bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
Julkisen palvelun hittiradio?
Authors: Hellman Heikki , Vilkko Arto
Published: December 2017

Julkisen palvelun yleisradioyhtiöt ovat 1960-luvulta alkaen yrittäneet sopeutua nuorison musiikin kysyntään. Kun kaupallinen radiotarjonta on lisääntynyt ja kun julkisen palvelun toimia nyt valvotaan aiempaa tarkemmin, on herännyt kysymys, missä määrin ja millä tavoin julkisen palvelun radiokanavien tulisi erottua kaupallisista formaattiradioista. Artikkeli tarkastelee julkisen palvelun musiikkiradion erottautumiskeinoja esimerkkinään Suomen keskeiset nuorisolle ja nuorille aikuisille suunnatut hittiasemat. Musiikkiohjelmiston sisältöä ja monipuolisuutta kuvaavia mittareita hyödyntämällä tutkimus osoittaa Yleisradion YleX-kanavan eroavan merkittävästi keskeisistä kaupallisista kilpailijoistaan Energystä ja The Voicesta ja esittää, että myös suosituimpaan musiikkiin keskittyvä hittiradio voi täyttää julkisen palvelun tehtävää.
Ilmastonmuutoksen ydinasiat: Ilmastokonsensus Fennovoima-kirjoittelussa 2007-2013
Authors: Vehkalahti Pertti
Published: December 2017

Julkinen puhe ilmastonmuutoksesta lisääntyi voimakkaasti vuoden 2007 tietämillä. Huipun jälkeen puhe myös väheni nopeasti. Siitä tuli taustaääni: ilmastonäkökulma, jota käytetään mitä erilaisimpien asioiden yhteydessä. Samoihin aikoihin kasvoi myös ydinvoiman suosio. Ilmastonmuutokseen vetoaminen onkin yksi suosituimmista ydinvoiman perusteista, sillä ydinvoimasta ei synny kasvihuonekaasuja. Artikkelissa tarkastellaan ydinvoimakeskustelussa käytettyjä ilmastoargumentteja julkisuuden tutkimuksen näkökulmasta. Tavoitteena on saada empiiristä tietoa siitä, millaiset ilmastonmuutoksen kehykset ovat vallitsevia ja millaiset eivät esiinny julkisuudessa, kun puhutaan ydinvoimasta. Tarkastelun apuna käytetään julkisen oikeuttamisen teoriassa esitettyjä kategorioita erilaisista ”oikeuttamisen maailmoista”. Tutkimusmenetelmänä on kehysanalyysi, ja metodikysymyksenä pohditaan oikeuttamisteorian soveltuvuutta kehysanalyysin tulosten tarkastelemiseksi.Perusaineisto on kerätty kolmesta sanomalehdestä: Helsingin Sanomat, Kaleva ja Raahen Seutu. Aineisto koostuu Fennovoiman ydinvoimalaa käsittelevistä journalistisista jutuista ja mielipidekirjoituksista vuosilta 2007–2013. Tarkasteltavana on otos näiden juttujen ilmastoargumentoinnista. Puhe ilmastonmuutoksesta jakautuu kolmeen tarkastelukehykseen: poliittinen päätöksenteko, tekninen hallinta ja taloudellinen toiminta. Kehyksille on yhteistä pyrkimys ilmastonmuutoksen ”ratkaisemiseen”. Tällaisena lähes hegemonisena ilmastonmuutospuheena kehykset toistavat ilmastotieteen asettamia lähtökohtia. Lopuksi pohditaan, mitä muuta ilmastonmuutospuhe voisi olla ja olisiko vaihtoehtoisilla kehyksillä menestymisen mahdollisuuksia julkisuudessa.
Tilannetaju ja tahdikkuus oppilaiden yhteisöllisessä digitaalisessa työskentelyssä
Authors: Bilund Marja-Leena , Muinonen Mari , Sintonen Sara
Published: December 2017

Tässä artikkelissa käsitellään alakouluikäisten oppilaiden kokemuksia yhteisöllisestä digitaalisesta sisällöntuottamisesta osana kouluopetusta. Mobiiliteknologiaa hyödyntävät projektit on toteutettu eri luokilla kahdessa peräkkäisessä ikäryhmässä. Digitaalinen aika ja kulttuuri korostavat omaehtoista tuottamista sekä omaa ajattelua ja ilmaisua. Onkin hedelmällistä tarkastella, miten oppilaat työskentelevät digitaalisissa ympäristöissä ja millaisia piirteitä heidän kokemuksistaan nousee esiin erityisesti tilannetajun ja tahdikkuuden osalta. Tilannetajulla viitataan oppilaan tilanteessa olemiseen ja kykyyn tehdä tuotannollisia ratkaisuja, tahdikkuudella taas eri tekijöitä huomioonottavaan ja kunnioittavaan toimintaan. Laadullisen tutkimuksen aineistona ovat oppilaiden kirjoitelmat digitaalisista sisällöntuottamisen projekteista. Tutkimuksen sisällönanalyysi valaisee oppilaiden tilannetajun ja tahdikkuuden ilmenevän yhteisöllisyytenä ja yhteistoimintana, joustavuutena sekä neuvotteluna ja läsnäolona. Nämä näyttäytyvät erityisesti suhteessa toisiin oppijoihin, suhteessa tuotettavaan digitaaliseen sisältöön sekä sen tuottamiseen käytettävään teknologiaan. Tutkimukseen osallistuneet viides­ ja kuudesluokkalaiset oppilaat haluavat opiskella koulussa pienryhmissä vapaa­ajalta tuttua mobiiliteknologiaa hyödyntäen. Oppilaiden omaehtoinen teknologian ja mobiililaitteiden käyttö yhteisöllisissä projekteissa mahdollistaa tilannetajun ja tahdikkuuden käytännön harjoittamisen.
Venäjä, Ukraina ja sumea länsi: Banaali oksidentalismi Helsingin Sanomissa
Authors: Jouhki Jukka
Published: December 2017

Analysoin artikkelissani Helsingin Sanomien pääkirjoitusaukeaman tekstejä vuodelta 2014 ja selvitän, millaisen kuvan ne rakentavat länsimaista. Pohdin myös, millä tavalla Ukrainan kriisi ja Venäjän osallisuus siinä osaltaan vahvistavat näkemystä länsimaista kaikessa heterogeenisuudessaan yhtenäisenä toimijana. Artikkelini osoittaa, että maantieteellisestä laajuudestaan ja poliittisesta epäyhtenäisyydestään huolimatta (tai sen vuoksi) länsimaat on hyvä esimerkki Benedict Andersonin ja Michael Billigin kuvailemasta median, sananvalintojen ja pienten arkipäiväisten käytäntöjen avulla ylläpidetystä kuvitellusta yhteisöstä. Se on yhteisö, jonka olemassaololle on tärkeää, että siihen uskotaan ja sitä yhtenäisenä entiteettinä käsitteleviä narratiiveja toistetaan. Analyysini paljastaa myös, että Ukrainan kriisin käsittely pääkirjoituksissa luo osaltaan pohjaa oksidentalismille, länsiuskolle.  Pääkirjoituksissa länsimaat esitetään ”luonnollisena” ja yhtenäisenä kokonaisuutena, jonka jäseniä yhdistävät kulttuuriset, sosiaaliset ja geopoliittiset tekijät.
Aktiivinen yleisö?
Tutkimus yleisön asenteista sisällön tuottamista ja jakelua sekä verkossa osallistumista kohtaan
Authors: Matikainen Janne , Villi Mikko
Published: December 2017

