A model for analyzing influence of timber production on lichens for reindeer grazing
Authors: Eriksson Olof , Sandewall Mats , Wilhelmsson Erik 
Published: February 2013

<p>A model for long-term analysis of the influence of timber production on lichens for reindeer grazing (Cladina, Alectoria, Bryoria spp and others) in Sweden is presented. The annual production of and demand for lichens are estimated and compared. Production of these lichens is presumed to set the upper limit for the reindeer population. Reindeer graze on both ground and tree lichens, which both must be accessible in sufficient amounts and at the right times of the year if reindeer husbandry is to succeed without supplementary feeding. The model is based mainly on existing data, and uses are estimations from the National Forest Survey and the Hugin system for calculation of longterm potential cut (Bengtsson, 1981). Geographically the study is limited to Vasterbotten and Norrbotten, the northernmost counties in Sweden, where most reindeer husbandry in Sweden is located, and where reindeer grazing takes place over almost the whole area. The calculations cover a period of one hundred years from 1980, and are based on a timber production programme which relies more on &laquo;multiple use&raquo; than the current Swedish forest policy (Bengtsson, 1986). The annual production of ground lichens is calculated by multiplying the area covered with ground lichens by their increment as estimated from their rate of biomass increase, which in turn depends on site factors and age of the stand. The estimation of the area is based on data from the National Forest Survey. Sample plots with ground lichens are assumed to maintain lichens during the whole hundred year period. Areas with stands that have been thinned within ten years and stands younger than 20 years are excluded due to logging residues from thinnings and packed snow. Some of the remaining area cannot practically be utilized for reindeer grazing. Representatives of three communities of reindeer herders classified 212 plots from the National Forest Survey with ground lichens and assessed that 3/4 of the plots can be utilized. The reduction was because of location (near buildings, roads, railroads, and recreation facilities), or because the area with lichens was too small and isolat&eacute;d. Demand for ground lichens is calculated as the daily demand for ground lichens by the reindeer multiplied by the number of days every year that reindeer depend on this forage. Figures used are based upon estimations from persons with great experience of reindeer farming. The annual production of tree lichens consists of two parts, i.e., tree lichens within reach of the reindeer, and tree lichens which become accessible after falling down from the trees onto the snow. Forest stands dominated by conifers and older than one hundred years are assumed to bear tree lichens. This area is also reduced to 75 per cent for reasons of practical accessibility. Annual production of lichens in reach of the reindeer is then estimated as the area multiplied by the increment rate of the biomass. One quarter of the annually fallen tree lichens is assumed to be available as fodder during late winter/early spring. The demand for tree lichens is principally estimated in the same way as for ground lichens, but the number of days per years is lower because tree lichens are mainly considered to be fodder in distress periods. Two sources of uncertainty are present in the results, namely the influence of factors not included in the models, and