bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
Сучасні особливості ведення дітей із гастроінтестинальною формою харчової алергії
Authors: Chernysh Yu.R. , Okhotnikova O.M.
Published: June 2018

Харчова алергія вражає багато мільйонів людей, призводить до зниження якості життя людини та суспільства загалом, а в деяких випадках може призвести до фатальних наслідків. На сьогодні багато уваги приділяється дослідженням, що спрямовані на розробку оптимальних профілактичних заходів для зменшення поширеності харчової алергії. До недавнього часу вважалося, що для профілактики харчової алергії доцільне уникнення найпоширеніших харчових алергенів під час вагітності і грудного вигодовування. Однак існують дані про те, що ранній вплив потенційних харчових алергенів може зменшити ризик розвитку відповідної алергії. Рекомендовано уникати дієтичних обмежень, зокрема введення твердих продуктів, після 4–6 місяців життя навіть для дітей із високим ризиком розвитку алергічних захворювань. До загальних напрямів управління харчовою алергією відносять заходи, що спрямовані на лікування гострих реакцій, та заходи, що спрямовані на мінімізацію ризику появи таких реакцій у майбутньому, так звані довгострокові стратегії (зміни раціону харчування, освітні заходи, фармакологічні та нефармакологічні заходи). У статті розглянуті підходи до ведення дітей з окремими формами гастроінтестинальної харчової алергії. На сьогодні елімінаційна дієта в комбінації з терапією системних реакцій, викликаних харчовими алергенами, залишається стандартним заходом у веденні таких пацієнтів. Головним підходом у первинному лікуванні IgE-опосередкованої гастроінтестинальної харчової алергії вважається уникнення вживання відомих харчових тригерів. Топічні глюкокортикостероїди залишаються препаратами першої лінії в лікуванні еозинофільного езофагіту. Існує багато спірних питань щодо ведення дітей із не-IgE-опосередкованою гастроінтестинальною харчовою алергією. Відмічається нагальна потреба в проведенні численних нових досліджень, спрямованих на розроблення ефективних лікувально-профілактичних заходів для ведення пацієнтів із цією поширеною і складною проблемою — харчовою алергією.
Фізичний розвиток юних спортсменів — вихованців училища фізичної культури
Authors: Nyankovskyy S.L. , Plastunova O.B.
Published: June 2018

Актуальність. Особливості фізичного розвитку юних спортсменів — вихованців училищ фізичної культури залишаються недостатньо вивченими. Мета. Порівняльна оцінка фізичного розвитку юних спортсменів і школярів України залежно від статі та віку. Матеріали та методи. Вивчені та порівняні з «Критеріями оцінки фізичного розвитку дітей шкільного віку» України антропометричні показники фізичного розвитку 1188 учнів училища фізичної культури (777 хлопців і 411 дівчат) віком 12–17 років. Результати. Показники фізичного розвитку спортсменів-хлопців вищі, ніж у школярів, практично тотожні у спортсменок і школярок і у спортсменів-хлопців на відміну від дівчат, тотально зростають з віком. Висновки. Юні спортсмени характеризуються домінуванням середнього та вищих градацій зросту, 12-, 15-, 17-річні хлопці та 17-річні дівчата — більшою частотою гармонійного розвитку, старші за віком — схильністю до надмірного, молодші — до недостатнього фізичного розвитку.
Сучасні можливості дієтотерапії функціональних порушень шлунково-кишкового тракту в дітей грудного віку
Authors: Shadrin O.H. , Misnyk V.P.
Published: June 2018

Наведено результати детального аналізу анкетного опитування 297 батьків щодо ефективності застосування суміші Nutrilon Комфорт у дітей грудного віку з функціональними розладами шлунково-кишкового тракту. Показано комплексний позитивний вплив суміші на більшість симптомів на 7-му — 14-ту добу прийому суміші. Відзначено повну ліквідацію симптомів функціональних розладів травлення у 75,8 % дітей.
Результати дослідження чутливості української версії опитувальника Haemo-QoL
Authors: Markin A.I.
Published: June 2018

Мета: визначити чутливість до змін української версії опитувальника для оцінки якості життя, пов’язаної зі здоров’ям, дітей із гемофілією Haemo-QoL. Матеріали та методи. Оцінка якості життя визначалась кореспондентським методом двічі (первинне та повторне анкетування) шляхом обстеження 48 респондентів — учасників дослідження (24 дитини, хворі на гемофілію А, та 24 їх батька) із використанням пілотної української повної версії опитувальника Haemo-QoL. Тривалість дослідження становила 4 місяці. Модель обстеження: індивідуальне й електронне анкетування. Пацієнтів розподілено на дві групи: група І — погіршення, група ІІ — покращання загального стану. Дані інтерв’ювання проаналізовані і, відповідно, визначено кореляційний зв’язок за шкалами опитувальника та загальним показником якості життя, амплітуду різниці та ефект розміру r Кохена між отриманими показниками оцінки якості життя, пов’язаної зі здоров’ям, при первинному та повторному анкетуванні. Результати. Установлено, що загальний показник вірогідно збільшився в групі І при повторному обстеженні порівняно з первинним, тоді як у групі ІІ вірогідно зменшився, що характеризує, відповідно, погіршення якості життя, пов’язаної зі здоров’ям, у групі І та покращання в групі ІІ. У групі І виявлено вірогідну зміну показників якості життя за усіма шкалами опитувальника, за винятком шкал «Лікування» та «Сім’я». У групі ІІ виявлено вірогідну різницю в балах за усіма шкалами опитувальника. У результаті ефект розміру Кохена становив для версій опитувальника від 0,33 до 0,54, загальний ефект розміру Кохена — 0,50, що є достатнім для характеристики опитувальника як чутливого до змін інструмента. Висновки. Доведено, що українcька версія опитувальника Haemo-QoL є чутливим до змін інструментом для оцінки, пов’язаної зі здоров’ям, якості життя в дітей із гемофілією А та їх батьків.
Інтенсивна терапія новонароджених: удосконалення підходів корекції ренальних порушень за умови перинатальної патології
Authors: Hodovanets Yu.D. , Babintseva А.G.
Published: June 2018

