіті.Респонденти зазначають, що через контакт з культурою вони поглиблюють свою емоційну сферу. Незважаючи на численні переваги такої форми навчання, було також виявлено ряд проблем, серед яких мала кількість організованих навчальних поїздок та неприваблива програма навчання.
ПОСТАТЬ НЕСТОРА НИЖАНКІВСЬКОГО В КУЛЬТУРОЛОГІЧНО-ПУБЛІЦИСТИЧНОМУ КОНТЕНТІ ЧАСОПИСУ «ЛЬВІВСЬКІ ВІСТІ»
Authors: Черепанин Мирон Васильович , Зваричук Жанна Йосипівна
Published: May 2024

У дослідженні розглядаються маловідомі публіцистичні матеріали фундаторів української музики Василя Барвінського та Зиновія Лиська, присвячені творчості композитора, педагога, музичного критика, корифея культурно-мистецького життя Східної Галичини першої третини ХХ століття Нестора Нижанківського, що побачили світ на сторінках часопису «Львівські Вісті». Визначено жанрові особливості газетних дописів, які вийшли друком у 1942–43 роках, після смерті митця. Охарактеризовано змістову наповненість спогадових пресодруків, у яких автори торкаються різних тематичних аспектів життєтворчості Н. Нижанківського. Публіцисти З. Лисько та В. Барвінський окреслюють окремі віхи його біографії, відзначають вплив батька – священника, диригента, композитора о. О. Нижанківського на формування музичного таланту сина, пережиття військових лихоліть, російський полон, ступені здобуття європейського освіти у Відні та Празі, педагогічну роботу доцентом в Українському Високому педагогічному інституті ім. М. Драгоманова, проблеми зі здоров’ям. Автори наголошують на сторінках активної культурно-освітньої діяльності митця у Львові, зокрема композиторській, педагогічній, публіцистичній, виконавській, суспільно-громадській праці. Проаналізовано означення З. Лиська «галицькість Н. Нижанківського», яке ґрунтується на використанні української народнопісенної основи в його творах. Розглянуто визначення В. Барвінського «українськість» Н. Нижанківського. Публіцист осмислює це формулювання крізь призму понять «українське серце», «українська душа» і доводить національні світоглядні орієнтири митця. Охарактеризовано соціокультурологічні погляди В. Барвінського, які публіцист висловлює в дописах, присвячених пам’яті Н. Нижанківського, на значення ролі української мистецької еліти на шляху становлення нашої державності. Доведено, що контент проаналізованих газетних матеріалів на сторінках часопису «Львівські Вісті» сприяв формуванню національного мислення в громадськості Східної Галичини.
СОЦІОКУЛЬТУРНІ АСПЕКТИ СТАНОВЛЕННЯ МОНУМЕНТАЛЬНОГО МИСТЕЦТВА МІСТА ІВАНО-ФРАНКІВСЬКА 1960–1980 РОКІВ
Authors: Чолій Оксана Іванівна
Published: May 2024

