bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
Efficacy of Nimodipine Plus Yufeng Ningxin Tablets for Patients with Frequent Migraine
Authors: Mu Hongmei , Wang Liyong
Published: June 2018

Background/Aims: To test the effects of Nimodipine plus Yufeng Ningxin tablets on frequent migraine. Methods: Two hundred forty-two patients with frequent migraine were divided into the control group with those consuming Flunarizine (120 cases) and the treatment group with those consuming Nimodipine plus Yufeng Ningxin tablets (122 cases). The course of frequent migraine treatment lasted 7 weeks. The number of migraine days, visual analogue scale (VAS) score, and response rate were measured. Results: There was significant difference in the cure rate as the Nimodipine plus Yufeng Ningxin tablets group compared with the Flunarizine group (78.7 vs. 21.7%; p < 0.001). Fewer migraine days and VAS score were observed in the treatment group when compared with the control group (p < 0.05). Nimodipine plus Yufeng Ningxin tablets were superior to Flunarizine in terms of the response rate at week 7 (p < 0.05). Conclusion: Due to its high cure rate, treatment with Nimodipine plus Yufeng Ningxin tablets is recommended to control frequent migraine, and this hypothesis needs to be confirmed through further studies conducted on a more extensive population.
Galangin Induces Apoptosis in MCF-7 Human Breast Cancer Cells Through Mitochondrial Pathway and Phosphatidylinositol 3-Kinase/Akt Inhibition
Authors: Liu Dan , You Pengtao , Luo Yan , Yang Min , Liu Yanwen
Published: June 2018

Aims: The study aimed to investigate the molecular mechanism of inhibition of proliferation and apoptosis induction by galangin against MCF-7 human breast cancer cells. Methods: Cell Counting Kit-8 assay was used to assess cell viability and flow cytometry was used to detect cell apoptosis. The expression level of apoptosis-related proteins (cleaved-caspase-9, cleaved-caspase-8, cleaved-caspase-3, Bad, cleaved-Bid, Bcl-2, Bax, p-phosphatidylinositol 3-kinase [PI3K], and p-Akt) and cell cycle-related proteins (cyclin D3, cyclin B1, cyclin-dependent kinases CDK1, CDK2, CDK4, p21, p27, p53) were evaluated by Western blotting. Results: Galangin increased the expression of Bax and decreased the expression of Bcl-2 in a concentration-dependent manner, inhibited cell viability, and induced apoptosis. Meanwhile, the expression of cleavage of caspase-9, caspase-8, caspase-3, Bid, and Bad increased significantly while the expression of p-PI3K and p-Akt proteins decreased. In addition, the protein levels of cyclin D3, cyclin B1, CDK1, CDK2, and CDK4 were downregulated while the expression levels of p21, p27, and p53 were upregulated significantly. Conclusion: Galangin could suppress the viability of MCF-7 cells and induce cell apoptosis via the mitochondrial pathway and PI3K/Akt inhibition as well as cell cycle arrest.
ОЦІНКА СЕРЦЕВО-СУДИННОГО РИЗИКУ У ЧОЛОВІКІВ ІЗ ГІПЕРТОНІЧНОЮ ХВОРОБОЮ НА ТЛІ АНДРОГЕННОГО ДЕФІЦИТУ
Authors: Vizir V. A. , Sadomov A. C. , Nasonenko O. V.
Published: June 2018

Вступ. Дані численних досліджень вказують на зв’язок низького рівня тестостерону у чоловіків із окремими факторами ризику ССЗ (ожиріння, цукровий діабет 2 типу, метаболічний синдром тощо). Статистичні підходи передбачають розрахунок кардіоваскулярного ризику для загальної популяції, а використання їх для оцінки ризику у чоловіків із дефіцитом тестостерону в літературі не описане.Мета дослідження. На підставі порівняльного аналізу ряду шкал (Фремінгемська, SCORE та PROCAM ) визначити найбільш валідну для оцінки серцево-судинного ризику у чоловіків із гіпертонічною хворобою на тлі андрогенного дефіциту.Матеріал і методи дослідження. Дослідження включало 50 пацієнтів чоловічої статі із встановленим діагнозом гіпертонічної хвороби ІІ стадії та 11 практично здорових осіб, що увійшли до контрольної групи. Всім учасникам дослідження поряд із загальноклінічним обстеженням визначалися параметри ліпідного профілю та загальний тестостерон (ЗТ) сироватки крові, оцінювався серцево-судинний ризик за Фремінгемською шкалою (ФШ), шкалами SCORE та PROCAM. В залежності від рівня ЗТ обстежені були розподілені на 2 групи: 1 група (n=27) – з дефіцитом ЗТ, 2 група (n=23) з нормальним рівнем ЗТ.Результати досліджень. При аналізі серцево-судинного ризику учасників дослідження встановлено, що за ФШ до групи високого ризику  належали 55,6% чоловіків 1 групи та 43,5% осіб 2 групи, за шкалою PROCAM  ризик вище 20% мали 66,7% та 39,1% пацієнтів відповідно. Частка обстежених, що мали високий ризик за шкалою SCORE, склала 51,8% серед чоловіків 1 групи та 39,1% - 2 групи. Значущих відмінностей між  ризиком за ФШ та SCORE між групою 1 та 2 виявлено не було, в той час як різниця між вказаними групами була статистично вірогідною за шкалою PROCAM. Кореляційний аналіз продемонстрував тенденцію до негативного зворотного зв’язку між серцево-судинним ризиком та рівнем ЗТ, при цьому статистично значущою кореляція була лише між ЗТ та ризиком за шкалою PROCAM (р<0.05).Висновки. Використання шкали PROCAM є найбільш обґрунтованим для категоризації ризику у когорті чоловіків із гіпертонічною хворобою, асоційованою з андрогенним дефіцитом.
ДИНАМІКА ПОКАЗНИКІВ ЛІПІДНОГО ПРОФІЛЮ У ХВОРИХ НА ХП ТА АТЕРОСКЛЕРОЗ НА ФОНІ КОМПЛЕКСНОЇ ТЕРАПІЇ ІЗ ВИКОРИСТАННЯМ УРСОДЕЗОКСИХОЛЕВОЇ КИСЛОТИ
Authors: Sirchak E. S. , Opalenyk S. M.
Published: June 2018