Актуальність. З урахуванням важливої ролі сечовидільної системи в забезпеченні стабільності гомеостазу цілого організму та високої частоти ренальної дисфункції в доношених новонароджених дітей із патологічним перебігом постнатальної адаптації лікувальна тактика пацієнтів неонатальних відділень інтенсивної терапії вимагає системного підходу та спрямована на протекцію життєво важливих функцій, у тому числі на запобігання тяжким нирковим пошкодженням та їх віддаленим наслідкам. Мета дослідження: удосконалити комплекс інтенсивної терапії новонароджених із тяжкими формами перинатальної патології за наявності порушень функціонального стану сечовидільної системи. Матеріали та методи. Проведено комплексне клініко-параклінічне обстеження 100 доношених новонароджених дітей із перинатальною патологією тяжкого ступеня, з яких 60 дітям було призначено удосконалений терапевтичний комплекс (основна група), 40 дітей отримували загальноприйняту терапію (група порівняння). Новонародженим основної групи разом із традиційними заходами стабілізації гомеостазу було призначено препарат групи метилксантинів, діючою речовиною якого є теофілін, для запобігання аденозиніндукованій ренальній вазоконстрикції та препарат комплексної антигіпоксичної й антиоксидантної дії Цитофлавін. Результати. Застосування удосконаленого комплексу лікування порівняно з традиційною терапією надало змогу суттєво покращити якість функціонування сечовидільної системи при тяжких формах перинатальної патології, зокрема зменшити частоту випадків формування гострого пошкодження нирок. При лікуванні новонароджених відмічалися зростання погодинного діурезу, зменшення рівня креатиніну в сироватці крові, збільшення швидкості клубочкової фільтрації, покращання основних допплерометричних показників ренального кровотоку та стабілізація балансу маси тіла. Стимуляція антиоксидантного ефекту захисту організму підтверджувалася суттєвим зменшенням рівня малонового альдегіду в еритроцитах та окисної модифікації білків у плазмі крові, збільшенням активності глюкозо-6-фосфатдегідрогенази в еритроцитах, глутатіонредуктази та глутатіон-S-трансферази в плазмі крові. Висновки. Результати проведеного дослідження засвідчили доцільність використання призначеного комплексу лікування разом із традиційними терапевтичними заходами, що підтверджується нормалізацією становлення ренальних функцій за умови перинатальної гіпоксії та зменшенням тяжкості перебігу нозологічної патології в новонароджених дітей у ранньому неонатальному періоді.
Клінічний випадок рецидивуючого паротиту в дитини. Обговорення причин
Authors: Mavrutenkov V.V. , Chykarenko Z.O. , Zhukova N.V.
Published: June 2018

У статті детально описаний клінічний випадок рецидивуючого паротиту в 6-річної дитини, наведено результати лабораторного й інструментального обстеження, методи та ефективність терапевтичного підходу. Проведено аналіз і класифікацію можливих інфекційних та неінфекційних причин ураження слинних залоз у дітей, включаючи запальні захворювання, автоімунні та гіпертрофічні ураження, обструктивні та травматичні стани, дефекти розвитку, пухлини. Як приклад наведено діагностичні критерії синдрому Шегрена, саркоїдозу, хвороби кошачих подряпин, кон’юнктивіту Паріно. У результаті диференціального підходу в цьому клiнiчному випадку було встановлено діагноз виключення — ювенільний рецидивуючий паротит. У статті наведено епідеміологічні особливості цієї патології, діагностичні критерії, обговорено можливi причини, рекомендації щодо лікування. Акцент зроблено на необхідності та безпецi вакцинації проти епідемічного паротиту, на важливості уникнення призначення ліків, що не є необхідними. Лікування має бути лише симптоматичним. Підкреслено необхідність подальшого спостереження за пацієнтами після перших епізодів рецидивуючого паротиту.
Фактори імунодефіциту у дітей з трисомією за 21-ю хромосомою (синдром Дауна): сучасна парадигма імунних і неімунних механізмів
Authors: Logvinova O.L.
Published: June 2018

Синдром Дауна — найчастіше генетичне захворювання. Діти з трисомією за 21-ю хромосомою часто хворіють на тяжкі, тривалі респіраторні інфекції, що є ознакою дефекту імунної системи. Анатомічні та функціональні дефекти респіраторної, серцево-судинної, травної системи у дітей із синдромом Дауна можуть порушувати природні бар’єри та сприяти розвитку інфекційного захворювання, що необхідно враховувати при лікуванні пацієнтів. Природжені аномалії імунної системи, що асоціюються з трисомією за 21-ю хромосомою, включають легку або середньотяжку Т- та В-клітинну лімфопенію зі значним зниженням нативних лімфоцитів, мітогеніндукованої Т-клітинної проліферації, специфічної відповіді антитіл на імунізацію та дефект хемотаксису нейтрофілів. На сьогодні доведена роль підвищеної експресії генів, зокрема SOD1 та RCAN1, у розвитку первинного імунодефіциту, дефіциту цинку та метаболічних факторів, що роблять різний внесок в імунологічні аномалії, підвищуючи ризик інфекції, та потребують подальших досліджень при синдромі Дауна.
Роль Колістину у лікуванні нозокоміальної інфекції у пацієнтів ВІТ різного профілю
Authors: Volkova Yu.V.
Published: June 2018

В огляді літератури надані дані, отримані при аналізі дослідження результатів лікування пацієнтів з грамнегативною нозокоміальною інфекцією в різних географічно розташованих стаціонарах. Були розглянуті підходи до антибіотикотерапії при виявленні найбільш патогенних мікроорганізмів, що є причиною ускладнень у пацієнтів ВІТ різного профілю. У роботі акцентовано увагу на клінічній ефективності колістиметату натрію при лікуванні грамнегативної нозокоміальної інфекції.
Філософські проблеми сучасної анестезіології
Authors: Markov Yu.I. , Pustovit S.V.
Published: June 2018

У статті розглянуто нагальні філософські проблеми анестезіології. У сучасній анестезіо­логії важливим є своєчасне вирішення як клінічних, так й інших, зокрема філософських, проблем. Серед останніх виділяють вузькоспецифічні, психологічні, морально-етичні, світоглядні, онтологічні та гносеологічні проблеми, при вирішенні яких важливо використовувати філософські методи пізнання — діалектику, системний підхід, синергетику. Анестезіологія як інтегративний напрямок постнекласичної медицини та науки спрямована на збереження особистості пацієнта в його духовній, душевній та тілесній єдності. Вирішення філософських проблем сучасної анестезіології є надзвичайно актуальним і відповідає вимогам часу.
Гіпофосфатемія у хворих на гострий інсульт на тлі цукрового діабету: діагностика та лікування
Authors: Halushko O.A. , Boliuk M.V.
Published: June 2018

