bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
Severe Aldosterone Synthase Deficiency in a 9-Day-Old Lebanese Boy: The Importance of Functional Studies to Establish Pathogenicity of Seemingly Benign Variants in CYP11B2
Authors: Ghaddhab Chiraz , Capper Cameron P. , Larrivée-Vanier Stéphanie , Fayad Wissam , Olivier Patricia , Van Vliet Guy , Auchus Richard J. , Deladoëy Johnny
Published: February 2024

Introduction: Aldosterone synthase deficiency is a rare autosomal recessive disease characterized by vomiting, dehydration, salt wasting, life-threatening hyperkalemia in infancy, followed by failure to thrive. It results from pathogenic variants in CYP11B2. Case Presentation: A boy, born in Montreal to Lebanese parents who are first cousins, was referred at 9 days of life for severe dehydration. A diagnosis of primary adrenal insufficiency was made, and treatment was started with fludrocortisone and hydrocortisone. Exome sequencing revealed a homozygous variant p.(Asn201Asp)(N201D) in CYP11B2. In silico, this variant was considered benign, but in vitro functional expression studies established it caused the severe aldosterone deficiency. It ended the diagnostic odyssey and allowed to safely stop hydrocortisone replacement. Conclusion: If a gene variant co-segregates with a phenotype, in vitro functional studies are required even if in silico studies are negative.
Intravascular Ultrasound-Guided versus Angiography-Guided Percutaneous Coronary Intervention for Stent Thrombosis Elevation Myocardial Infarction: An Updated Systematic Review and Meta-Analysis
Authors: Kalsi Jasmeet , Suffredini John M. , Koh Stephanie , Liu Jing , Khalid Mirza U. , Denktas Ali , Alam Mahboob , Kayani Waleed , Jia Xiaoming
Published: February 2024

Introduction: Intravascular ultrasound (IVUS) provides intra-procedural guidance in optimizing percutaneous coronary interventions (PCI) and has been shown to improve clinical outcomes in stent implantation. However, current data on the benefit of IVUS during PCI in ST-elevation myocardial infarction (STEMI) patients is mixed. We performed meta-analysis pooling available data assessing IVUS-guided versus angiography-guided PCI in STEMI patients. Methods: We conducted a systematic search on PubMed and Embase for studies comparing IVUS versus angiography-guided PCI in STEMI. Mantel-Haenszel random effects model was used to calculate risk ratios (RRs) with 95% confidence intervals (CIs) for outcomes of major adverse cardiovascular events (MACEs), death, myocardial infarction (MI), target vessel revascularization (TVR), stent thrombosis (ST) and in-hospital mortality. Results: A total of 8 studies including 336,649 individuals presenting with STEMI were included for the meta-analysis. Follow-up ranged from 11 to 60 months. We found significant association between IVUS-guided PCI with lower risk for MACE (RR 0.82, 95% CI 0.76–0.90) compared with angiography-guided PCI. We also found significant association between IVUS-guided PCI with lower risk for death, MI, TVR, and in-hospital mortality but not ST. Conclusion: In our meta-analysis, IVUS-guided compared with angiography-guided PCI was associated with improved long-term and short-term clinical outcomes in STEMI patients.
Recycling transplanted organs: An exceptional case and literature review
Authors: Bera Titas , Sindhwani Puneet , Rees Michael , Rabets John , Ekwenna Obinna , Malhotra Deepak , Kaw Dinkar , Ratnam Shobha , Gohara Amira , Ibrahim Dalia , Fisher John , Yadav Kunal
Published: February 2024

Background: Recycling transplant kidneys, in other words using an allograft which has previously been transplanted in one recipient for transplant in a second recipient, can be a source of opportunity for expanding the pool of available grafts in the United States and beyond.
Summary: We describe a case of renal transplantation from a donor who had undergone a kidney transplant 3 years prior and had good graft function at the time of procurement. The recipient underwent transplantation uneventfully and to date has demonstrated excellent graft function. We also include a literature review of reported cases of recycled/retransplanted kidneys.
Key messages:
-Recycling transplanted kidneys is a largely untapped resource which could help decrease the transplant waitlist.
-Utilizing such kidneys does need special considerations in terms of procurement technique, backtable, crossmatch, recipient selection and follow-up.
МОНІТОРИНГ АНТИБІОТИКОРЕЗИСТЕНТНОСТІ КОКОВОЇ МІКРОФЛОРИ, ВИДІЛЕНОЇ ВІД ХВОРИХ ІЗ ПАТОЛОГІЄЮ ДИХАЛЬНИХ ШЛЯХІВ
Authors: Черкасова В. С. , Вовк О. О. , Коваленко Н. І.
Published: February 2024

РЕЗЮМЕ. Інфекції дихальних шляхів (ІДШ) займають перше місце серед усіх захворювань населення України та є глобальною проблемою охорони здоров’я унаслідок їхньої значної поширеності серед працездатного населення, постійного прогресування, частого поєднання різної патології легень та обтяжливого впливу на супутні захворювання.
Мета – аналіз результатів мікробіологічного моніторингу антибіотикорезистентності кокової мікрофлори, виділеної від людей із бронхолегеневою патологією.
Матеріал і методи. У роботі використані результати дослідження мікроорганізмів, виділених від хворих із патологією дихальних шляхів, які знаходились на лікуванні у Центрі легеневого здоров’я м. Львова у 2022 році.
Результати. У роботі виявлено провідну роль стрепто- і стафілококів в етіологічній структурі бронхолегеневих захворювань. Найпоширенішими були S. pneumoniae та стрептококи групи В. Серед стафілококів переважали S. aureus, S. epidermidis та S. haemolyticus. Найчастіше стійкі бактерії виділялися до бензилпеніциліну (36–39 % стрептококів і 57–76 % стафілококів), тейкопланіну (45–49 % стрептококів і 41–65 % стафілококів) та левофлоксацину (51–63 % стрептококів).
З урахуванням частоти резистентних ізолятів та частоти споживання АМП найвищий показник АМР (0,2–0,3) стрептококів також був до левофлоксацину за рахунок високої частоти споживання – 0,4 та високих показників частоти резистентних ізолятів. Низький показник АМР стрептококів до тейкопланіну (0,0004) та бензилпеніциліну (0,0002–0,0003) – наслідок низької частоти споживання. Найвищий показник АМР у гемолітичного та епідермального стафілококів також був до левофлоксацину (0,1) за рахунок високої частоти споживання цього антимікробного препарату, а до бензилпеніциліну і тейкопланіну цей показник у стафілококів був низький (0,0004–0,0005) завдяки низькій частоті споживання бензилпеніциліну (0,0007) та тейкопланіну (0,0008).
Висновки. У результаті аналізу мікробіологічного моніторингу антибіотикорезистентності кокової мікрофлори, виділеної від людей із бронхолегеневою патологією, які перебували на лікуванні у Центрі легеневого здоров’я м. Львова у 2022 році, було зроблено такі висновки: найвищий показник АМР стрептококів був по відношенню до левофлоксацину за рахунок високої частоти споживання – 0,4 та високих показників частоти резистентних ізолятів: 0,63 та 0,51 у S. pneumoniae та Str. Group B відповідно. Низький показник АМР досліджуваних ізолятів до тейкопланіну та бензилпеніциліну – наслідок низької частоти споживання при високих показниках частоти резистентності.
CONNECTION BETWEEN COMORBID PRIMARY HEADACHE, DEPRESSION AND ANXIETY IN PATIENTS WITH MULTIPLE SCLEROSIS
Authors: Andriievska M. I.
Published: February 2024

