bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
Karbonátos szoloncsák szikes főbb tulajdonságainak változása gipsszel történő javítás hatására 33 éves tartamkísérletben
Authors: Harmati István
Published: July 2004

A karbonátos szoloncsák szikesek megjavíthatóságának tanulmányozása céljából a Duna-völgy É-i felében lévo Szunyogpusztai Szikjavítási Telepünkön 33 éven át vizsgáltuk az 50 % CaSO4×2H2O-t tartalmazó gipsziszap növekedo adagjainak (20, 40 és 80 t/ha) talajjavító hatását. (A kísérlet elso 11 évében, Herke irányítása alatt elért eredményeket, könyvében ismertette (Herke, 1983). A kísérlet erosen meszes, homokos vályog összetételu, 65-75 cm szelvényvastagságú talajára a gipsziszapot a természetes gyep feltörése után 2/3 + 1/3 arányban megosztva, a kísérlet 1. és 4. évében szórtuk ki. A kísérletben szántóföldi növényeket termesztettünk, melyeket évente mutrágyázásban (50-90 kg N/ha + 60 kg P2O5/ha)és 3 esetben istállótrágyázásban (19,  19  és 32 t/ha) részesítettük. A 6 alkalommal végzett talajvizsgálatok eredményei alapján a következo megállapítások tehetok. A rendszeresen végzett, 18-20 cm mélységu talajmuvelés hatására a talaj megváltozott vízháztartása, nedvességdinamikája révén gipszezés nélkül is fokozatos és jelentos mértéku javulás következett be, elsosorban a muvelt talajrétegben. Különösen a sótartalom csökkenése volt nagyarányú. A gipsziszap adagjától függo mértéku és mélységu talajjavulást okozott, melyet a rendszeres talajmuvelés igen jelentosen elosegített. A javulás folyamata gipszezést követoen igen gyors volt, mely az évek során egyre jobban lelassulva, a gipszadagoktól függo ideig továbbfolytatódott. A 40, foként a 80 t/ha gipsziszapot kapott talajban a javulás még a 16. év után is folytatódott, foként az addig kevésbé megjavult mélyebben lévo talajrétegekben. Csak a 25-28 cm vastagságú talajréteg teljes megjavítására, a Herke-féle Na-érték alapján számított gipszadag (80 t/ha gipsziszap = 40 t/ha gipsz) idézett elo olyan mértéku talajjavulást, amely lehetové tette a szántóföldi növények eredményes termesztését. A javulás mértéke, a talajmuvelésnek köszönhetoen, a számítottnál sokkal nagyobb volt. A kísérlet 21. évében a talaj szelvényének pH-ja 8,11-8,82-re, szódában kifejezett lúgossága 0,02-0,13-ra, a Herke-féle Na-értéke 1,49-1,72 me/100 g-ra csökkent, míg a 20 órás kapilláris vízemelés nulláról 391-180 mm-re nott. A szántóföldi növények termése döntoen a talaj javulásának mértéke szerint alakult, tehát a gipszadagok növekedésével és az évek elorehaladtával nott, melyhez az agrotechnika színvonalának javulása is jelentosen hozzájárult. A 80 t/ha gipsziszappal javított talajon - az elso évek kivételével - a jó talajokon szokásos terméseredményeket értük el. A 33 éven át folytatott kísérlet eredményei bizonyítják, hogy a vékony szelvényu, homokos vályog összetételu szoloncsák szikesek kello mennyiségu gipsszel véglegesen, és jól megjavíthatók, melyeken megfelelo agrotechnikával jó talajokhoz hasonló termésátlagok érhetok el. A szikjavítás azonban nagyon költséges, ami nagyarányú alkalmazását nem teszi lehetové.
Művelt talajok oldható P- és K-tartalmának változásai
Authors: Szűcs Mihály , Szűcs Mihályné
Published: July 2004

A talaj tápanyagmérlegek 1970-es évek elején bekövetkezett pozitívvá válása óta talajainkban a mérlegszámítások szerint átlagosan mintegy 800 kg P2O5- és kb. ugyanannyi K2O-mutrágya hatóanyagtöbblet halmozódott fel egy hektár mezogazdasági területre számítva. Az ország eltéro adottságú pontjain beállított mutrágyázási tartamkísérletek alapján fajlagos feltöltési mutatók számíthatók. Ezek alapján becsülheto, hogy a talajban maradó mutrágya-hatóanyag mennyiség várhatóan milyen mértéku oldható P- és K-növekedést kell, hogy eredményezzen. Az 1970-es évek elején mintavételezett üzemi táblákon - 26-31 év elteltével mintegy 250 mintavételi nyomvonalat ismételten felkeresve - mintát vettünk és a vizsgálati adatokat az elso mintavételezés óta légszáraz állapotban megorzött minták újravizsgálata során nyert adatokhoz hasonlítottuk. A légszáraz állapotban tárolt minták újravizsgálata azt is bizonyította, hogy a tárolás alatt a mintákban az oldható P- és K-tartalom nem változott szignifikánsan. Az expozíciós ido alatt az üzemi táblákon a feltalajban az AL-oldható P2O5-tartalom átlagosan 60-80 mg/kg, az AL-oldható K2O-tartalom pedig 65 mg/kg értékkel növekedett. Üzemenként az eredmények jelentos szórást mutattak. Az oldható P- és K-tartalom növekedés mutrágyázási tartamkísérletek fajlagos feltöltési mutatóival való összevetése azt mutatta, hogy foszfor esetében a számított és mért értékek nem térnek el lényegesen. Az üzemi területek oldható K-tartalmainak növekedése azonban lényegesen, többszörösen nagyobbnak bizonyult, mint az a mérlegek alapján indokolt lenne. A jelenség magyarázatát abban látjuk, hogy a kálium körforgalmában fontos szerepet betölto növényi maradványok nagyobb mértékben kerültek vissza a talajba, mint ahogy azt a mérleg számításánál figyelembe vettük. Az 1970 körül vett feltalaj- és altalajminták oldható P- és K-tartalmi különbsége alapján becsült biológiai felhalmozódás, a barna erdotalajok kicsi K-felhalmozódása kivételével, hasonló nagyságrendu, mint a mutrágyázás hatására végbement növekedés. A mutrágyázás hatására a szántott réteg alatt kismértéku oldható P- és K-növekedés 35-40 cm-ig volt megfigyelheto.
A foszforműtrágyázás hatása a búza termésére különböző P-ellátottságú meszes réti talajon
Authors: Harmati István , Gyuris Kálmán
Published: July 2004