В статті описано та проведено аналіз впливу препаратів урсодезоксихолевої кислоти (УДХК) на показники ліпідограми у хворих на хронічний панкреатит в поєднанні з атеросклерозом. Метою нашої роботи було вивчити клінічну ефективність і вплив на динаміку показників ліпідограми препарату урсодезоксихолевої кислоти на фоні комплексної терапії хворих на хронічний панкреатит та атеросклероз. Доведено, що використання препаратів УДХК при комплексному лікуванні ХП та атеросклерозу сприяє зменшенню больового, диспепсичного синдромів та синдрому зовнішньосекреторної недостатності ПЗ. Також всім хворим до та після лікування нами було проведено біохімічне дослідження крові з ліпідограмою. У всіх хворих до лікування були виявлені порушення ліпідного профілю. Встановлено, що призначення препаратів УДХК в дозуванні 15 мг/кг маси тіла протягом 3 місяців є ефективним у комплексній терапії хворих на ХП в поєднанні з атеросклерозом, викликаючи нор- малізацію показників ліпідограми та зменшуючи прояви зовнішньосекреторної недостатності ПЗ. При цьому покращення клінічної симптоматики наставало вже наприкінці 2–3 тижнів лікування.
CHANGES IN THE CONTENT OF MOLECULES OF MIDDLE MASS IN ANIMALS IN CONDITIONS OF SERIOUS INJURY ON THE BACKGROUND POISONING BY SALTS OF COPPER AND ZINC
Authors: Kopach O. E. , Krytska G. A. , Fedoriv O. E. , Melnyk N. A.
Published: June 2018

Травма різного ступеня тяжкості супроводжується вираженим ендотоксикозом, який із зростанням тяжкості травми стає більшим. Надмірне надходження йонів міді та цинку теж викликає зростання рівня МСМ250 та МСМ280.
СТАН СИСТЕМИ ГЕМОСТАЗУ У ВАГІТНИХ ІЗ АРТЕРІАЛЬ НОЮ ГІПЕРТЕНЗІЄЮ НА ТЛІ ЙОДОДЕФІЦИТУ
Authors: Mushak N. I.
Published: June 2018

Мета дослідження – вивчення стану системи гемостазу у вагітних із артеріальною гіпертензією на тлі йододефіциту.Матеріали та методи. Обстежено 60 вагітних, які мешкають в умовах йодного дефіциту, І група – 30 вагітних із артеріальною гіпертензією; контрольну групу склали 30 здорових вагітних, які проживають в умовах ендемічного йодного дефіциту. Стан системи гемостазу вивчали, спираючись на такі показники, як: кількість тромбоцитів (Тр), вміст фібриногену (Фг), протромбіновий індекс (ПТІ), активований частковий тромбопластиновий час (АЧТЧ), активований час рекальцифікації (АЧР), концентрація продуктів деградації фібрину/фібриногену (ПДФФ). Отримані дані оброблені статистичним методом за допомогою комп’ютерної програми Microsoft Excel.Результати дослідження та їх обговорення. Згідно з отриманими даними, у вагітних із артеріальною гіпертензією на тлі йододефіциту середні показники вмісту Тр були майже на 23 % нижчі, порівняно з КГ, і мали недостовірний характер (р>0,05). Ця тенденція зберігалась протягом II і ІІІ триместрів вагітності. В I триместрі вагітності концентрація Фг у плазмі крові у вагітних I групи виявилась вірогідно нижча, ніж у КГ (р<0,05). Активація прокоагуляційних тенденцій у I групі супроводжувалась достовірним збільшенням ПТІ. Скорочення АЧТЧ, внаслідок підвищення коагуляційного потенціалу плазми та існуючої схильності до гіперкоагуляції, спостерігалось у більшості пацієнток з I групи. Найнижчі показники АЧТЧ серед вагітних із артеріальною гіпертензією збігалися з періодом остаточного формування фетоплацентарного комплексу.Дисрегуляторні зміни у плазменній ланці гемостазу на початку гестації у вагітних I групи підтверджувались і відносним подовженням АЧР, що може свідчити про більш глибокі порушення в плазменній ланці гемостазу зі збільшенням терміну гестації. Ознаки активації внутрішньосудинного згортання крові, з огляду на збільшення концентрації продуктів деградації фібрину та фібриногену (ПДФФ), були наявні у вагітних основної групи вже з ранніх термінів гестації і зі збільшенням строку вагітності достовірно зростали.Висновки. Стан системи гемостазу у вагітних із хронічною артеріальною гіпертензією на тлі йододефіциту характеризується підвищенням коагуляційного потенціалу плазми, схильністю до гіперкоагуляції. З II триместру, у цих вагітних, достовірно посилюється гіперкоагуляція, стан нестійкої напруги в системі гемостазу, що характеризується зривом компенсаторних механізмів і свідчить про настання клінічної форми І фази дисемінованого внутрішньосудинного згортання. Це може бути передумовою розвитку плацентарної дисфункції, внаслідок порушення плацентарного кровообігу, що супроводжується затримкою розвитку та дистресом плода, на тлі якої різко підвищений ризик розвитку прееклампсії.
АНАЛІЗ ЕФЕКТИВНОСТІ ВИКОРИСТАННЯ РІЗНИХ КЛІТИННИХ ТЕХНОЛОГІЙ У ПРАКТИЧНІЙ СТОМАТОЛОГІЇ
Authors: Beley O. L. , Goncharuk-Khomyn M. Yu.
Published: June 2018

Розвиток сучасної імплантологічної галузі, що дозволяє провести ефективну реабілітацію стоматологічних пацієнтів у випадках часткової та повної адентії, передбачає скорочення кількості відносних протипоказань до встановлення титанових інтраосальних конструкцій, особливо у випадках дефіциту кісткової тканини чи недостатніх геометричних параметрах резидуального гребеня.Мета дослідження – проаналізувати результати застосування принципів клітинної інженерії у стоматологічній практиці за даними проведених клінічних, лабораторних та експериментальних досліджень, опублікованих у періодичних наукових виданнях та обґрунтувати потребу систематизації різних підходів до підвищення ефективності реконструктивних маніпуляцій у щелепно-лицевій ділянці.Матеріали і методи. В ході ретроспективного аналізу літературних джерел було проаналізовано 98 наукових публікацій, з яких дані 32 були детально репрезентовані як такі, що значно відрізняються або ж представляють різні якісні підходи реконструктивних маніпуляцій у стоматологічній практиці. Пошук первинних даних проводили з використанням пошукової системи Google Scholar за ключовими словами, з формулюванням пошукового запиту у вигляді окремих слів або ж словосполучень. Вибірку відповідних публікацій здійснювали з використанням методу контент-аналізу, принципи використання якого дозволили систематизувати результати цільових наукових досліджень у програмному забезпеченні Microsoft Excel 2013 (Microsoft Office, 2013).Результати досліджень та їх обговорення. Проведено аналіз застосування принципів клітинної інженерії у стоматологічній практиці за даними клінічних, лабораторних та експериментальних досліджень, дозволяє зробити висновок про складність систематизації отриманих результатів, у зв’язку із різним методологічним підходом до проведення досліджень, використанням різних параметрів оцінки вихідних та кінцевих результатів, та відмінністю цільового призначення того чи іншого методу регенераторної терапії – від фактичного відновлення певного об’єму кісткової тканини до підтвердження думки про існуючий регенераторний потенціал.Висновки. Подальша розробка та модифікація існуючих підходів регенеративної терапії матеріалами 3 покоління за Egusa (2012) забезпечує підвищення ефективності проведення різних типів реконструктивних втручань у щелепно-лицевій ділянці, а відсутність відповідних алгоритмів менеджменту стовбурових клітин, їх адекватного збору та трансферу з подальшою підсадкою залишається актуальними питаннями регенераторної терапії в стоматології.
ЕФЕКТИВНІСТЬ ВИКОНАННЯ МАГНІТНО-РЕЗОНАНСНОГО ОБСТЕЖЕННЯ В ДІАГНОСТИЦІ ВНУТРІШНЬОСУГЛОБОВИХ М’ЯКОТКАНИННИХ УШКОДЖЕНЬ НА РАННІХ СТАДІЯХ КОКСАРТРОЗУ
Authors: Lutsishin V. G. , Kalashnikov A. V. , Maiko V. M. , Maiko О. V.
Published: June 2018