the influence of uncertainty in factors included in the models. The models used to estimate production and demand obviously imply simplifactions of true relations. These simplifications are mainly due to a basic lack of knowledge, one example being that variation, i.e. in volume per hectare, might very well influence the production of lichens, but is not taken into consideration in the models. One example of uncertainty in data used is the increment rate of lichen fodder. Another example is the estimation of biomass of lichens, here based upon investigations (Eriksson, unpubl.) with other purposes than to provide data about grazing availability in the large geographic regions used in this study. The possibilities for drawing reliable conclusions will increase when better estimations of input data and relationship are available. The geographic division into four regions is a result of the design of the National Forest Survey. However, great differences may be present within these geographic areas, each containing a number of communities of reindeer herders. Thus, results are not applicable to single communities of reindeer herders. The study illustrates a method of revealing how lichen fodder for reindeer will develop in relation to timber production. The results of the calculations, however, are too uncertain to allow reliable conclusions to be drawn. Nonetheless, the results indicate that in some areas there is already a shortage of lichen fodder for the number of reindeer assumed in this study. The calculations hint that production will decrease in the future. These indications should motivate more research in this topic. If the results of this study are accurate and if forestry develops according to the assumptions, the owners of the reindeer will have to continue or increase the supplementary feeding and/or reduce the number of reindeer significantly. They will also have to utilize all of the areas that are possible to graze, even if some of them today are considered to be of marginal value for reindeer grazing. Another way to improve the balance of production and demand is to adjust forest management on areas with lichens to a greater extent than has been done in the timber production alternative analysed in this study.</p><p>Virkesproduktionens inverkan p&aring; renskotselns lavbete - En metodstudie.</p><p>Abstract in Swedish / Sammanfattning: En modell for l&aring;ngsiktig analys av virkesproduktionens inverkan p&aring; renskotselns lavbete(Cladina, Alectoria, Bryoria spp mfl) i Sverige presenteras. Modellen ber&aring;knar &aring;rlig produktion och behov av lavbete, ef^ersom tillg&aring;ngen p&aring; dessa lavar bedoms begr&aring;nsa renpopulationen. B&aring;de tr&aring;d- och marklavar betas av renarn&pound;| och m&aring;ste finnas tillg&aring;ngliga i tillr&aring;cklig m&aring;ngd och vid r&aring;tt tidpunkt under &aring;ret om renskotseln skall klara sig utan stodutfordring. Modellen bygger huvudsakligen p&aring; redan existerande data. Skattningarna av areal gors med data fr&aring;n riksskogstaxeringen och fr&aring;n ber&aring;kningar med Hugin-systemet for l&aring;ngsiktiga analyser av avverkningsmojlighe-terna (Bengtsson, 1981). Studien begr&aring;nsas geografiskt till Norr- och V&aring;sterbottens l&aring;n. Ber&aring;kningarna gors for en hun^ra&aring;rsperiod med start 1980, och bygger p&aring; ett virkesproduktionsprogram i A VB-85 som syftar till mera m&aring;ngbruk an dagens skogspolitik (Bengtsson, 1986). Den &aring;rliga produktionen av marklav skattas som produkten av m&aring;ngden marklav per