bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
Studies on seed-setting in leguminous plants. II. Vetches
Authors: Manner Rolf
Published: July 2018

The differences between different genetical materials as to the investigated characters have been large. The percentage of non-developed and fallen pods was on an average 21 and varied between 2 and 64. The mean percentage of non-developed and fallen pods was 5.5 and varied between 0 and 16 in the peas. The percentage of fully developed seeds was much smaller for the first ovule than for the central ones. The percentage of fully developed seeds was 70 in one material and the percentage of developed ovules (fully developed + defective seeds) in another material was 88.3. The corresponding percentages for the central seeds were 84 and 98.1, respectively, and for the last (outermost) seeds in the pods 82 and 91.1, respectively. The frequency of pods with only fully developed seeds was smaller for pods with a small number of seeds (ovules) per pod than for pods with a high number. The percentage of dead ovules was much higher for ovaries with a small number of ovules than for ovaries with a high number of ovules per ovary. The percentage of fully developed seeds showed a tendency to be higher for ovaries containing a large number of ovules than for ovaries containing a small number of ovules. Pod-setting percentage was much higher for the flowers with a low position (early) on the plant than for the flowers with a high position (late) on the stem. The difference was much larger than the corresponding one for the pea material. The length and breadth of the pods showed a tendency to be larger for low pods than for pods with a high position on the stem. Number of ovules per ovary showed a tendency to be higher for the lowest flowers than for the highest flowers. The difference was however much larger as to the fully developed seeds because the number of defective seeds was much higher for pods with a high position on the stem. Seed weight per pod was much larger for pods with a low position on the stem (early) than for pods with a high position on the stem (late). The mean seed weight showed about the same variation. Seed weight per pod for plants with a large number of pods per plant was smaller than for plants with a small number of pods per plant. The mean seed weight showed about the same variation. The number of fully developed seeds was somewhat larger for pods from nodes with two pods per node than for pods from nodes with only one pod per node. Seed weight per pod showed a tendency to be larger for pods from nodes with two pods per node than for pods from nodes with only one pod. Comparisons are in many cases made between vetches and peas, and, further, are the practical consequences of the obtained results discussed.
Salaojien ruostetukkeutumien torjumisesta vesilukkoja käyttämällä
Authors: Seppälä Niilo
Published: July 2018

Estämällä kunnollisilla vesilukoilla (hajulukoilla) ilman vapaa vaihtuminen salaojaputkistossa voidaan ruostetukkeutumien syntymistä putkistossa ainakin huomattavasti viivyttää ja luultavasti kokonaankin ehkäistä vieläpä, kuten esitetyssä kokeessa, aikaansaada putkiston puhdistumista sinne aikaisemmin sakkautuneesta ruosteesta. Jo menetelmän huokeudenkin vuoksi on tähän keinoon syytä kiinnittää vakavaa huomiota.
Juomaveden merkityksestä varttuneitten vasikoitten ja nuorten hiehojen ruokinnassa
Authors: Mäkelä Aarne
Published: July 2018

Helsingin Yliopiston kotieläintieteen laitoksessa Viikin koetilalla on suoritettu kolme jaksokoetta ayrshirevasikoilla ja -hiehoilla vesimäärän vaikutuksen selvittämiseksi syötyihin heinämääriin. Koe-eläimet saivat väkevien rehujen vakinaisten määrien lisäksi heiniä vapaasti ja vuorotellen eri koejaksoina vettä joko niukasti tai melkein tai kokonaan ad lib. Tällöin todettiin, että veden lisäys vaikutti selvästi lisäävästi heinien syöntiin ja siten myös kuiva-aineen ja raakakuidun kulutukseen. Kun kokonaisvesimäärän, johon kuuluu juomavesi ja rehuihin sisältyvä vesi, lisäys oli 50—100 %, oli syödyn heinämäärän lisäys 15—40 % ja syödyn kuiva-ainemäärän 10—30 %. Veden kulutusta on seurattu myös lehmillä. Hiehojen kuluttama kokonaisvesimäärä oli yleensä suurempi kuin lehmillä 100 elopainokiloa kohti laskettuna, jos lehmillä otetaan huomioon vain se vesimäärä, joka saadaan vähentämällä kokonaisvesimäärästä maidossa erittynyt vesimäärä. Kokeista päätellen tulisi vasikoille tarjota vettä jo runsaan maitoruokinnan aikana. Suoritettujen kokeitten jälkeen Viikin opetus- ja koetilalla saavutettu käytännöllinen kokemus on osoittanut vapaan vedensaannin edistävän vasikoitten terveyttä ja kehitystä.
On the susceptibility of the different varieties of big-leafed turnip to damage caused by cabbage maggots (Hylemyia spp.)
Authors: Varis Anna-Liisa
Published: July 2018