Актуальність. Розлади водно-електролітного балансу, що виникають у хворих із гострим інсультом (ГІ), є однією з причин ускладнень його перебігу. У той же час розлади обміну фосфатів, особливо гіпофосфатемія (ГФЕ), часто залишаються поза увагою дослідників. Мета: вивчити особливості перебігу й результати лікування ГФЕ у хворих із гострим інсультом на тлі цукрового діабету (ЦД). Матеріали та методи. Проведено дослідження порушень обміну фосфатів у 346 хворих на ГІ, яких розподілили на групи: перша (основна) — хворі з ГІ на тлі ЦД (n = 104); друга (група порівняння) — хворі з ГІ без ЦД (n = 206); третя група — контрольна (n = 36). ГФЕ коригували введенням препарату D-фруктозо-1,6-дифосфату натрію (Езафосфіна) в дозі 1200–1500 мг/добу. Результати. Загалом різні види електролітних порушень спостерігали у 256 з 346 (73,98 %) пацієнтів із ГІ. ГФЕ (рівень фосфату менше від 0,8 ммоль/л) була виявлена у 19 хворих на ГІ із супутнім ЦД (21,83 %) та 3 хворих на ГІ без ЦД (4,68 %). Нормалізація показників рівня фосфатів сприяла покращенню стану пацієнтів та зменшенню кількості балів за шкалою NIHSS (з 12,8 до 7,0 у першій групі проти 12,9 до 10,1 у групі контролю, p < 0,05). Висновки. Порушення обміну фосфатів у хворих на ГІ на фоні супутнього ЦД виникають вірогідно частіше, ніж у хворих без ЦД (21,83 % проти 4,68 %, p < 0,01). Корекцію ГФЕ тяжкого ступеня доцільно проводити внутрішньовенним введенням препарату D-фруктозо-1,6-дифосфату натрію, що сприяє вірогідному зменшенню неврологічного дефіциту.
100-річний ювілей доцента В.П. Жалка-Титаренка
Authors: Markov Yu.I.
Published: June 2018

У статті висвітлено життєвий шлях і внесок доцента В.П. Жалка-Титаренка у становлення анестезіології як спеціальності та науки. Четвертий за ліком анестезіолог України й асистент першої в державі кафедри анестезіології-реаніматології (тепер — анестезіології та інтенсивної терапії) залишив значну науково-літературну спадщину як співавтор першого підручника з анестезіології та реаніматології й інших посібників.
Обращение главного редактора
Authors: Nikonov V.V.
Published: June 2018

.
Результати застосування удосконаленого алгоритму інтенсивної терапії хворих на гострий інсульт при супутньому цукровому діабеті
Authors: Halushko O.A. , Babak S.I.
Published: June 2018

Стаття присвячена актуальній проблемі удосконалення інтенсивної терапії хворих із гострим інсультом на тлі супутнього цукрового діабету. У результаті масштабного дослідження, що охопило загалом 762 пацієнтів, був розроблений алгоритм інтенсивної терапії і продемонстрована його ефективність у хворих із різними видами порушень вуглеводного обміну.
Ведення пацієнта з гострим коронарним синдромом без підйому сегмента ST: акцент на антитромботичну терапію
Authors: Lutai Ya.M. , Parkhomenko A.N. , Irkin O.I. , Kushnir S.P.
Published: June 2018

У статті описано клінічний випадок хворого з гострим коронарним синдромом без підйому сегмента ST з багатосудинним ураженням коронарних артерій, ускладнений явищами гострої серцевої недостатності. Розглянуто підходи до лікування таких хворих відповідно до сучасних рекомендацій і протоколів.
Паліативна та хоспісна допомога дітям
Authors: Shchurovska I.P. , Andreychuk I.P. , Bojko Ya.E.
Published: June 2018

Актуальність. Паліативна та хоспісна допомога дітям є як філософією, так і методом організації надання індивідуалізованої допомоги дітям із життєво-загрозливими порушеннями. Її метою є підвищення якості життя для невиліковно хворих дітей та їх сімей, попередження та/або мінімізація страждань, оптимізація функціонування організму хворої дитини, надання можливостей для персонального й духовного зростання. Наприклад, у США приблизно 44 тисячі дітей помирають за рік, більшості з них ніколи б не була надана хоспісна допомога. Водночас серед дітей, які потребують такої допомоги, менше 10 % користуються нею наприкінці життя. Мета. Привернення уваги суспільства (та медичної спільноти, зокрема) до необхідності створення достатньої кількості сервісів (центрів) паліативної та хоспісної допомоги дітям, а також наведення прикладу роботи мобільного хоспісу для дітей у Західноукраїнському дитячому спеціалізованому медичному центрі. Результати. Вже шість років працівники Західноукраїнського спеціалізованого дитячого медичного центру на волонтерських засадах опікуються невиліковно хворими дітьми вдома, які були госпіталізовані у відділення анестезіології та інтенсивної терапії у критичному стані і за умови стабілізації стану виписані, а батьків навчають догляду за тяжкохворими дітьми в домашніх умовах. Це насамперед діти з тяжкими вродженими вадами, що не підлягають корекції, з тяжкими органічними ураженнями центральної нервової системи, прогресуючими неврологічними захворюваннями (міастеніями), онкологічними захворюваннями, що не піддаються специфічному лікуванню, генетичними захворюваннями (синдромом Вердніга — Гоффмана, синдромом Едвардса тощо). Основними критеріями нашої співпраці з родинами невиліковно хворих дітей є життя без болю та інших тяжких симптомів, допомога сім’ї, увага та повага, індивідуальний підхід. У січні 2017 року завдяки активності суспільства, партнерській співпраці нам в умовах обмежених ресурсів вдалося створити у Західноукраїнському дитячому спеціалізованому медичному центрі відділення «Мобільний хоспіс для дітей». Сьогодні пацієнтами хоспісу є 26 дітей, які мешкають у різних населених пунктах Львівщини. Чотирнадцять дітей дихають через трахеостому, семеро з них — завдяки портативним апаратам штучної вентиляції легень у режимі допоміжної вентиляції (SIMV + PSV). Вісім наших пацієнтів харчуються спеціальними сумішами через гастростому. Першими в Україні ми почали використовувати такий метод харчування дітей у паліативній терапії. Проте у Львівській області щорічно потребують паліативної допомоги 40–50 дітей. Створення відділення «Мобільний хоспіс для дітей» буде забезпечувати реалізацію мультидисциплінарного підходу до надання паліативної допомоги дітям у всіх його аспектах. Висновки. Паліативна та хоспісна допомога передбачає мультидисциплінарний підхід у лікуванні дитини з обмеженою тривалістю життя внаслідок невиліковного захворювання та спрямована на поліпшення якості життя дитини з тяжкими хронічними захворюваннями, а також на підтримку сім’ї.
Ефективність, безпека та переносимість комбінації електролітів і цитиколіну (Нейроцитин®) у комплексному лікуванні пацієнтів із гострим ішемічним інсультом
Authors: Grib V.A. , Titov I.I.
Published: June 2018

