Gyorsított terápiaoptimalizáció szívelégtelenségben hospitalizáción átesett betegeken
Authors: Gergely G. Tamás , Bánfi-Bacsárdi Fanni , Komáromi Anna , Pilecky Dávid , Boldizsár Elizabet Mirjam , Flegler Dorottya , Kazay Ádám , Füzesi Tamás , Forrai Zsolt , Vértes Vivien , Sayour V. Nabil , Andréka Péter , Piróth Zsolt , Nyolczas Noémi , Muk Balázs 
Published: August 2024

Bevezetés: Az Európai Kardiológus Társaság 2023-ban megújított
Szívelégtelenség Irányelve gyorsított terápiaoptimalizációt javasol minden,
szívelégtelenségben szenvedő beteg számára hospitalizációt követően a prognózis
javítása érdekében a STRONG-HF vizsgálat alapján. Ugyanakkor a STRONG-HF
vizsgálat szigorú randomizációs kritériumokkal rendelkezett, így a napi
gyakorlatban széles körű megvalósíthatóságáról nem állnak rendelkezésre adatok.
Célkitűzés és módszer: Célkitűzésünk intézetünk
Szívelégtelenség Részlegén hospitalizált, majd Szívelégtelenség Ambulanciánkon
követett, kilenc, egymást követő gyorsított terápiaoptimalizáción átesett,
csökkent ejekciós frakciójú szívelégtelenségben szenvedő beteg retrospektív
pilotvizsgálatának bemutatása. A gyorsított terápiaoptimalizációra való
alkalmasságuk meghatározása a STRONG-HF vizsgálat alapján felállított
kritériumok szerint történt (systolés vérnyomás ≥100 Hgmm, szívfrekvencia ≥60
min–1, szérumkáliumszint ≤5 mmol/l, becsült glomerularis
filtráció ≥30 ml/min/1,73 m2). Eredmények: Vizsgált
betegeink életkora 33 és 74 év közötti, a felvételi NT-proBNP mediánértéke 4786
(1670–13283) pg/ml, a becsült glomerularis filtrációs ráta 92 (58–101)
ml/min/1,73 m2, a szérumkáliumszint 3,9 (3,6–4,3) mmol/l, a systolés
vérnyomás 134 (115–136) Hgmm, a szívfrekvencia 113 (96–134) min–1, a
bal kamrai ejekciós frakció 23 (20–34)% volt. A kórházi felvételkor egy-egy
betegnél céldózis alatti négyes és hármas terápia került alkalmazásra, míg a
többi esetben a stratégiai gyógyszerek közül kettő vagy kevesebb
gyógyszercsoportot alkalmaztunk. Elbocsátáskor egy beteg kivételével bevezetésre
került a négyes terápia: RASi (renin-angiotenzin-rendszer-gátló) esetén az elért
dózis átlagosan a céldózis 61%-a, βB (béta-blokkoló) esetén a 26%-a, MRA
(mineralokortikoidreceptor-antagonista) esetén a 97%-a volt, SGLT2i-
(nátrium-glükóz-kotranszporter-2-gátló) kezelésben nyolc beteg részesült. A
hathetes utánkövetés során jelentős szövődmény nem jelentkezett. A gyorsított
terápiaoptimalizációt követően RASi esetén átlagosan a céldózis 94%-át, βB
esetén a 93%-át, MRA és SGLT2i esetén a 100%-át értük el. Hat beteg esetén
céldózisú négyes terápia került feltitrálásra, míg három esetben a tünetes
hypotonia és/vagy bradycardia gátolta a RASi és βB dózisemelését. A betegek
visszajelzései alapján a gyorsított terápiaoptimalizáció nem jelentett jelentős
megterhelést, a szoros kontroll azonban növelte a biztonságérzetüket.
Következtetés: Eseteink alapján a szívelégtelenség első
vonalbeli gyógyszeres kezelésének a nemzetközi irányelv szerinti gyorsított
terápiaoptimalizációja kivitelezhető és biztonságos volt a szívelégtelenség
miatti hospitalizációt követően. A betegeken nagy dózisú négyes terápia volt
elérhető. A gyorsított terápiaoptimalizáció mind a klinikustól, mind a betegtől
kellő odafigyelést igényelt. Orv Hetil. 2024; 165(31): 1197–1205.