A Duna-Tisza közére jellemzo meszes réti talajon beállított trágyázási tartamkísérletünk növekvo P-ellátottságú (123, 138, 158 és 185 mg P2O5/kg) parcelláin 4 éven át vizsgáltuk a talaj növekvo AL-oldható P-tartalmának és a P-trágyázás (70 kg P2O5/ha) hatását - külön-külön és együttesen -  a búza szemtermésére és terméskomponenseire. A tartamkísérlet e ciklusában a növények sorrendje a következo volt: olajlen után búza, búza, majd kukorica, olajlen, búza, búza. A kísérlet eredményeibol a következo megállapítások tehetok. A talaj növekvo AL-oldható P-tartalma mind a 4 évben nagymértékben, közel lineárisan növelte a szemtermést. A kialakult terméstöbbletek - az évek során számottevoen nem változtak annak ellenére, hogy a talaj AL-P-tartalma, ennek növekedési irányaiban egyre jobban lecsökkent, így az ezek közötti különbségek fokozatosan mérséklodtek. Alacsony P-ellátottsági szinteken a kis P-különbségek is nagy terméstöbbleteket okoztak. A P-trágyázás önmagában is igen nagy termésnövekedést idézett elo, annál nagyobbat minél kisebb volt a talaj AL-oldható P-tartalma. Nagymértékben csökkentette a talaj növekvo P-tartalma okozta terméstöbbleteket. Ezek között már a 4. évben nem volt szignifikáns különbség. P-trágyázással tehát a talaj P-tartalmától függetlenül közel azonos terméseket értünk el. Ez arra utal, hogy az alkalmazott P-trágya-adag - az adott körülmények között - a búza P-igényét mindenütt eléggé kielégítette és a P-mutrágya foszforát a búza könnyebben vette fel, mint a talaj AL-oldhatóét. A meszes réti talajokon, így a kísérletünkben is a 200 mg/kg körüli P2O5-tartalmat tartjuk “jó” P-ellátottságnak. Az olajlen a búza kiváló eloveteményének bizonyult e kísérletben is, a termést több mint 1 tonnával növelte hektáronként, a búza eloveteményhez viszonyítva. A talaj AL-oldható P-tartalma és a P-trágyázás egyaránt jelentosen növelte a búza terméskomponenseinek értékét, a P-ellátottság mértékétol függoen. A búza utáni búza több, de kisebb kalászt nevelt, mint olajlen után. A talaj AL-oldható P-tartalma a P-trágyázásban nem részesült parcellákban a P-ellátottság javulásával párhuzamosan egyre jobban csökkent, míg a P-trágyázás hatására a gyengébb ellátottságúaknál nott, a közepes és a jó ellátottságúaknál pedig nem változott, ami a P-pótlás és -kivonás egyensúlyára utal.
Mikroelem-terhelés hatása a napraforgóra karbonátos csernozjom talajon
Authors: Kádár Imre , Pálvölgyi László
Published: July 2004

Mikroelem-terheléses kisparcellás szabadföldi kísérletünk 8. évében napraforgó jelzonövényt termesztettünk. A löszön képzodött vályog karbonátos csernozjom talaj szántott rétege 5 % CaCO3- és 3 % humusztartalommal rendelkezett. A 13 vizsgált mikroelemet 1991 tavaszán szántottuk be 0, 90, 270, 810 kg/ha mennyiségben. A 13 x 4 = 52 kezelést 2 ismétlésben állítottuk be 104 parcellán split-plot elrendezésben. Fobb eredményeink az alábbiakban foglalhatók össze: Talajvizsgálatokkal a terhelés csak részben és elemenként eltéro módon becsülheto utólag. A cc. HNO3 + cc. H2O2 módszerrel pl. a Cu, Se, As, Hg 60-90 %-a, a Cr, Cd, Mo 30-60 %-a volt kimutatható a kísérlet 4. éve után a szántott rétegben. A 13 vizsgált elembol csupán a Cd és Se bizonyult toxikusnak a napraforgóra. A növekvo Cd-terhelés gátolta a magképzodést, csökkentette az olaj %-át a magban és az olajhozamot. A 270 kg/ha feletti Se-terhelés nyomán az állomány kiritkult, kipusztult és magtermés alig, vagy egyáltalán nem képzodött. Az As, Cr, Cu, Hg, Pb mozgása gátolt e termohelyen a talaj-növény rendszerben. Mérsékelt akkumulációt mutatott a növény szerveiben a Cd, Ba, Ni, Sr és Zn, extrém dúsulást a Mo és Se jelzett. Növényi szennyezés egészségügyi határkoncentráció túllépését, állati vagy emberi fogyasztásra alkalmatlan terméket eredményezett a Cd-, Mo-, Se- és feltehetoen a nagyobb Hg-kezelésekben. Erosen szennyezett talajon is, a teljes föld feletti biomasszába került szennyezo elemek mennyisége elenyészo maradt. A maximális 810 kg/ha terhelés remediációja hasonló körülmények között az As esetében pl. 93 ezer évet, a Cd esetében 8-9 ezer évet, a Se esetében elméletileg 477 esztendot venne igénybe. Fitoremediáció az enyhébb diffúz szennyezésnél jöhet szóba, amennyiben megfelelo hiperakkumulátor növényfaj és termesztési technika is rendelkezésre áll.
Néhány kukorica hibrid mikroorganizmussal történő vetőmag-kezelésének hatása a termés hozamára és minőségére
Authors: Hegedűs Antal , Oldal Bálint , Jevcsák István , Bayoumi H. E. A. F. , Kecskés Mihály
Published: July 2004

A rizoszféra-kezelés olyan mikrobiológiai, talaj-biotechnológiai módszer, amely - a takarmánynövények között jelentős szerepet betöltő - kukorica termesztése során is sikerrel alkalmazható. A módszer széleskörű nagyüzemi alkalmazása nehézkes lehet, a kukoricanemesítés során történő felhasználása azonban eredményesnek ígérkezik. Szántóföldi növénytermesztés esetében a vetőmagoltás költséghatékony módszerét szükséges kidolgozni.  Megállapítást nyert, hogy a vetőmagkezelés az alkalmazott baktériumtörzsek, valamint kukorica hibrid fajták szerint eltérő módon eredményes volt. A termés mennyisége és nedvességtartalma a kezeletlen kontrollhoz képest javulást mutatott, midőn az aszeptikus körülmények között nevelt növények igazolhatóan nagyobb száraz tömegű termést adtak. A mérések eredményei mindazon-által nem minden kezelés során bizonyultak szignifikánsan eltérőnek a kontrollállományhoz képest, a nedvességtartalom csökkenése viszont jelentős szárítási költség-megtakarítást eredményezhet. A szelektált PGPR törzsekkel történő magoltás nemcsak a termés tömegének területegységre vetített növekedését jelenti, hanem - a jobb növényi “fitnesz” révén - a termesztés biztonságát is fokozza. Nagyüzemi felhasználás során ez a fajlagos változó költségek csökkenésével jár, így a vetőmag értékesítésekor jelentős árbevétel-növekedés érhető el.
Rhizobium törzsek túléloképessége különbözo vivoanyagokban
Authors: Ködöböcz László , Biró Borbála , Dusha Ilona , Izsáki Zoltánné , Sáry Lajos , Kecskés Mihály
Published: July 2004