Цікавим у науковому та практичному плані є проведення аналізу доопераційного МРТ-дослідження з метою визначення патогномонічних МРТ-ознакокомплексів, що визначали ушкодження внутрішньосуглобових структур кульшового суглоба, та які були підтверджені артроскопічно.Мета дослідження – визначити патогномонічні магнітно-резонансно-томографічні ознакокоплекси, які характеризують внутрішньосуглобові м’якотканинні ушкодження кульшового суглоба (ВУМЕКС).Матеріали і методи. Було проведене обстеження 105 хворих на коксартроз I–II cтадій з визначенням патогномонічних МРТознакокомплексів, що характеризують ВУМЕКС, яким виконували артроскопічне оперативне втручання на базі травматологічного відділення Вінницької обласної клінічної лікарні імені М. І. Пирогова в період 2006–2015 рр. Для оцінки розповсюдження МРТ-ознак у пацієнтів із ВУМЕКС та початковими стадіями коксартрозу і їх поєднання було проведено частотний аналіз.Результати досліджень та їх обговорення. Визначено патогномонічні МРТ-ознакокомплекси, що характеризують pincer-тип фемороацетабулярного конфлікту (ФАК) при початкових стадіях коксартрозу. До них належать поєднання МРТ-ознак: дегенеративні зміни (розрив) суглобової губи плюс кісткові зміни кульшової западини в основі суглобової губи, дегенеративні зміни (розрив) суглобової губи плюс кісткові зміни в шийці стегнової кістки, кісткові зміни кульшової западини в основі суглобової губи плюс кісткові зміни в шийці стегнової кістки. Визначено патогномонічні МРТ-ознакокомплекси, що характеризують cam-тип ФАК при початкових стадіях коксартрозу. До них відносяться поєднання МРТ-ознак: дегенеративні зміни (розрив) суглобової губи плюс кут альфа більше 550, дегенеративні зміни (розрив) суглобової губи плюс кісткові зміни в шийці стегнової кістці, кісткові зміни в шийці стегнової кістці + кут альфа більше 550. Післятравматичне ураження суглобової губи та наявність вільних суглобових тіл у порожнині кульшового суглоба діагностували в 100 % випадків при МРТ-обстеженні хворих.Висновки. Статистичне дослідження, яке ми повели, доводить високу діагностичну ефективність МРТ-дослідження у хворих із ВУМЕКС та початковими стадіями остеоартрозу кульшового суглоба.
ПОШИРЕНІСТЬ ТРИВОЖНИХ ТА ДЕПРЕСИВНИХ РОЗЛАДІВ У ВІЙСЬКОВОСЛУЖБОВЦІВ-УЧАСНИКІВ АНТИТЕРОРИСТИЧНОЇ ОПЕРАЦІЇ
Authors: Tkachuk I. M.
Published: June 2018

В умовах проведення антитерористичної операції на усіх її учасників впливає комплекс інтенсивних тривало діючих стресогенних чинників, що призводить до напруження адаптаційних систем організму.Мета дослідження – вивчити поширеність тривожних та депресивних розладів у військовослужбовців-учасників антитерористичної операції (АТО).Матеріали і методи. Методом випадкової вибірки проведено анонімне опитування з використанням Госпітальної шкали тривоги і депресії (HADS ) 120 військовослужбовців-учасників антитерористичної операції, які лікувались в умовах денного стаціонару Клініки амбулаторної допомоги Національного військово-медичного клінічного центру ГВКГ. Дослідну групу склали чоловіки, середній вік (40,8±0,67) року. В дослідженні використано бібліографічний, аналітичний та системний підходи.Результати досліджень та їх обговорення. У військовослужбовців-учасників АТО встановлено високу поширеність (40,8±4,5) % тривожно-депресивних розладів (тривожні – (35,0±4,4) %, депресивні – (24,1±3,9) % (при р˃0,05)) та відсутність статистично достовірної різниці (р>0,05) щодо поширеності тривожних та депресивних розладів між групами з артеріальною гіпертензією (АГ) та без АГ, з АГ I ст. та АГ II ст.Висновки. Отримані результати дослідження вимагають запровадження комплексу заходів щодо попередження, діагностики та корекції тривожних та депресивних розладів у військовослужбовців-учасників АТО.
КЛІНІЧНИЙ ПОЛІМОРФІЗМ ТА ДИФЕРЕНЦІЙНА ДІАГНОСТИКА ХВОРОБИ ЛАЙМА
Authors: Bihunyak T. V. , Bihuniak K. O. , Redko O. S.
Published: June 2018