Подані результати дослідження ефективності, безпеки та переносимості одного з найбільш відомих церебропротекторів (цитиколін) у комбінації з електролітами (Нейроцитин®) у комплексному лікуванні пацієнтів із гострим ішемічним інсультом. Матеріали та методи. Обстежено 55 пацієнтів з гострим ішемічним інсультом віком від 40 до 75 років. Хворі були рандомізовані на 2 групи: у контрольній групі (КГ) пацієнти отримували стандартну терапію, в основній групі (ОГ) окрім стандартної терапії отримували Нейроцитин. Усім пацієнтам проведено загальноклінічне та клініко-неврологічне обстеження. Ішемічний інсульт був верифікований за допомогою методів нейровізуалізації. Ступінь неврологічного дефіциту та функціональний стан хворих визначали за допомогою шкали NIHSS та модифікованої шкали Ренкіна (мШР) на 1-й та 14-й день ішемічного інсульту. Ступінь пошкодження нейронів оцінювали за рівнем нейронспецифічної єнолази (НСЄ). Біоелектричну активність кори головного мозку визначали за допомогою біспектрального індексу (BIS-індекс). Рівень оксигенації крові визначали за допомогою церебральної оксиметрії. Результати. На 14-й день лікування BIS-індекс на фоні терапії Нейроцитином (ОГ) зріс на 84,0 % від вихідного рівня (p < 0,01) і був на 49,1 % вищим від показників КГ (p < 0,05). Аналогічна тенденція спостерігалась за даними церебральної оксиметрії: в ОГ з 3-го дня лікування цей показник вірогідно перевищував вихідні показники на 31,1 % (p < 0,05), з 5-го дня — на 57,8 % (p < 0,01) і на 44,9 % перевищував аналогічний показник у КГ (p < 0,05). В обох групах знизився рівень НСЄ в крові, проте вірогідно більш вираженими ці зміни були лише в пацієнтів ОГ на фоні терапії Нейроцитином. Неврологічний дефіцит у пацієнтів ОГ на 14-й день за NIHSS був на 59,7 % (p < 0,01) нижчим за вихідний та на 36,6 % — за аналогічний показник КГ (p < 0,05). При спостереженні в динаміці за функціональним станом хворих через 1,5 міс. після ішемічного інсульту бал за мШР у пацієнтів, які отримували стандартну терапію та Нейроцитин, вірогідно знизився порівняно з вихідним рівнем (p < 0,05), тоді як у КГ такі зміни не досягли статистично вірогідних значень (p > 0,05). Висновки. Нейроцитин® прискорює відновлення після гострого ішемічного інсульту за рахунок нейропротективного ефекту цитиколіну на тлі адекватної підтримки водно-електролітного балансу.
Неврологічна симптоматика в гострому періоді струсу головного мозку на етапі медичної евакуації з військово-мобільного госпіталю
Authors: Saiko O.V.
Published: June 2018

Обстежений 41 військовослужбовець у гострому періоді струсу головного мозку, серед них 22 отримали травму повітряно-вибуховою хвилею. Усім потерпілим проводився неврологічний огляд з вивченням рекомендованих патологічних рефлексів (з ділянки обличчя, кистьових, ступневих). У неврологічному статусі виявлені пірамідні, мозочкові ознаки, симптоми менінгізму. Проведене дослідження показало, що в гострому періоді струсу головного мозку, отриманого внаслідок дії повітряно-вибухової хвилі, виявляється значна кількість неврологічних симптомів, а саме патологічні аксіальні та симетричні кистьові й ступневі рефлекси. Наявність цієї групи патологічних рефлексів є неодмінною ознакою струсу головного мозку, отриманого внаслідок повітряно-вибухового удару. Клінічна оцінка неврологічного статусу підкреслює значимість цього доступного й простого методу.
Ризатриптан у боротьбі з симптомами мігрені
Authors: Savustyanenko A.V.
Published: June 2018

Мігрень є нейросудинним розладом, який сам по собі порушує життєдіяльність людини і, крім того, підвищує ризик розвитку серцево-судинних захворювань і субклінічних ушкоджень головного мозку. Важливе місце в лікуванні мігрені займають триптани, одним з яких є ризатриптан. При призначенні триптанів 84 % хворих були задоволені та повідомляли про те, що лікування було ефективним, водночас аналогічний показник при призначенні нестероїдних протизапальних засобів (НПЗЗ, включаючи аспірин) становив 37 %, анальгетиків (включаючи парацетамол) — 26 %, ерготаміну — 47 %. Не дивно, що подібні дані спричинили модифікацію лікувальних алгоритмів у бік триптанів. Ризатриптан є агоністом серотонінових 5-HT1B/1D-рецепторів і проявляє антимігренозну дію за рахунок трьох основних механізмів: звуження менінгеальних судин, пригнічення нейрогенного запалення, зменшення проведення болю. Ризатриптан краще послаблює головний біль і відновлює нормальне функціонування протягом перших 2 годин лікування, сприяє меншому числу рецидивів протягом 24 годин після прийому препарату, краще усуває біль, якщо рецидив все-таки виникне, порівняно зі стандартним референсним засобом — суматриптаном. При цьому переносимість обох препаратів була однаковою і клінічно прийнятною. Фармакоекономічний аналіз виявив перевагу ризатриптану над ерготаміном/кофеїном, НПЗЗ/анальгетиками і багатьма іншими триптанами. Ризатриптан має хорошу доказову базу ефективності і переносимості і залишається препаратом вибору при лікуванні мігрені.
Особливості клінічно-діагностичних параметрів дистальної симетричної полінейропатії у хворих на цукровий діабет типу 2 в динаміці лікування залежно від поліморфізму G894Т гена ендотеліальної NO-синтази
Authors: Zoriy I.А. , Pashkovska N.V.
Published: June 2018