Verkko ja sosiaalinen media ovat muuttaneet mediasisältöjen tuotantoon, jakeluun ja kuluttamiseen liittyviä asetelmia. Näiden muutosten myötä mediayleisöä on kuvattu entistä aktiivisemmaksi. Muutoksesta kertovat tutkimukset ja tilastot keskittyvät yleisesti tarkastelemaan verkon ja sosiaalisen median käyttötapoja ja yleisön toimintaa. Tässä artikkelissa näkökulmana on yleisön asenteiden tutkimus, eli miten yleisö arvottaa omaa rooliaan aktiivisina osallistujina. Tavoitteena on tarkastella erityisesti yleisön asennoitumista sisällön tuottamista ja jakelua kohtaan verkossa. Tutkimusaineistona on laaja survey-aineisto suomalaisista verkon käyttäjistä. Analyysimenetelmänä käytetään tilastollisia menetelmiä (faktorianalyysi, summamuuttajat ja ristiintaulukoinnit). Tulosten mukaan yleisö asennoituu varauksellisesti aktiiviseen osallistumiseen ja haluaa olla näkymättömissä. Tuloksia tulkitaan artikkelissa myös sosiaalisten representaatioiden kautta. Asenteiden perusteella muotoillaan kolme mediayleisöä kuvaavaa representaatiota: perinteisen mediayleisön, aktiivisen kansalaisen ja digieläjän representaatio. Tutkimuksen päällimmäisin havainto on, että asenteellisella tasolla yleisö suhtautuu itseensä perinteisenä mediayleisönä.
Enemmän kuin liikuntaa
Authors: Puustinen Liina , Rautaniemi Matti , Halonen Lauha
Published: December 2017

Maailmalla suositusta joogasta on myös Suomessa tullut muodikas harrastus 2000-luvun vaihteesta lähtien. Modernin joogan kehitys ja leviäminen liittyvät läheisesti individualistisen henkisyyden kasvuun länsimaissa. Modernia sitoutumatonta henkisyyttä toteutetaan usein kuluttamalla erilaisia tuotteita ja palveluja. Myös joogasta on tullut osa globaalia hyvinvointikulttuuria ja markkinataloutta. Artikkelissa tarkastellaan sitä, kuinka henkisyys ja kaupallisuus kietoutuvat yhteen esityksissä modernista joogasta. Aineisto koostuu seitsemästä suomalaisesta aikakauslehdestä kerätyistä artikkeleista, joita on tarkasteltu laadullisella lähiluennalla. Analyysi osoittaa, että vaikka henkisyys ja kaupallisuus ovat kiinteästi liitoksissa, ovat silti ulkonäkö, hyvinvointi ja terveys modernin joogan tärkeimpiä myyntivaltteja. Joogaa käsittelevästä aineistosta löytyy myös kulutuskulttuuria haastavia näkemyksiä, joskin ne ovat selvästi vähemmistössä.
Sanomalehdet uskonnollisen muutoksen edelläkävijöinä
Authors: Niemelä Kati
Published: December 2017

Artikkelissa tarkastellaan uskonnon näkyvyyttä ja sen muutosta pohjoismaisissa sanomalehdissä 1988, 1998 ja 2008. Analyysi pohjautuu 14 eri pohjoismaisessa sanomalehdessä julkaistuun, noin 5000 sanomalehtiartikkeliin, joita on tarkasteltu kvantitatiivisen sisällönerittelyn keinoin. Artikkeli linkittyy pohjoismaiseen tutkimushankkeeseen ”The role of religion in the public sphere” (Norel). Tulokset osoittavat viiden Pohjoismaan välillä niin huomattavia eroja kuin yhtäläisyyksiä. Luterilaista kirkkoa koskevat artikkelit ovat vähentyneet lähes kaikissa maissa, erityisen voimakkaasti Ruotsissa. Tutkimuksen perusteella Islanti ja Suomi ovat kuitenkin traditionaalisempia, ja luterilaisen kirkon näkyvyys lehdistössä on niissä suurempi kuin muissa Pohjoismaissa. Tanskassa, Ruotsissa ja Norjassa lehtien kuva uskonnosta on kirjavampi, ja erityisesti Tanskassa ja Ruotsissa luterilainen kirkko saa vain vähän palstatilaa lehdissä. Kokonaisuudessaan tutkimuksen tulokset antavat tukea uskonnollisen monimuotoisuuden vahvistuneelle asemalle ja näkyvyydelle sekä perinteisen uskonnollisuuden ja luterilaisen kirkon aseman heikentymiselle. Sanomalehdissä tämä muutos näkyy vielä korostetummin kuin esimerkiksi uskonnollisten yhteisöjen jäsentilastoissa.
Imperiumin järki: Financial Timesin poliittinen järjestys
Authors: Kantola Anu
Published: December 2017

Artikkelissa pohditaan uusia imperiumin ja imperialismin teorioita, erityisesti Michael Hardtin ja Antonio Negrin teesiä uudesta imperiumista ja sen valtajärjestelmästä, ja mietitään, miten niitä voitaisiin soveltaa globalisaation tuottamien kansainvälisten julkisten tilojen ymmärtämiseksi. Artikkelissa analysoidaan genealogisesti Financial Times -lehden vaaliuutisointia 26 maan kansallisissa parlamenttivaaleissa 2000–2005. FT:n tuottama poliittinen järjestys nähdään uuden imperiumin järkenä, jossa vaikuttavat edelleen myös edesmenneen britti-imperiumin poliittisen hallinnan käytännöt ja paradoksit. Artikkeli ehdottaakin, että kansainvälisiä julkisia tiloja voisi tutkia ja ymmärtää poliittisen hallinnan ja kurin tuottajina.
"Very irgent business matter"
"Nigerialaiskirjeet" osana digitaalista kulttuuria
Authors: Suominen Jaakko
Published: December 2017

Artikkelissa tutkin ”nigerialaiskirjeiden” nimellä tunnettuja petossähköposteja, joissa pyydetään vastaanottajalta apua rahansiirtojen tekemisessä yleensä Afrikasta Eurooppaan. Tutkimusaineistoni koostuu 57:stä syksyllä 2003, 72:sta syksyllä 2004 keräämästäni kirjeestä sekä vuoden 2005 lopulta tammikuuhun 2006 keräämästäni 43 kirjeen vertailuaineistosta. Artikkeli on kaksiosainen. Ensin analysoin viestien rakennetta ja sisältöä muun muassa kirjeissä mainittuihin tapahtumamaihin sekä käsittelen tutkimusaineistossa tapahtunutta muutosta. Tyyliltään ja rakenteeltaan kaikki viestit muistuttavat toisiaan, mutta esitän kaksi toisistaan poikkeavaa ”nigerialaiskirjeiden” perustyyppiä, bisneskirjeet ja konfliktikirjeet, jotka sijoittavat tapahtumansa Afrikan eri alueille ja eroavat toisistaan taustatarinoidensa perusteella. Artikkelin loppuosassa pohdin ”nigerialaiskirjeitä” alustavasti suhteessa kysymyksiin etnisyyden esittämisestä, lukemisesta ja tulkinnasta
"Kansalaisia varten"
Kuinka valtionhallinnon viestintää voisi arvioida?
Authors: Hakala Salli
Published: December 2017