Лайм-бореліоз – це хронічне природно-осередкове трансмісивне інфекційне зоонозне захворювання, що спричиняють борелії Borrelia burgdorferi sensu lato (Bbsl). Західний регіон України, у тому числі Тернопільська область, є ендемічним осередком хвороби Лайма. У статті представлено огляд літератури, присвячений аналізу поліморфізму клінічних проявів лайм-бореліозу, наведено дані щодо диференційної діагностики лайм-дерматиту, лайм-артриту та нейробореліозу.Мета дослідження – вивчити захворення на лайм-бореліоз для поліпшення діагностики та профілактики його серед населення України.Матеріали і методи. Проведено анкетування 326 людей віком від 5 до 80 років. За допомогою статистичного методу визначено річну сезонність та місця укусів опитаних людей кліщами, кількість осіб, яким проводили лабораторні дослідження крові на предмет виявлення борелій та профілактичне лікування, проаналізовано скарги хворих.Результати досліджень та їх обговорення. В Україні циркулюють 5 штамів борелій комплексу Bbsl: Bbss, B.afzelii, B.garinii, B.valasiana, A14S. Дані геновиди борелій асоціюються з переважанням відповідних клінічних форм лайм-бореліозу: артрити – з Bbss, неврологічна маніфестація – з B. garinii, шкірні прояви – з B. afzelii. Bbsl є причиною етіологічно недіагностованих (16,7 %) неврологічних та (20,7 %) псевдоревматологічних патологій. Серед 326 осіб віком від 5 до 80 років, яких ми анкетували, було 229 з укусами кліщів. Характерна річна сезонність захворювання пов’язана з періодами активності кліщів. 59,2 % укусів кліщами серед опитаних осіб були влітку, 25,7 % – навесні, 15,1 % – восени. Лабораторні дослідження крові серед укушених на предмет виявлення борелій проводили 20 (8,73 %) пацієнтам, у 6 був позитивний результат. Найчастіше хворі скаржилися на появу мігруючої еритеми (10 осіб) та появу суглобових набряків (6 осіб).Висновки. Хвороба Лайма – це хронічне інфекційне трансмісивне зоонозне природно-осередкове захворювання, яке характеризується циклічним перебігом і мультисистемністю уражень. В Україні циркулюють 5 штамів борелій комплексу Bbsl. Диференційну діагностику захворювань на лайм-бореліоз проводили з бешихою, токсикодермією, еризипелоїдом, укусами членистоногих, ревматизмом, ревматоїдним артритом, інфекційними та інвазійними менінгітами, кліщовим енцефалітом, порушенням мозкового кровообігу різної природи, розсіяним склерозом, синдромом Гієна-Барре.
ПСИХОЛОГІЧНІ ОСОБЛИВОСТІ КОМПЕНСАТОРНО-АДАПТАЦІЙНОГО ПОТЕНЦІАЛУ ЖІНОК, ЯКІ ПЕРЕНЕСЛИ МАСТЕКТОМІЮ
Authors: Martynova Yu. Yu.
Published: June 2018

Захворюваність і лікування раку молочної залози (РМЗ) на сьогодні залишається серйозною медико-соціальною проблемою, відмічається підвищення інтересу до психологічних проблем пацієнтів зі злоякісними новоутвореннями, насамперед в аспекті попередження у них порушень психічного здоров’я і формування ефективних психологічних компенсаторних механізмів адаптації.Мета дослідження – вивчити компенсаторно-адаптаційні ресурси жінок.Матеріали і методи. На базі онкологічної лікарні було проведено дослідження, в рамках якого обстежено 104 пацієнтки, які перенесли мастектомію унаслідок раку молочної залози, з них основну группу (ОГ) склали 72 пацієнтки, що перенесли радикальну мастектомію, групу порівняння (ГП) – 32 жінки після секторальної мастектомії. У роботі використовували методику Лазаруса “Способи копінга”, методику діагностики індексу життєвого стилю (ІЖС) (опитувальник Плутчика – Келлермана – Конте), опитувальник ТОБОЛ.Результати досліджень та їх обговорення. Аналіз результатів виявив характер адаптаційного потенціалу кожної із обстежених пацієнток. Було виявлено схильність до використання механізмів психологічного захисту (МПЗ), а не копінг-стратегій, підвищений загальний рівень МПЗ і переважання в їх структурі “заперечення” (адаптивний МПЗ), “проекції” і “реактивного утворення” (дезадаптивні МПЗ). Провідними копінг-стратегіями були “дистанціювання” (неконструктивна копінг-стратегія), “прийняття відповідальності” (відносно конструктивна), рідше використовували “самоконтроль” (конструктивна) і “тікання – уникнення” (неконструктивна). Отже, були визначені маркери психічної дезадаптації, які тісно пов’язані з особливостями стилю захисної і стресдолаючої поведінки. Це підвищений загальний рівень напруження МПЗ, превалювання в структурі дезадаптивних МПЗ і неконструктивних копінг-стратегій. Аналізуючи середні бали за блоками ТРнЗ, виявлено, що у хворих ГП показники першого блока (найбільш адаптивного) вищі, ніж у жінок ОГ. Рівні другого і третього блоків у осіб ОГ суттєво перевищують такі у пацієнток ГП.Висновки. Отримані дані свідчать про більш несприятливу реакцію на захворювання у пацієнток ОГ. Це дало змогу прийняти клініко-обґрунтоване рішення щодо вибору психотерапевтичних мішеней (інтра- чи інтерпсихічні) та методів психокорекції (психотерапевтичних методик) у кожному індивідуальному випадку.
NERVOUS SYSTEM LESION IN ANKYLOSING SPONDYLITIS, IN THE DISEASE BEGINNING IN СHILDHOOD AND ADULTHOOD
Authors: Syniachenko O. V. , Yehudina Ye. D. , Chernyshova O. Ye. , Polesova T. R. , Khaniukov O. O.
Published: June 2018

Поширеність анкілозивного спондиліту (АС ) серед населення сягає 0,3 %, що значно частіше розвивається у віці 20–30 років. Виділяють дві форми АС – дитячу і дорослу, залежно від віку дебюту захворювання. Проблема діагностики ювенільного АС (ЮАС ) належить до найактуальніших у педіатричній ревматології, при цьому еволюція такого захворювання в дорослому віці залишається не вивченою. Існує віковий диморфізм уражень центральної нервової системи (ЦНС) і периферійної (ПНС), але у хворих на ЮАС та в решти випадків він не з’ясований.Мета дослідження – вивчити у хворих на АС частоту й характер окремих клінічних ознак уражень ЦНС та ПНС, оцінити їх особливості при захворюванні, що почалося в дитячому й дорослому віці.Матеріали і методи. Обстежено 217 хворих на АС (193 чоловіки і 24 жінки) середнього віку – 38 років. Швидкопрогресуючий перебіг констатовано в 21 % спостережень, помірний і високий ступені активності – в 79 %, ІІ–ІІІ стадії – у 82 %, поліартрит – в 65 %. ЮАС діагностовано в 16 % випадків (усі хлопчики), в яких ІІІ стадія мала місце удвічі частіше, ніж в інших пацієнтів.Результати досліджень та їх обговорення. Зміни ПНС спостерігають у 4,9 раза частіше у хворих на ЮАС , а ЦНС – в 2 рази рідше, ніж у випадках дебюту захворювання в дорослому віці. При цьому в пацієнтів першої групи тяжкість ураження ЦНС пов’язана із залученням до процесу шийного відділу хребта і з поширенням спондилопатії, ПНС – з наявністю тендовагінітів, артриту кореневих суглобів (плечових, кульшових) і змін грудного відділу хребта, тоді як в другій групі – з параметрами інтегрального індексу активності артриту та рентгенологічної стадії хвороби, з ураженням кореневих й крижоздухвинних зчленувань, причому вік початку захворювання впливає на розвиток астеновегетативного і кортиконуклеарного синдромів, виникнення радикулопатії, цервікокраніалгії та синдрому метакарпального каналу, а в патогенетичних побудовах патології ЦНС більшою мірою бере участь рівень у крові імуноглобуліну-A, ПНС – вміст сироваткового інтерлейкіну-1β, який, окрім того, при ЮАС визначає появу цервікокраніалгії, а в інших спостереженнях АС – мортонівської метатарзалгії.Висновки. АС з різним віковим дебютом захворювання є чинником ризику розвитку окремих ознак ураження ЦНС та ПНС, які в цих групах мають свої патогенетичні особливості.
ОСОБЛИВОСТІ ПЕРЕБІГУ ХРОНІЧНОГО ОБСТРУКТИВНОГО ЗАХВОРЮВАННЯ ЛЕГЕНЬ БЕЗ ПОЄДНАННЯ ТА В ПОЄДНАННІ З ТУБЕРКУЛЬОЗОМ У ПАЦІЄНТІВ ІЗ ЗАЛІЗОДЕФІЦИТНИМИ СТАНАМИ
Authors: Zhovanyk N. V. , Tovt-Korshynska M. I.
Published: June 2018