Of all the varieties most generally cultivated in Finland (the »Native» bigleafed turnip, the White Dutch, and the Green Globe) the »Native» big-leafed turnip proved to be the most susceptible to damage caused by cabbage maggots. The damage suffered by the Sirius tetrapl. Svalöv variety included in the tests only for two years, was considerably slighter than in other varieties. In the second test in which the varieties listed on page 272 were included for four successive years, the Zwaans Brabo was damaged least of all, the damage being below the average in every year investigated. As to the Purple Top Mammoth the damage was continually above the average. In this group, too, the number of the damaged specimens of the »Native» big-leafed turnip was above the average. The shape of the turnips (the material was grouped as follows: 1. the flat and flat-round, 2. the round, and 3. the long-round and fairly long turnips) did not seem to affect the extent of the damage caused by the cabbage maggots, not at any rate when the level of damage was slight or moderate as in the cases investigated. It is, however, obvious, that in cases of severe damage the round and long-round varieties which generally have strong roots, endure damage better and recover from it more quickly than the flat and flat-round varieties with their thin roots.
Viikin opetus- ja koetilalla noudatettu lehmävasikoitten ruokintajärjestelmä
Authors: Mäkelä Aarne
Published: July 2018

Viikin koetilalla on kehitetty ayrshirevasikoitten kasvatuksessa standardiruokintajärjestelmä, jossa kaikkia vasikoita syntymäpainosta ja emän painosta riippumatta ruokitaan samalla tavoin (taulukko 1). Heiniä annetaan kuitenkin niin paljon kuin vasikat haluavat syödä. Samoin vettä vasikat saavat pienestä pitäen juoda halunsa mukaan. Tässä järjestelmässä täysimaidon kulutus vasikkaa kohden on noin 270 kg, kuoritun maidon noin 860 kg ja väkirehun kuuden kuukauden ikään mennessä noin 68 kg. Rehunkulutuksen ja veden käytön selvittämiseksi järjestettiin tarkkailu 17 vasikalla (taulukot 2 ja 3). Vasikoitten syömä heinämäärä oli kuuden kuukauden ikään mennessä keskimäärin 310 kg. Syöty heinämäärä näytti tuskin lainkaan riippuvan vasikan syntymäpainosta ja sukupuolesta. Heinä oli timoteivaltaista timoteiapilaa. Vasikoitten syömä kuiva-ainemäärä 100 elopainokiloa kohti oli 4—6 kuukauden iässä 2.5—2.6 kg, nuoremmilla vasikoilla se oli pienempi. Vettä vasikat rupesivat juomaan jo lähipäivinä syntymän jälkeen. Neljän kuukauden ikäisillä vasikoilla juomaveden määrä oli keskimäärin yli puolet kulutetun kokonaisveden määrästä, vaikka vasikat saivat 9 kg kuorittua maitoa päivittäin. Vasikoitten saama rehuyksikkömäärä on yleensä hieman pienempi ja sulavan raakavalkuaisen määrä on suunnilleen yhtä suuri kuin ruotsalaisten, norjalaisten ja brittiläisten normien mukaiset määrät. Elopainon ja säkäkorkeuden kehitys vasikoilla ja hiehoilla on osoittautunut riittäväksi, jos kasvutuloksia verrataan kirjallisuudessa esitettyihin hyvissä ruokintaolosuhteissa saavutettuihin tuloksiin. Kuuden kuukauden iässä lehmävasikoitten elopaino oli keskimäärin 157 kg ja säkäkorkeus 98 cm. Hiehojen paino oli yhden vuoden iässä keskimäärin 243 kg ja 1 ½ vuoden iässä 327 kg ja säkäkorkeus yhden vuoden iässä keskimäärin 110 cm ja 1 ½ vuoden iässä 118 cm. Standardiruokinnan aikana vasikat ovat pysyneet erinomaisen terveinä ja hiehoina ne ovat kehittyneet hyvin. Hiehoina ovat standardiruokinnalla olleet eläimet yleensä tiinehtyneet hyvin, samoin myös lehminä nykyiseen ajankohtaan kertyneen tilaston mukaisesti.
Ryvässipulin (Allium cepa L. v. Solaninum alef.) idätyksen vaikutuksesta kukintojen kehittymiseen ja sipulin versomiseen varastossa
Authors: Aura Klaus
Published: July 2018