SUMMARY. Multiple sclerosis (MS) is a chronic autoimmune disorder of central nervous system that affects young people and progresses to physical disability. Among patient with MS risk of excessive anxiety and depression is quite common. One of the frequent comorbidities of MS is primary comorbid headache. Depression and anxiety might be more prominent on patients with pain comorbidity of MS.
The aim – to show the prevalence and frequency of depression and anxiety in a population of patients with MS, with special attention to the group of patients with primary comorbid headache.
Material and Methods. MS was confirmed according to the McDonald criteria 2017. Questionnaires Beck Depression Inventory (BDI) for assessment of depression and The Spielberger State-Trait Anxiety Inventory in Hanin`s interpretation (STAI), version for evaluation of reactive anxiety were used.
Results. 130 patients with MS were examined with disease duration 8.63±7.49 years. 36.2 % of males (n=47) and 63.8 % of females (n=83) were included. Average score of patients with MS was 40.22±8.89 points that indicates moderate reactive anxiety. BDI score accounted for 14.15±7.58 points that interpretates as mild-to-moderate depression. Patients with MS and comorbid primary headache received the average points of the STAI in Hanin's interpretation – 42.41±7.49 (moderate anxiety); patients with MS without comorbid primary headache – 37.42±9.31 (low or moderate anxiety), but generally this difference did not show statistical significance (p=0.39). Among MS course scores of anxiety was similar between groups, depression score was the highest in group with primary progressive MS (PPMS).
Conclusion. The average score of anxiety and depression showed moderate severity among patients with MS. There were not found significance between patients with primary headache comorbidity and without it, although scores between course disease subgroups showed higher points in patients with comorbid primary headache.
ПОЄДНАНА ТРАВМА ВЕРХНЬОГО ПЛЕЧОВОГО ПОЯСУ ТА ГРУДНОЇ КЛІТКИ У ПОСТРАЖДАЛИХ В ДОРОЖНЬО-ТРАНСПОРТНІЙ ПРИГОДІ (КЛІНІКО-ЕПІДЕМІОЛОГІЧНА ХАРАКТЕРИСТИКА)
Authors: Бабій М. П. , Цвях А. І.
Published: February 2024

РЕЗЮМЕ. Робота присвячена дослідженню поширеності та характеру пошкоджень верхніх кінцівок та плечового пояса, поєднаних із травмою грудної клітки, в постраждалих унаслідок дорожньо-транспортних пригод.

Мета роботи – дослідження клініко-епідеміологічних та клініко-нозологічних особливостей пошкоджень верхніх кінцівок та плечового пояса в поєднанні з травмою грудної клітки у постраждалих унаслідок ДТП.

Матеріал і методи. Проведено ретельний огляд та аналіз даних постраждалих у дорожньо-транспортних пригодах. Основна увага була приділена пошкодженням верхніх кінцівок, особливо верхньої кінцівки та плечового пояса, які часто поєднуються з травмою грудної клітки.

Результати. Більшість досліджуваної вибірки складали особи працездатного віку, переважно чоловіки, кількість яких перевищувала кількість жінок (72,58 %). Обставини отримання травм залежать від статевих та вікових факторів. Найбільший відсоток причин травматизму серед жінок та чоловіків обумовлений травмою пішоходів (30,11 %) та велосипедистів (29,57 %).

Висновки. Дорожньо-транспортні пригоди залишаються значною проблемою для здоров’я в усьому світі. Чоловіки, особливо велосипедисти, водії та мотоциклісти, мають вищий ризик отримати серйозні травми. Складний взаємозв’язок поєднаних травм вимагає глибшого розуміння їх клінічних та епідеміологічних характеристик для розробки ефективних стратегій профілактики та лікування.
СОЦІАЛЬНО-ПСИХОЛОГІЧНІ КОРЕЛЯТИ ВИХОДУ ТА ВІДНОВЛЕННЯ ПРИ ПЕРВИННОМУ ПСИХОТИЧНОМУ ЕПІЗОДІ
Authors: Косовський В. В.
Published: February 2024

РЕЗЮМЕ. Первинний психотичний епізод (ППЕ) є однією з ланок динамічного перебігу психотичного розладу.

Мета – дослідити соціально-психологічні особливості хворих з ППЕ та їх зв’язок з показниками відновлення за результатами лікування.

Матеріал і методи. Обстежено 177 пацієнтів з ППЕ трьох дослідницьких груп (F20 – 53 особи; F23 – 96 осіб та F25 – 28 осіб).

Використовували клініко-психопатологічний, клініко-катамнестичний, психодіагностичний та статистичний методи. В якості інструментарію використовували шкалу PANSS, методику діагностики рівня соціальної фрустрованості, шкалу оцінки медикаментозного комплаєнсу та опитувальник когнітивної регуляції емоцій. Аналізували та досліджували соціально-психологічні особливості хворих, редукцію психопатологічної симптоматики за результатами стаціонарного лікування, а також динаміку хвороби в довгостроковій перспективі.

Результати. Проаналізовано та описано соціально-психологічні особливості обстежених, встановлено їх зв’язок з показниками відновлення за результатами лікування. Визначено, що позитивна динаміка при ППЕ пов’язана з наявністю фрустрованості своїм фізичним та емоційним станом, комплаєнтністю хворих та ставленням до медикації, а також наявністю в когнітивній структурі регуляції емоцій стратегії «фокусування на плануванні». Негативну динаміку стану хворих обумовлює наявність фрустрованості своїм соціальним оточенням та соціально-економічним становищем, а також нав’язливого типу мислення (румінацій).

Висновки. Соціально-психологічні чинники відіграють значну роль у динаміці стану і відновленні пацієнтів з ППЕ та мають враховуватись в якості мішеней при розробці програм лікування.
ОСОБЛИВОСТІ ПЕРЕБІГУ TORCH-ІНФЕКЦІЇ У МАТЕРІВ-ПОРОДІЛЬ З АЛКОГОЛЬНОЮ ХВОРОБОЮ ПЕЧІНКИ: ЗАГРОЗА ВНУТРІШНЬОУТРОБНОГО ІНФІКУВАННЯ ПЛОДА
Authors: Сірчак Є. С. , Горленко О. М. , Архій E. Й. , Безіменник Д. І.
Published: February 2024

РЕЗЮМЕ. Несприятливим у прогностичному плані щодо перебігу вагітності та розвитку плода є поєднання декількох негативних факторів, таких як зловживання алкоголем у поєднанні з TORCH-інфекцією у жінок-породіль.