A lucerna magoltására alkalmas két Sinorhizobium meliloti törzs túléloképességét ellenoriztük laboratóriumi körülmények között. Az oltás szempontjait figyelembe véve a baktériumtörzsek túléloképességét a magfelszínen, folyékony táptalajban, talajban és mezogazdasági hulladék felhasználásával készített komposztban ellenoriztük 1-6 hetes idotartamban. A kiindulási sejtszámhoz képest a törzsek túléloképességét (pusztulását és esetleges szaporodását) az általunk módosított, szelektív táplemezes kitenyésztéssel követtük nyomon antibiotikum marker segítségével. Megállapítást nyert, hogy a különféle lucernamagvak felszínén a Rhizobium törzsek túléloképességét a fajtatulajdonságok erosen befolyásolják. A fajták és az oltóanyagok közötti kompatibilitás-vizsgálatoknak tehát a mikrobiális oltóanyagok alkalmazásánál nagy jelentosége van.  Talajokban a Rhizobiumok perzisztenciáját a talajok kötöttsége, alacsony pH-ja és a tápanyag-szegény körülmények is gátolhatják. Az alkalmazott törzsek vivoanyagának a nagy szerves- és tápanyagtartalmú komposztok a legmegfelelobbek. Az anaerob módon eloállított komposzt a vizsgált törzsek túléloképességéhez kedvezobb körülményeket biztosít. Ennek oka feltételezésünk szerint a biotikus tényezok kedvezobb alakulása, azaz az anaerob körülményekhez adaptálódott konkurens mikrobák kisebb fokú versenyképessége lehet. Feltételezéseinket a sterilizált komposztban kimutatott nagyobb mértéku túléloképesség támasztja alá.  A megfelelo komposztok ilyen irányú felhasználásával kiváltható a tozegek alkalmazása, az oltóanyag-eloállítási technológia gazdaságosabbá teheto.
A talajerózió modellezése
Authors: László Péter , Rajkai Kálmán
Published: July 2004

A talajerózió becslésére világszerte leginkább elterjedt egyetemes talajvesztési egyenletről (USLE) több irodalmi forrás is megállapítja, hogy az USA-n kívüli területeken csak érvényesítés után használható sikeresen. Az USLE az erózió összetett folyamatát egyszerű képletben összegzi, amelyben a szorzótényezők függetlenek és az erózió éves összegként jelenik meg.  Az USLE módosítására és helyettesítésére több kísérlet történt. A fejlesztések során a vízgyűjtők területén lezajló egyszeri csapadékeseményre bekövetkező felszíni lefolyás és talajlehordás térbeli és időbeli előrejelzésére tettek kísérletet. Az empirikus USLE mellett a folyamat fizikai jellegét figyelembe vevő mechanisztikus modellek is megjelentek. A számítástechnika és a GIS rohamos fejlődésével lehetőség nyílt a talajerózió lejtő- vagy táblaszintű, illetve vízgyűjtő léptékű becslésére.  Hazánkban a talajerózió előrejelzésére - a klímaváltozás várható jellegzetességei miatt - az empirikus, táblaszintű, éves talajveszteséget becslő USLE modell helyett a fizikai törvényekre épített, csapadékeseményhez kötött modellek felhasználása ajánlható. Tekintettel arra, hogy a modellek érvényessége lokális a felhasználás előtt minden egyes modellt a helyi viszonyokra érvényesíteni szükséges.  Összefoglalásképpen megállapítható, hogy a mezőgazdasági termelés fenntarthatósága érdekében a talajerózió előrejelzésére új hazai rendszer kiépítése és érvényesítése szükséges.
Kukorica P-hatásokat befolyásoló tényezők vizsgálata az 1960 és 2000 között publikált hazai szabadföldi kísérletek adatbázisán
Authors: Csathó Péter
Published: July 2004

Amennyiben a talajok P-tartalma az agronómiailag indokolt szint fölé emelkedik, ugrásszeruen megnohet a talajból a felszíni vizekbe, ill. bizonyos körülmények között a felszín alatti vizekbe jutó foszfor mennyisége. A csatornák, patakok, folyók és tavak stb. vizének kritikus szint feletti P-koncentrációja az eutrofizáció felgyorsulásához vezethet.  Az 1960-as évek közepétol a több mint két évtizedes talajgazdagító P-trágyázás (+20 és +40 kg/ha P2O5 többletek) következtében rohamosan javulni kezdett talajaink P-ellátottsága és az 1990-es évek elejére a szántóterület mintegy 2/3-a foszforral jól, vagy igen jól (túlzottan) ellátottá vált. 1990-tol kezdodoen a hazai P-mérlegek erosen negatívak, évi -10 és -20 kg/ha P2O5-hiányt mutatnak. A fejlett nyugat-európai országokban ma is erosen pozitívak a P-mérlegek. Annak ellenére, hogy a megnövekedett P-tartalmú talajok fokozott környezeti kockázatot jelentenek, hazánkban mind a mai napig az indokoltnál jóval kevesebb kutatás irányult a környezetvédelmi célú P-talajvizsgálatok hazai adaptációjára.  A kérdéskör vizsgálata azért is kiemelten fontos, mivel Magyarország EU-csatlakozásának elofeltételeként, a városok szennyvíztisztítása megvalósul, felszíni vizeink pontszeru P-terhelése ily módon jelentosen csökken, másrészt nagyobb hangsúlyt kapnak a legnagyobb diffúz szennyezo forrás, a mezogazdasági eredetu P-terhelés csökkentésének lehetoségei. A P-megkötodés mértéke talajonként különbözo lehet. Mivel a szorpciós folyamat az agyagfrakcióhoz és az oxid-hidroxid frakciókhoz kötheto, a P-fixáció a nagy agyagtartalmú talajokban eroteljesebb. Ennek megfeleloen, a szervetlen kolloidokban szegény talajok P-megkötése gyenge. Általában véve, a 6,0 és 6,5 közötti pH(H2O)-értékek mellett legkisebb a P-megkötodés. Erosen savanyú talajokon alacsony oldékonyságú Fe- és Al-foszfátok (strengit, variscit), erosen meszes talajokon a szintén gyenge oldékonyságú Ca-foszfát vegyületek (oktokalcium-foszfát, hidroxiapatit, fluorapatit) képzodése jelzi az eroteljes P-megkötodést.  Az összes P-terhelésbol a mezogazdasági terhelés részarányát 39 %-ra becsülik Dániában, 54 %-ra Norvégiában, 73 %-ra Svédországban, és 79 %-ra Finnországban. Becslések szerint Magyarországon 10 % az agrár P-terhelés aránya. Ez utóbbinak oka a lakossági terhelés rendkívül magas részaránya, a szennyvizeknek kezelés nélküli, közvetlen felszíni vizekbe való vezetése.  A kutatóknak, talajvizsgáló laboratóriumoknak erofeszítéseket kell tenniük a könnyen oldható P-tartalmak, az értéküket befolyásoló talajtulajdonságok (pH, mészállapot, talaj fizikai félesége, szervesanyag-tartalom stb.) minél pontosabb meghatározására, a kalibráció minél pontosabb elvégzésére.  A talaj könnyen oldható P-tartalmát az egyéb információkkal együtt (talajerózió, felszíni elfolyás, P-adag, és P-kijuttatás módja stb.) figyelembe kell venni a potenciális P-terhelés becslésekor.
A 3T SYSTEM készülékkel mért penetrációs ellenállás és nedvességtartalom összefüggése vályog fizikai féleségű talajon
Authors: Szőllősi István
Published: July 2004