Idättämällä istukkaita lämmittämättömässä kasvihuoneessa 4 päivää ennen istutusta, voitiin kevätkylmistä johtuvaa sipulin kukintaa huomattavasti vähentää. Kahdeksan ja kolmentoista päivän idätykset estivät sipulin kukinnan kokonaan. On todennäköistä, että istutuksen jälkeinen verraten lyhytkin lämmin kausi riittää estämään sipulin kukintaa. Riittävän korkeat päivälämpötilat voivat ehkäistä kukkimista kompensoimalla alhaisten yölämpötilojen vaikutusta. Idättämättömän sipulin satotulos oli voimakkaan kukinnan (4950 kukintovanaa aarilla) johdosta vain runsas kolmasosa idätetyn sipulin sadosta. Lisäksi oli idättämättömien kasvien sadosta lähes puolet kukinto vanojen pilaamaa. Neljä päivää idätetyn sipulin sato oli – huolimatta 340 kukintovanasta aaria kohti – lähes yhtä suuri kuin pitemmän aikaa idätettyjen. Idättämällä istukkaita kahden viikon ajan ennen istutusta, voitiin sipulin versomista varastossa vähentää.
“Cholesterogenic" dietary factors and milk and milk fat yields in dairy cows
Authors: Saarinen Pellervo
Published: July 2018

The following results have been obtained from a statistical investigation carried out on experimental results from 27 feeding trials in which the effect of cholesterogenic dietary factors, observed in an earlier investigation (5), on the relative levels of milk and milk fat yields are compared. An execessive intake of energy either has no statistically clear effect on the level of yield, or the effect is negative. In this respect the results obtained are uniform with experimental results obtained in Norway and Denmark using other methods (1, 6). In the negative cases the effect appears more clearly in the level of milk and milk fat yields than in the plasma cholesterol content. An excessive intake of protein shows a negative effect only in well-conditioned obese cows. An increase of the proportion of digestible crude fibre in the food ration appears in most cases to have an increasing effect on the milk yield. This effect, however, seems to be slighter than the effect on the blood plasma cholesterol content. The level of milk and milk fat yields has proved to be statistically in positive partial correlation to the digestible crude fat intake in g/kg live weight ,and in negative partial correlation to the relative fat intake compared with the nutritional requirements of the animal. This indicates that the favourable level of fat intake varies according to the level of milk yield, being larger in stages of higher yields than in stages of small yields.
Chemical preservatives in foodstuffs. III Hexamethylenetetramine as mold inhibitor and the antagonistic action of amino acids
Authors: Linko Reino R. , Nikkilä Olavi E.
Published: July 2018

Growth and respiration tests carried out on Aspergillus, Cladosporium and Penicillium molds have shown that certain amino acids such as 1-tryptophan and 1-cysteine and certain sulphydryl compounds such as glutathione and thioglycollic acid counteract the inhibitory action of hexamethylenetetramine. In the absence of hexamethylenetetramine, these compounds inhibit the growth of the molds. The dependence of the antagonistic action on the amino acid concentration differed for 1-cysteine and 1-tryptophan. The respiration of the mold was a maximum when equimolar concentrations of 1-cysteine and of the formaldehyde formed by the decomposition of hexamethylenetetramine were present in the culture media. The antagonistic effect of 1-tryptophan increased continuously with increasing concentration until the rate of oxygen consumption was the same as in the control test with no hexamethylenetetramine or antagonist present. The antagonistic effect of these four compounds on hexamethylenetetramine or on formaldehyde is evidently due to chemical interaction. The inhibitory effect of hexamethylenetetramine on the microbial cell may at least partly be due to its ability to inactivate enzymes such as the dehydrogenases.
Retention of phosphate by peat samples
Authors: Kaila Armi
Published: July 2018

The factors on which the retention of phosphorus by peat depends were studied on the basis of a material of 134 virgin peat samples. The coefficient k in the Freundlich adsorption isotherm y = kcn was used as an indicator of the phosphate sorption. The association of k with the sampling depth, the degree of decomposition, weight of volume, pH, extractable calcium, and the iron and aluminum dissolved by 0.1 N hydrochloric acid was treated. The acid-soluble aluminum gave with k a highly significant correlation which did not decrease when the effects of acid-soluble iron and the degree of humification were eliminated. The correlation between k and the acid-soluble iron was also highly significant although less close than the former association, and it was to some extent lowered by the elimination of the effect of aluminum. The fairly low, although statistically significant correlation between k and the degree of humification as expressed by the degree of decomposition or by the volume weight disappeared when the effect of aluminum was isolated. In the present material the sampling depth, pH and the content of extractable calcium did not give any significant correlation with k. As far as these results are valid under natural conditions, aluminum appears to play a more important role in the phosphorus sorption of peat soils than iron does.
Herne ja virna lypsylehmien rehuna
Authors: Uotila Irja
Published: July 2018