Мета дослідження – визначити особливості перебігу TORCH-інфекції та її вплив на внутрішньоутробне інфікування плода у жінок-породіль з алкогольною хворобою печінки (АХП).

Матеріал і методи. Обстежено 38 жінок-породіль з АХП. Хворих поділено на 2 групи: в І групу увійшло 18 жінок-породіль з АХП, у яких не діагностовано TORCH-інфекцію, а ІІ групу склали пацієнтки-породіллі з АХП, у яких виявлено антитіла до інфекцій TORCH групи (n=20).

Результати. У всіх пацієнток-породіль з АХП обох груп діагностовано ознаки астеновегетативного, диспепсичного синдромів. У пацієнток-породіль ІІ групи встановлено виражене статистично достовірне збільшення показників цитолітичного та холестатичного синдромів, порівняно із обстеженими І групи (жінки-породіллі з АХП, що не є носіями TORCH-інфекції). Жінки-породіллі обох груп частіше мали передчасні пологи. При цьому у жінок-породіль І групи пологи відбувались на (36,8±4,2) тижні гестації, а в ІІ групі обстежених – на (33,2±5,0) тижні гестації. У немовлят, народжених від матерів з АХП і TORCH-інфікуванням, спостерігали ознаки дихальних розладів, респіраторний дистрес-синдром (РДС), гіпоксично-ішемічне ураження (ГІУ) центральної нервової системи (ЦНС), уроджену пневмонію, некротичний ентероколіт, а також внутрішньошлуночкові крововиливи (ВШК) головного мозку 1–4 ступенів.

Висновки. АХП у жінок-породіль підвищує ризик внутрішньоутробного інфікування плода TORCH-інфекцією, а також є фактором ризику передчасних пологів. TORCH-інфікованість у жінок-породіль з АХП підвищує ризик формування патологічних розладів при народженні, а саме – дихальних розладів, РДС, ГІУ ЦНС та ВШК головного мозку.
КОРЕКЦІЯ ТИРЕОЇДНОЇ ДИСФУНКЦІЇ ТА МЕТАБОЛІЧНИХ ПОРУШЕНЬ У ЖІНОК ПЕРИМЕНОПАУЗАЛЬНОГО ВІКУ З ГІПОТИРЕОЗОМ
Authors: Чукур О. О. , Пасєчко Н. В. , Боб А. О.
Published: February 2024

РЕЗЮМЕ. У жінок, які досягають перименопаузального віку, часто виникають множинні метаболічні порушення, особливо при наявності супутньої тиреоїдної патології. Перименопаузальний вік розглядається як незалежний предиктор виникнення компонентів метаболічного синдрому у жінок. Естрогенодефіцит викликає симптоматику менопаузи, при чому нерідко маніфестує патологія щитоподібної залози.
Мета – оцінити ефективність впливу комплексної терапії левотироксином, метформіном та розувастатином на вираженість метаболічного синдрому в жінок перименопаузального віку, хворих на гіпотиреоз.
Матеріал і методи. При виконанні дослідження було обстежено 98 жінок із первинним гіпотиреозом, які лікувалися стаціонарно в ендокринологічному відділенні Тернопільської обласної клінічної лікарні. Середній вік обстежуваних становив (44,6±0,9) років. Пацієнткам проводили загальноклінічний огляд (антропометрична оцінка зросту та маси тіла, вираховували індекс маси тіла, вимірювали окружність талії та окружність стегон), визначали рівні тиреотропного гормону та тиреоїдних гормонів у сироватці крові. Визначали рівень базальної глюкози в сироватці крові та рівень базального інсуліну, рівні глікозильованого гемоглобіну, загального холестерину, холестерину ліпопротеїнів високої щільності, тригліцеридів, Згідно з отриманими показниками ліпідограми визначали холестерин ліпопротеїнів низької щільності та коефіцієнт атерогенності.
Результати. Пацієнтки були поділені на дві клінічні групи. І групу складали 48 пацієнток з діапазоном ТТГ від 0,4 до 2,5 мМО/мл, що характеризувало низьконормальний рівень інтервалу ТТГ. До ІІ групи увійшли 50 жінок з рівнем ТТГ в діапазоні 2,5–4,0 мМО/мл, що свідчило про високонормальний інтервал референтних значень. Метаболічний синдром діагностовано у 42 (42,85 %) жінок. Призначення метформіну позитивно вплинуло на показники інсулінорезистентності (індекс HOMA-IR знизився у 17,2 % жінок), а у 76,3 % пацієнток було досягнуто нормоглікемії через 6 місяців прийому препарату. Застосування розувастатину в комплексному лікуванні жінок із ГТ нормалізувало показники дисліпідемії (рівень ТГ знизився на 24,3 %, ХС ЛПНЩ на 27,3 %, ХС ЛПВЩ підвищився на 19,3 %). Жінкам перименопаузального віку з гіпотиреозом рекомендована замісна терапія левотироксином із досягненням низьконормального цільового інтервалу тиреотропного гормону (0,4 до 2,5 мМО/мл).
Висновки. Індивідуально підібране дозування левотироксину в комбінації з метформіном і статинами мало достовірно позитивний вплив на нормалізацію тиреоїдної дисфункції та покращення показників метаболічного синдрому у жінок перименопаузального віку.
RESULTS REGARDING SEASONAL ACTIVITY, TEMPERATURE CONDITIONS OF THE EXISTENCE OF IXODUS TICKS AND THEIR ROLE AS TRANSMITTERS OF LYME DISEASE
Authors: Fedoniuk L. Ya. , Lipska V. V.
Published: February 2024

SUMMARY. Over the last 10 years, some countries in Europe have been troubled by the spread of infectious agents that are transmitted by ixodes ticks. Lyme disease is the most frequent ixodes tick-borne human disease in the world, with an estimated 85.500 patients annually.

The aim – to analyze the relationships between Lyme disease appearance and Ixodes tick bites number, air temperature, and their role in the transmission of Lyme disease.

Material and Methods. 798 ticks of Ixodes Ricinus were investigated. All ticks of the first type were found mainly in the city of Ternopil and Ternopil region, as well as some ticks were brought from Lviv, Ivano-Frankivsk and Rivne regions. The study was carried out using optical and electronic system SEO-IMAGLAB. Investigation of epidemiological state was carried out using the polymerase chain reaction (PCR) using amplifier method “ROTOR Gene-6000” in real time.