A penetrométerrel mért talajellenállás az egyik leggyakrabban alkalmazott módszer a talaj tömörödöttségének, a tömörödött rétegek mélységbeli elhelyezkedésének, valamint a talajfizikai állapot térbeli és időbeli változásának vizsgálatára. Ha az agrotechnikai beavatkozások hatásának vizsgálata során a behatolási ellenállás-értékekből a tömörödöttségi állapotokra kívánunk következtetni, a talaj nedvességtartalmának ismerete és figyelembe vétele nélkülözhetetlen az ellenállásértékek értelmezéséhez. A hazai gyakorlatban az terjedt el, hogy a különböző kezelések összehasonlítása során a közel azonos talajnedvesség-értékeken mért ellenállásértékeket vetik össze, így azonban a mért adatok egy része a kiértékelés számára elvész. Új módszert dolgoztunk ki, melynek segítségével a különböző talajnedvesség-tartalmaknál kapott ellenállásértékeket azonos nedvességtartalomra számítjuk át.  Méréseinket a 3T SYSTEM készülékre alapoztuk, ezért a közölt átszámítási módszer a 3T SYSTEM készülékkel történő mérésekre alkalmazható. Az átszámításhoz szükséges összefüggések meghatározása érdekében a Nyíregyházi Főiskolán kialakított “nyíltszíni mérőrendszerében” nagy számú mérést végeztünk a tejes tenyészidőszakra (március-október) kiterjedően vályog fizikai féleségű, réti csernozjom talajon, mely során mértük a 0-60 cm talajmélység-tartományban a talajellenállás és nedvességtartalom összetartozó értékpárjait 1 cm-es lépésközönként. Egyúttal patronos talajmintavétel segítségével megállapítottuk a 10 cm-enkénti talajrétegek térfogattömeg-értékeit. Meghatároztuk az azonos térfogattömeg-értékhez tartozó talajellenállás- és nedvesség-értékek közötti függvénykapcsolatokat. Ezek segítségével kidolgoztunk egy olyan számítási eljárást, mellyel vályog fizikai féleségű talaj esetén a nedvesség-értékek különbözősége miatti talajellenállás-különbségeket át tudjuk számítani azonos nedvességértékek melletti ellenállásértékekre. Így a különböző művelések (szántás, lazítás) hatásának vizsgálata során az ellenállásértékekkel egyértelműen jellemezni tudjuk a talaj tömörödöttségi állapotát.
Szikes talajok ásványi összetétele és recens ásványképződés Apajpusztán és Zabszék térségében
Authors: Kuti László , Tóth Tibor , Kalmár János , Kovács-Pálffy Péter
Published: July 2004

Az apajpusztai és zabszéki kísérleti területen megvizsgáltuk két 1 m-es talajszelvény ásványtani összetételét. A talajminták szemcseeloszlás szempontjából kozetlisztes (vályogos) agyag, agyagos kozetliszt (vályog), agyagos és kozetlisztes (vályogos) homok jelleguek, jelentos karbonáttartalommal és magas (9-10) pH-értékkel. A minták homokfrakcióját kétféle (vulkáni és metamorf eredetu) kvarc, földpát, muszkovit, biotit és járulékos ásványok, kozettörmelék (dolomit, mészko, metamorf palák, bontott riolit és egyéb vulkáni kozet) és organoklasztok (csigahéjtörmelék) alkotja. A minták röntgendiffrakciós és termikus elemzése kimutatta, hogy az agyagásványokat montmorillonit, klorit, illit, kaolinit és szmektit-illit kevertszerkezetu ásvány alkotja. Rajtuk kívül jelentos mennyiségu kvarc, karbonát és földpát, valamint kevés amfibol, pirit, goethit, hematit, gipsz és 2-4 % amorf fázis jelenik meg. A két teljes kémiai elemzésbol számított normatív ásványok a valódi összetételtol jelentosen különbözik, amely abból fakad, hogy minden bizonnyal a montmorillonit Na-jellegu, az igen nagy mértékben diszperz és rendezetlen agyagásványok Na+-adszorbciója jelentos, és számolni kell magas SiO4-4?AlO4-5  kihelyettesítéssel is. Az általánosan elfogadott szikesedési modell keretén belül a közlemény a szikesedés "finomszerkezetére" kíván fényt deríteni, s ezen belül az agyagásványok szerepére a folyamat megindításában és kifejlodésében. Feltételezve, hogy az eredeti állapotban a talajszelvény fo agyagásványa a piroklasztos eredetu Na-montmorillonit volt, amikor megindult a "kapilláris szivattyú" a normális pH-értéku, foleg Ca-hidrokarbonátos talajvízbol és a törmelékbol kioldott Ca++-ionok helyettesítették a szmektit köztes Na+-ionjait; ezek a felszínen különbözo, foleg karbonátos Na-sók alakjában kivirágoztak. Mikor beállt a csapadékos idoszak, ezek a sókiválások oldatba kerültek, a magas pH-jú oldat beszivárgott a talajba, a Na+-ionok helyettesítették a rétegközi Ca++-t, amely végül kicsapódott, kérgeket képezvén karbonátos és nem-karbonátos szemcséken a talajvíz szintje közelében. A folyamat, periodikus jellegébol adódóan számtalanszor megismétlodött, minek eredményeként a talajvíz felszínén egy sóoldat-párna keletkezett és a talajban a mészlerakódások egy többé-kevésbé összefüggo réteget képeztek. Ugyanakkor a felaprózódó agyagásványok szintjén általánosult a szerkezeti rendezetlenség. Mindezek alapján meg lehet állapítani, hogy a szikesedés kezdeti, evolutív vagy érett stádiumban van. Az apajpusztai és zabszéki mintavételi területek e szempontból a kifejlodés állapotában vannak. Ásványgenetikai szempontból a szikes területek valójában új ásványok bölcsojének tekinthetok. Itt jönnek létre a vízben oldható különbözo Na-sók, a Mg-tartalmú kalcit, a gipsz és itt esnek szét az agyagásványok, kolloid méretu és tulajdonságú rácsfoszlányokká, amelyekbol az üledékgyujtoben vagy a diagenezis során újból felépülnek a rendezett szerkezetu agyagásványok.
Talajtulajdonságok hosszú idő alatt bekövetkezett változásai a Dunántúlon
Authors: Szűcs Mihály , Szűcs Mihályné
Published: July 2004