Herneiden ja virnojen ravintoarvon selvittämiseksi on suoritettu maidontuotantokoe lehmillä sekä sulavuuskokeet pässeillä. Maidontuotantokokeessa käytetyissä virnajauhoissa (84.8 % kuiva-ainetta) oli 22.1 % sulavaa raakavalkuaista ja 1 ry:ä vastasi 1.08 kg, ja hernejauhossa (83.5 % kuiva-ainetta) 19.8 % sulavaa raakavalkuaista ja 1 ry:ä vastasi 1.07 kg (ry = 0.7 tärkkelysyksikköä). Skandinaavisen ry-järjestelmän (HANSSONin) mukaan laskettuna vastasi 1 ry:ä näillä rehuilla 1.02 kg. Maidontuotantokokeessa käytettiin virnaa 2.2–3.7 kg (keskim. 2.9 kg) ja hernettä 2.1—4.0 (keskim. 3.0 kg)/p eläintä kohti, eläinten tuotostasosta riippuen. Virnaa oli n. puolet ja hernettä hieman yli puolet koko väkirehujen ry-määrästä. Väkirehujen sulavan raakavalkuaisen määrästä oli virnan valkuaista 59 % ja herneen 55 %. Kaikkien rehujen ry-määrästä oli n. neljännes hernettä tai virnaa ja niiden sulavaraakavalkuaismääristä virnan valkuaista 43 % ja herneen 41 %. Lehmät söivät herne- ja virnajauhoa sisältävää väkirehuseosta mielellään. Kokeen aikana sattui 1 lievä puhaltumistapaus virnaryhmässä toiseksi eniten (3.6 kg/p) sitä saaneella lehmällä. Ruuansulatushäiriöitten vaara ei ole suuri ainakaan siinä tapauksessa, jos herne- ja virnajauhojen syöttö aloitetaan pienillä määrillä päiväannoksia vähitellen (5 p:nä) lisäten. Virnaa tai hernettä sisältävän koekauden 4 % - maidon määrä ei ole vähentynyt. Sensijaan maidon kokonaismäärä on vähentynyt, mutta rasvapitoisuus on kohonnut, mikä juuri aiheuttaa, että 4 % - maidon määrä ei ole vähentynyt. Normaalista poikkeavaa makua tai hajua ei voitu kokeen aikana havaita olevan maidossa. Koekauden elopainojen lisäys vastaa esikauden ja jälkikauden elopainojen lisäyksen keskiarvoa. Kokeissa käytetyt virna- ja hernemäärät olivat siksi suuria (keskim. n. puolet väkirehumääristä), että käytännössä sellaisilla määrillä (ja pienemmilläkin) päästään riittäviin valkuaismääriin, jos muiden kotoisten rehujen valkuaispitoisuus on normaalia tasoa vastaava. Sulavuuskokeiden tulokset osoittivat, että herne- ja virnajauhon sulavuus on sellainen, että ne voidaan lukea siinä suhteessa parhaimpien väkirehujen joukkoon. Herneen ja virnan viljeleminen puhdaskasvustoina on lakoutumisen vuoksi epävarmempaa kuin sekakasvustoina. Viljelyn epävarmuus ilmeisesti on aiheuttanut sen, että kauppavaatimukset täyttävän herneen ja virnan nykyinen hinta on siksi korkea, että sellaisen tavaran käyttöä lypsylehmien rehuksi ei voida ajatella. Seosviljelyssä (tavallisesti kauran kanssa) lakoutumisen vaara on pienempi, ja herne- ja virna tuleentuvat niissä aikaisemmin, joten niitä voidaan viljellä nykyistä pohjoisempana. Pyrittäessä kohottamaan kotovaraisten rehusatojen valkuaispitoisuutta on syytä kiinnittää huomiota virnan ja herneen seosviljelyyn, koska ne sisältävät runsaasti valkuaista ja ovat lypsykarjan ruokintaan hyvin soveltuvia rehuja.
The significance of nitrogen mobilization with respect to the development of barley
Authors: Pessi Yrjö , Takala Mauri
Published: July 2018