Results. Our studies showed, that about 30 % of ticks removed from humans are carriers of pathogens. Females of ticks are more carriers of Borrelia Burgdorferi, and the nymphs are carriers of Anaplasma phagocytophilium and Borrelia Miyamotoi. Larvae can be human ectoparasites and tolerate all three pathogens of infectious diseases. Including a complex carrying, that is the simultaneosus transfer of pathogens of the two diseases. Taking into consideration the dynamics of the frequency of infection with ticks of Ixodes ricinus, were observed an increase number of females and nymphs that are carries of pathogens in the period of May-July, and then, decrease the frequency of their infection in August-October. Obviously, the main cause of these fluctuations is the temperature regime, which changes in the spring-summer-autumn periods. Thus, the average temperature in May-June was 18–23 °C, in July-August – 25–27°C, in September-October – 20–15°C. At a temperature of 10–12°C, the number of patients affected by ticks decreased. As a result of studies on the influence of seasonal changes on the degree of infection with ticks of Ixodes ricinus by pathogens of infectious diseases, it`s direct dependence on the temperature regime: at a temperature of about 18–15°C, the degree of infection in the nymph is 14%, and in females – 22 %, while at 25–28°C in the nymph this figure is 37 %, and in females – 72 %.

Conclusions. Geographic and seasonal distribution of Lyme borreliosis, patient`s age, sex, and profession has disease-related effects on incidence.
ОСОБЛИВОСТІ ПІДГОТОВКИ ДІТЕЙ ДО ОПЕРАТИВНОГО ЛІКУВАННЯ
Authors: Процайло М. Д. , Ничка Т. І. , Крицький І. О. , Дживак В. Г.
Published: February 2024

РЕЗЮМЕ. Мета – звернути увагу практичних лікарів хірургічного профілю на особливості підготовки дітей до оперативних утручань залежно від віку дитини та її психоемоційного стану з метою мінімальної травматизації психіки дитини та отримання позитивних результатів лікування.

Матеріал і методи. Проаналізовано результати досліджень сучасних науковців за останні десять років, присвячених особливостям підготовки дітей до операцій. До уваги брали також наші спостереження за дітьми яким була надана планова та невідкладна хірургічна допомога у нашому лікувальному закладі. Ретельно вивчали амбулаторну, стаціонарну документацію, яка стосувалася дітей, котрим була надана хірургічна допомога. Передопераційна підготовка полягала у налагодженні контакту з дитиною, батьками, насамперед з мамою малюка. Усі хірургічні маніпуляції здійснювали тільки після адекватного місцевого або загального знеболювання. Методами обстеження були рентгенографія, комп’ютерна томографія, магнітно-резонансна томографія, ультразвукова діагностика.

Результати. Пацієнти віком від року до трьох років мають більші можливості до підготовки до операції. Головний акцент – словесний контакт. При підготовці дитини від 3 до 6 років до операції треба обережно підбирати слова, адже неправильний підхід може спровокувати ряд фобій. Потрібно детально розпитати про предмет страху. Актуальний та складний підхід в підготовці дітей від 6 до 10 років. Дитина має сама вибрати, які речі хоче взяти з собою в лікарню, які книжки там читатиме та в які ігри гратиме. В підлітковому віці методи підготовки до операції повинні бути зовсім іншими, ніж у дітей молодшої вікової категорії. Якщо дитині потрібна невідкладна хірургічна допомога, то передопераційна психологічна підготовка надзвичайно різноманітна як за обсягом інформації, так і за часом, упродовж якого цю інформацію необхідно донести дитині.

Висновки. Психоемоційна передопераційна підготовка дітям є необхідною. З огляду на вікові особливості розвитку дитини, така підготовка має бути багатопланова та різноманітна в кожному віковому проміжку, що необхідно враховувати перед операцією.
ОСОБЛИВОСТІ ХРОНОТИПУ, РІВНЯ ДЕННОЇ СОНЛИВОСТІ ТА ДИСПОЗИЦІЙНОГО ОПТИМІЗМУ У ХВОРИХ НА АРТЕРІАЛЬНУ ГІПЕРТЕНЗІЮ ЗАЛЕЖНО ВІД НАЯВНОСТІ КОМПОНЕНТІВ МЕТАБОЛІЧНОГО СИНДРОМУ
Authors: Новак-Мазепа Х. О. , Марущак М. І.
Published: February 2024

Неоднозначними залишаються результати досліджень щодо асоціації психологічних компонентів здоров’я з метаболічними порушеннями у хворих на артеріальну гіпертензію.

Мета роботи – встановити особливості хронотипу, рівня денної сонливості та диспозиційного оптимізму у хворих на артеріальну гіпертензію залежно від наявності компонентів метаболічного синдрому.

Основна частина. У дослідженні взяли участь 42 пацієнти з діагностованою есенціальною артеріальною гіпертензією ІІ ступеня. Для дослідження хронотипу використовували валідизований опитувальник «Composite Scale of Morningness». Рівень денної сонливості оцінювали за шкалою сонливості Епворта. Диспозиційний оптимізм (Life Orientation Test-Revised) аналізували за допомогою опитувальника в адаптації О. А. Сичова. Концентрацію глюкози і триацилгліцеролів визначали, застосовуючи стандартні набори. Встановили, що у хворих на артеріальну гіпертензію з діагностованим метаболічним синдромом переважав вечірній хронотип, значно менше у пацієнтів виявляли проміжний та ранковий хронотипи, що вірогідно відрізнялося від даних хворих без метаболічного синдрому. Варто також відмітити статистично значиму відмінність між розподілом вираження денної сонливості у хворих на артеріальну гіпертензію залежно від наявності/відсутності метаболічного синдрому. Так, частка пацієнтів з артеріальною гіпертензією та різко вираженою денною сонливістю при наявності метаболічного синдрому на 31,36 % перевищувала частку хворих з аналогічними даними без метаболічного синдрому. При цьому в усіх пацієнтів з артеріальною гіпертензією і метаболічним синдромом відзначено денну сонливість. Рівень оптимізму/песимізму у хворих на артеріальну гіпертензію не залежав від наявності метаболічного синдрому.

Висновки. У хворих на артеріальну гіпертензію з метаболічним синдромом і його компонентами психологічні показники (диспозиційний оптимізм/песимізм та рівень денної сонливості) вірогідно погіршуються стосовно даних пацієнтів без метаболічного синдрому..
АСОЦІАЦІЯ РІВНЯ ЗАГАЛЬНОГО ЕМОЦІЙНОГО ІНТЕЛЕКТУ І ТИПУ ХАРЧОВОЇ ПОВЕДІНКИ В ОСІБ З НАДЛИШКОВОЮ МАСОЮ ТІЛА Й ОЖИРІННЯМ
Authors: Гнура О. О. , Криницька І. Я.
Published: February 2024

Комплекс патофізіологічних процесів складових ожиріння має мультифакторіальну етіологію і включає безліч генетичних, зовнішніх та особистісних факторів, у тому числі й емоцій, які відображають ставлення людини до різних сфер життя і самої себе, а інтелект сприяє такому розумінню, продукуючи способи активності для досягнення цілей та задоволення потреб.