Az 1970-es évek elején mintavételezett üzemi táblákon 26-31 év elteltével  - mintegy 250 mintavételi nyomvonalat ismételten felkeresve - mintát vettünk és a vizsgálati adatokat az első mintavételezés óta légszáraz állapotban megőrzött minták újravizsgálata során nyert adatokhoz hasonlítottuk. A légszáraz állapotban tárolt minták újravizsgálata azt is bizonyította, hogy a tárolás alatt a humusztartalom és a pH-érték nem változott szignifikánsan.  Az expozíciós idő alatt az üzemi táblák átlagában a feltalajban a humusztartalom nem változott szignifikánsan, helyi eltérések azonban mindkét irányban előfordultak. Enyhe növekedést a nagyobb arányban parlagon hagyott területeken, enyhe csökkenést a rendszeres meszezésben vagy elégtelen tápanyag-visszapótlásban részesült területeken tapasztaltunk. A vizsgálati idő alatt a legnagyobb mértékű pH-csökkenést, (1,5 pH-érték), a Vasi-hegyháton mértük, gyakori volt a 0,5-0,9 értékű csökkenés. A felszínhez közeli karbonátos kőzettel (lösz, Marcal öntés) rendelkező területeken nem tapasztaltunk csökkenést. A hosszú időn át pozitív tápanyagmérlegek feltöltő hatása jelenleg is mérhető, a műtrágyázási szint visszaesése után eltelt évtized alatt viszont a kísérő anyagok (pl. klorid) kimosódtak a talajból. Ez a jelenség kedvező körülményeket biztosít az érzékeny növények termesztéséhez.
Mikroelem-terhelés hatása a repcére karbonátos csernozjom talajon
Authors: Kádár Imre , Kastori R.
Published: July 2004

Az MTA Talajtani és Agrokémiai Kutatóintézet Nagyhörcsöki Kísérleti Telepén löszön képzodött vályog mechanikai összetételu karbonátos csernozjom talajon 1991 tavaszán beállított szabadföldi kisparcellás mikroelem-terhelési kísérlet 11. évében, 2001-ben oszi repcével végzett vizsgálatok eredményeit az alábbiakban foglaljuk össze: - A 13 vizsgált mikroelembol az arzén, kadmium és szelén bizonyult toxikusnak a fiatalkorú repcére. Az aszályos érési idoszak következtében szennyezetlen talajon 0,8 t/ha légszáraz mag, 2,0 t/ha beco és 6,0 t/ha szár termett. A föld feletti biomassza a maximális 810 kg/ha As-terhelés esetén 38 %-kal, míg maximális Se-terhelés-nél 92 %-kal csökkent (gyakorlatilag a gyomnövényzettel együtt kipusztult). A Cd-szennyezés negatív hatása az aratás idejére megszunt, sot serkento hatásúvá vált a repcére. - Az As-, Hg- és Pb-koncentráció 0,1 mg/kg érték alatt maradt a növényi szervekben erosen szennyezett talajon is. A Cr, Cu és Ni elemek enyhén, a Sr és Zn mérsékelten dúsultak a repcében, de annak minoségét (olajnyerés, takarmány) nem veszélyeztették. A Cd-felhalmozás nagyságrendi volt, és emberi, ill. állati fogyasztásra alkalmatlan terméket eredményezett. Két nagyságrendi extrém dúsulással kitunt a molibdén és a szelén, amelyek mobilisak maradtak a talaj-növény rendszerben és az élo szervezetek számára mérgezo növényi anyagot produkáltak. - A föld feletti biomasszába épült maximális mikroelemkészlet az alábbi volt: Ni 6, Cu 25, Cr 38, Zn 137, Ba és Cd 160, Se 411, Sr 991, Mo 1350 g/ha. A fitoremediáció enyhe diffúz szennyezésnél lehet perspektiva, amennyiben megfelelo hiperakkumulátor növényfajt találunk a szennyezo elemekre. Kísérleti körülményeink között a repce elméletileg pl. a Mo-szennyezést 600, Zn-szennyezést 6 ezer, a maximális 810 kg/ha Ni-szennyezést 135 ezer év alatt szüntetné meg. - Az 1 t mag + a hozzá tartozó melléktermés fajlagos elemkészlete: 109 kg N, 71 kg S, 26 kg P (60 kg P2O5), 138 kg K (166 kg K2O), 161 kg Ca (225 kg CaO), 24 kg Mg (38 kg MgO). Az emelkedett fajlagos mutatók az extrém tág melléktermés/fotermés arányból következnek és 2-4-szeresen haladják meg a hazai szaktanácsadásban javasolt irányszámokat. - Kombájn betakarításnál a felvett Ca 97, K 95, S 93, Mg 84, N 71 és a P 67 %-át a táblán maradó mellékterméssel visszaszántjuk a talajba. Ilyenkor elégséges csupán a N- és P-igényrol gondoskodni trágyázással, különösen a kötöttebb, meszes termohelyeken. - A mag olajtartalmát és az olaj zsírsavösszetételét a Bo-, Mo-, Sr- és Zn-kezelésekben vizsgáltuk. Igazolható változásokat e kezelések nem okoztak. A 43 % körüli átlagos olajtartalommal és a 0,8-1,0 t/ha magterméssel 350-430 kg/ha olajhozam járt együtt. A zsírsavösszetétel a repcére jellemzo képet mutatta: az olajsav 66, linolsav 17, linolensav 10, palmitinsav 4, sztearinsav 2 %-ot tett ki átlagosan.
In vitro induction of the acrosome reaction in ovine spermatozoa by calcium ionophore A23187
Authors: Uçar Ö. , Parkinson T. J.
Published: July 2004