Valtioneuvoston kanslian asettaman Valtionhallinnon viestintä 2007 -hankkeen tavoitteena oli selvittää valtionhallinnon ulkoisen viestinnän arviointiperusteita. Hankkeen tuotoksena syntyi viestinnän seuranta- ja arviointijärjestelmä, VISA. Artikkeli on yleiskatsaus hankkeen tuloksiin ja siitä nousseisiin kriittisiin kysymyksiin, jotka kohdistuvat valtionhallinnon viestinnän ja toiminnan arviointeihin. (Nieminen ym. 2005a; Nieminen ym. 2005b.) Yhteiskuntateoreettisena viitekehyksenä tutkimuksessa käytettiin Jürgen Habermasin julkisuusteoriaa (1961/2004) ja sen kritiikkiä sekä Hannah Arendtin käsitystä kommunikatiivisesta vallasta (Arendt 1958/2002). Habermasista poiketen valtiovallan julkisuutta tarkasteltiin erilaisten toimivien osajulkisuuksien kautta, jolloin on mielekkäämpi puhua John Deweyn (1927/2006) tapaan julkisesta toiminnasta. Artikkelissa kysytään onko markkinajulkisuuden ehdoilla toimivassa julkishallinnossa unohdettu viestinnän vaikutustutkimukset ja MCR:n kritiikki? Miten strateginen tehokkuusajattelu ja kommunikatiivinen toiminta ylipäänsä sopivat yhteen? Kun Suomessa on nyt siirrytty arviointiyhteiskuntaan, ketä julkisen toiminnan arviointi palvelee?
Max Weberin byrokratia ja kriisiviestintä
Suomen viranomaisten toiminta Aasian hyökyaaltokatastrofissa
Authors: Huhtala Hannele
Published: December 2017

Artikkelissa tarkastellaan viranomaisten toimintaa Max Weberin byrokratiamallin (1947; 1978) avulla, koska tämän mallin pohjalta useat julkisen sektorin organisaatiot yhä toimivat normaaliaikojen kriisitilanteissa. Aiempien kriisien tutkintaraporteissa byrokratian ongelmat ovat nousseet esiin tuloksista keskusteltaessa. Kuitenkaan sitä, miten ja mitkä byrokratian tendenssit aiheuttavat ongelmia kriisitilanteessa, ei ole tutkittu aiemmin paljoakaan. Artikkelissa analysoidaan uudelleen Tiedonkulku ja viestintä Aasian hyökyaaltokatastroﬁssa -tut-kimuksen haastattelu- ja kyselyaineistot, jotka käsittelevät tilannekuvaa, viestinnän johtamista ja sisäistä viestintää byrokratian näkökulmasta. Tulokset osoittavat, että byrokraattinen toimintamalli aiheutti monia ongelmia tsunamin hoidossa niin Suomessa kuin muissakin Pohjoismaissa. Suomessa ongelmat johtuivat erityisesti organisaation toiminnan auktorisoitumisesta, tämän auktoriteetin rakenteellistumisesta sekä hierarkiasta ja asemien eriarvoistumisesta. Ongelmia aiheuttivat myös erikoistuminen ja organisaation toiminnan virastoituminen. Johtopäätöksissä kyseenalaistetaan byrokraattisen mallin toimivuus sekä kysytään, olisiko aika jo organisoitua toisin.
Talouden selittäjät äänessä
Taloussanomalehtien pääkirjoitustoimittajien representaatioita sosiaalisesta roolistaan
Authors: Katajamäki Heli
Published: December 2017

Artikkelissa tarkastellaan taloussanomalehden pääkirjoitustoimittajan sosiaalista roolia, joka rakentuu pääkirjoitustekstien tuottamisen kautta. Roolin mukaisen toiminnan nähdään samanaikaisesti toteuttavan myös instituution päämääriä. Roolin rakentumista tarkastellaan diskurssianalyyttisesti analysoimalla Kauppalehden ja Taloussanomien pääkirjoitustoimittajien haastatteluja neljän eri diskurssin eli ideologia-, toimittajan identiteetti-, päämäärä- ja lukijan identiteettidiskurssin kautta. Ideologiadiskurssissa pääkirjoitustoimittajat rakentavat roolikseen terveen talouden puolestapuhujan, toimittajan identiteetiksi rakentuu kollektiivinen ja institutionaalinen kannanottaja, päämääräksi suhteessa lukijaan ennen kaikkea selittäjä ja lukijan identiteetiksi ajatteleva ja opastettava lukija. Diskursseissa tuotetaan kuvaa lukijoiden valistajasta, vaikka diskursiiviselle rakentamiselle tyypillisesti haastateltavat representoivat sivistyksellisen tehtävän olemassaolon ristiriitaisesti
Mediadiversiteetti ja mittaamisen politiikka
Authors: Karppinen Kari
Published: December 2017

Artikkelissa tarkastellaan mediadiversiteettiä moniselitteisenä ja erilaisiin poliittisiin tarkoituksiin muovailtavissa olevana käsitteenä. Vahvaa positiivista latausta kantavana ihanteena median monipuolisuudesta näyttää tulleen jonkinlainen symbolinen itseisarvo, jolla voi perustella vastakkaisia näkemyksiä viestinnän sääntelystä. Artikkelissa esitetään, että monipuolisuuden ihanteeseen helposti liitettävä arvoneutraalius on harhaanjohtavaa, sillä käsitteiden määrittelyssä, arvioinnissa ja mittaamisessa on aina kyse myös kriteerien valinnasta. Jos mediadiversiteetin ihanne empiiristen määritelmien seurauksena typistyy kuluttajan valinnanvapaudeksi erilaisten ohjelmatyyppien välillä, on sillä epäilemättä myös poliittisia seurauksia. Kriittisestä näkökulmasta tulisikin tunnistaa erilaisten arvioinnin käsitteiden moniselitteisyys ja sopimuksenvaraisuus sekä tarkastella niitä myös poliittisen hallinnan ja normatiivisen vallan välineinä
Mitä potilas voi tietää? Potilaan tiedollisiin oikeuksiin orientoituminen lääkärin vastaanotolla
Authors: Ijäs Taru , Ruusuvuori Johanna
Published: December 2017

Artikkelissa tarkastellaan lääkärin ja potilaan tiedollisten asemien rakentumista vastaanoton aloitusjaksossa eli käynnin syyn kertomisen ja vastaanottamisen vaiheessa. Tarkastelemme potilaiden kahta erilaista tapaa esittää diagnostinen arvelu osana käynnin syyn kuvausta. Vertaamme näiden tapojen seuraamuksellisuutta vuorovaikutukselle suhteessa käynnin syyn kuvauksen perustyyppiin, jossa potilas kertoo vain oireet. Tulokset osoittavat, että potilaiden vuorovaikutuksen käytänteet vastaanoton alussa ohjaavat sitä, milloin ja miten lääkärit nostavat potilaan tiedollisen aseman keskustelussa käsiteltäväksi ja miten he suhtautuvat potilaan oikeuteen hallita lääketieteellistä tietoa. Keskustelemme myös siitä, miten potilaat voivat osallistua vastaanoton tehtävän ja toimijoiden tiedollisten oikeuksien määrittelyyn. Tulokset avaavat mahdollisuuksia potilaan osallistumismahdollisuuksien muutoksia kartoittavalle jatkotutkimukselle. Tutkimuksen aineistona on 86 potilaan videoidut vastaanotot perusterveydenhuollosta. Metodina on keskustelunanalyysi.
Mediakaupungin viettelyn logiikka ja kairoottiset silmänräpäykset
Authors: Parviainen Jaana
Published: December 2017