Поєднання хронічного обструктивного захворювання легень (ХОЗЛ) та туберкульозу легень (ТБЛ) становить важливу медичну та соціальну проблему. Разом з тим, наявність залізодефіцитних станів (ЗДС) у цих хворих призводить до підвищення летальності та інвалідизації. Тож вивчення поширеності, статевих особливостей та клінічного значення ЗДС у хворих на ХОЗЛ та чи без ТБЛ є актуальним.Мета дослідження – вивчити особливості перебігу ХОЗЛ та поєднаної патології ХОЗЛ з ТБЛ у пацієнтів із ЗДС.Матеріали і методи. Було обстежено 71 пацієнта із ХОЗЛ віком від 19 до 73 роки, з яких 36 мали ХОЗЛ у поєднанні з ТБЛ. Усім хворим було проведено загальноклінічне обстеження, досліджували функцію зовнішнього дихання, а також показники якості життя і рівні тривожності та депресії.Результати досліджень та їх обговорення. Було виявлено, що вік пацієнтів із ХОЗЛ був вищим, ніж при поєднаній патології ХОЗЛ та ТБЛ . У 55,8 % осіб із ХОЗЛ та у 73,5 % при поєднаній патології було діагностовано ЗДС. Звертає увагу, що у пацієнтів із ХОЗЛ анемія хронічних захворювань (АХЗ) була вірогідно рідше, ніж латентний дефіцит заліза (ЛДЗ), а при поєднанні ХОЗЛ та ТБЛ частка хворих з АХЗ була більшою від частки пацієнтів із ЛДЗ. У пацієнтів із ТБЛ середні показники ШОЕ були вірогідно вищі, ніж у пацієнтів без ЗДС. У підгрупах із наявним ЗДС ОФВ1 був нижчим, ніж у пацієнтів без ЗДС. Звертає на себе увагу, що у хворих з поєднаною патологією та ЗДС рівні депресії та тривожності були вірогідно нижчими, ніж у пацієнтів без ЗДС, а показник якості життя (а саме психічний компонент здоров’я) був вірогідно вищим у хворих із поєднаною патологією та ЗДС.Висновки. У пацієнтів із ХОЗЛ ЗДС було вірогідно рідше, ніж в осіб з поєднанням ХОЗЛ та ТБЛ. Як у хворих на ХОЗЛ, так і в осіб із поєднанням ХОЗЛ та ТБЛ наявність ЗДС була пов’язана з нижчими рівнями ОФВ1, депресії та тривожності, а також з вищими показниками ШОЕ та якості життя.
ВПЛИВ МЕДИКАМЕНТОЗНОЇ КОРЕКЦІЇ ГІПОТИРЕОЗУ НА СТАН СТРУКТУРНОЇ ОРГАНІЗАЦІЇ ЯЄЧОК ЩУРІВ ПІСЛЯ ТИРЕОЇДЕКТОМІЇ
Authors: Ilkiv O. P. , Herasymiuk I. Ye. , Nebesna Z. M.
Published: June 2018

Питання пошуку ефективних підходів до медикаментозної корекції гіпотиреозу і їх морфофункціональне обґрунтування продовжує залишатися одним із актуальних питань сучасної медичної науки.Мета дослідження – дати порівняльну морфофункціональну характеристику ефективності застосування монотерапії L-тироксином і його комбінації з тіотриазоліном для корекції посттиреоїдектомічного гіпотиреозу.Матеріали і методи. Експерименти проведено на статевозрілих білих лабораторних щурах-самцях. Визначали масу яєчок, при оглядовій мікроскопії вивчали морфологічні особливості їх будови, визначили кількість звивистих сім’яних канальців у одному полі зору та наступні морфометричні показники: товщини білкової оболонки, сперматогенного епітелію. Оцінку функціональної активності яєчок проводили шляхом вирахування індексу сперматогенезу, оцінку функціонального стану судин проводили за величиною індексу Вогенворта.Результати досліджень та їх обговорення. Після тиреоїдектомії у статевих залозах щурів-самців було виявлено значні розлади органного кровообігу, які на ранніх стадіях проявлялися вираженим венозним і помірним артеріальним повнокров’ям з одночасним розвитком інтерстиційного набряку. В подальшому артеріальний відділ органного кровоносного русла реагував зменшенням своєї пропускної здатності за рахунок звуження просвіту дрібних артерій і артеріол, на тлі яких розвивалися і прогресували дистрофічні зміни як у стромі, так і в паренхімі органа. Трофічні розлади супроводжувалися спустошенням сім’яних канальців унаслідок різкого зменшення у них клітин сперматогенного епітелію, їх фіброзною трансформацією та наступним розростанням сполучної тканини в інтерстиції. Виявлені структурні зміни є наслідком як безпосереднього впливу гіпотиреозу на стан їх структурних компонентів, так і опосередкованого через порушення органного кровотоку. Застосування монотерапії L-тироксином у післяопераційному періоді лише частково попереджає розвиток виявлених морфофункціональних змін.Висновки. Серед досліджених препаратів найбільшу ефективність в умовах експерименту проявило комплексне поєднане застосування L-тироксину з тіотриазоліном.
МОРФОЛОГІЧНІ ЗМІНИ ТКАНИН ТОНКОЇ КИШКИ, ПЕЧІНКИ І СЕРЦЯ ПРИ ЗАСТОСУВАННІ КАРАГІНАНУ В ЕКСПЕРИМЕНТІ
Authors: Kopanytsia O. M. , Orel Yu. M. , Shumeliak A. M. , Marushchak M. I.
Published: June 2018