Дослідження присвячене культурологічному аспекту становлення нового монументального мистецтва Івано-Франківська у період 1960–1980 років. Саме в цей період на монументальне мистецтво Івано-Франківська впливала низка факторів, зокрема поширення функціоналізму (здебільшого втілений у програмі Баухаузу), розвиток інфраструктури міст, затребуваність змін устрою життя, що зумовлена політичною ідеологією. Архітектура стала найбільш виразним показником масштабної перебудови, внаслідок чого в місті Івано-Франківську були започатковані тенденції до спорудження великих об’єктів із суспільно-громадським призначенням. Такий радикальний підхід передбачав нищення духовної складової частини життя місцевого населення. Так, було зруйновано єврейське кладовище неподалік центральної частини міста, закрито храми. Відбулось переосмислення життєвих цінностей, традицій, форм суспільного укладу і навіть перейменування міста Станіславів (попередня назва до 1962 р.) на Івано-Франківськ (в честь Івана Франка). Означений період є суперечливою формою нав’язаної політичної демагогії і водночас становлення нової стилістичної системи монументального мистецтва. На сьогодні залишаються актуальними питання не до кінця розкритого формування прикметних ознак архітектури, скульптури та графіті в середовищі Івано-Франківська, що стали своєрідними засобами полеміки між маніпуляціями тодішнього керівництва та художниками. Хоча згідно з розробленими генеральними планами монументальне мистецтво, зокрема архітектура, змінилось докорінно, але завдяки місцевим митцям воно набуло особливого колориту у формах оздоблення. Досі на будівлях нашого міста є збережені масштабні графічні та мозаїчні панно, які наповнені гуцульською тематикою та прикметними ознаками української культури. Художники гармонією великих стилізованих зображень декорували площини фасадів і тематично підкреслювали значення споруд. Цінність творчого потенціалу івано-франківських митців на початку 1960 років оцінена не до кінця, адже їхня творчість є самобутнім явищем на теренах Прикарпаття та й України загалом. Автор розглядає період 1960–1980 років у контексті цілісного охоплення історичних, політичних та мистецьких змін у Івано-Франківську.
СТРУКТУРИ ТА ТРАНСФОРМАЦІЇ: ЕВОЛЮЦІЯ КАТОЛИЦЬКОЇ ЦЕРКВИ В ОПІЛЬСЬКІЙ СІЛЕЗІЇ
Authors: Свєцар Гжегож
Published: May 2024

У статті представлено Католицьку Церкву в Польщі, з особливим наголосом на Опольській дієцезії, як інституцію з глибоким історичним корінням, яка динамічно реагує на мінливі суспільно-політичні реалії. Кодекс Канонічного Права є організаційно-правовою основою Церкви, визначає її невизнану державною владою самостійну внутрішню структуру, яка має значення лише для церковної громади. Основними територіальними одиницями в Католицькій Церкві є митрополії, дієцезії та парафії, на чолі яких є дієцезіальні єпископи, яких підтримують єпископи-помічники та парафіяльні священники, які керують парафіями. Створення цих структур належить до компетенції церковної влади, яка має можливість модифікувати їх відповідно до потреб громади. У статті Католицька Церква представлена як інституція не лише духовна, але й соціальна, яка століттями формувала ідентичність регіонів і націй, відповідаючи на їхні духовні, культурні та соціальні потреби. У контексті Опольської дієцезії Церква відіграє ключову роль в інтеграції спільнот, збереженні культурної спадщини та адаптації до нових умов після зміни кордонів і демографічних змін. Підсумовуючи, стаття представляє Католицьку Церкву в Опольській Сілезії як динамічну інституцію, яка постійно прагне виконувати свою євангелізаційну та душпастирську місію, водночас будучи важливим соціальним та культурним фактором, що впливає на формування регіональної та національної ідентичності.
MATERIAIS DIDÁTICO-PEDAGÓGICOS
Authors: Turmena Leandro , Manfio Daiara , Pizzolatto Vitor Augusto , Bertoncello Rosa Schelder Gabriel
Published: May 2024

Um dos principais desafios educacionais contemporâneos consiste em romper com o modelo de ensino tradicional e com as práticas de ensino descontextualizadas. Em vista disso, e considerando a necessidade de aprimorar a formação dos acadêmicos do curso de Ciências Biológicas, Licenciatura, da Universidade Tecnológica Federal do Paraná (UTFPR/Dois Vizinhos), foi implementado o projeto de ensino intitulado “Projeto Integrador: Desenvolvimento de materiais didático-pedagógicos para o ensino de Ciências e Biologia”,  fundamentado em uma perspectiva interdisciplinar e que articula ensino, pesquisa e extensão, vinculado às disciplinas de Projeto Integrador 1 e 2, componentes curriculares do curso. Portanto, este relato de experiência, objetiva apresentar as atividades desenvolvidas no projeto, bem como socializar os materiais produzidos e organizados. Metodologicamente, o projeto foi desenvolvido por meio da compilação e organização dos trabalhos (materiais didáticos-pedagógicos) produzidos pelos acadêmicos. Assim, desde seu início, em 2021, foram publicados quatro ebooks, os quais reúnem, em suas respectivas temáticas, os projetos desenvolvidos pelos acadêmicos das disciplinas anteriormente citadas.
ENSINO HÍBRIDO
Authors: Lima Dina Séfora Santana , Da Silva Barroso Maria Cleide , Brandão Menezes Daniel
Published: May 2024