Viestintä- ja mediateknologian korostunut merkitys kaupunkiympäristön rakentumisessa on herättänyt tutkijat pohtimaan, miten automatisoidut ja toimintaa ennakoivat järjestelmät kytkevät ihmiset – niin kuluttajina kuin kansalaisina – yhä tiiviimmin osaksi mediakaupunkia. Tässä artikkelissa tarkastelen erityisesti, kuinka kehollisuus on kytkeytynyt liikkumisen ja kinaestesian kautta kaupungin sosiotekniseen järjestelmään. Hyödynnän kehonfenomenologiaa, James Gibsonin ekologista psykologiaa ja viime vuosien kaupunkitutkimusta valottaakseni fyysiseen kaupunkitilaan teknologiavälitteisesti upotettujen palveluiden ja mainonnan viettelyn logiikkaa, joka pyrkii imaisemaan tilassa liikkujat erilaisiin sosiaalisiin tai pelillisiin tapahtumiin. Saadakseni otteen ihmisten affektiivisista sidoksista erilaisiin tuotteisiin, elämäntapoihin tai tapoihin käyttää teknologiaa pohdin erityisesti teknologista tiedostamatonta ja algoritmista valtaa kaupunkia jäsentävän sosioteknisen järjestelmän taustalla. Korostan myös ajan kokemuksen tärkeyttä, sillä kaupunkitilassa tiivistyvät tapahtumat pyrkivät pysäyttämään ajan lineaarisen ja kronologisen kulun kuluttamisen kairoottisiksi silmänräpäyksiksi. Analyysini kautta nostan esiin kysymyksen, onko ihmisillä todellisia mahdollisuuksia vaikuttaa kaupunkitilan teknologisoitumiskehitykseen ja sen aiheuttamiin taloudellisiin, poliittisiin ja sosiaalisiin seurauksiin elämässään.
Nuorten luovat mediakäytännöt kaupunkitilan heterotopioina
Authors: Kupiainen Reijo
Published: December 2017

Artikkelissa tarkastellaan kaupunkitilaa Michel de Certeaun taktiikka- ja Michel Foucault’n heterotopia-käsitteiden valossa. Näkökulma kohdistuu heterotopioiden luomiseen erilaisten luovien mediakäytäntöjen avulla, jotka ovat olennainen osa erityisesti nuorten elämismaailmaa. Nuoret luovat uusia julkisuuden alueita tekemällä videoita, valokuvaamalla, kirjoittamalla blogitekstejä tai harjoittamalla muita luovia mediakäytäntöjä. Mediatuotanto yhdistyy usein ruumiilliseen rytmiin ja liikkeeseen kaupungissa, kuten parkouriin, rulla- tai jopa lumilautailuun tai pelkkään kävelyyn ja oleskeluun. Nämä toiminnan muodot luovat nuorille omia paikkoja ja tiloja ja haastavat näkemään kaupunkia ja toimimaan kaupungissa uusilla tavoilla. Heterotopiat ymmärretään artikkelissa vaihtoehtoisina sosiaalisina järjestyksinä, jotka luovat moniulotteista mediakaupunkia, jossa fyysisen ja virtuaalisen rajat hämärtyvät. Kaupunkitila näyttäytyy moninaisena inhimllisen toiminnan ja vuorovaikutuksen alueena, jossa toiminnan luonne määrittää ja muokkaa tilaa. Luovissa mediakäytännöissä rakentuvat identiteetit ovat spatiaalisuuden muotoja, joista nuoret neuvottelevat suhteessa ympäristöön. Kaupunkitilassa toteutetut ja verkossa jaetut mediasisällöt tuottavat affiniteettitiloja, joilla on oma erityinen merkityksensä osana kaupunkitilaa ja kommunikaatiota.
Liikkeitä julkisessa kulkuvälineessä
Authors: Riikonen Taina
Published: December 2017

Artikkelissa tarkastellaan teoriakirjallisuuden ja suppean kenttätyöaineiston pohjalta Helsingissä liikennöivän matalalattiaraitiovaunun äänimaisemien ja matkustajien erilaisten kosketusrekisterien välisiä suhteita. Keskeisiä kysymyksiä ovat: Miten raitiovaunussa on sallittua koskea ventovierasta ihmistä suhteessa raitiovaunua paikkana rakentavaan hiljaisuuteen? Miten sallittu tai ei-sallittu kosketus julkisessa liikennevälineessä kytkeytyy ihmisten yhä laajenevaan henkilökohtaisen mediateknologian kosketusrepertuaariin? Teoreettisena kehyksenä käytetään filosofi Erin Manningin kirjoituksia kosketuksen politiikasta sekä liikkeen ja ruumiillisuuden kytköksistä. Tarkastelun perusteella helsinkiläiset raitiovaunut ovat eräänlaisia pidättyneiden esitysten paikkoja, joiden erityisluonne rakentuu vaunun liikkumisen ja pysähdysten dynamiikoissa sekä erilaisissa ruumiiden politiikoissa: kosketusten ja katseiden aavistuksissa ja väistämisissä, etäisyyksien ja läheisyyksien hengittävässä aaltoilussa. Matkan ajan matkustajat ovat toisilleen samanaikaisesti sekä mykkiä esiintyjiä että äänetöntä yleisöä liikkuvassa julkisessa tilassa.
Kolmikantaisten valmisteluryhmien julkisuussäännöt: tapaustutkimus Sosiaaliturvan uudistamiskomiteasta
Authors: Vesa Juho , Kananen Johannes
Published: December 2017

Poliittisissa instituutioissa on julkisuussääntöjä eli päättäjien keskinäisiä sääntöjä siitä, miten mediajulkisuudessa saa toimia. Tällaisia sääntöjä ei ole kuitenkaan aiemmin varsinaisesti tutkittu. Ei esimerkiksi tiedetä, miten vakiintuneita julkisuussäännöt ovat ja missä määrin ne todella selittävät julkisuudessa toimimista. Artikkelissa tutkimme empiirisesti, millaisia julkisuussääntöjä on kolmikantaisissa  valmistelutyöryhmissä, ja miten nämä säännöt vaikuttavat päätöksenteon läpinäkyvyyteen ja mediajulkisuudessa toimimiseen. Tutkimme tätä ensisijaisesti Sata-komitean (2007–2009) jäsenten haastattelujen avulla. Kolmikantaisissa valmisteluryhmissä on monia julkisuussääntöjä, jotka koskevat esimerkiksi keskustelujen ja asiakirjojen luottamuksellisuutta sekä omien tavoitteiden esittelemistä julkisuudessa.  Osa säännöistä koskee vain tietyssä roolissa toimivia henkilöitä.  Julkisuussäännöt vaikuttivat siihen, että Sata-komitean työhön kohdistui sanomalehdissä sen lopullisiin esityksiin nähden päinvastaisia odotuksia.  Julkisuussäännöt eivät kuitenkaan selitä kolmikantavalmistelijoiden toimintaa mediajulkisuudessa kovin vahvasti. Sääntöjen rikkominen on tyypillistä ja kaikki säännöt eivät ole täysin vakiintuneita.
Tiedon markkinoilla – pörssiyhtiön tuloksen hallintaa viestinnän keinoin
Authors: Kuronen Marja-Liisa
Published: December 2017

Pörssiyhtiöt suunnittelevat liiketoiminnan tulosta ja siitä tiedottamista tarkoituksena välittää positiivinen kuva yhtiön toiminnasta ja talousjohdon pätevyydestä. Ilmiö tunnetaan laskentatoimen alueella tuloksen hallintana (earnings management; earnings game). Aiempi tutkimus liiketaloustieteissä ja yritysviestinnän alueella on keskittynyt määrällisiin tutkimusmenetelmiin ja haastatteluihin. Tässä artikkelissa tutkitaan genreen perustuvin tekstianalyysin menetelmin tuloksenhallintaa suomalaisessa sijoittajaviestinnässä: miten ilmiö näkyy diskursiivisesti ja kielellisesti tilinpäätöstiedotteissa? Tutkimus tuo lisää tietoa tuloksenhallinnan viestinnällisistä keinoista ja ilmiön yhteiskunnallisesta merkityksestä ja osoittaa, että tiettyjen kielellisten ja rakenteellisten valintojen kautta taloushallinnon ja viestinnän ammattikäytännöt kohtaavat pörssitiedotteiden säännellyssä tekstilajissa. Samalla eri tekstilajien piirteet sekoittuvat niin, että pörssiyhtiöiden vertailu sijoituskohteen näkökulmasta tekstien pohjalta vaikeutuu. Tutkimusaineistona on Suomessa listattujen eri toimialojen yhtiöiden tilinpäätöstiedotteita keväältä 2006.
Jotakin uutta, jotakin vanhaa
Authors: Väliverronen Jari
Published: December 2017