На думку багатьох учених, зменшення кількості споживання свіжих харчових продуктів, органічної їжі й збільшення штучних харчових домішок може бути однією з причин зростання поширеності великої кількості захворювань.Мета дослідження – вивчити структурну організацію стінки тонкої кишки, міокарда і печінки експериментальних тварин при застосуванні 1 % розчину κ-карагінану.Матеріали і методи. Дослідження проведено на 24 статевозрілих білих нелінійних щурах-самцях. Тваринам дослідної групи був забезпечений вільний доступ до 1,0 % розчину карагінану в питній воді упродовж одного місяця.Результати досліджень та їх обговорення. При мікроскопічному дослідженні внутрішніх органів експериментальних тварин найвираженішими зміни були у тонкій кишці. Домінуючим елементом у картині патологічних змін виявили прояви хронічного ентериту – інфільтрація слизової оболонки лімфоцитами, макрофагами, гістіоцитами, нейтрофілами, еозинофілами. Застосування карагінану зумовлювало зміни морфологічної картини в печінці й серці. Подекуди мали місце помірно виражені альтеративні зміни гепатоцитів, у перипортальних зонах спостерігали наявність двоядерних гепатоцитів, що свідчить про репаративну регенерацію в паренхімі печінки. Зміни серцевого м’яза у піддослідних тварин були виражені помірно. Спостерігався помірно виражений набряк, місцями повнокров’я судин та наявність поодиноких еритроцитів у перивазальних ділянках. Також подекуди були вогнищеві скупчення лімфоцитів.Висновки. Ушкодження епітеліоцитів та їх дистрофія, дезорганізація сполучнотканинних елементів підслизового шару тонкої кишки при застосуванні 1 % карагінану призводить до морфологічних змін у печінці (дистрофічні зміни гепатоцитів) і серці (помірно виражений набряк і вогнищеві скупчення лімфоцитів у міокарді).
ВЗАЄМОЗВ’ЯЗОК ЗАХВОРЮВАНЬ ПАРОДОНТА ЗІ СТАНОМ ОПОРНО-РУХОВОГО АПАРАТУ (ОГЛЯД ЛІТЕРАТУРИ)
Authors: Sloboda M. T. , Pupin T. I. , Minko L. Yu.
Published: June 2018

У статті висвітлено взаємозв’язок захворювань тканин пародонта із станом опорно-рухового апарату. Одним із показників фізичного розвитку і соматичного здоров’я є стан опорно-рухового апарату, порушення якого, у свою чергу, призводить до погіршення фізичного і психічного стану людини і в подальшому може зумовити розвиток супутньої патології. Cистемні порушення змініють реактивність організму людини та обмежують його адаптаційні можливості, що впливає на розвиток і перебіг захворювань тканин пародонта.Мета дослідження – показати взаємозв’язок захворювань пародонта зі станом опорно-рухового апарату.Матеріали і методи. Проведено огляд та аналіз останніх даних науково-медичної літератури.Результати досліджень та їх обговорення. Деформація хребта і грудної клітки спричиняє не тільки порушення постави, а і виникнення порушення метаболізму в організмі за рахунок зміни з боку внутрішніх органів. Однією з основних причин, що спричиняє порушення кровообігу у вертебрально-базилярному басейні, є патологічні зміни в хребті. Частота виявлення і ступінь остеопенії наростають у міру збільшення величини викривлення хребта та віку хворих. Встановлено залежність між розвитком зубощелепних аномалій і порушеннями опорно-рухового апарату. Було описано численні анатомічні зв’язки між системою трійчастого нерва і нервовими структурами, які беруть участь у регуляції постави. В патогенезі захворювань пародонта задіяні всі види обміну речовин. Провідними ланками патогенезу такої взаємодії можуть бути гуморальні впливи факторів альтерації на сполучну тканину пародонта, поєднане з ушкодженням макро- і мікросудинного русла, зменшенням мінералізації скелета.Висновки. Виходячи з даних джерел літератури, порушення, що розвиваються при патології опорно-рухового апарату, аномалії прикусу, гемодинамічні зсуви в системі мікроциркуляції, порушення тканинного імунітету сприяють розвитку захворювань пародонта.
ЗАСТОСУВАННЯ АТОМНО-СИЛОВОЇ МІКРОСКОПІЇ ДЛЯ ВИВЧЕННЯ ПОВЕРХНІ ЕМАЛІ ЗУБА
Authors: Pupin T. І. , Minko L. Yu. , Ilnitskaya O. M. , Moroz K. A. , Zaliznyak M. S. , Dubas M. A.
Published: June 2018

У статті представлено результати досліджень поверхні емалі зуба із застосуванням атомно-силової мікроскопії.Мета дослідження – використання атомно-силової мікроскопії для вивчення топографії поверхні нормальної зубної емалі.Матеріали і методи. Для проведення атомно-силової мікроскопії було виготовлено зразки зрілої зубної емалі дев’яти третіх молярів без будь-яких захворювань твердих тканин. Зуби для виготовлення зразків емалі було взято після їх видалення. Щойно видалені зуби обробляли 13 % розчином перекису водню, ретельно промивали дистильованою водою, висушували. Щічну поверхню емалі розрізали на зразки за допомогою лмазного диска. Топологічні зображення поверхні зразків емалі зуба отримували за допомогою атомно-силового мікроскопа Solver P47-PRO (NT -MDT ) у напівконтактному режимі роботи з частотою розгортки 1Гц. У роботі використовували зондові датчики NSG 10-A з радіусом заокруглення вістря 10 нм. У результаті отримано низку зображень поверхні емалі різного масштабу та роздільною здатністю 256×256 точок.Результати досліджень та їх обговорення. Встановлено, що рельєф поверхні емалі особливо добре видно на зображеннях ділянок розміром 1×1 мкм, це пояснюється кратністю збільшення. Результати досліджень профілю вказують на те, що емалеві призми не є однакового розміру й для здорової емалі характерні мінімальні перепади висоти. Середньо-квадратична шорсткість поверхні емалі у зразках в середньому становила 25,6 нм при середній висоті призм емалі 115 нм на відрізку 2,5×2,5 мкм.Висновки. Застосування АС -мікроскопії дозволяє оцінити такі характеристики поверхні емалі, як тривимірне зображення рельєфу поверхні, визначення геометричних розмірів емалевих призм, обчислення середньої висоти емалевих призм і середньо-квадратичної шорсткості поверхні, що відкриває нові можливості дослідження стану поверхні зубної емалі, вивчення її структури, морфології і обчислення параметрів поверхні.
ТLR4-РІВНІ У ХВОРИХ НА ПОДАГРУ: ЗВ’ЯЗОК З АКТИВНІСТЮ ЗАХВОРЮВАННЯ
Authors: Orlova I. V. , Stanislavchuk M. A.
Published: June 2018