O presente artigo é uma revisão bibliográfica, de natureza qualitativa, a partir dos estudos de Moran (2015), Bacich, Tanzi e Trevisani (2015), Horn e Staker (2015) sobre o Ensino Híbrido, em que se discutem os desafios dessa modalidade de ensino e sua importância. Com o objetivo de analisar as metodologias utilizadas, dentre os modelos da modalidade do Ensino Híbrido e possíveis caminhos para uma utilização mais assertiva das tecnologias, evidenciou-se que o ensino híbrido, vem ganhando espaço no cenário educacional, devido sua utilização mais eficaz, aprimorando o aprendizado dos alunos, bem como, configura-se por uma compatibilidade metodológica que reflete diretamente nas ações práticas dos professores, em situações de ensino. As concepções que se mostram desses modelos de Ensino Híbrido, poderá ser uma proposta positiva, possibilitando ao professor, obter informações individualizadas sobre o desempenho dos alunos, agindo com maior eficiência e com maior rapidez nas necessidades de aprendizado.
OS DESENHOS COMO FERRAMENTA DE ENSINO DE BOTÂNICA
Authors: Silva Simone Soares da , Abreu Môngolla Keyla de Freitas , Santos Thaíla Alves dos , Edson Chaves Bruno
Published: May 2024

Levando em consideração que o uso de ilustrações apresenta importante contribuição para as Ciências Naturais, a presente pesquisa visou verificar qual o papel desta ferramenta para o ensino e aprendizagem de Botânica em um curso de licenciatura em Ciências Biológicas. Para tanto, um questionário sobre o uso de desenhos em atividades curriculares foi respondido por alunos matriculados nas disciplinas de Criptógamas e Espermatófitas de dois semestres distintos; além disso, foram avaliados os desenhos realizados nos relatórios de aulas práticas dos educandos. Pode-se perceber que os estudantes ainda exploram pouco o uso de ilustrações no ensino; embora reconheçam que esta estratégia é importante para sua formação acadêmica, apresentam certas dificuldades para trabalhar com ela. De forma, que se faz interessante que os professores trabalhem essa metodologia nas aulas de Biologia e Botânica, para que quebrem a resistência dos estudantes e os ajudem a desenvolver novas competências, especialmente com relação à prática do desenho, observação e a criatividade.
O DISCURSO E A PRÁTICA DE UM PROFESSOR DE FÍSICA QUE TRABALHA NA PERSPECTIVA DA EDUCAÇÃO CTSA
Authors: Luis do Amaral Junior André , Miranda Dalchau Bruno , Do Rocio Laskowski Danielle , De Oliveira Bonato Henrique , Alessi Guebur Roehrig Silmara , Moreira Toniolo Thiago Augusto
Published: May 2024

Este trabalho aborda a educação Ciência, Tecnologia, Sociedade e Ambiente (CTSA) na prática de um professor de física da educação básica, do ponto de vista de estudantes da licenciatura em física, bolsistas do PIBID. O objetivo é compreender quais aspectos da formação do professor o levaram a construir sua prática docente pautada na educação CTSA, e como ela se concretiza. O sujeito é professor de física em uma escola pública de Curitiba/PR, e atuou como supervisor do projeto PIBID/Física/UTFPR. Para a constituição dos dados, foi realizada uma entrevista com o sujeito, além de observações das aulas ao longo do acompanhamento das atividades na escola onde trabalha. Para a discussão dos resultados, foram analisados excertos da entrevista, interpretados a partir de elementos da Análise do Discurso Crítica. Como resultado,  pode-se inferir que o corpus analisado contém manifestações interdiscursivas compatíveis com as presentes na abordagem que leva em conta as relações CTSA, e corrobora com sua práxis docente, sendo esta desenvolvida numa perspectiva ampliada de abordagem temática. Conclui-se que o sujeito construiu tal compreensão ao longo do processo de formação como profissional, na medida em que buscou priorizar o objetivo de proporcionar aos seus estudantes uma formação científica mais humana e cidadã.
VIVÊNCIAS NA PRODUÇÃO DE MATERIAL AUDIOVISUAL PARA O ENSINO REMOTO
Authors: Morais de Abreu Ranielli , Da Silva Rafael Simão , Gomes de Oliveira Ispada Ana Luzia , Amorim Vitor , De Bastos Vieira Rui Manoel
Published: May 2024