The relationship between concentration of calcium ionophore A23187 and incubation time upon the proportion of spermatozoa undergoing acrosome reaction (AR) in vitro was investigated in rams from a commercial artificial insemination (AI) program. Two ejaculates were collected by artificial vagina from each of nine rams of three breeds (Finn Dorset, Charolais and Suffolk) aged 8-36months. Each ejaculate was diluted in a skimmed milk extender. Spermatozoa were thereafter incubated for 45 or 60min in modified Tyrode's medium (TALP) which contained either zero, 0.1 or 1.0µM/l A23187. After fixing in 10% formaldehyde, the number of spermatozoa that had undergone AR was determined by phase contrast microscopy. In pre-incubation samples, 21.3± 3.3% of spermatozoa had undergone AR. Percentages of acrosome reacted spermatozoa were significantly (P<0.001) increased after incubation with A23187. After incubation with 0.1µM/l A23187 for 45 and 60min there were 22.4±3.0% and 31.7±4.3% acrosome reacted spermatozoa, respectively. After incubation with 1.0µM/l A23187 for 45 and 60min there were 46.2±6.5% and 53.8±5.9% acrosome reacted spermatozoa, whilst corresponding numbers in control samples were 17.0±2.7% and 22.3±4.2%. There was also a significant (P<0.001) effect of individual animals upon the responses to different concentrations of A23187. These findings indicate that (i) A23187 can be used to assess the AR of ovine spermatozoa in vitro and (ii) there are effects of individual animals upon the proportion of spermatozoa undergoing AR.
Involvement of high-density lipoprotein in stimulatory effect of hormones supporting function of the bovine corpus luteum.
Authors: Skarżyński D. , Młynarczuk J. , Kotwica J.
Published: July 2004

The hypothesis that epinephrine (noradrenaline, NA) enhances utilisation of high-density lipoproteins (HDL) by bovine luteal cells and that this process involves phospholipase (PL) C and protein kinase (PK) C intracellular pathway was tested. Luteal cells from days 2-4, 5-10 or 11-17 of the oestrous cycle were pre-incubated for 20h. Subsequently DMEM/Ham's F-12 medium was replaced by fresh medium and the cells were treated for 6 h as follows: In Experiment I with HDL (5-75μg cholesterol per ml), NA, isoprenaline (ISO) or luteinising hormone (LH). In Experiment II cells were incubated for further 24h in deficient medium (without FCS) and next treated as in Experiment I. In Experiment III cells were stimulated with NA, ISO or LH alone and together with HDL. In Experiment IV cells were treated with PLC inhibitor (U-73122) or with PKC inhibitor (staurosporine) or stimulator (phorbol 12-myristrate 13-acetate) and with either NA, insulin or LH. Only luteal cells from days 5-10 of the cycle responded on HDL and β-mimetics (P<0.05). LH stimulated progesterone secretion from the luteal cells during all stages of the cycle (P<0.001). Cells incubated in deficient medium and supplemented with HDL secreted as much progesterone as those stimulated by LH in all stages of the cycle. Beta-mimetics were unable to enhance the stimulatory effect of HDL. Blockade of PLC had no influence on progesterone secretion from cells treated with either NA or LH, but this did impair the stimulatory effect of insulin (P<0.05). Similarly, blockade of PKC by staurosporine impaired (P<0.05) the effect of insulin only but not that observed after LH or NA treatment. We suggest that: (a) noradrenergic stimulation does not enhance utilisation of cholesterol from HDL for progesterone secretion; (b) the fasting of luteal cells seems to activate enzymes responsible for the progesterone synthesis; (c) effect of NA on progesterone secretion from luteal cells does not involve the PLC-PKC pathway.
Multiple cardiac anomaly in sheep: A case study and review of the literature
Authors: Balogh Emese , Sótonyi P.
Published: July 2004

A multiple cardiac anomaly in sheep is presented to show how complicated the result of abnormal development can be. The heart of a 12-hour-old sheep was fixed in 8% formaldehyde solution and subsequently dissected by an anatomical method, and the abnormalities were recorded on digital pictures. The abnormal anatomy is described and compared with the simple developmental anomalies. Developmental abnormalities were found in the distal portion of the bulbus, the aortic arches and the interatrial septum. A special type of the double-outlet right ventricle was observed, which was not a real double-outlet ventricle because it occurred in combination with pulmonary atresia. Coarctation of the aorta was seen, the ductus arteriosus was absent, and there were five vessels originating from the aortic arch instead of one vessel seen in normal cases, as a result of the abnormal development of the aortic arches.
Study of the role of Chlamydia, Mycoplasma, Ureaplasma and other microaerophilic and aerobic bacteria in uterine infections of mares with reproductive disorders
Authors: Szeredi László , Tenk M. , Schiller I. ,   et al.
Published: July 2004

In six healthy mares and 24 mares showing reproductive disorders swab samples were taken from the fossa clitoridis to isolate Taylorella equigenitalis, and from the uterus to isolate mycoplasmas, ureaplasmas and other aerobic bacteria. Swab samples were also taken from the uterus for Chlamydiaantigen ELISA and ChlamydiaPCR studies. The uterus of 27 mares was examined cytologically, and biopsy samples were taken from the endometrium for histological examinations and for immunohistochemical examinations aimed at the detection of chlamydiae. T. equigenitalis, mycoplasmas, ureaplasmas and chlamydiae could not be detected from any of the mares examined. Aerobic facultative pathogenic bacteria were isolated from mares with endometritis in four cases. In 18 out of 22 mares with endometritis (82%) no infective agents could be demonstrated. Further studies are needed to elucidate the relative importance of non-infectious causes of endometritis and of anaerobic bacteria often detectable in the uterus in the aetiology of the reproductive disorders observed.
In vitro sensitivity of Hungarian Actinobaculum suis strains to selected antimicrobials
Authors: Biksi I. , Major Andrea , Fodor L. ,   et al.
Published: July 2004