TLR 4-рівні мають вагоме значення у розвитку багатьох ревматичних захворювань, хоча їх роль при подагрі залишається дискусійною.Мета дослідження – визначити вміст TLR 4 у хворих на подагру та оцінити зв’язок з активністю захворювання.Матеріали і методи. У дослідження було включено 65 хворих на подагру (100 % чоловіки), віком (mean±SD) (53,1±9,7) року і з тривалістю захворювання – (10,0±7,1) року. Серед обстежених – 26 (40 %) із хронічною тофусною подагрою. Контрольну групу складали 23 практично здорових осіб. Активність захворювання підраховували за Gout Activity Score (GAS). TLR 4-рівень визначали за допомогою EL ISA.Результати досліджень та їх обговорення. TLR 4-рівні у хворих на подагру були достовірно вищими порівняно з практично здоровими особами ((301,4±12,2) пг/мл та (280,1±8,7) пг/мл відповідно). Активність за шкалою GAS була 5,8±2,2. У пацієнтів із низьким TLR 4-рівнем (<294,0 пг/мл) активність захворювання за шкалою GAS була найнижчою, тоді як з високим TLR 4- рівнем (>305,2 пг/мл) – висока активність. Збільшення вмісту TLR 4 супроводжувалось зростанням кількості нападів подагри протягом останнього року, кількості уражених суглобів, інтенсивності болю за ВАШ . Виявлено достовірні асоціативні зв’язки між TLR 4-рівнем та активністю за GAS (r=0,55), кількістю уражених суглобів (r=0,47), рівнем СК сироватки крові (r=0,27) та ВАШ (r=0,49; p<0,05).Висновки. У хворих на подагру визначають високі TLR 4-рівні, що асоціюються з активністю захворювання.
УДОСКОНАЛЕННЯ МУКОГІНГІВООСТЕПЛАСТИКИ ПРИ ХІРУРГІЧНОМУ ЛІКУВАННІ ХВОРИХ НА ГЕНЕРАЛІЗОВАНИЙ ПАРОДОНТИТ ШЛЯХОМ ПРОВЕДЕННЯ ПЕРІОСТАЛЬНИХ ПЕНЕТРАЦІЙ
Authors: Piuryk V. P. , Ohiienko S. A. , Piuryk Ya. V. , Ohiienko T. Yu.
Published: June 2018

Серед усіх хірургічних стоматологічних захворювань хвороби пародонта займають одне з провідних місць, враховуючи поширеність цієї патології серед населення та її негативні наслідки (втрата зубів і порушення функцій зубощелепної системи). Тяжкість генералізованого пародонтиту, часті рецидиви й ускладнення призводять до зниження якості життя пацієнтів, значних соціально-економічних збитків, порушення функції жування та мовлення.Мета дослідження – підвищити ефективність хірургічного лікування хворих на ГП ІІІ ступеня тяжкості шляхом удосконалення окремих технологічних ланок операцій Цешинського–Відмана–Неймана та активізації клітин періоста.Матеріали і методи. Ми прооперували 46 хворих на хронічний генералізований парадонтит (ГП) ІІІ ступеня, яких поділили на дві групи: перша група (20 осіб), проводили традиційну модифіковану операцію Цешинського–Відмана–Неймана; хворим другої групи (26 осіб) – модифіковану операцію Цешинського–Відмана–Неймана, удосконалену методикою пенетрацій періоста. Після проведеного лікування встановлено, що середній показник проби Шіллера–Писарєва був вищий у хворих першої – (2,5±0,05) % порівняно з відповідним показником другої групи (0,95±0,04) %. Після лікування середній показник індексу кровоточивості становив у першій групі (0,77±0,04) та другій групі – (0,32±0,04) бала.Результати досліджень та їх обговорення. При динамічному рентгенологічному дослідженні альвеолярних відростків у пацієнтів через 6 місяців після операції виявились чіткі ознаки остеорепаративних процесів, про що свідчило про деяке збільшення висоти альвеолярного відростка на 19 % у пацієнтів першої групи та на 40 % – у пацієнтів другої групи. Зі збільшенням термінів спостереження у пацієнтів другої групи структура кістки змінювалася і диференціювалася в зрілу, з характерним трабекулярним рисунком, та не відрізнялась від навколишніх ділянок кістки. Застосування періостальної пенетрації при хірургічному лікуванні хворих на ГП ІІІ ступеня має переваги над традиційним лікуванням.Висновки. У результаті проведеного дослідження удосконалено технологічну ланку модифікованої операції Цешинського–Відмана–Неймана для лікування хворих на ГП хронічного перебігу ІІІ ступеня шляхом проведення періостальних пенетрацій. Результати клінічного дослідження показали, що кількість ускладнень у пацієнтів першої групи становила 18 %, а другої – 11 % від числа усіх спостережень. Рентгенологічно через 6 місяців після операції виявили досить чіткі ознаки активних остеорепаративних процесів, що свідчило про деяке збільшення висоти альвеолярного відростка. Час проходження ультразвуку по щелепній кістці скоротився на 17,86 % у хворих першої групи на верхній щелепі та на нижній – на 17,74 %. У хворих другої групи на верхній щелепі скоротився на 19,3 %, а на нижній – на 19,05 %.
ТИПОЛОГІЯ К. Г. ЮНГА В ПРОФОРІЄНТАЦІЙНІЙ РОБОТІ З УЧНЯМИ ВИПУСКНИХ КЛАСІВ ЗАГАЛЬНООСВІТНЬОЇ ШКОЛИ
Authors: Horishnyi M. I. , Horishnyi I. M.
Published: June 2018

У нашому суспільстві часто ігнорують питання про правильне використання людиною своїх можливостей. Люди часто займаються не своєю справою і, як наслідок, це негативно відбивається власне на них і на результатах їх діяльності. Тому визначаючи для себе сферу діяльності, необхідно враховувати свої індивідуальні особливості й спрямовувати їх у правильне русло. Це питання є особливо актуальним для випускників загальноосвітньої школи, які вже зараз обирають майбутню професію.Мета дослідження – теоретично обґрунтувати та емпірично дослідити провідні психічні функції старшокласників (за К. Г. Юнгом) та на цій підставі розробити рекомендації щодо вибору ними майбутньої професії.Матеріали і методи. Об’єктом вивчення була особистість старшокласника. У процесі роботи використано теоретичні та емпіричні методи, а також методи математичної обробки даних.Результати досліджень та їх обговорення. У результаті теоретичних досліджень з’ясовано сутнісні аспекти виокремлення психотипу особистості, в основі якого лежить домінування тих чи інших психічних функцій (за К. Г. Юнгом). Емпірично встановлено, що спосіб визначення психотипу комбінованим методом (за подвійним анкетуванням та знайомством з короткими описами психотипів) є недостатнім для визначення психотипу в старшокласників (психотип визначено лише у 46,9 % опитаних). Обґрунтовано, що такий підхід можна застосовувати при визначенні виду професійної діяльності в процесі профорієнтаційної роботи у школі (таку установку визначено у 84,4 % респондентів). Серед опитаних виявлено: осіб із соціальною установкою на вид діяльності – 7,4 %, гуманітаріїв – 37,0 %, керівників – 29,6 %, науковців –26,0 %. У 46,9 % опитаних визначили психотип на основі того, що при опитуванні запропонованим методом результат співпадав двічі або частіше. На підставі аналізу результатів теоретичного та емпіричного дослідження запропоновано комплексний психодіагностичний підхід із метою професійної орієнтації учнів.Висновки. Розроблено зручний у користуванні комплексний методичний підхід для визначення установки на вид діяльності учнів випускних класів середньої школи, адаптований до застосування в умовах школи. На підставі використання цього підходу в профорієнтаційній роботі зі старшокласниками укладено рекомендації щодо вибору ними майбутньої професії.
ПРОФІЛЬ БЕЗПЕКИ ПРОТИТУБЕРКУЛЬОЗНИХ ЛІКАРСЬКИХ ЗАСОБІВ НА ФОНІ ФАРМАКОТЕРАПІЇ ТУБЕРКУЛЬОЗУ ЛЕГЕНЬ
Authors: Mikhailova T. M. , Ogloblina M. V. , Strigul S. G. , Andriyuk M. M.
Published: June 2018