In the investigation has been stated, that up to time of coming into ear the barley had developed at nearly the same rate on the Sphagnum bog and the fen, which are differing distinctly with respect to nitrogen mobilization. However, the period development from the coming into ear to the ripening was nine days shorter on the Sphagnum bog than on the fen site. The temperature of air as well as soil had been largely the same on both sites during the period of development, from the coming into ear to the ripening. It appears likely, therefore, that the longer duration of this period on the fen site would account for the different mobilization of nitrogen.
Observations on the mobilization of peat nitrogen in incubation experiments
Authors: Kivekäs Jaakko , Kivinen Erkki
Published: July 2018

60 peat samples from northern Finland representing different types of peat were incubated in a laboratory at a temperature of 17—18° C. The ammonium nitrogen, the nitrate nitrogen and the pH in the samples were determined after one month of incubation as well as after three months of incubation. The results were compared to results from determinations made before incubation. An attempt was made to elucidate the factors that influence the mobilization of nitrogen. On the basis of the above results it is evident that the differences between the various peat types as mobilizers of nitrogen are under these circumstances not very distinct, nor do these differences seem to be dependent on the types of peat. The following facts can, however, be established: In the amounts of ammonium nitrogen an increase takes place in most groups of samples during the first month. This increase is fairly big in the Sphagnum-dominated peats. The increase in ammonium nitrogen continues in the unlimed samples in most peat groups during all three months of incubation. After three months of incubation the amount of ammonium nitrogen in the limed samples is smaller than in the unlimed samples, although it is usually bigger than in the original samples. After the first month of incubation the amounts of nitrate nitrogen in all types of peat have decreased compared to the amounts in the original samples. In the limed samples the decrease is not as great as in the unlimed ones. After three months of incubation the amount of nitrate nitrogen has considerably increased as compared to the amount after one month of incubation. In the limed samples it might to some extent exceed the original amount of nitrate nitrogen, however, this is seldom the case in the unlimed samples. If the results are calculated on the basis of weight unit, it can be stated that the ability to mobilize nitrogen is greater in the Sphagnum peats than in the other peat groups. Working out the results in kg per ha it will be noted that somewhat more nitrogen is mobilized in the Carex-dominated than in the Sphagnum-dominated peats. The results obtained by experiments in the laboratory are not directly applicable to conditions in the field.
On the use of ZnCl2 together with HCl in lignin determinations
Authors: Paloheimo L. , Vainio K. A.
Published: July 2018

As König’s proposal on the use of ZnCl2 together with hydrochloric acid in lignin determinations seems, after Poppoffs experiments, to have been neglected some experiments based on this principle were performed. A mixture of 150 g ZnCl2 and 100 ml concentrated hydrochloric acid appeared to be the most effective for the decomposition of the cell wall carbohydrates. The results obtained were highly comparable to those obtained from the use of 72 per cent H2SO, as hydrolysator. The lignin preparations were lighter in colour than those obtained by the H2SO4 method.
Viljakaskaan (Calligypona pellucida f.) aiheuttaman kaurantuhon vaikutus kauran viljelyalaan ja satoihin Suomessa
Authors: Raatikainen Mikko , Tinnilä Aulis
Published: July 2018