Мета. Встановлення динаміки клінічно-лабораторних характеристик і функціонального стану периферичних нервів у хворих на цукровий діабет типу 2 (ЦД-2), ускладнений дистальною симетричною полінейропатією (ДСПН) залежно від розподілу частот генотипів G894Т поліморфізму гена ендотеліальної NO-синтази на тлі рекомендованого лікування. Матеріали та методи. Обстежено 110 хворих із ДСПН на тлі ЦД-2, що становили основну групу, та 80 практично здорових осіб. Розподіл хворих здійснювався за ступенем тяжкості ДСПН: із початковими проявами полінейропатії — 32 (29,1 %), з помірним ступенем — 58 (52,7 %) та з вираженим ступенем — 20 (18,2 %) осіб. Пацієнти отримували препарат L-аргінін на тлі базисного лікування. Проводилося неврологічне обстеження за шкалами нейропатичного симптоматичного підрахунку, модифікованого нейропатичного дисфункціонального підрахунку, електронейроміографічне тестування периферичних нервів нижніх кінцівок, визначалися показники вуглеводного обміну, про- та антиоксидантного захисту, функціонального стану ендотелію. Результати. Гомозиготність за мінорною алеллю Т підвищує ймовірність розвитку ДСПН на тлі ЦД-2: відношення шансів становило 2,91 (95% довірчий інтервал 1,19–7,14; р < 0,05). У пацієнтів із генотипами GT і GG поліморфізму G894T гена ендотеліальної NO-синтази визначається найбільш висока ефективність рекомендованої терапії на противагу носіям ТТ-генотипу, у яких динаміка клінічно-лабораторних і функціональних параметрів була найнижчою. Висновки. Гомозиготність за мінорною алеллю Т поліморфізму G894Т гена ендотеліальної NO-синтази підвищує частоту розвитку, тяжкість перебігу ДСПН на тлі ЦД-2, а також пов’язана з менш стійким ефектом від лікування цього ускладнення.
Аналіз морфології зубця Т у фазовому просторі на одноканальній електрокардіограмі у дітей із цукровим діабетом 1-го типу
Authors: Morozyk A.O.
Published: June 2018

Актуальність. Кардіоваскулярні порушення, що виникають у дітей із цукровим діабетом 1-го типу (ЦД-1), стають основною причиною смертності дорослих пацієнтів і відіграють головну роль у розвитку раптової серцевої смерті. Мета. Вивчення додаткових маркерів дисфункції міокарда у дітей із ЦД-1 шляхом аналізу одноканальної електрокардіографії (ЕКГ) у фазовому просторі. Матеріали та методи. Основну групу становили 83 пацієнти віком 4–16 років із ЦД-1, контрольну групу — 95 школярів віком 12–16 років. За допомогою комплексу «Фазаграф®»(Україна) досліджувалися й автоматично обчислювались параметри ЕКГ першого стандартного відведення. Запис ЕКГ здійснювали у положенні сидячи в стані відносного спокою. Аналіз ЕКГ проводився у часовій і фазовій областях. Результати. У дітей із ЦД-1 на відміну від їх здорових однолітків формується типовий патерн традиційної ЕКГ з високим і широким зубцем Р, подовженим інтервалом QTc, сплощеним та вузьким зубцем Т. Збільшення показника середньоквадратичного відхилення симетрії зубця Т (СКВ βТ) виявлялось у 68,7 % відсотків дітей, хворих на ЦД-1, та лише у 30,5 % практично здорових школярів. Показник СКВ βТ вірогідно зростає зі збільшенням тривалості захворювання на ЦД-1 у дітей. Групу високого ризику з розвитку серцево-судинних ускладнень становлять діти з тривалістю ЦД 3–5 років. Субоптимальний контроль глікемії та контроль високого ризику значно посилюють нестабільність функціонування міокарда від кардіоциклу до кардіоциклу. Висновки. Збільшення показника СКВ βТ може використовуватися як маркер ураження серця у дітей із ЦД-1. Раннє та систематичне обстеження з подальшим аналізом ЕКГ у фазовому просторі та оптимальний контроль глікемії можуть знизити рівень хронічних ускладнень з боку серця у дітей, хворих на ЦД-1.
Частота і структура захворювань щитоподібної залози у дітей і підлітків за даними звертання
Authors: Urmanova Yu.М. , Azimova Sh.Sh. , Rikhsieva N.T.
Published: June 2018

Актуальність. Захворювання щитоподібної залози (ЩЗ) у дітей і підлітків є актуальною проблемою ендокринології. Мета дослідження — вивчити частоту і структуру захворювань ЩЗ у дітей і підлітків за даними звертання за період 2012–2016 рр. Матеріали та методи. Під наглядом у відділі дитячої ендокринології Республіканського спеціалізованого науково-практичного медичного центру ендокринології МОЗ РУз за період з 2012 по 2016 р. перебувало 213 дітей і підлітків із різними захворюваннями ЩЗ. Результати. Більшу частину хворих, які зверталися по медичну допомогу, становили пацієнти із уродженим гіпотиреозом — 94 випадки (44,1 %), далі — вузловий зоб — 35 спостережень (16,4 %), дифузний токсичний зоб — 30 пацієнтів (14,0 %), а також дифузний нетоксичний зоб I–II ст. — 19 (8,9 %), автоімунний тирео­їдит — 14 (6,5 %), багатовузловий зоб — 15 (7,0 %), гострий гнійний струміт — 2 (0,9 %), папілярна аденокарцинома — 2 (1,0 %). Пацієнтам найчастіше виконувалася тотальна тиреоїдектомія — 14 (34 %) спостережень, геміструмектомія — 10 (24 %), розширена резекція частки — 6 (14,5 %). Висновки. Частота ускладнень основних захворювань у дітей і підлітків становила: затримка скелетного розвитку — 17,8 %, затримка фізичного, статевого, розумового, мовного розвитку — 25,8 %, затримка фізичного, розумового розвитку — 20,4 %, затримка фізичного, статевого розвит­ку — 15,6 %, затримка фізичного розвитку — 14,5 %.
Імунні та протизапальні фактори в механізмі лікувальної дії метформіну при цукровому діабеті 2-го типу (аналітичний огляд із включенням власних даних)
Authors: Zak K.P. , Furmanova O.V.
Published: June 2018