Viestinnän tutkimuksessa kansalaismielipiteen selvittely mediasta ja journalismista ylipäätään on yleistä, mutta politiikan julkisuudessa kansalaisarvioita näistä kahdesta on tutkittu varsin vähän. Tässä artikkelissa perehdytään kansalaisten agendaan ja pyritään selvittämään, mitä piirteitä mediasta sekä journalismista pidetään hyvinä ja mitä pahoina. Lisäksi tarkastellaan, miten ihmisten suhtautuminen niihin on viime vuosikymmeninä muuttunut. Asiaa tutkitaan vaalirahakohun aikana kerätyillä aineistoilla (kaksi survey-kyselyä, kaksi laajaa internetin keskustelupalsta-aineistoa ja 23 kansalaisen kohusta kirjoittamat päiväkirjat), joita analysoidaan sekä määrällisesti että laadullisesti. Mielipiteiden tarkastelu osoittaa, että kansalaisten suhtautuminen mediaan ja journalismiin vaalirahakohussa on kahtalaista. Yhtäältä paljastusjuttuja kehutaan avoimuuden lisäämisestä, ja median entistä aktiivisempi sekä poliitikkoja haastava ote on muuttunut aiempia tutkimuksia hyväksytymmäksi. Toisaalta journalistien ja vaalirahauutisoinnin nähdään muuttuneen liian henkilöönkäyviksi ja unohtaneen journalismin perinteiset hyveet kuten tasapuolisuuden.
”Onpas fiksuja lukijoita!”
Authors: Ahva Laura , Heikkilä Heikki , Siljamäki Jaana , Valtonen Sanna
Published: December 2017

Yleisön kriittinen palaute on journalismissa toivottua periaatteessa mutta ei suinkaan aina käytännössä. Toimitusten viileän suhtautumisen taustalla on halu vaalia riippumattomuutta, mutta tämän lisäksi kyse on journalismikritiikkiä koskevasta kommunikaatio­ongelmasta. Siinä kritiikin esittäjillä (yleisöllä) on vaikeuksia muotoilla omaa kantaansa selkeästi ja rakentavasti. Vastaavasti kritiikin vastaanottajilla (toimittajilla) on hankaluuksia ymmärtää ja ottaa vastaan saamaansa kritiikkiä. Avaamme artikkelissa tämän ongelman molempia puolia erittelemällä yleisön journalismikritiikkiä kolmella tasolla: journalismin normien, (sanomalehti)journalismin uutiskäytäntöjen sekä journalismin rakenteiden näkökulmasta. Tarkastelun taustalla on laaja yleisötutkimushanke, jonka yhteydessä on järjestetty muun muassa lukijaryhmien ja toimittajien tapaamisia. Artikkelissa selvennetään kritiikin eri tasoille liittyviä argumentteja ja pohditaan, miten tämä kritiikki voitaisiin ottaa paremmin huomioon journalismissa. Normien ja käytäntöjen tasolla liikkuva lukijapalaute otetaan toimituksissa vastaan hyväksyvästi, koska siinä lukijat arvioivat journalismia ammattikulttuurin sisältä. Sen sijaan lukijoiden esittämä rakenteellinen kritiikki tulee useimmiten toimituksissa torjutuksi, koska tällöin journalismi asettuu osaksi yhteiskunnan valtarakenteita.
Sosiaalinen kuratointi verkossa
Authors: Villi Mikko
Published: December 2017

Artikkelin aiheena on yleisön rooli mediayhtiöitten tuottamien sisältöjen valikoijana ja jakelijana. Verkkoympäristö ja sosiaalisen median työkalut mahdollistavat sen, että yleisö pystyy helposti ja vaivattomasti – esimerkiksi linkkaamalla, twiittaamalla tai suosittelemalla – kertomaan tutuilleen tai seuraajilleen mielenkiintoisina ja merkityksellisinä pitämistään mediasisällöistä. Tästä toiminnasta käytetään käsitettä sosiaalinen kuratointi. Artikkelissa otetaan sosiaalinen kuratointi käsitteellisesti haltuun yleisö­ ja kulutustutkimuksen kontekstissa. Lisäksi selvitetään, millainen merkitys sosiaalisella kuratoinnilla on osallistavassa yleisöydessä. Teoreettisen osan tukena hyödynnetään suomalaisessa sanomalehdessä tehtyä haastattelututkimusta, jonka tulosten perusteella voi todeta, että yleisön harjoittamalla kuratoinnilla on lehden kannalta tärkeä rooli sisältöjen kulutuksessa sekä myös yleisön kiinnostusten ja agendan luotauksessa. Keskeinen johtopäätös artikkelissa on, että sisällöntuotanto ei ole hyödyllisin näkökulma ymmärtää yleisön roolia osallistavan yleisöyden leimaamassa mediaekosysteemissä, vaan muut osallistumisen muodot – sosiaalinen kuratointi kenties tärkeimpänä – ovat olennaisempia mediayhtiöille.
Kykenevä kansalainen ja sivistyvä ihminen
Authors: Ripatti-Torniainen Leena
Published: December 2017

Tarkastelen artikkelissa yhdysvaltalaisen public journalismin varhaisvuosien teksteihin sisältyvää kansalaisihannetta ja osoitan, että public journalismin kehitysvaiheeseen sisältyneet ihanteet ihmisen julkisuussuhteesta, ihmistenvälisyydestä ja julkisen kansalaistoiminnan merkityksistä muistuttavat olennaisesti eurooppalaista sivistysihannetta. Esitän, että keskeinen läheisyyttä selittävä tekijä on public journalismia linjanneiden kirjoittajien käsitys yksilölle kuuluvasta tehtävästä osallistua aikansa keskeisiä kysymyksiä koskevaan julkiseen keskusteluun. Toinen keskeinen tekijä on kirjoittajien käsitys kulttuurista, joka takaa mahdollisuuden ja juurruttaa ihmisyksilöihin halun orientoitua yksityisyydestä yhteisiä asioita kohti. Erittelen artikkelissa, miten public journalismin keskeisen innoittajan ja teoreettisen lähteen, John Deweyn, käsitys julkisesta kansalaistoiminnasta liittyy sivistystraditioon. Tutkimus perustuu public journalismin keskeisimmän kehittäjäparin, Jay Rosenin ja Davis Merrittin 1990-luvun alkupuolella kirjoittamien tekstien aatehistoriallista otetta hyödyntävään analyysiin. Artikkelin toisessa osassa tarkastelen public journalismin kontekstointia ja soveltamista 1990-luvun Suomessa, jossa yhdysvaltalaisreformin läheisyys sivistysihanteeseen jäi artikuloimatta. Esitän, että public journalismin sivistyksellisiä piirteitä kannattaa kehittää Suomessa nyt, kun kärjistynyt poliittinen retoriikka on ajankohtaistanut sivistyksellisen ihanteen toisia ihmisiä kunnioittavasta ja käsityksiä avartavasta keskustelusta.
”Ei havaittavaa haittaa…” – Tshernobylin ydinvoimala­onnettomuuden tiedottamisen politisoituminen Suomessa
Authors: Rautio Pekka
Published: December 2017