In vitro antimicrobial sensitivity of 12 Hungarian isolates and the type strain ATCC 33144 of Actinobaculum suis to different antimicrobial compounds was determined both by the agar dilution and by the disc diffusion method. By agar dilution, MIC50 values in the range of 0.05-3.125µg/ml were determined for penicillin, ampicillin, ceftiofur, doxycycline, tylosin, pleuromutilins, chloramphenicol, florfenicol, enrofloxacin and lincomycin. The MIC50 value of oxytetracycline and spectinomycin was 6.25 and 12.5µg/ml, respectively. For ofloxacin, flumequine, neomycin, streptomycin, gentamicin, nalidixic acid, nitrofurantoin and sulphamethoxazole + trimethoprim MIC50 values were in the range of 25-100µg/ml. With the disc diffusion method, all strains were sensitive to penicillin, cephalosporins examined, chloramphenicol and florfenicol, tetracyclines examined, pleuromutilins, lincomycin and tylosin. Variable sensitivity was observed for fluoroquinolones (flumequine, enrofloxacin, ofloxacin), most of the strains were susceptible to marbofloxacin. Almost all strains were resistant to aminoglycosides but most of them were sensitive to spectinomycin. A strong correlation was determined for disc diffusion and MIC results (Spearman's rho 0.789, p<0001). MIC values of the type strain and MIC50 values of other tested strains did not differ significantly. Few strains showed a partially distinct resistance pattern for erythromycin, lincomycin and ampicillin in both methods.
Integron content of Salmonella enterica serotype Typhimurium strains isolated in Hungary in the years 1997-1999
Authors: Gadó I. , Pászti Judit , Király Margit , Jakab Melinda
Published: July 2004

The integron content of 52 DT104/U302 phage type strains and 53 non-DT104/U302 strains of Salmonella enterica serotype Typhimurium (S. Typhimurium) was studied in PCR experiments using a 5'-CS/3'-CS primer pair (Lévesque et al., 1995). Forty-three out of 44 streptomycin- and/or ampicillin-resistant DT104 and related phage type strains were found to carry a 1 kb and/or 1.2 kb long integron. The other resistance markers did not affect the number and size of integrons; no integron-free multidrug-resistant (MDR) DT104 strains were found. The two large groups of DT104 strains (Felix-Callow's phage types 2 and 2c) proved to be identical in respect of integron patterns (IPs), supporting the views of those authors who consider DT104 a single clone. Strains of human and animal origin did not differ from each other in their IPs. Within the non-DT104 phage types, ampicillin- and/or streptomycin-resistant, integron-free MDR strains were also found. Based on amplicons varying between 290 and 3500 bp an IP system was suggested. The commonest amplicon sizes in non-DT104 strains were 1450 and 2050 bp. The IPs of DT104 strains and of non-DT104 strains containing an integron of 1 and 1.2 kb size were stable. In contrast, the IPs of other non-DT104 strains showed a varying degree of instability. Integron loss was frequently associated with spontaneous plasmid elimination and changes of R-type among the descendants of a given strain.
Effect of ovariohysterectomy on canine postsurgical leukocyte function
Authors: Mojžišová Jana , Hromada R. , Valocký I. , Paulík Š. , Hipíková Vlasta , Bajová Viera , Pošiváková Serena , Bugarský A.
Published: July 2004

The effect of surgery on phagocytic activity of blood leukocytes and mitogen-induced blastogenesis of lymphocytes was studied in fourteen dogs. Simple ovariohysterectomy with anaesthesia induced by ketamine and xylazine or by ketamine, xylazine and halothane caused a short nonsignificant depression of phagocytic activity that persisted for four hours after surgery. Ingestion capacity of leukocytes decreased significantly immediately after surgery. Mitogen-induced blastogenesis of lymphocytes was depressed significantly in the first 48 hours and despite partial recovery this parameter did not reach the value of the control groups until the end of observation (7 days). A more conspicuous decrease of blastogenic response of blood lymphocytes to mitogens was found after the use of ketamine and xylazine in a dose maintaining anaesthesia. Anaesthesia with ketamine and xylazine in the lower dose and maintained with halothane resulted in a later improvement of the blastogenic response of lymphocytes.
A survey for bvdv antibodies in cattle farms in Slovakia and genetic typing of bvdv isolates from imported animals
Authors: Vilček Š. , Mojžišová Jana , Bajová Viera , Paulík Š. , Strojný L. , Ďurkovič B. , Hipíková Vlasta
Published: July 2004

A serological survey for bovine viral diarrhoea virus (BVDV) antibodies on a collection of 1295 serum samples obtained from 6-12 months old cattle originating from 45 farms in Slovakia was carried out. On 13 farms more than 90% of the examined animals were seropositive, on 14 farms 71-90% seroprevalence was observed, on 13 farms only 50-70% animals were found to be positive for BVDV antibodies, while the remaining 5 farms showed fewer than 50% seropositive animals. The average incidence of BVDV antibodies (around 70%) was similar as determined 30 years ago. Of 84 serum samples from seronegative animals originating from 14 farms in which 70-98% seropositivity was observed, six were positive in Ag-BVDV ELISA indicating persistently infected (PI) cattle. On a farm to which animals were imported from abroad, a BVD outbreak was observed. Of 110 animals tested, four were positive in Ag-ELISA indicating the presence of PI cattle on this farm. Genetic typing of two isolates from imported animals performed by RT-PCR (324/326 primers from 5´-UTR), sequencing of PCR products and computer-assisted phylogenetic analysis revealed that they belong to BVDV-1h group.
Book reviews
Authors: Sótonyi P. , Bodó G.
Published: July 2004

Klaus-Dieter Budras, Patrick H. McCarthy, Wolfgang Fricke, Renate Richter: Anatomy of the Dog. An Illustrated Text. 4th edition with Aaron Horowitz and Rolf Berg. Schlütersche GmbH & Co. KG Verlag und Druckerei, Hannover, Germany. 222 pages, 71 large-sized colour plates including several illustrations, radiographs, drawings and photographs. 9¾ × 13½", hardcover. ISBN 3-87706-619-4. Price: Ł54 / € 86. Kees J. Dik: Atlas of Diagnostic Radiology of the Horse - Diseases of the Front and Hind Limbs. Second extended and revised edition, Schlütersche, Hannover, 2002. 300 pages with 702 radiographs, 82 drawings. 9¾ ×13½", hardcover. ISBN 3-87706-651-8. Price:€ 144 / USD 179.5 / £ 89.
Analysis of gene cassettes of streptomycin-spectinomycin resistance of Hungarian Salmonella enterica serotype Typhimurium strains
Authors: Nógrády Noémi , Gadó I. , Pászti Judit , Király Margit
Published: July 2004