Мета роботи – оцінити рівень загального емоційного інтелекту в осіб з надлишковою масою тіла й ожирінням І і ІІ ступенів залежно від типу харчової поведінки.

Основна частина. У дослідженні взяли участь 102 пацієнтки, які з метою схуднення звернулися за консультацією до дієтолога у клініку пластичної хірургії та медицини омолодження «ANACOSMA» (м. Київ). Тип харчової поведінки визначали за допомогою Голландського опитувальника харчової поведінки DEBQ (Dutch Eating behavior Questionnaire). Емоційний інтелект оцінювали за тестом MSCEIT (Mayer-Salovey-Caruso Emotional Intelligence Test). Частотні характеристики досліджуваних показників описували як абсолютне значення (n) і відсоткову кількість (%). Найвищий відсоток осіб, які продемонстрували високий чи середній рівень загального емоційного інтелекту, мав раціональний тип харчової поведінки як у групі пацієнток з надлишковою масою тіла (50,0 % з високим рівнем), так і в групі осіб з ожирінням (100,0 % із середнім рівнем). При цьому найбільший відсоток пацієнток, які показали низький рівень, виявлено серед учасниць дослідження з емоціогенним та змішаним типами харчової поведінки (52,9 і 50,0 % з надлишковою масою тіла та 81,3 і 60,0 % з ожирінням). З іншого боку, всі особи з високим рівнем загального емоційного інтелекту продемонстрували раціональний тип харчової поведінки; пацієнтки із середнім рівнем практично однаковою мірою показали екстернальний, емоціогенний та обмежувальний типи харчової поведінки (24,1, 27,6 і 20,7 % відповідно); особи з низьким  рівнем найчастіше мали емоціогенний тип харчової поведінки (42,9 %). Щодо пацієнток з ожирінням, то в тих, хто показав середній рівень загального емоційного інтелекту, найчастіше виявляли екстернальний тип харчової поведінки (41,7 %), а в осіб із низьким рівнем – емоціогенний (54,2 %).

Висновки. Встановлено асоціацію високого і середнього рівнів загального емоційного інтелекту з раціональним типом харчової поведінки й асоціацію низького рівня загального емоційного інтелекту з емоціогенним типом харчової поведінки як у групі пацієнток з надлишковою масою тіла, так і в групі осіб з ожирінням, що обов’язково потрібно враховувати при наданні рекомендацій щодо зменшення маси тіла.
ПСИХОЛОГІЧНИЙ ПОРТРЕТ «ІДЕАЛЬНОЇ» МЕДСЕСТРИ З ПАЛІАТИВНОЇ ДОПОМОГИ З ПОЗИЦІЙ СУБ’ЄКТИВНОГО СПРИЙНЯТТЯ ПАЦІЄНТІВ І ФАХІВЦІВ (ЧАСТИНА 1)
Authors: Марчук І. В.
Published: February 2024

Робота медсестер у паліативних відділеннях та хоспісах, де надають термінальну допомогу, має вирішальне значення для покращення якості життя інкурабельних пацієнтів. Їх діяльність спрямована на зменшення фізичного та психологічного стресу і забезпечення достойної смерті. Медсестра, яка працює в даній галузі, є ключовою особою в наданні допомоги пацієнтам, забезпечуючи їм необхідну медичну допомогу, кваліфікований догляд та психологічну підтримку, що сприяє зменшенню страждань і поліпшенню якості життя. Цей професійний рівень вимагає не лише глибоких медичних знань, але й вираження співчуття, емпатії та духовного розвитку.

Мета роботи – створити «ідеальний» психологічний портрет на основі вияву та порівняння суб’єктивних оцінок інкурабельних пацієнтів і фахівців-медиків особистісних рис медсестри для прог­нозування її професійної готовності в наданні паліативної допомоги.

Основна частина. Дослідження виконували за стратегією поперечних зрізів у нерандомізованій вибірці, що складалася з двох груп респондентів. До 1-ї групи входили фахівці, зокрема здобувачі вищої медичної освіти і медсестри віком від 19 до 54 років, до 2-ї – пацієнти відділень паліативної допомоги, хоспісів та геріатричних відділень, тобто інкурабельні хворі. Дослідження проводили на базі Чернівецького медичного фахового коледжу та лікувальних закладів м. Чернівців та Чернівецької області (Україна). У дослідженні використовували метод семантичного диференціалу і методи математичної статистики. Метод семантичного диференціалу було обрано для визначення реакцій респондентів на об’єкт, оскільки це ефективний і поширений спосіб вимірювання середньостатистичних у певній групі реакцій на об’єкт.

Висновки. У суб’єктивному сприйнятті пацієнтів «ідеальний» портрет медсестри представлений насамперед особистісними рисами, які описані типами «рутинер», «спеціаліст», «мама».
ІМУНОГІСТОХІМІЧНА ХАРАКТЕРИСТИКА ГІПЕРПЛАЗІЙ ЕНДОМЕТРІЯ ПОРІВНЯНО ІЗ СЕКРЕТОРНИМ ЕНДОМЕТРІЄМ
Authors: Хасхачих Д. А. , Потапов В. О.
Published: February 2024