Огляд присвячений аналізу сучасної літератури, включаючи результати власних досліджень, що стосуються механізму лікувальної дії метформіну у хворих на цукровий діабет 2-го типу (ЦД2) і його ускладнень. Незважаючи на те, що метформіном лікується величезна кількість хворих у всьому світі і є велика кількість публікацій, в яких обговорюється його клінічний ефект, механізм лікувальної дії метформіну при ЦД2 залишається ще не зовсім ясним. В роботі подані  нові дані, які вказують на те, що в механізмі лікувального ефекту метформіну при ЦД2 і його ускладненнях істотну роль відіграє не тільки гіпоглікемічний ефект метформіну, але й його сприятливий вплив на порушені при ЦД2 імунорегуляторні процеси і запалення, про що свідчать зменшення індексу запалення, нормалізація кількості і функції лімфоцитів різного імунофенотипу і зниження рівня прозапальних цитокінів і хемокінів у крові.
Артеріальна гіпертензія та цукровий діабет: питання оптимізації контролю артеріального тиску
Authors: Koval S.M. , Snihurska I.O. , Penkova M.Yu. , Lytvynova O.M. , Bozhko V.V. , Yushko K.O.
Published: June 2018

Подано огляд даних літератури щодо лікування артеріальної гіпертензії у хворих на цукровий діабет. Розглянуто сучасні підходи до медикаментозного лікування артеріальної гіпертензії у цієї категорії хворих. Наведено детальну характеристику основних антигіпертензивних препаратів, які рекомендовані для адекватного контролю артеріального тиску у хворих на цук-ровий діабет.
Роль спекл-трекінг ехокардіографії в діагностиці та лікуванні серцево-судинних захворювань
Authors: Nesukai O.H. , Danylenko O.O.
Published: June 2018

Подано огляд досліджень застосування спекл-трекінг ехокардіографії при різних видах серцево-судинної патології.
Ефективність антагоністів альдостерону у хворих на інфаркт міокарда, ускладнений гострою лівошлуночковою недостатністю із збереженою систолічною функцією лівого шлуночка
Authors: Potyazhenko M.M. , Skrypnik I.M. , Vakulenko K.Ye. , Dubrovinska T.V. , Lyulka N.O. , Ostapchuk Yu.A.
Published: June 2018

Актуальність. Гострий інфаркт міокарда (ГІМ) залишається провідною причиною смертності в Україні та світі загалом. Мета. Аналіз впливу еплеренону на перебіг захворювання у хворих на ГІМ, ускладнений розвитком гострої лівошлуночкової недостатності (ГЛШН) із збереженою фракцією викиду лівого шлуночка. Матеріали та методи. Обстежено 137 хворих на ГІМ з елевацією сегмента SТ, ускладнений ГЛШН. Пацієнти розподілені на дві групи: 1-ша група — 65 хворих, які отримували еплеренон, 2-га група — 72 хворих, які не приймали препаратів із групи антагоністів альдостерону. Усі хворі отримували базисну терапію. З них 87 хворим проведена тромболітична терапія. Оцінено клінічні прояви серцевої недостатності (СН), результати ЕхоКС, концентрації N-термінальної мозкової фракції натрійуретичного пропептиду (NT-pro BNP). Результати. Доведений регрес клінічної симптоматики СН, який корелював із позитивною динамікою NT-pro BNP і розмірів камер серця на фоні прийому препарату у складі комплексної терапії ГІМ. Крім того, на фоні тривалого систематичного прийому еплеренону відзначена достовірна позитивна динаміка прогностичних маркерів перебігу післяінфарктного періоду у досліджуваних пацієнтів. Висновки. Застосування еплеренону спричинює гальмування процесів ремоделяції ЛШ у хворих на ГІМ, сприяє контролю об’єму рідини, що зумовлює зменшення та поступовий регрес проявів СН навіть після перенесеної ГЛШН.
Кардіоваскулярна профілактика
Authors: Skybchyk V.A. , Solomenchuk T.M.
Published: June 2018

Кардіоваскулярна профілактика — сукупність дій на суспільному й індивідуальному рівні, спрямованих на усунення або мінімізацію кількості серцево-судинних захворювань (ССЗ). Це, в свою чергу, сприяє зменшенню смертності та втрати працездатності серед населення. У статті розкрито сучасні провідні принципи профілактики ССЗ згідно з останніми рекомендаціями Європейського товариства кардіологів (2016). Подані знання про основні стратегії профілактики ССЗ, а саме популяційну, високого ризику і вторинну профілактику. Значну увагу приділено практичним аспектам — реалізації чотирьох послідовних етапів кардіоваскулярної профілактики, а також рекомендаціям щодо модифікації способу життя та фармакотерапії з метою зниження кардіоваскулярного ризику.
Методи вимірювання артеріального тиску лікарями та пацієнтами
Authors: Sirenko Yu.M. , Rekovets O.L.
Published: June 2018

Артеріальний тиск (АТ), що вимірюється лікарем на прийомі в кабінеті, називається офісним АТ, в домашніх умовах — домашнім АТ. Коли пацієнт самостійно вимірює артеріальний тиск в домашніх умовах — самомоніторування АТ. Коли АТ вимірюється протягом доби за допомогою спеціального портативного приладу — амбулаторне або добове (24-годинне) моніторування АТ. Аускультативний метод на сьогодні є офіційним еталоном неінвазивного визначення АТ для діагностики артеріальної гіпертензії. Крім того, він використовується для неінвазивної верифікації автоматичних вимірювачів артеріального тиску. На даний момент осцилометричні прилади становлять більше 80 % усіх автоматичних і напівавтоматичних приладів для побутового вимірювання АТ. Серед сучасних професійних апаратів для амбулаторного вимірювання і моніторування АТ осцилометричні прилади становлять близько половини, до 25 % — аускультативні і 25 % — комбіновані прилади. Найбільш простим ручним приладом для вимірювання артеріального тиску залишається ртутний сфігмоманометр. Саме при використанні ртутних сфігмоманометрів була доведена точність самого методу неінвазивного вимірювання артеріального тиску за Ріва-Роччі і Коротковим. Заборона ртуті в багатьох країнах сприяла розвитку і поширенню напів- і повністю автоматичних приладів для вимірювання артеріального тиску методом осцилометрії. АТ вимірюється двічі, з інтервалом 2–3 хвилини, і фіксується середня цифра з двох вимірів. Якщо різниця між результатами становить більше 5 мм рт.ст., необхідно ще раз виміряти артеріальний тиск.
Особенности показателей функциональной активности и риска остеопоротических переломов у больных с переломами бедренной кости и костей голени (результаты 12-месячного наблюдения)
Authors: Vlasenko R.O. , Grygorieva N.V.
Published: June 2018