hektar, dess till-v&aring;xtprocerit och arealen med marklav. M&aring;ngden marklav per hektar beror av st&aring;ndortsforh&aring;llanden och bes-t&aring;nds&aring;ldern. Skattningen av arealen baseras p&aring; uppgifter fr&aring;n riksskogstaxeringen. Provytor med marklav antas vara layb&aring;rande under hela prognosperioden. Provytor d&aring;r best&aring;nds&aring;ldern &aring;r l&aring;gre &aring;n 20 &aring;r, samt provytor som i awerkningsber&aring;kningen rojts eller gallrats under senaste tio&aring;rsperiod r&aring;knas dock bort. Orsaken &aring;r att snopacknirig och kvarl&aring;mnade stammar och ris forsv&aring;rar eller omojliggor for renen att komma &aring;t laven. Hela den &aring;terst&aring;ende arealen kan dock inte nytt jas for planerad renskotsel. Representanter for tre samebyar bedomd)e 212 av riksskogstaxeringens provytor med marklav med avseende p&aring; om de kan nytt jas for planerad renskotsel. Resultatet blev att 3/4 av provytorna ans&aring;gs kunna utnyttjas. Provytor r&aring;knades bort p&aring; grund av bel&aring;genlhet n&aring;ra byggnader, v&aring;gar, j&aring;rnv&aring;gar och friluftsanl&aring;ggningar, eller pga att arealen med marklav var for liten och isolerad for att kunna utnyttjas. Behovet av marklav ber&aring;knas som produkten av det genomsnittliga dygnsbehovet for en ren, antalet renar samt det ailital dagar per &aring;r som renarna bedoms ha behov av detta foder. De tv&aring; senare uppgifterna grundas p&aring; uppskattningar av personer med stor erfarenhet av renskotsel. Den &aring;rliga produktionen av tr&aring;dlavar best&aring;r dels av lavtillv&aring;xten i det betningsbara hojdintervallet, dels av tr&aring;dlav som faller ner p&aring; snon. Barrdominerade best&aring;nd aldre &aring;n hundra &aring;r antas vara tr&aring;dlavb&aring;rande, men &aring;ven denna areal reduceras med h&aring;nsyn till praktisk tillg&aring;nglighet. &Aring;rlig produktion av tr&aring;dlav inom r&aring;ckh&aring;ll for renen skattas som produkt av m&aring;ngden tr&aring;dlav, dess tillv&aring;xtprocent och arealen. Av den tr&aring;dlav som &aring;rli-gen faller n)er p&aring; marken antas en fj&aring;rdedel vara tillg&aring;nglig under v&aring;rvintern. Efterfr&aring;gan p&aring; tr&aring;dlav ber&aring;knas p&aring; i princip samma s&aring;tt som efterfr&aring;gan p&aring; marklav, men antal betningsda-gar per &aring;r &aring;k l&aring;gre eftersom tr&aring;dlav huvudsakligen &aring;r ett visserligen hogkvalitativt och l&aring;ttillg&aring;ngligt, men dock nodfoder. Resultaten &aring;r os&aring;kra av tv&aring; huvudorsaker. Dels pga inverkan av faktorer som inte ing&aring;r i modellen, dels os&aring;kerhetejn i de faktorer som ing&aring;r i modellen. Modellen inneh&aring;ller uppenbart forenklingar av verkliga samband. Dessa forenklingar beror huvudsakligen p&aring; viss brist p&aring; grunddata. Mojligheterna att dra s&aring;kre slutsatser kommer att oka i takt med b&aring;ttre kunskap om utnyttjade samband och uppgifter. Den geografiska indelningen i l&aring;nsdelar beror p&aring; utformningen av riksskogstaxeringen. Forh&aring;llandena kan givetvis variera inom dessa l&aring;nsdelar, som var och en best&aring;r av ett flertal samebyar. Resultaten f&aring;r s&aring;ledes inte till&aring;mpas p&aring; enskilda samebyar. Studien visar p&aring; en metod for att belysa hur renskotselns lavbete kommer att utvecklas i relation till virkes-produktionen. Resultaten &aring;r dock allt for os&aring;kra for att man skall kunna dra n&aring;gra s&aring;kra slutsatser. Resultaten antyder emellertid att