Мета дослідження – порівняльна характеристика експресії імуногістохімічних маркерів у трьох типах ендометрія: гіперплазія ендометрія без атипії, гіперплазія ендометрія з атипією та секреторний ендометрій, – задля визначення найбільш інформативних маркерів, які можуть служити діагностичними доповненнями та прогностичними показниками для переходу від гіперплазії ендометрія до карциноми.
Матеріали та методи. Дослідження було виконано на біопсійному матеріалі ендометрія у 23 жінок репродуктивного віку з аномальними матковими кровотечами шляхом кюретажу, в яких було діагностовано гіперплазію ендометрія (ГЕ) без/з атипією, 7 жінок склали контрольну групу із секреторними змінами ендометрія. Було проведено порівняння експресії рецепторів до прогестерону (PR) й естрогену (ER), а також маркерів p21, dcl-2, KI-67, eNOS, cyclіn D1, BAX, b-catenin, E-cadherin та Caspasa-3 з метою визначення найбільш інформативних маркерів, які можуть служити діагностичними доповненнями та прогностичними показниками для переходу від ГЕ до карциноми.
Результати дослідження та їх обговорення. Отримані результати свідчать про відмінність у рівнях експресії імуногістохімічних маркерів у різних типах ендометрія. Дані результати важливі для подальшого дослідження механізмів розвитку гіпер­плазії ендометрія та можуть вказувати на потенційні терапевтичні цілі для вибору стратегії лікування різних типів гіперплазії.
Висновки. Різницю між групою гіперплазій без атипії та контрольною групою секреторного ендометрія в залозистому компоненті продемонстрували маркери ER, PgR, b-catenin, p21, cyclin D1, Ki-67, Caspasa-3, у стромальному компоненті – ER, PgR, b-catenin, що дає підставу використовувати їх як основні діагностичні маркери. Різницю між групою гіперплазій з атипією та контрольною групою секреторного ендометрія в залозистому компоненті продемонстрували маркери ER, b-catenin, p21, cyclin D1, Ki-67, eNOS, у стромальному компоненті – ER, b-catenin та eNOS, що дає підставу використовувати їх як основні діагностичні маркери. Різницю між групою гіперплазій без атипії та групою гіперплазій з атипією в залозистому компоненті продемонстрували маркери PgR, Ki-67, Caspasa-3, eNOS, у стромальному компоненті – eNOS, що дає підставу використовувати їх як основні діагностичні та прогностичні маркери. Маркери Bcl-2 та BAX не показали статистично достовірної різниці в групах дослідження, що свідчить про неможливість використання їх окремо як діагностичних або прогностичних маркерів для гіперпластичних процесів ендометрія, а інтерпретацію результатів експресії цих маркерів необхідно враховувати в сукупності з іншими показниками.
МУЛЬТИСИСТЕМНИЙ ЗАПАЛЬНИЙ СИНДРОМ, АСОЦІЙОВАНИЙ З КОРОНАВІРУСНОЮ ІНФЕКЦІЄЮ В ДИТИНСТВІ: КОГОРТНЕ ДОСЛІДЖЕННЯ В УКРАЇНІ
Authors: Боднарчук-Сохацька Н. Я. , Павлишин Г. А.
Published: February 2024

Мета дослідження – виокремлення клініко-лабораторних особливостей MIC у дітей залежно від статі, віку та тяжкості перебігу, встановити статистичну клініко-лабораторну відповідність з метою прогнозування перебігу захворювання.
Матеріали і методи. Когортне спостереження за групою дітей проведено в лікувальних закладах від вересня 2020 р.  до вересня 2022 р. Пацієнти віком від 1 місяця до 18 років, які відповідали діагностичним критеріям мультисистемного запального синдрому, згідно з СDC.
Результати дослідження та їх обговорення. Обстежено 47 дітей, з яких 27 (57,4 %) хлопчиків та 20 (42,6 %) дівчаток. У статевій структурі найчастіше хворіли хлопчики віком 6–11 років (31,91 %), серед дівчаток – 2–5 років (19,15 %). Особи чоловічої статі більш схильні до тяжкого перебігу мультисистемного запального синдрому порівняно з групою жіночої статі. У пацієнтів жіночої статі гіперзапальний синдром проявлявся у вигляді частішого підвищення показників ШОЕ, СРБ, лейкоцитів, лімфоцитів та фібриногену, тоді як у хлопчиків були вищі показники прокальцитоніну, нейтрофілів, гіпоальбумінемії, D-димеру. Не виявлено значної залежності маніфестації ураження органів і систем залежно від статі. Неврологічна симптоматика однаково часто спостерігалась у пацієнтів незалежно від перебігу МІС, тоді як інші органи і системи частіше були залучені серед пацієнтів із тяжким ступенем.
Висновок. Визначені особливості перебігу мультисистемного запального синдрому серед дітей в групі спостереження залежно від віку, статі та клінічної презентації може бути використане клініцистами для прогнозування перебігу та залучення певних органів та систем.
РІВЕНЬ КОТИЗОЛУ У ШКОЛЯРІВ З ІНФЕКЦІЙНОЮ ПАТОЛОГІЄЮ В УМОВАХ ПАНДЕМІЇ COVID-19
Authors: Панченко О. І. , Павлишин Г. А.
Published: February 2024

Мета дослідження – оцінити рівень кортизолу в дітей шкільного віку з інфекційними захворюваннями під час пандемії COVID-19 як можливого маркера тяжкості захворювань.
Матеріали та методи. Обстежено 124 дитини віком від 6 до 18 років: 62 пацієнти із лабораторно підтвердженою інфекцією SARS-CoV-2, 32 педіатричних хворих із ознаками інфекційних захворювань та негативними лабораторними тестами на COVID-19, 30 дітей – без ознак захворювання (контрольна група). Визначення рівня кортизолу вільної слини проводили у всіх дітей методом імуноферментного аналізу. Оцінювали деякі лабораторні показники (С-реактивний білок, швидкість осідання еритроцитів, прокальцитонін, глікемія, лейкоцити, рівень вітаміну D, наявність та тривалість гіпертермії, тривалість лікування.
Результати досліджень та їх обговорення. Середній рівень вільного кортизолу слини у пацієнтів становив 0,417 [0,185; 1,003]. Середній рівень вільного кортизолу слини у дітей контрольної групи становив 0,158 [0,088; 0,365] мікрограм на децилітр, у дітей з проявами інфекції SARS-CoV-2 – 0,740 [0,313; 1,024] мкг/дл та у дітей з іншими інфекційними захворюваннями 0,410 [0,208; 0,653]. Рівень вільного кортизолу слини був найвищим у пацієнтів з SARS-CoV-2-інфекцією, менш високим у дітей з іншими інфекційними захворюваннями та найнижчим у контрольній групі (Н=20,82, Р<0,001). Спостерігається позитивний середньої сили кореляційний зв’язок між показниками вільного кортизолу слини та швидкості осідання еритроцитів (r=0,45, р<0,001), С-реактивного білка (r=0,46, р<0,001), рівня глюкози (r=0,43, р <0,001), прокальцитоніну (r=0,31, р=0,044), тривалості гіпертермії (r=0,39, р=0,006) та тривалості лікування (r=0,43, р<0,001). Спостерігається негативний середньої сили зв’язок (r=-0,60, p<0,001) між рівнем кортизолу та 25(ОН)вітаміном D.
Висновки. Діти з COVID-19 мають вищий рівень кортизолу порівняно з групою дітей з іншими інфекційними захворюваннями. Підвищений рівень кортизолу в пацієнтів дитячого віку з інфекційними захворюваннями супроводжувався підвищенням швидкості осідання еритроцитів, С-реактивного білка, прокальцитоніну, глюкози, тривалості гіпертермії та тривалості лікування, зниженням рівня 25(ОН) вітаміну D, що свідчило про більш тяжкий перебіг захворювання.
МЕТОДИ ДОСЛІДЖЕННЯ МІКРОБІОТИ КИШЕЧНИКА У ВАГІТНИХ
Authors: Маричереда В. Г. , Адоніна І. О.
Published: February 2024

Мета дослідження – визначення переваг та недоліків різних методів відбору проб для вивчення мікробіоти кишечника під час вагітності.