Незважаючи на тенденцію щодо стабілізації показників захворюваності на туберкульоз і смертність від цієї хвороби, епідситуація з приводу туберкульозу (ТБ) в Україні є нестійкою. Проведення повноцінної хіміотерапії, особливо при використанні стандартних курсів, може обмежуватися розвитком побічних реакцій протитуберкульозних препаратів (ПР ПТП), що вимагає від лікаря постійної оцінки ризику, користі та співвідношення ризику/користі при призначенні ПТП, моніторингу ПР, їх профілактику та лікування для того, щоб мінімізувати відхилення від стандартних схем хіміотерапії, зважаючи на тяжкі наслідки туберкульозу як для пацієнта, так і для суспільства.Мета дослідження – вивчити профіль безпеки ПТП, а також дослідити, проаналізувати й узагальнити інформацію про побічну дію протитуберкульозних препаратів за підсумками моніторингу в м. Миколаїв та Миколаївській області в 2016 р.Матеріали і методи. Проведено первинний аналіз повідомлень про випадки побічної дії лікарських препаратів різних фармакологічних груп, які отримали за формою № 137/о медичної статистичної звітності МОЗ України від лікарів ЛПУ м. Миколаїв та Миколаївської області за 2016 р.Результати досліджень та їх обговорення. Результати проведеного аналізу випадків ПР ЛЗ показали, що з 912 картповідомлень про ускладнення фармакотерапії 314 повідомлення стосувалося ПТП, що склало 34,4 % від загальної кількості випадків небажаних реакцій ЛЗ. Більшість випадків ускладнень ПТП, зареєстрованих у регіоні, складають передбачені реакції у вигляді порушення функції шлунково-кишкового тракту (38 %), опорно-рухового апарату (19 %), алергічні ураження з боку шкіри та її дериватів (15 %) та ототоксичність (10 %). При цьому в 86,6 % випадків для купірування ПР потрібна медикаментозна корекція, а 20,1 % пацієнтів потребує відміни ЛЗ. Встановлено, що прояви ПР виникали в дорослих пацієнтів чоловічої статті (63,4 %) у віці 31–45 років (44,8 %) при проведенні протитуберкульозної терапії протягом перших 15 діб (54,2 %). Препаратами-“лідерами” в плані виникнення ПР є: “Піразинамід” (24,5 %), “Протіонамід” (17,2 %) та “Етіонамід” (13,7 %).Висновки. Результати представленого аналізу підкреслюють гостроту проблеми ускладнень протитуберкульозної терапії і необхідність розробки адекватних методів їх фармакокорекції, що сприятимете зменшенню переривань хіміотерапії, підвищенню її ефективності та поліпшенню прихильності до лікування згаданої категорії хворих.
МОДЕЛЮВАННЯ ГНАТОМЕТРИЧНИХ ПОКАЗНИКІВ ЗАЛЕЖНО ВІД ПАРАМЕТРІВ БАЗАЛЬНИХ КРАНІАЛЬНИХ СТРУКТУР ЮНАКІВ ТА ДІВЧАТ З ОРТОГНАТИЧНИМ ПРИКУСОМ
Authors: Dmitriev М. О. , Dudik О. P. , Chugu T. V. , Cherkasova O. V.
Published: June 2018

Для можливості формування об’єктивного підґрунтя визначення діагнозу та створення кінцевої мети лікування ортодонта, необхідно мати чітке розуміння про індивідуальні варіативні значення основних метричних характеристик певних індивідуальних показників кісткових структур та м’яких тканин лиця.Мета дослідження – побудувати і провести аналіз регресійних моделей гнатометричних показників залежно від параметрів базальних краніальних структур у юнаків та дівчат із ортогнатичним прикусом.Матеріали і методи. У 38 юнаків (віком від 17 до 21 року) та 55 дівчат (віком від 16 до 20 року), які мали фізіологічний прикус максимально наближений до ортогнатичного, було проведено телерентгенографічні та комп’ютернотомографічні дослідження. Побудову регресійних моделей гнатометричних показників залежно від параметрів базальних краніальних структур проведено в ліцензійному пакеті Statistica 6,0.Результати досліджень та їх обговорення. У результаті проведеного регресійного аналізу в юнаків з ортогнатичним прикусом побудовано такі моделі гнатометричних показників залежно від параметрів базальних краніальних структур: ефективна довжина верхньої щелепи = -6,11+1,01×відстань Se_N+0,45×величину основи верхньої щелепи + 0,28×відстань S_E (коефіцієнт детермінації дорівнює 0,612); довжина верхньої щелепи = –15,42+0,50×відстань Se_N+0,50×величину основи верхньої щелепи (коефіцієнт детермінації дорівнює 0,550); кут SND = 107,8–0,47×H-кут + 0,39×величину основи верхньої щелепи – 0,38×відстань S_E (коефіцієнт детермінації дорівнює 0,502); відстань S_L = 13,05+1,51×відстань Se_N – 0,87×H-кут – 0,86×відстань S_E+0,63×величину основи верхньої щелепи (коефіцієнт детермінації дорівнює 0,626).Висновки. Із 43 можливих регресійних моделей гнатометричних показників залежно від параметрів базальних краніальних структур у юнаків з ортогнатичним прикусом побудовано лише 4 достовірних моделі з коефіцієнтом детермінації більшим 0,5, а саме: ефективної довжини верхньої щелепи, довжини верхньої щелепи, кута SND та відстані S_L. У дівчат із ортогнатичним прикусом взагалі не побудовані моделі з коефіцієнтом детермінації більшим 0,5.