for vissa omr&aring;den finns redan i dag en brist p&aring; lavbete for den renpopulation som kalkylerats med i denna studie. Ber&aring;kningarna antyder att produktionen av lavbete kommer att minska i framtiden, vilket bor motivera mer forskning inom omr&aring;det. Om resultaten i denna studie &aring;r riktiga och om det virkesproducerande skogsbruket utvecklas enligt exemplet, m&aring;ste ren&aring;garna forts&aring;tta med eller utoka stodutfodringen och/eller minska antalet renar betydligt. De tvingas ocks&aring; utnyttja alla betningsbara omr&aring;den, &aring;ven s&aring;dana som for n&aring;rvarande anses vara marginella. Ett annat s&aring;tt att forb&aring;ttra balansen &aring;r att modifiera det virkesproducerande skogsbruket p&aring; arealer med lavbete i storre utstr&aring;ckning &aring;n vad som gors i det alternativ som analyseras h&aring;r.</p><p>Puuntuotannon vaikutus j&auml;k&auml;l&auml;laitumiin.</p><p>Abstract in Finnish / Yhteenveto: Artikkelissa esitet&aring;&aring;n pitk&aring;naikav&aring;lin analyysimalli puuntuotannon vaikutuksista ruotsin j&aring;k&aring;l&aring;-laitumille (Cladina, Alectoria, Bryoria spp. ym.). Koska j&aring;k&aring;lien saantia pidet&aring;&aring;n porojenlukum&aring;&aring;r&aring;&aring; rajoittava, laskee malli j&aring;k&aring;l&aring;laidunten vuotuisen tuoton ja tarpeen. Porot laiduntavat sek&aring; puussa ett&aring; maassa kasvavia j&aring;k&aring;li&aring;, ja nit&aring; molempia on oltava saatavilla, sek&aring; tarvittava m&aring;&aring;r&aring;, ett&aring; oikeaan aikaan vuodesta, jos poronhoito aikoo selviyty&aring; ilman tukiruokintaa. Malli rakentuu p&aring;&aring;siassa jo aikaisemmin hankittuihin tietoihin. Pinta-ala arviot tehd&aring;&aring;n valtakunnanmets&aring;narvioinnin tietojen, ja hakkuumahdollisuuksien pitk&aring;naikav&aring;lin analysoimiseksi perustetun Hugin-systeemin laskelmien avulla (Bengtsson, 1981). Maantieteellisesti tutkielma rajoittuu Norrbotte-nin ja V&aring;sterbottenin l&aring;&aring;neihin. Laskelmat tehd&aring;&aring;n sadanvuoden aikav&aring;lille alkaen 1980, perustuen yhteen AVB-85:en puuntuotantoohjelmaan, joka t&aring;ht&aring;&aring; t&aring;m&aring;np&aring;iv&aring;ist&aring; laajempaan metsien moninaisk&aring;yttoon (Bengtsson, 1986). Vuotuinen maassa kasvavien j&aring;k&aring;lien tuotanto arvioidaan j&aring;k&aring;lien hehtaarim&aring;&aring;rien, sen kasvuprosentin ja pinta-alan tulona. J&aring;k&aring;lien m&aring;&aring;r&aring; hehtaaria kohti on riippuvainen kasvupaikan ja metsikon i&aring;st&aring;. Pinta-ala arviot perustuvat valtakunnanmets&aring;narvioinnin tietoihin. J&aring;k&aring;l&aring;&aring; kasvavien koealojen odotetaan pit&aring;v&aring;n j&aring;k&aring;-l&aring;kasvustonsa koko prognoosiajan. Koealat, joissa metsikon ik&aring; on alle 20 vuotta, sek&aring; koealat, jotka hak-kuulaskelmissa on perattu tai harvennettu viimeisen kymmenen vuoden aikana, on j&aring;tetty huomioimatta. Syyn&aring; t&aring;h&aring;n on lumenpakkaantuminen, sek&aring; j&aring;ljelle j&aring;tetyt rungot ja oksat, jotka vaikeuttavat tai tekev&aring;t po-rojen j&aring;k&aring;l&aring;n saannin mahdottomaksi. Vuotuinen puussa kasvavien j&aring;k&aring;lien tuotanto koostuu, osittain poron ulottuvilla olevasta, ja osittain lu&not;melle putoavasta jak&aring;l&aring;st&aring;. Yli sata vuotta vanhojen havupuuvaltaisten metsikkojen oletetaan tuottavan puussa kasvavia j&aring;k&aring;li&aring;, mutta myos t&aring;m&aring; pinta-ala pienenee k&aring;yt&aring;nnon syist&aring;. Vuotuinen poronulottuvilla puussa kasvavien