Suomen läntisellä rannikkoseudulla viime vuosina esiintyneen Calligypona (Delphacodes) pellucidan aiheuttaman kaurantuhon syraptomit saattavat eri vuosina vaihdella. V. 1957 oli tuhoutuneiden kaurojen väritys heikosti kellanruskea ja versominen vähäinen sekä sato parempi edelliseen vuoteen verrattuna. Tuhoeläintutkimuslaitoksen tutkimusten sekä viljelijöiltä saatujen tietojen mukaan on uusien kaurantuhopaikkojen määrä vuoden 1955 jälkeen vähentynyt ja tuhon voimakkuudessa on vuoden 1955 jälkeen tapahtunut lievenemistä niin, että tuho oli vv. 1957 ja 1958 vaikeasti havaittavaa. Tuhon voimakkuus vaihtelee esiintymisalueellaan samana vuonna melkoisesti, johtuen ilmeisesti viljakaskaan lisääntymis-, säilymis- ja aikuistumispaikkojen määrästä eli etenkin suojaviljaan perustettujen 1.-vuoden heinänurmien osuudesta koko viljakasvialasta. Vuodesta 1955 lähtien tapahtunut tuhon voimakkuuden väheneminen johtunee 1) viljakaskaan populatiotiheydessä tapahtuneesta laskusta ja 2) tuhon ilmenemiseen vaikuttavista ulkoisista tekijöistä mm. kosteudesta ja lämmöstä. Kaurantuhon satoa alentava ja pellon käyttöä muuttava vaikutus ilmenee Pohjanmaan maanviljelysseurojen sekä ko. alueen kirjanpitotilojen sato- ja viljelyalatilastoissa. Österbottens svenska lantbrukssällskap'in alueella oli kauranviljelyala v. 1956 vain 1/6 v. 1954 alasta ja saman alueen kirjanpitotiloilla on kauran viljely lopetettu kokonaan. Viljelijät ovat kauranviljelyn lopetettuaan tai sitä vähennettyään siirtyneet joko seosviljan kautta tai suoraan ohran viljelyyn sekä laajentaneet täyskesantoalaansa. Vuosina 1957 ja -58 saadut hyvät kaurasadot vaikuttanevat kauranviljelyalan palaamiseen lähes ennalleen, ellei voimakasta tuhoa esiinny lähi vuosina. Kaurantuhon esiintymisessä on havaittavissa selvä yleistyminen vuodesta 1948 vuoteen 1955, jonka jälkeen tuho vuoteen 1958 mennessä näyttää melkoisesti lieventyneen ja lähes kadonneen. Kaurantuhon aikaisemmasta esiintymisestä Suomessa vuotta 1948 edeltäneeltä ajalta ei ole tietoja.
Das Volumgewicht als Kennzeichen der “normalen“ Bodenstruktur
Authors: Heinonen Reijo
Published: July 2018

Von der Gesamtvariation des Volumgewichts sowohl der Ackerkrume als auch des Untergrundes über dem Grundwasserspiegel sind etwa 2/3 auf Grund der Variationen des Humusgehalts und der Textur erklärbar. Dieses Resultat ergab sich aus einer Berechnung des Volumgewichts bei einer die glazialen Böden in Süd- Finnland vertretenden Probenreihe in Abhängigkeit von den obengenannten Faktoren (Gl. 2 bis 4). Den von den Regressionsgleichungen angegebenen Wert hat der Verfasser als »normales Volumgewicht» bezeichnet, und dasselbe kann in verschiedenen Untersuchungen als Vergleichsgrundlage beim Beurteilen der Dichtigkeit des Bodens Verwendung finden. Das Volumgewicht der Ackerkrume bestimmt sich in erster Linie nach dem Humusgehalt; daneben kann man aber einen das Volumgewicht herabsetzenden bzw. erhöhenden Einfluss der Tonfraktion bzw. der Sandfraktion wahrnehmen. Nach grösserer Tiefe hin wird der negative Einfluss der Tonfraktion stärker.
Kevätviljojen itävyydestä kuivan kasvukauden jälkeen
Authors: Hilli Aarne
Published: July 2018

Suoritettu siementilannetutkimus vuoden 1959 kevätviljasadosta oli laatuaan ensimmäinen maassamme. Sen tarkoituksena oli saada kylvösiemenen hankinnan helpottamiseksi mahdollisimman tasapuolinen kuva kevätviljojen itävyydestä eri puolilla maatamme. Kasvukauden 1959 kuivuus suurimmassa osassa maatamme, etenkin Etelä- ja Länsi-Suomessa, aiheutti sen, että tutkimuksesta muodostui pääosaltaan tyypillinen poutakesän siementutkimus. Kun miltei sateettoman korjuukauden ansiosta siemensadon laatu osoittautui normaalia paremmaksi, antoi tutkimus viitteitä siitä, millaista siemensatoa maassamme voidaan saada edullisten sääsuhteiden vallitessa. Poikkeuksen edellä sanotusta muodostivat siemenerät sellaisilta seuduilta, joissa halla oli vieraillut kasvukauden aikana. Halla-alueen keskus sijaitsi Keski-Pohjanmaalla ulottuen lievempänä Etelä-Pohjanmaalle sekä Keski- ja Pohjois-Suomeen. Kasvukauden 1959 hallat olivat pääasiassa kevät- ja kesähalloja esiintyen ankarimpina kesäkuun ja heinäkuun lopulla. Orashallat, joita sattui myös Lounais-Suomessa, heikensivät satotuloksia, mutta eivät vaikuttaneet alentavasti siemenien itävyyteen. Siementilannetutkimus antoi osaltaan pohjaa ajankohtaisen kylvösiemen tilanteen selvittämiselle ja niille toimenpiteille, joita tarvittiin siemenen hankkimiseksi katoalueille. Samalla saatiin aineistoa poutakesän kevätviljasatoa edustavalle siementutkimukselle. Vastaisuutta varten saatiin tutkimuksesta sellainen kokemus, että yksityiskohtaisempien paikallisten tietojen saamiseksi tutkimusaineiston tulisi olla runsaampi ja mahdollisimman tasapuolisesti eri seutuja ja olosuhteita edustava.
Fertilization of Sphagnum bogs, on the basis of certain field experiments at Leteensuo
Authors: Pessi Yrjö
Published: July 2018