O presente relato de experiência refere-se aos trabalhos realizados no Programa Institucional de Bolsas de Iniciação à Docência (PIBID), subprojeto de ciências, edição 2021, da Universidade Federal de São Paulo (UNIFESP), campus Diadema. Apresentamos as vivências no decorrer da atuação no programa para o desenvolvimento de material audiovisual no atendimento às necessidades do ensino básico em ciências de uma escola da rede pública municipal de São Caetano do Sul – SP, causadas pela imposição da necessidade sanitária do distanciamento social ocasionado pelo período de pandemia vivido atualmente. As atividades passaram pela apresentação conceitual dos temas científicos e foram seguidas de experimentação filmada, com o intuito da divulgação, ensino e popularização da ciência. Neste relato, destacamos as produções audiovisuais sobre a simulação das fases da Lua, o eletroscópio e a experimentação dos efeitos do Óxido de Enxofre para simulação da chuva ácida. Unindo a teoria às práticas experimentais demonstrativas, consideramos que o programa contribui significativamente para a formação inicial docente, fomentando o estudo de teóricos do processo de aprendizagem a partir de demonstração experimental no ensino de ciências e da produção de vídeos didáticos.
FORMAÇÃO DOCENTE EM CIÊNCIAS BIOLÓGICAS E O USO DAS TECNOLOGIAS: REFLEXÕES CURRICULARES
Authors: Pereira de Araújo Macilene , Oliveira Serra Mônica , Oliveira Dias Vilma Carmo , Moreira dos Santos Suzane
Published: May 2024

Esse artigo tem como objetivo reconhecer o desenvolvimento das competências digitais do professor de Ciências Biológicas, a partir da análise teórica da formação inicial do profissional docente. O estudo trata-se de um trabalho qualitativo, com desenho metodológico pautado na análise descritiva de conteúdo, a partir da análise documental do currículo pedagógico dos cursos de Licenciatura em Ciências Biológicas da Universidade Estadual da Paraíba - Campus I (Campina Grande), da Universidade Estadual do Sudoeste da Bahia - Campus Vitória da Conquista e da Universidade Federal de Alagoas - Campus Maceió. Os resultados demonstram que nas instituições de ensino pesquisadas há nos projetos pedagógicos uma preocupação com o uso das tecnologias no processo formativo dos professores de Ciências e de Biologia. Todavia, a organização curricular das instituições pesquisadas, até então, não explicita com clareza em seu ementário, ainda que esta seja uma demanda urgente para o contexto atual.
دراسة واقع تطبيق معلمي الصفوف الأولية بمدارس منطقة تبوك التعليمية للبرامج العلاجية على طلابهم من وجهة نظر المشرفين التربويين
Authors: المسعودي عطاالله بن سلمان
Published: May 2024