By PCR using the ant(3”)-Ia primer pair the aadA gene was detected in 34 streptomycin- and spectinomycin-resistant Salmonella enterica serotype Typhimurium strains. Out of them 12 belonged to DT104 and 22 to non-DT104 phage type. Using different primer combinations it was demonstrated that this gene was integron-associated in all cases: in the DT104 strains it was generally contained by a 1 kb integron while in the majority of the non-DT104 strains by a 2.05 kb (less often by a 1.9 or 1 kb) integron. In the case of integrons carrying multiple cassettes the cassette containing the aadA gene was located closer to the 3' end of the integron. The aadA genes of DT104 and non-DT104 strains were different: in the former group the aadA2 gene, while in the latter group (constituted by strains of five different phages types as well as unclassifiable and untypable strains) the aadA1 gene could be identified. The RH50/RH51 primer pair described by Collis and Hall (1992) proved to be suitable for rapid discrimination between the aadA1 and aadA2 genes on the basis that the RH51 primer bound exclusively to the aadA2 gene.
Comparison of methods for the diagnosis of equine herpesvirus type 1 infection
Authors: Szeredi László , Pálfi V. , Molnár T.
Published: July 2004

The objective of the investigations was to study the occurrence of the equine herpesvirus type 1 (EHV-1) infection in aborted equine fetuses and in newborn foals and to compare the sensitivity of virus isolation, immunohistochemistry and histology in 101 cases and of fetal serology in 68 cases in the diagnosis of the infection. Out of the 93 aborted equine fetuses and 8 weak foals, 15 (14.9%) (14 fetuses and 1 foal) proved to be EHV-1 infected by immunohistochemical and 13 (12.9%) by virological investigation. Characteristic microscopic changes were seen in several organs in all cases, while intranuclear inclusion bodies could be found only in 25 (35.2%) of the 71 virus-positive tissue samples. Four (5.9%) cases proved to be positive by fetal serological investigation, but none of these cases showed any EHV-1 specific lesions and in none of these cases could the virus be detected by virus isolation or by immunohistochemistry. According to the results, fetal serology does not seem to be a useful test in virus-positive cases, while the immunohistochemical method seems to be a reliable and a slightly more sensitive method than virus isolation in the diagnosis of EHV-1 infection.
Growth hormone and insulin-like growth factor-I action on progesterone secretion by porcine corpora lutea isolated at various periods of the luteal phase
Authors: Ptak Anna , Gregoraszczuk Ewa L. , Rząsa J.
Published: July 2004

This study was conducted to investigate the interactions between growth hormone (GH) and insulin-like growth factor-I (IGF-I) on progesterone (P4) secretion by porcine luteal cells culturedin vitro. Cells isolated from corpora lutea (CL) collected at three different periods of the luteal phase (CL1 - early luteal phase; CL2 - middle luteal phase and CL3 - late luteal phase) were incubated with different doses of GH (10, 100 or 200 ng/ml). After 48 h cultures were terminated and the media were frozen until further P4 concentration analysis. GH (100 ng/ml) increased P4 secretion by CL1 and CL2 and had no effect on CL3. In separate studies these cells were treated for 48 h with IGF-I alone or with GH combined with IGF-I. IGF-I alone increased basal P4 secretion only by cells collected from CL1 while concurrent treatment with GH had no effect on P4 secretion by any type of CL. To investigate the possible mechanism of GH and IGF-I mediated induction of P4 secretion, an inhibitory study was conducted. In this experiment, luteal cells collected from CL1 were cultured in the absence or presence of cycloheximide (an inhibitor of protein synthesis) or actinomycin D (an inhibitor of DNA transcription). Cycloheximide or actinomycin D completely blocked the stimulatory effect of both GH and IGF-I on P4 production but did not reduce basal progesterone secretion suggesting involvement of gene transcription and translation in the GH and IGF-I action on luteal cells. Additionally, the activity of 3ß-hydroxysteroid dehydrogenase (3ß-HSD) under the influence of GH added alone or together with IGF was measured by the conversion of pregnenolone to progesterone. Stimulation of P4 secretion in P5-treated cells in GH-stimulated cultures was not observed, however, high stimulatory effect was noted in IGF-I treated cultures. In conclusion, the present studies indicate that there is direct and cycle stage dependent influence of GH and IGF-I on steroidogenesis in porcine luteal cells. It is suggested that both IGF and GH may exert some regulatory action during CL development in the pig.
Comparison of the caudal lung borders determined by percussion and ultrasonography in horses with recurrent airway obstruction
Authors: Bakos Z. , Vörös K. , Kellokoski Heidi , Reiczigel J.
Published: July 2004

The aim of the study was to evaluate the diagnostic value of thoracic percussion and ultrasonography with the help of distance measurements and statistical methods in the determination of the caudal lung border in horses with recurrent airway obstruction (RAO). Examinations were performed on 11 healthy, warm-blooded horses of different breeds, age and grade of disease. First, the caudal lung border was determined by the traditional indirect percussion method in the 10th, 12th, 14th and 16th intercostal spaces at the end of inspiration and expiration on both sides of the thorax. To apply standardised measurements, a fix point was chosen as described earlier by the same authors for healthy horses. The distance between this point and the caudal lung border was measured with a tape-measure. Percussion was followed by ultrasonographic determination of the caudal lung border. Measurements were performed in the same way as described for the percussion technique. Mean values and standard errors of absolute values of differences between percussion and ultrasonographic measurements were the following, in centimetres (10th, 12th, 14th and 16th intercostal spaces). Left side expiration: 1.4, 0.4; 0.8, 0.2; 0.9, 0.2; 0.8, 0.4; left side inspiration: 0.8, 0.3; 1.5, 0.3; 1.4, 0.3; 1.1, 0.3; right side expiration: 2.1, 1.0; 2.1, 0.5; 1.6, 0.5; 0.8, 0.1; right side inspiration: 1.5, 0.7; 1.2, 0.6; 0.8, 0.2; 0.8, 0.3, respectively. Ultrasonography proved to be reliable in determining the caudal lung borders in horses with RAO. Results of the percussion examination did not differ significantly from those of the ultrasound method which was used as a reference technique. The differences between inspiration and expiration were greater in horses with RAO than in healthy horses in a previous study. Based on these results, percussion can be used as an integrated part of the physical examination in diagnosing caudal shift of the caudal lung border of horses suffering from RAO.