j&aring;k&aring;li&aring; tuotanto arvioidaan j&aring;k&aring;l&aring;n m&aring;&aring;r&aring;n, sen kasvuprosentin ja pinta-alan tulona. Yksi nelj&aring;nnesosa siit&aring; vuosittain lumelle tippuvasta j&aring;k&aring;l&aring;m&aring;&aring;r&aring;st&aring; oletetaan olevan saatavilla kev&aring;ttalvella. Puussa kasvavien j&aring;k&aring;lien kysynt&aring; lasketaan periaatteessa samalla tavoin kuin maassa kasvavien j&aring;k&aring;lien ky-synt&aring;, paitsi ett&aring; vuorokausien m&aring;&aring;r&aring; vuodessa on pienempi, koska puussa kasvavavien j&aring;k&aring;lien katsotaan p&aring;-&aring;asiassa olevan h&aring;t&aring;ravintoa. Tulokset ovat ep&aring;varmoja kahdesta p&aring;&aring;syyst&aring;. Osittain niiden tekijoiden vuoksi, jotka eiv&aring;t sis&aring;lly malliin, osittain niiden tekijoiden ep&aring;tarkkuudesta, jotka sis&aring;ltyv&aring;t malliin. Malli sis&aring;lt&aring;&aring; selvi&aring; todellisten yhteyksien yksinkertaistamisia. N&aring;m&aring; yksinkertaistamiset johtuvat p&aring;&aring;asiassa perustietojen puutteesta. Esimerkkin&aring; voidaan mainita, ett&aring; mets&aring;n tila muuttuu paljolti prognoosikauden aikana. T&aring;t&aring; vaihtelua esimerkiksi puus-tossa ei kuitenkaan mallissa huomioida. Esimerkki niiden tekijoiden ep&aring;tarkkuudesta, jotka sis&aring;ltyv&aring;t malliin, on j&aring;k&aring;l&aring;laidunten kasvuprosentti. Toinen esimerkki on j&aring;k&aring;l&aring;m&aring;&aring;rien arviot, jotka t&aring;ss&aring; perustuvat tutkielmiin (Eriksson, julkaisematon), joilla on ollut toinen tarkoitusper&aring; kuin t&aring;ss&aring; tutkimuksessa k&aring;sitelt&aring;vien l&aring;&aring;ninosien laiduntamahdollisuuksien arvioiminen. Mahdollisuudet varmojen johtop&aring;&aring;tosten tekoon lis&aring;&aring;ntyv&aring;t yhdess&aring; parempien perustietojen myot&aring; k&aring;ytetyist&aring; yhteyksist&aring; ja tiedoista. Maantieteellinen jako l&aring;&aring;ninosiin johtuu valtakunnanmets&aring;narvioinin rakenteesta. Olosuhteet voivat tie-tysti vaihdella n&aring;iden l&aring;&aring;ninosien sis&aring;ll&aring;, joista jokainen sis&aring;lt&aring;&aring; useamman paliskunnan. Tuloksia ei siis saa tulkita paliskunta kohtaisesti. Tutkielma esitt&aring;&aring; tavan valoittaa kuinka porohoidon j&aring;k&aring;l&aring;laitumet kehittyv&aring;t suhteessa puuntuotantoon. Tulokset ovat kuitenkin liian ep&aring;varmoja, jotta niist&aring; voitaisiin vet&aring;&aring; varmoja loppup&aring;&aring;telmi&aring;. Tulokset viittaavat kuitenkin, ett&aring; tietyill&aring; alueilla on jo talla hetkell&aring; pula j&aring;k&aring;l&aring;laitumista niill&aring; porom&aring;&aring;rill&aring;, joilla tassa tutkielmassa on laskettu. Laskelmat viittaavat, ett&aring; tuotanto v&aring;henee tulevaisuudessa, mink&aring; pit&aring;isi motivoida laajempaa tutkimukseen t&aring;ll&aring; alueella. Jos tulokset t&aring;ss&aring; tutkimuksessa ovat oikeat ja jos puuntuotannollinen mets&aring;talous kehittyy esimerkin mu-kaisesti, pit&aring;&aring; poronomistajien jatkaa tai lis&aring;t&aring; tukiruokintaa ja/tai v&aring;hent&aring;&aring; porojen lukum&aring;&aring;r&aring;&aring; huomatta-vasti. He joutuvat my os hyodynt&aring;m&aring;&aring;n kaikki laiduntamiskelpoiset alueet, my os sellaiset jotka t&aring;ll&aring; hetkell&aring; ovat v&aring;hemm&aring;n t&aring;rkeit&aring;. Toinen tapa par ant aa tasapainoa on sopeuttaa j&aring;k&aring;l&aring;alueiden puuntuotannollinen mets&aring;talous suuremmassa m&aring;&aring;rin kuin t&aring;ss&aring; analysoitavassa vaihtoehdossa tehd&aring;&aring;n.</p>