الأهداف: هدفت الدراسة الحالية إلى التعرف على واقع تطبيق معلمي الصفوف الأولية للبرامج العلاجية من وجهة نظر المشرفين التربويين. وتكونت العينة من جميع المشرفين التربويين لمعلمي الصفوف الأولية والبالغ عددهم (13) مشرفًا تربويًا بتعليم تبوك. المنهجية: اعتمدت الدراسة الحالية على استخدام المنهج الوصفي التحليلي الذي يتناسب وطبيعة هذه الدراسة، وذلك من خلال وصف وتحليل الظاهرة محل الدراسة والمرتبطة بتوصيف البرامج العلاجية، وتحليل أهميتها وفاعليتها من الأدبيات والدراسات السابقة. النتائج: بينت النتائج أن واقع تطبيق معلمي الصفوف الأولية للبرامج العلاجية جاء بدرجة متوسطة حيث جاءت قيمة المتوسط الحسابي للأداة ككل " 2.71" بدرجة انطباق متوسطة عامة من وجهة عينة الدراسة الحالية من المشرفين التربويين. وتباينت المحاور الأربعة في قيم المتوسطات الحسابية، حيث جاء المحور الأول (واقع التشخيص في البرامج العلاجية) في المرتبة الأولى بمتوسط حسابي (3.01)، بدرجة انطباق متوسطة، وجاء في المرتبة الثانية المحور الثاني (واقع بناء معلمي الصفوف الأولية للبرامج العلاجية ) بمتوسط حسابي (2.63)، وبدرجة انطباق متوسطة، أما المحور الثالث (واقع التزام معلمي الصفوف الأولية بآلية تنفيذ البرامج العلاجية) جاء في المرتبة الثالثة بمتوسط حسابي (2.62)، وبدرجة انطباق متوسطة، وجاء المحور الرابع في المرتبة الرابعة والأخيرة بمتوسط حسابي (2.61)، وبدرجة انطباق متوسطة. الخلاصة: أوصت الدراسة بتقصي احتياجات معلمي الصفوف الأولية في ضوء متطلبات البرامج العلاجية، مع تدريبهم على مفردات الأدوات الحديثة في التقويم، التعلم النشط، تحليل المحتوى، وجمع وتحليل البيانات، وأوصت بتفعيل دور المشرف التربوي والقيادات المدرسية في متابعة المعلمين في تنفيذ البرامج العلاجية، ومشاركة الأطراف المعنية.
Criminal Liability Arising from Medical Malpractice on Patients: A Review from the Perspective of Positive Law And Islamic Law
Authors: Rini Apriyani  , Erna Susanti  , Poppilea Erwinta  , Kalen Sanata  , Muh. Sakur Edwarni
Published: May 2024

The suspicion in cases of medical malpractice in is only slightly raised, meanwhile, there are actions by the health profession by doctors as medical personnel which have the potential to be a malpractice that can be reported by the public, but are not resolved legally because the community only has limited knowledge of science medical and because there is no form of specific legal regulations governing malpractice in Indonesia so that the occurrence of these malpractices can cause legal problems. This study aims to determine criminal liability for medical malpractice acts committed by doctors to patients in anticipating and dealing with medical malpractice problems in criminal cases. The research method used in this study is doctrinal, where the author collects material from the literature, both hardcopy and softcopy, which is related to the title of this research by using an analysis of the research object. Criminal malpractice occurs when a patient dies or is disabled and/or seriously injured as a result of actions taken by health workers who are careless or less careful in making efforts to treat patients who die or are disabled and are criminally liable as a result of medical malpractice acts committed. doctors on patients can be accounted for under Article 359 and Article 360 of the Criminal Code. In this case the health law is considered insufficient and does not clearly regulate the crime of medical malpractice. So it is necessary to regulate the crime of medical malpractice by giving birth to a new health law, namely by explicitly regulating criminal liability for medical malpractice acts by doctors against patients in Indonesia.
SINTESIS KOMPOSIT ARANG AKTIF TEMPURUNG KELAPA AKTIVASI H3PO4-ZnO
Authors: Rahmawanti Novi , Dony Novrian
Published: May 2024

Metode fotodegradasi menguraikan pewarna organik menjadi senyawa yang lebih sederhana dengan bantuan cahaya (foton) dan katalis untuk mempercepat reaksi. Seng oksida (ZnO) merupakan katalis dengan nilai bandgap sebesar 3,17 eV, namun kapasitas adsorpsinya rendah sehingga fotokatalis ZnO dipadukan dengan bahan adsorben seperti arang aktif tempurung kelapa yang diaktivasi dengan H3PO4. Metode yang digunakan dalam pembuatan komposit arang aktif ZnO-tempurung kelapa pada penelitian ini adalah metode sol-gel. SEM-EDX memberikan hasil bahwa komposit karbon aktif-ZnO mempunyai morfologi volume pori yang besar dan dalam, dengan kandungan C dominan sebesar 53,69%. Pola XRD ZnO mempunyai puncak karakteristik pada 2q = 31,82; 34,52; 36.30; 47,50; 56,65; 62,87; 66,32; 67,85 dan 69,05, dan ditentukan bahwa ZnO yang terbentuk merupakan struktur heksagonal (wurtzite). Dari spektrum FT-IR, serapan sebesar 1032,53 cm-1 menunjukkan adanya C-O alifatik yang menunjukkan bahwa sampel tersebut merupakan karbon aktif. Puncak serapan 414,09 cm-1 dan 443,59 cm-1 menunjukkan adanya vibrasi ulur ZnO.
PENGARUH DAUN KEMANGI (Ocimum basilicum L.) SEBAGAI BIOINSEKTISIDA PEMBASMI RAYAP
Authors: Rahmawati Siti , Zahro Shofiyyatuz , Khoiriyah Lina Faridotul , Mulyanti Sri
Published: May 2024