Актуальность. На сегодняшний день переломы костей нижней конечности составляют от трети до половины переломов в их общей структуре, приводя к повышению показателей заболеваемости и смертности. Частота осложнений после этих переломов остается высокой, полное функциональное выздоровление отмечается не у всех больных. Актуальной остается надлежащая оценка функциональной активности пациентов в послепереломном периоде и риска последующих переломов. Цель — изучение показателей функциональной активности и риска остеопоротических переломов у больных старших возрастных групп с переломами костей нижней конечности различной локализации. Материалы и методы. Обследованы 72 человека с переломом проксимального отдела бедренной кости (ППОБК, n = 23) и костей голени (ПКГ, n = 49). Лонгитудинальное наблюдение за больными проводили в течение 12 мес. с оценкой показателей в канун перелома (ретроспективно) и через 6 и 12 мес. после него. Методы обследования: осмотр, опрос, общеклиническое, антропометрическое и ортопедическое обследование. Анкетирование проводили с использованием опросников Lower Extremity Functional Scale (LEFS) и Fracture Risk Assessment Tool (FRAX), которые пациенты заполняли самостоятельно под контролем врача. Результаты. Показатели анкеты LEFS у больных с ПКГ достоверно связаны с возрастом, полом, показателями роста, индекса массы тела, 10-летним риском основных остеопоротических переломов и переломов бедренной кости. У женщин с ППОБК показатели анкеты LEFS накануне перелома были достоверно ниже по сравнению с соответствующими у лиц с ПКГ и также были связаны с возрастом. Через 6 мес. после ПКГ и ППОБК показатели анкеты LEFS достоверно снижаются по сравнению с исходными данными, что свидетельствует об ухудшении функциональных возможностей больных. Через 12 мес. после ПКГ и ППОБК показатели анкеты LEFS достоверно возрастают и не отличаются от исходных у лиц с ППОБК, хотя не достигают исходного уровня у больных с ПКГ. Показатели 10-летнего риска основных остеопоротических переломов и переломов бедренной кости, по данным анкеты FRAX, достоверно не отличаются у обследованных в зависимости от локализации перелома, и они выше у женщин с ПКГ по сравнению с соответствующими параметрами у мужчин. Выводы. Все вышеперечисленное необходимо учитывать при планировании лечебно-профилактических и реабилитационных мероприятий у лиц старших возрастных групп с переломами костей нижних конечностей.
Клинико-гемодинамические аспекты печеночной и внепеченочной портальной гипертензии
Authors: Stepanov Yu.M. , Chaliy M.V.
Published: June 2018

Актуальность. Значительная вариабельность количественных показателей портального кровотока при хроническом гепатите, циррозе печени, хронической сердечной недостаточности, болезни Бадда — Киари подтверждает необходимость дальнейшего поиска клинико-гемодинамических особенностей при различных формах портальной гипертензии (ПГ). Цель. Определение связи между допплерографическими показателями портальной системы, клиническими данными и основными маркерами цитолитического, холестатического и мезенхимально-воспалительного синдромов у больных с печеночной и внепеченочной ПГ. Материалы и методы. В исследование вошли 205 пациентов с ПГ и 35 больных без ПГ, проходивших обследование и лечение в гастроэнтерологическом отделении Николаевской областной клинической больницы. Всем больным проводили клиническое обследование, допплерографию сосудов портальной системы, биохимическое исследование крови. Результаты. У больных с печеночной ПГ были обнаружены наибольшие изменения допплерографических показателей как венозного, так и артериального кровотока одновременно со значительной выраженностью маркеров цитолиза и холестаза, а выявленные достоверные корреляционные связи свидетельствуют об их ассоциативном характере. Характерной чертой внепеченочной ПГ было отсутствие признаков печеночной недостаточности или их меньшая выраженность; не обнаружено параллелизма между биохимическими и гемодинамическими показателями при этой форме ПГ.
Скринінг і рання діагностика гепатоцелюлярної карциноми
Authors: Kiriienko V.T. , Zaitsev I.A. , Hrushkevych V.V. , Potii V.V.
Published: June 2018

Подані сучасні положення про можливості скринінгу і ранньої діагностики гепатоцелюлярної карциноми з використанням променевих методів візуалізації, неінвазивних серологічних і імуногістохімічних маркерів, а також показання і можливості морфологічного дослідження вогнищевих утворень печінки в пацієнтів із групи ризику.
Застосування екстракту з листя Hippophae rhamnoides у терапії вітряної віспи в дітей
Authors: Кramarov S.O. , Yevtushenko V.V. , Shadrin V.O. , Golovach E.V. , Kaminskaya Т.M.
Published: June 2018

Актуальність. В Україні щороку на вітряну віспу хворіє близько 150 тис. дітей. При всіх формах вітряної віспи показане симптоматичне й підтримуюче лікування. Мета: оцінка ефективності й переносимості екстракту Hippophae rhamnoides (Еребра) в комплексній терапії вітряної віспи в дітей. Матеріали та методи. Дизайн дослідження: проспективне відкрите контрольоване. До дослідження залучались діти, які перебували на стаціонарному лікуванні з діагнозом «вітряна віспа» впродовж 2017–2018 рр. Пацієнти основної групи отримували в комплексній терапії вітряної віспи екстракт Hippophae rhamnoides, пацієнтам контрольної групи призначалась стандартна симптоматична терапія. Результати. Під спостереженням перебували 64 дитини, основну групу становили 34 пацієнти, контрольну групу — 30 пацієнтів. На фоні терапії в усіх пацієнтів спостерігалась позитивна динаміка клінічних симптомів. На 5-й день спостереження лихоманка частіше спостерігалась у групі контролю (23,5 % дітей основної групи й 50,0 % дітей контрольної групи, p < 0,05 за критерієм χ2). Порушення загального стану на 3-й день спостереження відмічалось у 55,8 % дітей основної групи й 86,7 % хворих групи конт­ролю (p < 0,05 за критерієм χ2). Висновки. Застосування препарату екстракту Hippophae rhamnoides у комплексній терапії в дітей із вітряною віспою прискорює нормалізацію клінічних симптомів. Препарат екстракту Hippophae rhamnoides має високий профіль безпеки й добре переноситься.
Удосконалення терапії інфекційного мононуклеозу Епштейна — Барр вірусної етіології в дітей
Authors: Кramarov S.O. , Shadrin V.O. , Yevtushenko V.V. , Shpak I.V. , Bolshakova L.A. , Kaminskaya Т.M.
Published: June 2018