The present investigation is an account of the results from two fertilizing experiments established on Sphagnum bog at the Experimental Station of Leteensuo. The experiments were carried out in 1923 and 1934. The following conclusions can be drawn from the results. Most important in significance among the different nutrients is nitrogen, phosphorus ranging next, and potassium last. Potassium could even cause a reduction in the crop yields. The effect of liming was evident in the form of increased hay crops, whereas the grain yields of oats were reduced by it. Liming has improved the effect of phosphorus particularly in the case of hay. The results also seem to indicate that the relation between potassium and calcium has significance in regard to the reduction of crop yield caused by potassium. Remarkable crop yield increases were obtained by nitrogen fertilizing. The hay crops and the grain and straw crops of oats increased almost linearly with the addition of nitrogen, in the form of calcium nitrate, in quantities up to 90 kg N per hectare. Quantities in excess of this caused hardly any further increase in the crops. The said quantity is suitable for cover manuring of hay meadows, but the most advisable quantity for cereals is thought to be 45—60 kg N per hectare, so that lodging of the crops might be avoided. Nitrogen fertilization does not essentially affect the quality of the grain crops of cereals; on the other hand nitrogen promoted the retention of timothy in the meadow when nitrogen was used in quantities up to 90 kg per hectare. Stable manure increased the crops. This effect was most distinctly evident in the grain and straw crops of oats. The effect of stable manure was still present 15 years after the most recent addition of stable manure.
Über die durch Pilze verursachte welke an Clarkia
Authors: Ruokola Anna-Liisa
Published: July 2018

In dem regnerischen Sommer 1958 erschien an im Garten gewachsener Clarkia ein Welken, das zum Verkümmern und Absterben der Pflanzen führte. Am Ansatz der Stengel zeigte sich eine Beschädigung. Aus ihr wurden Botrytis cinerea Pers. und Fusarium poae (Peck) Wr. isoliert. Bei den im Laboratorium ausgeführten Versuchen infizierten diese Pilzarten Clarkia. Doch scheint es, dass sie im Freiland an Clarkia bedeutenden Schaden nur dann anrichten können, wenn die Feuchtigkeit der Luft grösser als normalerweise ist.
The effect of claying upon the settling of the soil surface on cultivated Sphagnum bogs
Authors: Pessi Yrjö
Published: July 2018

The present investigation concerns a Sphagnum bog area that has been under cultivation for 35 years. According to the results, the effect of the claying during this time has been the settling of the surface of the soil on an average 12.5 cm more than in unclayed bog.
The effect of silage prepared in different ways upon the ammonia content of the cow’s rumen ingesta
Authors: Lampila Martti
Published: July 2018

The effects on the ammonium content in the cow’s rumen ingesta exerted by four types of silage prepared in different ways have been mutually compared. The experimental animal, a fistulated cow, received a daily dose of 5 kg timothy hay, 1.3 kg protein concentrates, mineral salt mixture and 18 kg silage. The silage had been prepared: (1) with ammonium bisulphate (A.I.V. preservative salt), (2) with A.I.V. acid, (3) with Calcifor salt, and (4) without the addition of preservative. The mean ammonia concentrations of the rumen contents during the 12-hour period between feedings were, in the above-mentioned order, 0.903, 0.726, 0.683 and 0.705 mmol per 100 ml, respectively. When the three last-mentioned figures are employed as a basis of reference for the first, the ammonium nitrogen from the ammonium bisulphate retained in the fodder is found to have increased the ammonia concentration of the rumen contents by 0.177—0.220 mmol per 100 ml, equivalent to an increase by 24—32 % in the particular conditions of the experiment. The conclusion has been drawn that this has caused increased protein synthesis by the microbial flora of the rumen.
Kanatalouden teknillinen ja taloudellinen kehitys siipikarjanhoitajain liiton kirjanpitoiminnan tulosten valossa
Authors: Westermarck N.
Published: July 2018