Tshernobylin ydinvoimalaonnettomuus vuonna 1986 oli haastava kriisi hallittavaksi Suomelle, sillä maalla oli onnettomuuden tapahtumahetkellä poliittisesti virittyneitä kytköksiä neuvostoliittolaiseen ydinvoimateknologiaan. Tämä edellytti tapahtuman käsittelyssä ja tiedottamisessa ulkopoliittista herkkyyttä. Tosin reagointi Tshernobylin tapaukseen ei ollut ongelmatonta muuallakaan Euroopassa onnettomuuden totaalisesta yllätyksellisyydestä johtuen. Valmistautuminen tapahtumien käsittelyyn oli kokonaisuudessaan puutteellista ja radioaktiivisen laskeuman seurauksena Eurooppaan iski informaatiokatastrofi. Suomessa viranomaiset yrittivät luovia tapahtuneesta mahdollisimman huomiota herättämättömällä tavalla, mikä aiheutti eurooppalaisella media-agendalla syytöksiä suomalaisen tiedotuspolitiikan jähmeydestä. Aikaisemmin Tshernobylin ydinvoimalaonnettomuuden kriisiviestintää on tutkittu Suomessa erityisesti valtion keskushallinnon ja paikallishallinnon tiedottamisen näkökulmista sekä Suomen ulkopuolella Euroopan eri maiden perspektiivistä. Tässä artikkelissa tarkastellaan, mitkä taustatekijät vaikuttivat Tshernobylin onnettomuuden jälkeiseen viranomaistiedottamiseen Suomessa. Tapahtumien kulkua kuvaillaan artikkelissa tiedottamisen politisoitumisena, ilmiönä, jossa onnettomuudesta ei ilmoitettu aiheutuvan kansalaisille havaittavaa haittaa.
Matkapuhelinsäteily mediassa – Terveysriskikeskustelun kehysanalyysi
Authors: Rönkä Anu-Liisa
Published: December 2017

Artikkelissa analysoidaan suomalaista julkista keskustelua matkapuhelinsäteilyn mahdollisista terveysriskeistä. Aineistona ovat Aamulehden, Helsingin Sanomien ja Iltalehden vuosina 2000–2007 julkaisemat tekstit, jotka käsittelevät matkapuhelinsäteilyn mahdollisia haitallisia terveysvaikutuksia. Analyysin taustalla vaikuttavat ympäristösosiologinen näkökulma ja riskiyhteiskuntakeskustelu. Näistä lähtökohdista aineistosta määritellään kehysanalyysin avulla kolme matkapuhelinsäteilykeskustelua jäsentävää kehystä: riskin kehys, hallinnan kehys ja mitätöinnin kehys. Riskin kehyksessä matkapuhelinsäteily nähdään todellisena uhkana ihmisen terveydelle ja hyvinvoinnille. Hallinnan kehyksessä matkapuhelinsäteilyn mahdolliset haitalliset vaikutukset hahmottuvat teoreettiseksi tutkimusongelmaksi, jolla ei ole välitöntä yhteyttä arkitodellisuuteen eikä ihmisten terveyteen. Mitätöinnin kehyksessä matkapuhelinsäteilyn mahdolliset terveysriskit esitetään turhana tai suorastaan naurettavana huolenaiheena. Suomalaista matkapuhelinsäteilykeskustelua dominoi hallinnan kehys, joka istuu hyvin suomalaiseen teknologiamyönteiseen kulttuuriin.
Rakastamisen vaikeudesta
Authors: Nikunen Kaarina
Published: December 2017

Artikkelissa tarkastellaan Jos Rakastat -elokuvan herättämää keskustelua internetin YouTube-sivustolla sekä maahanmuuttoa vastustavalla Homma-forumilla. Monikulttuurisuutta, rotua ja rasismia käsittelevät internetkeskustelut kytkeytyvät Suomessa käytävään ajankohtaiseen maahanmuuttokeskusteluun. Tapaus ilmentää mediakulttuurin intermediaalista kiertoa ja keskustelukulttuurin uusia paikkoja. Artikkelissa tarkastellaan Sara Ahmedin kirjoituksiin nojautuen erityisesti sitä, millaisia tunteita keskustelusta on luettavissa; miten tunteita esitetään ja miten tunteet kytkeytyvät tiettyihin teemoihin ja kulttuuriseen kontekstiin. Tutkimus kertoo muuttoliikkeen ja muuttuvan maailman herättämistä peloista ja ennen kaikkea siitä, miten rotuajattelu on yhteydessä näihin pelkoihin. Keskustelut tuovat esiin myös maahanmuuttokysymyksen sukupuolittuneisuuden: muutoksen uhkakuvia esittävät ennen kaikkea miehiksi identifioituvat keskustelijat, joiden silmissä monikulttuurisuutta kannattavat naiset rapauttavat (idealisoitua) suomalaista kulttuuria.
Journalistiprofessio ja yhteiskunnan itsepuolustus
Authors: Pietilä Kauko
Published: December 2017

Tässä artikkelissa professionaalisuus nähdään osana yhteiskunnan itsepuolustusta (Karl Polanyi), joka koettaa rajoittaa yhteiskunnallisen elämän organisointia markkinoiden perustalle. Tämä vastarinta alkoi luhistua viimeistään 1980-luvulta alkaen, mikä on merkinnyt professioiksi muodostuneiden ammattien, niiden joukossa myös journalismin, deprofessionaalistumista. Tämän prosessin tuloksena journalismista uhkaa tulla anakronismi, aikaansa sopimaton ilmiö. Osoituksena tästä journalismi on vaikeuksissa, ei vain professiona vaan myös liiketoimena. Professionalismin luhistumisen yhtenä seurauksena on ammattikunnan jakautuminen ylemmäksi ja alemmaksi kerrokseksi. Intressi journalismin re-professionalisoimiseksi näyttää nousevan hiukan yllättäen pikemminkin ylemmän kuin alemman kerroksen käsityksistä ja tavoitteista. Näistä aineksista voisi olla mahdollista jalostaa uuden professionaalistumisen opilliseksi perustaksi ajatustapa, joka ymmärtää journalismin tiedonvälityksen asemesta yhteiskunnallistumiseksi.
Verkkokeskustelijoiden arviot journalistisesta mediasta demokratiateorioiden valossa
Authors: Vesa Juho
Published: December 2017

Journalistisen median ja demokratian suhdetta käsittelevässä tutkimuksessa kansalaisten mielipiteet mediasta usein sivuutetaan. Tässä artikkelissa pyrin luomaan työkaluja kansalaisten media-arvioiden huomioimiseen jäsentämällä niitä normatiivisten demokratianäkemysten avulla. Muodostan jäsennyksen analysoimalla kahta Ilta-Sanomien internet-sivuilla vuonna 2007 käytyä verkkokeskustelua demokratiateorioiden näkökulmasta. Löydän verkko-keskusteluista kahdeksan median arviointikriteeriä, joilla on vastineensa demokratiateoreettisessa kirjallisuudessa. Keskustelijoiden tapa arvioida mediaa tulee lähelle eliittidemokratiaa ja deliberatiivista demokratiaa, kun taas osallistuvaan demokratianäkemykseen kytkeytyviä arviointikriteereitä käytetään keskusteluissa vähemmän. Tulokset myös täydentävät aiemmassa tutkimuksessa saatua kuvaa suomalaisten media-arvioista.
Politiikan julkisuus viestinten välissä
Authors: Herkman Juha
Published: December 2017