Penurunan kualitas kayu akibat serangan rayap kayu terus meningkat. Ekstrak daun kemangi (Ocimum basilicum L.) memiliki efek sebagai bioinsektisida terhadap serangga penghasil Rayap karena memiliki berbagai antioksidan yang bersifat racun. Tujuan penelitian ini untuk mengetahui uji pH ekstrak daun kemangi, uji Kromatografi Lapis Tipis (KLT) dan uji daya tolak rayap. Metode berbasis maserasi menggunakan variasi pelarut di antaranya etanol 96% dan diklorometana (DCM). Dilanjutkan penguapan menggunakan vacum rotary evaporator dan dilakukan beberapa pengujian di antaranya uji pH, uji Kromatografi Lapis Tipis, dan uji daya tolak rayap. Hasil uji pH ekstrak daun kemangi menggunakan pelarut etanol 96% memiliki nilai pH 6-7 yang merupakan standar nilai pH yang aman bagi kulit manusia. Hasil dari uji daya tolak rayap menggunakan pelarut DCM menunjukkan proses pembasmian yang cukup cepat dan efektif. Hasil uji KLT menunjukkan adanya kandungan flavanoid dengan nilai Rf sebesar 0,5, nilai Rf tanin sebesar 0,69, dan nilai Rf saponin sebesar 0,6.
PENGGUNAAN E-MODUL PEMBELAJARAN TERMOKIMIA BERBASIS KEARIFAN LOKAL TANAMAN PURUN DAN NILAI RELIGIUS TERHADAP HASIL BELAJAR SISWA
Authors: Huda Miftahul , Prasiska Emilda , Rizkiana Fitria
Published: May 2024

Teknologi memiliki banyak keuntungan bagi guru, salah satunya adalah pemanfaatannya sebagai alat pembelajaran. Tujuan dari penelitian ini adalah untuk menguji perbedaan nilai pretest dan posttest siswa setelah mendapat perlakuan dengan e-modul pembelajaran termokimia berbasis kearifan lokal tanaman purun dan nilai religius. Penelitian ini merupakan penelitian kuantitatif jenis Pre-Experimental. Dalam penelitian ini digunakan metode One Group Pretest and Posttest Design. Data penelitian dikumpulkan melalui tes yang instrumennya berupa soal pilihan ganda. Analisis data yang digunakan adalah uji wilcoxon dengan SPSS v.26. Berdasarkan nilai Asymp. Sig. (2-tailed) 0,006 < 0,05, Hasil penelitian menunjukkan bahwa terdapat perbedaan hasil belajar siswa dengan menggunakan e-modul pembelajaran termokimia berbasis kearifan lokal tanaman purun dan nilai religius.
What is Necessary and What is Contingent in Kant’s Empirical Self?
Authors: Kitcher Patricia
Published: May 2024

How does Kant understand the representation of an empirical self? For Kant, the sources of the representation must be both a priori and a posteriori. Several scholars claim that the a priori part of the ‘self’ representation is supplied by the category of ‘substance,’ either a regular substance (Andrew Chignell), a minimal substance (Karl Ameriks) or a substance analog (Katharina Kraus). However, Kant opens the Paralogisms chapter by announcing that there is a thirteenth ‘transcendental’ concept or category: “We now come to a concept that was not entered in the above general list of transcendental concepts, and that must yet be classed with them … This is the concept – or, if one prefers, the judgment – I think.” (A341/B399). I argue that it is the ‘I think’ that provides the a priori framework for the representation of the empirical self.