Матеріали та методи. Проведено бібліометричний та контент-аналіз публікацій останніх 5 років, присвячених проблемі дослідження складу мікробіоценозів кишечника у жінок репродуктивного віку та вагітних. Інформаційний пошук здійснено у базах даних PubMed, EMBASE, OVID, CINAHL. Додатково проведено дослідження мікробіоти зразків калу 57 вагітних жінок, в тому числі 27 – з аліментарно-конституційним ожирінням І–ІІ ступенів (основна група), 30 – практично здорових жінок нормотрофного статусу (ІМТ=20–25 кг/м2) із фізіологічним перебігом вагітності. Дослідження було виконано у сертифікованій лабораторії «Синево» (м. Одеса). Статистичну обробку одержаних результатів проводили методом дисперсійного аналізу за допомогою програмного забезпечення Statistica 14.0 (TIBCO, США).

Результати дослідження та їх обговорення. Лише частину з відомих методів дослідження мікробіоценозів кишечника можна застосовувати у вагітних. Перевагу віддають мінімально інвазивним методам, які не потребують складної підготовки кишечника та мають мінімальний ризик вторинної контамінації. Наші власні спостереження показали, що у вагітних з ожирінням частіше трапляється мікробіота кишечника (МК), яка відповідає ІІ ступеню дисбіозу, ніж у контрольній групі, відповідно, 33,3 та 6,7 % (χ2=6,49, df=1, p=0,01). Випадків ІІІ ступеня дисбіозу не було виявлено в жодної вагітної.

Висновки. Серед сучасних методів відбору проб для дослідження мікробіоти кишечника у вагітних найбільш перспективними є аспірація кишкового вмісту, мікробрашинг та застосування «інтелектуальної капсули». У вагітних з ожирінням частіше, ніж у контролі, зустрічається ІІ ступінь дисбіозу (χ2=6,49, df=1, p=0,01).
Досвід лікування ушкоджень підколінної артерії мирного часу
Authors: ВАЙДА А. Р. , ДЕЙКАЛО І. М. , ЯКИМЧУК О. А.
Published: February 2024

Мета роботи: встановити характерні особливості ушкоджень підколінної артерії, у яких не вдалося зберегти кінцівку, а також фактори, що призвели до ампутації, незважаючи на спробу реваскуляризації, що дозволить спрогнозувати та покращити результат лікування даних ушкоджень.
Матеріали і методи. Проаналізовано дані 18 пацієнтів з 2003 р. до 2022 р., які отримали ушкодження підколінної артерії в мирний час і яким було проведено реваскуляризацію кінцівки. У 8 (44,4 %) випадках найближчими часом була виконана ампутація. Ми провели порівняльний аналіз між групою пацієнтів, у яких вдалося успішно відновити кровопостачання кінцівки, та групою пацієнтів, у яких не вдалося зберегти кінцівку.
Результати досліджень та їх обговорення. Вирішальними факторами, що призвели до незадовільного результату реваскуляризації кінцівки, були: великий дефект м’яких тканин, затримка з наданням спеціалізованої допомоги, супутні ушкодження інших анатомічних структур у зоні поранення. Найбільш несприятливою для позитивного прогнозу реконструктивного втручання є комбінація ушкодження артерії та вени, відкриті переломи гомілки з відривом м’язів чи розтрощення кінцівки.
Міні-інвазивна коригуюча торакопластика при хірургічному лікуванні деструктивного туберкульозу легень та емпіємі плеври
Authors: САВЕНКОВ Ю. Ф. , МОІСЕЄНКО М. В. , КОШАК Ю. Ф. , БАКУЛІН П. Є.
Published: February 2024

Мета роботи: оцінити результати застосування розробленої методики міні-інвазивної корекції пострезекційного гемітораксу при хірургічному лікуванні хворих на деструктивний туберкульоз легень.

Матеріали і методи. В дослідній групі міні-інвазивна коригуюча торакопластика виконана 14 хворим на хронічний деструктивний туберкульоз легень, що проводилась через 12–14 діб після верхньої лобектомії (9 хворих) та після полісегментарних резекцій у 5 хворих. Критеріями оцінки ефективності розробленої методики міні-інвазивної корекції пострезекційного гемітораксу були кількість плевро-легеневих ускладнень, зокрема залишкової плевральної порожнини, а також наявність емпієм плеври в після­операційному періоді.

Результати досліджень та їх обговорення. При виконанні міні-інвазивного коригуючого втручання немає необхідності екзартикулювати головки ребер, тому що суть операції полягає у створенні нового склепіння купола плеври, центр якого знаходиться не паравертебрально, а проходить дещо латеральніше по лопатковій лінії. Це значно зменшує травматичність втручання. Виконання усіх хірургічних маніпуляцій під подвійним візуальним контролем дозволяє безпечно виділяти верхівку легені в зоні підключичних судин та контролювати якість гемостазу. Використання поліпропіленової сітки розміром 10х15 см дозволяє надійно зафіксувати верхівку легені на новому рівні та запобігти її перерозтягненню. Використання колагену додатково фіксує верхівку легені та заповнює новоутворений екстрапульмональний простір. У післяопераційному періоді випадків залишкової плевральної порожнини або загострення туберкульозного процесу, емпієм плеври не спостерігалось.
Improving reconstructive operations for “fresh” injuries and scar strictures of the main bile ducts
Authors: MARDONOV B. A. , KURBANIYAZOV Z. B. , DAVLATOV S. S. , RAKHMANOV K. E.
Published: February 2024

The aim of the work: prevention of hepaticocholedochal stricture in the long-term postoperative period after reconstructive surgery.

Materials and Methods. The study is based on data from a clinical examination of 41 patients with injuries to the main bile ducts, who were operated on in the surgical department of the multidisciplinary clinic of Samarkand State Medical University for the period from 2010 to 2022. Depending on the choice of treatment tactics, the patients were divided into two groups. The first group, the comparison group, consisted of 18 (43.9 %) patients who underwent biliobiliary anastomosis in the traditional way. The second group, the main group, consisted of 23 (56.1%) patients who underwent reconstructive surgery using our improved method.