Politiikan viestinnän tutkimusta on vaivannut kaksi vinoutumaa: politiikan rationaalisuuden korostaminen ja painottuminen niin sanotun laatumedian analyysiin. Artikkeli haastaa nämä vinoutumat intermediaalisuuden käsitteen avulla. Analysoin empiirisesti politiikan julkisuuden intermediaalisuutta vuoden 2006 presidentinvaaleissa. Aineistoina ovat Suomen Gallupin tekemät äänestäjäkyselyt, ehdokkaiden, kampanjatyöntekijöiden ja median edustajien teemahaastattelut sekä media-analyysit. Aineistojen avulla etsitään vastauksia kysymyksiin: minkälainen rooli eri viestimillä oli vaaleissa äänestäjien, kampanjoiden ja vaalijulkisuuden kokonaisuuden kannalta ja miten eri viestimet suhteutuivat toisiinsa? Analyysi osoittaa, että käsitys politiikasta ja ehdokkaista rakentuu monipuolisessa intermediaalisessa prosessissa, joka ei palaudu yhteen viestintävälineeseen tai genreen. Vuoden 2006 presidentinvaaleissa televisiolla oli keskeinen rooli, mutta sen valta-asema politiikan julkisuuden vaikutusvaltaisimpana viestintävälineenä alkoi kyseenalaistua nuorempien äänestäjien keskuudessa ja monikanavaympäristössä. Intermediaalisuuden analyysi nostaa esille äänestäjä- ja mediasukupolvien väliset erot ja legitimiteettiongelman, joka korostuu politiikan journalismin ja poliitikkojen auktoriteettien vastakkainasettelussa. Politiikan julkisuus kaipaa dialogisempaa viestintää, missä mediagenrejen monipuolisempi huomioon ottaminen ja vuorovaikutteisten verkkoviestinten käyttö voivat olla avuksi.
Töistä kotiin – media kodin ja työpaikan välisen rajanvedon välineenä
Authors: Peteri Virve
Published: December 2017

Uusien teknologioiden kyky tuottaa uudenlaisia ”siltoja” kodin ja ansiotyön välille on ollut julkisuudessa runsaasti esillä, mutta median rooli rajanvedon välineenä on jäänyt vaille huomiota. Artikkelissa analysoidaan haastatteluaineiston avulla sitä, miten korkeasti koulutetut ja asiantuntijatehtävissä toimivat ihmiset kertovat tuottavansa median avulla rajanvetoa ansiotöiden ja vapaa-ajan välille. Tutkimusta varten on haastateltu 39 ihmistä kolmessa eri kaupungissa Suomessa. Jokainen haastateltavista kertoi kotona tehtävien ansiotöiden tai työväsymyksen määrittelevän vapaa-ajan mediavalintojaan. Artikkelissa kiinnostuksen kohteena ovat mediaan liittyvät käytännöt, joiden avulla haastateltavat kertovat ja tulkitsevat tuottavansa vapaa-ajasta ja kotielämästä erilaista työelämään nähden. Mielenkiinnon kohteena on myös se, minkälaisten kielellisten keinojen avulla erilaisille median muodoille tuotetaan omanlaisensa identiteetti niiden toimiessa vapaan ja työn välisen rajanvedon välineinä. Lisäksi artikkelissa analysoidaan minkälaisen subjektiuden haastateltavat tulevat rakentaneeksi itselleen kuvatessaan erilaisia rajanvetoon liittyviä käytäntöjä. Analyysimenetelmänä sovelletaan diskurssianalyysiä. Analyysissä syntyneitä havaintoja syvennetään erityisesti kulutussosiologisen tutkimuksen sekä rajanvetotyön käsitteen avulla.
Kollektiivisen trauman julkinen työstäminen: Tampere 1918
Authors: Kantola Anu
Published: December 2017

Monissa maissa on käynnistynyt 1990-luvulta lähtien yhteiskunnallisia kriisejä ja kollektiivisia traumoja työstäviä prosesseja. Artikkeli tarkastelee mikä julkisuuden ja medioiden rooli voisi olla kollektiivisen trauman työstämisessä. Artikkeli esittelee kansainvälistä keskustelua kollektiivisten traumojen työstämisestä ja tarkastelee erityisesti Suomen vuoden 1918 sisällissodan työstämistä vuonna 2008 Tampereella. Museokeskus Vapriikin näyttelyssä ja keväällä 2008 Tampereella järjestetyssä katudraamassa käytiin läpi Tampereen taistelujen viimeisiä vaiheita niiden tapahtumapaikalla. Näihin tapahtumiin on liittynyt myös verkon käyttö: aineistojen esittely, muistojen kerääminen ja keskustelu. Artikkelissa todetaan, että kollektiivisten traumojen työstäminen on monipolvinen ja mutkikas prosessi eikä poppakonsti yhteiskunnallisten ongelmien ratkaisemiseksi. Siitä huolimatta vuoden 1918 tapahtumien julkisessa muistelussa vuonna 2008 on useita piirteitä, jotka näyttävät toimivilta traumateorian näkökulmasta ja pyrkivät stereotypioiden, viholliskuvien ja siirtotaakkojen purkamiseen. Julkisuudella on ollut näissä prosesseissa monia rooleja.
Lippmann vai Dewey? Demokratia, poliittinen kulttuuri ja julkisuus
Authors: Malmberg Tarmo
Published: December 2017

Walter Lippmannin ja John Deweyn välinen yleistä mielipidettä ja julkisuutta koskenut sananvaihto 1920-luvulla on muodostunut poliittisen viestinnän tutkimuksen maamerkiksi. 1980- ja 1990-luvulla, eritoten James W. Careyn vaikutuksesta, keskustelun osapuoliin alettiin suhtautua mustavalkoisesti: Lippmann nähtiin antidemokraattina ja Dewey demokraattina. Artikkelin tarkoituksena on korjata tätä näköharhaa. Lippmannin käsitys demokratiasta noudattaa Yhdysvaltain perinteessä federalistista ja Deweyn antifederalistista näkemystä. Lippmannin käsitys poliittisesta kulttuurista nojaa antiikin roomalaiseen ja Deweyn kreikkalaiseen kansalaisihanteeseen. Journalismin ja julkisuuden roolin Lippmann ja Dewey näkevät pääosin identtisesti. Molemmat korostavat joukkoviestinnän tärkeyttä yhteiskunnan tekemisessä näkyväksi ihmisille. Ainoa huomattava ero koskee lehdistön keskustelevaa luonnetta; Lippmannille se ei ole tärkeä, Deweylle on. Lopuksi tarkastellaan Lippmannin ja Deweyn välisen kysymyksenasettelun kestoluonnetta vertaamalla sitä yhtäältä Jürgen Habermasin ja Niklas Luhmannin erimielisyyteen yleisen mielipiteen funktiosta 1960-luvulla, toisaalta poliittisen viestinnän tutkimuksen kolmeen nykyiseen päävaihtoehtoon.
Viihteellistetty politiikka
Authors: Anttila Anu-Hanna , Kauranen Ralf , Rantanen Pekka
Published: December 2017

Politiikan viihteellistymistä on pidetty jälkimodernina ilmiönä, joka liittyy toisen maailmansodan jälkeiseen mediaan ja etenkin televisioon. Viihteellistymisen on esitetty pilaavan politiikan siirtämällä fokuksen asioista henkilöihin, tunteisiin ja hömppään. Ilmiö on yhdistetty myös jälkimoderneihin identiteetin ja kansalaisuuden rakentumisen muotoihin. Artikkelissamme osoitamme edellä kuvatun näkemyksen politiikan viihteellistymisestä historiattomaksi. Osoitamme 1900-luvun alun suomalaisten sosialistien poliittista toimintaa koskevan tapaustutkimuksen avulla, että viihteen ja politiikan yhtymäkohtia on ollut runsaasti jo tuolloin. Analysoimme sosialistisen politiikan viihteellisyyttä pilalehti Kurikan (1904–1906) ja Ihanneliiton toiminnan (1903–1912) sekä erilaisten sosialististen julkaisujen ja toimintamuotojen avulla. Esitämme havaintonamme, että vaikka sosialistit suhtautuivat varauksellisesti ”ajanvietteeksi” tai ”kaupalliseksi” määritettyyn viihteeseen, sen elementtejä hyödynnettiin tietoisesti ja monin eri tavoin poliittisessa toiminnassa. Analyysimme perusteella politiikkaa on viihteellistetty jo sata vuotta sitten. Politiikan viihteellistämisellä on ollut useita erilaisia funktioita: viihteellä pyrittiin kasvattamaan sosialistien kannattajakuntaa, vahvistamaan sitoutumisastetta sekä tekemään tutuksi järjestäytyneen toiminnan periaatteita ja sosialismin aatetta.
"Homo-Marskin" päivät mediamyrskyn silmässä
Authors: Karkulehto Sanna
Published: December 2017