Актуальність. В Україні, як і в усьому світі, відмічається тенденція до збільшення дифузних захворювань печінки. Значною мірою зростання числа хворих на захворювання печінки серед дорослих обумовлено ушкодженнями гепатобіліарної системи в дитячому віці. Мета: оцінка ефективності урсодеоксихолієвої кислоти (УДХК) у комплексній терапії уражень печінки Епштейна — Барр вірусної (ЕБВ) етіології. Матеріали та методи. Дизайн дослідження: проспективне відкрите контрольоване. Було обстежено 60 дітей з інфекційним мононуклеозом (ІМ) Епштейна — Барр вірусної етіології. Діти були віком від 1 до 18 років. Усіх хворих спостерігали й обстежували протягом гострого періоду хвороби. Хворі були розподілені на 2 групи. Діти основної групи (n = 35) отримували базисну терапію ІМ ЕБВ-етіології в поєднанні з урсодеоксихолієвою кислотою, пацієнти з групи порівняння (n = 25) отримували базисну терапію. Результати. Отримані дані свідчать про те, що удосконалена за рахунок УДХК терапія інфекційного мононуклеозу в дітей ЕБВ-етіології з ураженням печінки сприяє більш швидкому темпу регресії основних симптомів інфекції, таких як лихоманка, зниження апетиту й жовтяниця, вже на 7-й день від початку лікування і більш швидкій нормалізації показників функціонального стану печінки (аланінамінотрансфераза, білірубін, лужна фосфатаза, гамма-глутамілтрансфераза, лактатдегідрогеназа). Препарат переносився добре, відмови від лікування серед пацієнтів не було, побічних реакцій не спостерігалося. Висновки. Включення препарату УДХК у схему лікування дозволяє підвищити ефективність удосконаленої терапії порівняно з базисною терапією, сприяє більш швидкій регресії симптомів інфекції й більш швидкій нормалізації показників функціонального стану печінки.
Intravenous Epoetin Alfa-epbx versus Epoetin Alfa for Treatment of Anemia in End-Stage Kidney Disease
Authors: Fishbane Steven , Singh Bhupinder , Kumbhat Seema , Wisemandle Wayne A. , Martin Nancy E.
Published: June 2018

Background and objectives

This study was conducted to compare the safety and efficacy of intravenous epoetin alfa-epbx, an epoetin alfa biosimilar, to epoetin alfa in patients on hemodialysis with ESKD and anemia.

Design, setting, participants, & measurements

In this 24-week, multicenter, double-blind comparative efficacy and safety study, 612 patients on hemodialysis with ESKD and anemia who had stable hemoglobin and were receiving stable doses of intravenous epoetin alfa were randomized (1:1) to intravenous epoetin alfa or epoetin alfa-epbx. Dosing was adjusted according to the epoetin alfa prescribing information. The coprimary efficacy end points were the least squares mean difference between the two treatments in mean weekly hemoglobin level and mean weekly epoetin dose per kilogram of body weight during the last 4 weeks of treatment.

Results

The least squares mean difference between epoetin alfa-epbx and epoetin alfa in weekly hemoglobin was −0.12 g/dl and the 95% confidence interval (−0.25 to 0.01) was contained within the prespecified equivalence margin (−0.5 to 0.5 g/dl). The least squares mean difference between epoetin alfa-epbx and epoetin alfa in weekly epoetin dose per kilogram of body weight was 0.37 U/kg per week, and the 95% confidence interval (−10.40 to 11.13) was contained within the prespecified equivalence margin (−45 to 45 U/kg per week). Incidences of adverse events (77.1% versus 75.3%), serious adverse events (24.9% versus 27.0%), and deaths (n=5 versus 6) were similar between the epoetin alfa-epbx and epoetin alfa groups, respectively. Five patients tested positive for anti-recombinant human erythropoietin antibodies at baseline, and two additional patients (n=1 per group) developed anti-recombinant human erythropoietin antibodies while on study treatment. All patients tested negative for neutralizing antibodies, and no patient in either group experienced an event of pure red cell aplasia.

Conclusions

This 24-week, comparative, clinical trial in patients on hemodialysis with ESKD and anemia demonstrated there is no clinically meaningful difference in efficacy or safety between epoetin alfa-epbx and epoetin alfa.
Local acoustic habitat relative to hearing sensitivities in beluga whales (Delphinapterus leucas)
Authors: Mooney T. Aran , Castellote Manuel , Jones Ian T. , Quakenbush Lori , Hobbs Roderick , Gaglione Eric , Goertz Caroline
Published: June 2018

Background noise can have a substantial effect on communication signals, however far less is known about how natural soundscapes may influence hearing sensitivity. Here we compare the audiograms of 26 wild beluga whales measured in their natural environment to a series of ecoacoustic measurements within a primary portion of their Bristol Bay summer habitat, the Nushagak Estuary in Bristol Bay, AK, USA. Environmental acoustic measurements were made during 2012 and 2016 using two different methods: a moored recorder and drifter buoys. Environmental noise curves varied substantially. Drifter recordings from the middle of Nushgak Estuary had the highest spectrum levels during ebb tides with acoustic energy from sediment transport extending well into higher frequencies (ca. 60 kHz), likely due to rapidly moving tidal flow and shifting sediment in that location. Drifter recordings near the estuary mouth and shallow tidal flats were lower amplitude. Noise levels generally varied during drifts (in one case up to ca. 6 dB) reflecting acoustic cues available to the local belugas. The moored recorder showed a substantially different spectral profile, especially at lower frequencies, perhaps due to its attachment to a pier piling and subsequent pier noise. Hearing sensitivity varied by individual and thresholds often fell above 1/3 octave-band noise levels, but not overall noise spectral density. Audiograms of the most sensitive animals closely paralleled the lowest ambient noise power spectral density curves, suggesting that an animal’s auditory dynamic range may extend to include its habitat’s quietest conditions. These data suggest a cautious approach is necessary when estimating the sound-sensitivity of odontocetes found in quiet environments as they may have sensitive auditory abilities that allow for hearing within the lowest noise-level conditions. Further, lower level ambient noise conditions could provide a conservative estimate of the maximal sensitivity of some cetacean populations within specific environments.