Results and Discussion. Of the 18 patients in the comparison group, 13 (72.2 %) had a cicatricial stricture of the hepaticocholedochus in the long-term postoperative period after 1–3 years, requiring repeated operations. Of these, 9 patients underwent reconstructive hepaticojejuno- and hepaticoduodenoanastomosis, 4 patients underwent X-ray endobiliary interventions with the installation of a stent into the lumen of the hepaticocholedochus.
Роль бісфосфонатів у лікуванні остеоартриту
Authors: ТУГАРОВ Ю. Р. , ДУМАНЕЦЬ О. В. , КОПИТЧАК І. Р.
Published: February 2024

У статті висвітлено вплив бісфосфонатів на перебіг спонтанного остеонекрозу на прикладі колінного суглоба. Визначено переваги приймання бісфосфонатів над іншими методами лікування в плані безпеки, ефективності та доступності.
ОДНОЧАСНЕ ВИЗНАЧЕННЯ ДІЮЧИХ РЕЧОВИН ПЕСТИЦИДІВ МЕТОДОМ ВИСОКОЕФЕКТИВНОЇ РІДИННОЇ ХРОМАТОГРАФІЇ ПРИ ЇХ СУМІСНІЙ ПРИСУТНОСТІ В ОБ’ЄКТАХ ДОВКІЛЛЯ
Authors: Коршун О. М.
Published: February 2024

Вступ. Застосування сучасних пестицидів призводить до потрапляння в об’єкти навколишнього середовища і однакових, і різноспрямованих за біологічною дією їх діючих речовин, які можуть належати як до одного, так і до різних хімічних класів. У статті викладено наукове обґрунтування вибору методу, розробку умов пробопідготовки, якісної ідентифікації та кількісного визначення декількох діючих речовин пестицидів при їх сумісній присутності в об’єктах довкілля.

Мета дослідження – розробити хроматографічні методики аналітичного визначення декількох діючих речовин пестицидів при їх сумісній присутності в об’єктах навколишнього середовища.

Методи дослідження. Хроматографічний аналіз проводили на рідинних хроматографах фірми “Шимадзу” (Японія) з ультрафіолетовим або флуоресцентним детектором. Хроматографічне розділення досліджуваних сумішей здійснювали на сталевих колонках 250/4,6 Nucleosil 100-5 С18; 250/4,6 Nucleosil 100-7 С6Н5; 250/4,6 Nucleodur 100-5 СN-RP. Правильність і точність визначення досліджуваних сполук у пробах перевіряли методом “введено – знайдено”. Ідентифікацію досліджуваних діючих речовин в екстрактах проб проводили за часом їх утримування в градуювальних розчинах суміші; кількісне визначення здійснювали методом абсолютного градуювання (зовнішнього стандарту). Для статистичної обробки результатів використовували пакет статистичних програм IBM SPSS StatisticsBase v.22 та MS Exсel.

Результати й обговорення. Аналіз декількох пестицидів методом високоефективної рідинної хроматографії при їх сумісній присутності в пробі проводили за умов: 1) обернено-фазової хроматографії із застосуванням неполярного адсорбенту (нерухомої фази) С18 і полярного елюенту (рухомої фази) з основними компонентами (вода, ацетонітрил та/або метанол) і, можливо, модифікатором (ортофосфорна кислота) в режимі ізократичного чи градієнтного елюювання; 2) ультрафіолетового, рідше – флуоресцентного, детектування.

Висновки. Метод високоефективної рідинної хроматографії дозволяє одночасно визначати декілька діючих речовин пестицидів одного та/або різних хімічних класів при їх сумісній присутності, що прискорює аналіз, зменшує витрати на його проведення і мінімізує хімічне навантаження на дослідників та об’єкти навколишнього середовища.
ДОСЛІДЖЕННЯ З РОЗРОБЛЕННЯ МЕТОДИК ВИЗНАЧЕННЯ БІОЛОГІЧНО АКТИВНИХ РЕЧОВИН У ТРАНСДЕРМАЛЬНОМУ ПЛАСТИРІ ПРОТИЗАПАЛЬНОЇ ДІЇ
Authors: Олефір А. І. , Вишневська Л. І.
Published: February 2024

Вступ. Тютюн у всьому світі вбиває 1 з 10 осіб, а до 2030 р. очікується, що куріння тютюну буде вбивати 1 із 6 осіб, якщо не буде вжито ефективних заходів щодо профілактики поширеності тютюнокуріння. Натрій глутамат застосовують у більшості харчових технологій як харчову добавку, і його вживання є практично неконтрольованим процесом. Реальна загроза одночасного надходження в організм тютюнового диму і натрій глутамату надає вивченню їх поєднаної дії особливої актуальності.
Мета дослідження – визначити генерацію активних форм оксигену (АФО) у популяції нейтрофілів крові щурів різних віку і статі за умови “пасивного тютюнокуріння” на тлі тривалого введення натрій глутамату.
Методи дослідження. Досліди проведено на 32 безпородних статевозрілих білих щурах-­самцях з початковою масою 180–200 г, 32 безпородних статевозрілих білих щурах-­самках з початковою масою 180–200 г та 32 безпородних статевонезрілих білих щурах-­самцях з початковою масою 60–80 г. Кожну групу тварин було поділено на чотири підгрупи: 1-­ша – контрольна (n=8); 2-­га – щури, яким моделювали “пасивне тютюнокуріння” (n=8); 3­-тя – щури, яким вводили натрій глутамат (n=8); 4-­та – щури, яким моделювали “пасивне тютюнокуріння” на тлі введення натрій глутамату (n=8). Генерацію АФО нейтрофілами крові визначали за допомогою барвника із заблокованою флуоресценцією – дигідродихлорфлуоресцеїну діацетату (“Sigma Aldrich”, США) методом проточної лазерної цитофлуориметрії на апараті “Epics XL” (“Beckman Coulter”, США).
Результати й обговорення. “Пасивне тютюнокуріння” на тлі застосування натрій глутамату в статевозрілих щурів-самців супроводжувалося збільшенням генерації АФО нейтрофілами крові у 3,1 раза (р<0,001) відносно контрольної групи, що на 43,0 % (р<0,01) перевищувало цей показник за умови ізольованої дії тютюнового диму, а у статевозрілих щурів-самок – у 3,7 раза (р<0,001)) щодо контрольної групи, що на 23,7 % (р<0,02) перевищувало цей показник при ізольованій дії тютюнового диму. Що стосується статевонезрілих щурів-самців, то інтенсивність генерації АФО нейтрофілами крові за умови “пасивного тютюнокуріння” була більшою від показника статевозрілих самців на 66,6 %, а за умови “пасивного тютюнокуріння” на тлі застосування натрій глутамату – на 84,8 %. За допомогою однофакторного аналізу встановлено статистично значущий вплив віку на генерацію АФО нейтрофілами крові за умови “пасивного тютюнокуріння” на тлі використання натрій глутамату та вірогідні статеві відмінності в генерації АФО при ізольованому впливі досліджуваних чинників.
Висновки. За умови “пасивного тютюнокуріння” спостерігали інтенсифікацію генерації АФО нейтрофілами крові щурів, більш виражену при поєднанні впливу тютюнового диму та натрій глутамату. При статевому зіставленні змін генерації АФО виявлено їх достовірне переважання у щурів-самок; при віковому зіставленні змін генерації АФО встановлено їх достовірне переважання у статевонезрілих тварин.