Nukkeanimaatio Uralin perhonen nostatti kevättalvella 2008 Suomessa kiihkeän mediamyrskyn. Katariina Lillqvistin ohjaama animaatio kertoo ”suurimmaksi suomalaiseksi” valitusta Carl Gustaf Emil Mannerheimista selvästi kansallisista suurmieskertomuksista poikkeavan tarinan. Se esittelee aktiivisesti vuoden 1918 sisällissodan punaisten teloituksiin osallistuvan marsalkka Mannerheimin. Elokuvassa annetaan myös ymmärtää, että Mannerheimilla olisi ollut homoseksuaalinen suhde ”Uralin perhoseksi” nimetyn kirgisialaisen palvelijansa kanssa. Lisäksi Uralin perhosessa sivutaan transvestisuutta Mannerheimin pukeutuessa siinä purppuranpunaiseen korsettiin. 

Artikkelissa tarkastellaan, miten Uralin perhosen mediavastaanotossa kirjoitettiin ja puhuttiin seksuaalisuudesta ja miten seksuaalisuuden merkityksistä neuvoteltiin Suomen mediassa Uralin perhosen vastaanoton sekä siihen sidoksissa olevan Mannerheimin henkilökuvan kautta. Artikkelin aineisto koostuu yhteensä neljästäkymmenestä suomalaisten sanoma- ja iltapäivälehtien internetissä julkaisemasta uutisesta, artikkelista ja arvostelusta, muista internetissä julkaistuista teksteistä sekä Yleisradion TV 1:ssä esitetystä A-talk-keskusteluohjelmasta. Uralin perhosen vastaanoton tutkimuksen lisäksi artikkelissa esitellään sitä edeltäneitä ja sille rinnasteisia taiteen mediakohuja ja kulttuurisotia. Uralin perhosta ja sen vastaanottoa tarkastellaan osana laajempaa kulttuurisotien jatkumoa, jossa on käyty jatkuvaa neuvottelua taiteen sananvapaudesta sekä taiteen ja kulttuurin sensuroimisesta.

Uralin perhosta paheksuttiin mediassa voimakkain ja tuomitsevin äänenpainoin. Etenkin siinä kuvatusta normienvastaisesta seksuaalisuudesta kirjoitettiin provokatiivisesti ja provosoituneesti. Marskin päivät mediamyrskyn silmässä osoittavat, että suomalainen sotasankaruus, kansallishistoria ja kansallisuus näyttäytyvät monissa yhteyksissä edelleen muuttumattomina, järkkymättömästi pyhinä ja jalustalle asetettuina ihannekuvina. Taiteen tai sen esittelemien normienvastaisten seksuaalisuuksien ei sovi niitä horjuttaa. Toisaalta kulttuurisotien kontekstissa Marskia koskevaa mediamyrskyä voidaan lukea myös seksuaalisuuden kulttuurisia merkityksiä ja rajoja koettelevana ilmiönä.
Kielen rakennustelineillä: kielellisen ja yhteiskunnallisen käänteen merkitys
Authors: Kuortti Joel , Mäntynen Anne , Pietikäinen Sari
Published: December 2017

Kielellinen käänne on ihmis- ja yhteiskuntatieteissä usein käytetty käsite. Harvoin sitä kuitenkaan määritellään tai pohditaan sen enempää. Sosiaalisen konstruktionismin viitekehykseen perustuva kielellinen käänne sekä kuvaa, muokkaa että rakentaa niin teorian kuin käytännönkin tasolla kielen yhteiskunnallistumista ja yhteiskunnan kielellistymistä. Kirjoituksessa kartoitetaan käsitteen historiallista syntyä, sen merkitystä suomalaisessa yhteiskunnallisessa ja humanistisessa tutkimuksessa sekä ongelmia, joita käsitteen soveltamisessa voidaan nähdä, ja mahdollisuuksia, joita se tarjoaa. Näkemyksemme mukaan kieli voidaan ajatella resurssina, joka suhteutuu makrorakenteisin, ja tutkija voi tietyn tilanteen kielenkäyttöä yksityiskohtaisesti tarkastelemalla tutkia niin kielenkäytön mikrotasoa kuin myös ympäröivän yhteiskunnan makrotasoa. Tutkimuksessa tämä yksityiskohtainen analyysi avaa näkökulman, jonka avulla voidaan pohtia, kuvata ja teoretisoida kielten huokoisia eroja ja rajoja, kielenkäyttäjän toimintaa ja valintoja, kielen kantamia valtarakenteita sekä kielenkäytön ja ympäröivän yhteiskunnan suhdetta. Kielen resurssiluonne mahdollistaa sen, että erilaiset humanistiset ja yhteiskuntatieteelliset tutkimusalat voivat todellisesti hyödyttää ja hyödyntää toisiaan.
Marxismin ja kulttuurintutkimuksen välissä: Ilkka Heiskanen mediatutkimuksen kahdeksankymmenluvulla
Authors: Malmberg Tarmo
Published: December 2017

Ilkka Heiskasen vuosina 1981–1991 julkaisema viiden artikkelin sarja on yksi suomalaisen mediatutkimuksen parhaita saavutuksia, joka on jäänyt vähälle huomiolle. Heiskanen esittää siinä pluralistisen ja kompleksisen metodologian ohjelman, jota hän soveltaa 1900-luvun suomalaisen joukkoviestinnän, erityisesti yleisradion kehityksen selittämiseen. Ohjelmalla on kolme puolta, joita vastaavat selityksen kolme kohdetta: joukkoviestinnän makrotaso, (yleisradio suhteessa suomalaiseen yhteiskuntaan ja kulttuuriteollisuuteen), mikrotaso (televisionkatsomisen psykoanalyysi) ja mesotaso (televisiossa esitettyjen elokuvien suosion määräytyminen). Ratkaisu on lähellä Frankfurtin koulukunnan kolmatta sukupolvea ja Grenoblen koulukuntaa. Heiskanen täyttikin 1980-luvun suomalaisessa mediatutkimuksessa sitä aukkoa, jonka kultuurimarxismin puuttuminen Suomesta synnytti.
Naistenlehtien keskinäiset erot ja samankaltaisuudet
Authors: Töyry Maija
Published: December 2017

Artikkelissa tutkitaan naistenlehtien lajityyppisyyttä, eroja ja samankaltaisuuksia. Naistenlehdillä on tunnistettavia lajityyppisiä ominaisuuksia ja samalla jokainen lehti on ainutkertainen konsepti. Naistenlehtien suomalainen historia alkoi omakustanteista 1700-luvulla ja jatkui järjestölehdissä 1800-luvun lopulta naisten hakiessa poliittisia oikeuksia. Naisten kuluttajalehdet alkoivat menestyä vasta 1920-luvulta alkaen samaa tahtia kuin suomalaisistakin naisista tuli kuluttajia.

Naistenlehdet ovat keskeinen sukupuolisopimuksen neuvottelujen kenttä. Naistenlehdissä tunnistetaan, tuotetaan, vahvistetaan ja puretaan sukupuolieroa. Jokainen naistenlehti pyrkii lukijasopimuksiin omalla tavallaan ja painottaa siksi sukupuolisopimuksen neuvotteluissa sen ehtoihin sopeutumista tai niistä neuvottelua oman konseptinsa mukaisesti.