Kirjoituksessa on esitetty eräitä Siipikarjanhoitajain Liiton kirjanpitotoiminnasta saatuja tuloksia. Nämä osoittavat selvästi, miten kanatalousala on nimenomaan 1950-luvulla teknillisesti katsoen ripeästi edistynyt Suomessa. Onkin ilmeistä, että kanatalousala on niitä tuotannonaloja maataloudessa, jossa teknillinen kehitys on ollut nopeinta. Tämä ehkä osaksi selittää myös sen tosiseikan, että munakilon ostovoiman heikentymisestä huolimatta Suomen kananmunantuotanto ei ole osoittanut mitään supistumisen merkkejä.
The effect of various cations on the waterstability of soil aggregates
Authors: Sillanpää Mikko
Published: July 2018

The effects of various cations on the aggregation of four clay soils were studied. To avoid errors and variation and to obtain clear differences between the treatments only certain limited size fractions of aggregates were used. The samples were wetted slowly by capillarity with the treatment solutions, allowed to stand in a submerged condition, air-dried, rewetted and analyzed by the wet sieving method. The results bring out rather distinct differences among the effects of various cations. The water stability of aggregates was a function of the concentration of the treatment solutions.
Fen fertilization with potash in the light of tests at Leteensuo experimental station
Authors: Pessi Yrjö
Published: July 2018

On the fen area of the Experimental Station of Leteensuo, with a peat layer consisting of forest sedge peat, potassium fertilization produced a considerable increase of the hay crop yield on the clayed as well as the unclayed bog, when phosphate fertilization had been added. However, clay displayed a considerable potassium fertilizing effect and also other effects, which probably cannot be reproduced by fertilization. The effect of potassium fertilization on the summer cereal crop yield was different in different tests. In two of them, potassium fertilization increased the grain yield but not in the third. The results obtained in this latter instance are thought to have been influenced by the addition of mud through the action of floods. Potassium fertilization had remarkably increased the root crop yields. When phosphate fertilization had not been added, the effect of potassium fertilization was small asa rule. There was no marked difference between the effects of potassium salt and potassium sulphate, although it should be noted that the tests did not contain any treatments with potatoes as the experimental crops, which might show up this difference most clearly.
On the influence of diet on the retention time of food in the digestive tract of cows
Authors: Mäkelä Aarne , Liakka Liisa
Published: July 2018

The retention times of dry matter and its constituents in the digestive tract of cows on hay+sugar beet pulp (5 cows) and cows fed on hay+swedes (8 cows) are compared with the retention times pertaining to cows fed on hay+concentrate or hay only. The following conclusions were reached; On a hay+sugar beet pulp diet the mean retention time of dry matter in the reticulo-rumen, and the retention times of lignin in the reticulo-rumen, in the whole digestive tract, and in the digestive tract following the reticulo-rumen are of the same magnitude as the corresponding retention times on a hay+concentrate diet (figs. 1, 2, 5, and 6). The mean retention time of membrane substances in the reticulo-rumen seems to be shorter and that of valuable N-free nutrients in the reticulo-rumen longer than the corresponding retention times on a hay+concentrate diet (figs. 3 and 4). On a hay+swede diet the mean retention times of dry matter and membrane substances in the reticulo-rumen are of the same magnitude as on a hay+concentrate diet (figs. 1 and 3). The mean retention time of valuable N-free nutrients in the reticulo-rumen and, in abundant feeding, the retention times of lignin in the reticulo-rumen, in the whole digestive tract, and especially in the digestive tract following the reticulo-rumen are shorter than on the hay+concentrate diet (figs. 2, 4, 5, and 6). On the hay+sugar beet pulp and the hay+swede diets the retention times are in general of the same magnitude. However, the retention time of membrane substances in the reticulo-rumen is shorter and that of the valuable N-free nutrients considerably longer on a hay+sugar beet pulp than on a hay+swede diet. Replacing a certain amount of hay by concentrates, sugar beet pulp or swedes on a dry matter basis seems to have no effect on the mean retention time of dry matter in the reticulo-rumen. However, a retarding effect on the rate of passage of typical hay constituents (lignin and membrane substances) and an accelerating effect on that of valuable N-free nutrients characteristic of concentrated foods was observed. The said replacing accelerates the rate of passage of lignin in the disgestive tract following the reticulo-rumen on a hay+swede diet.
Effect of incubation and liming on the phosphorus fractions in soil
Authors: Kaila Armi
Published: July 2018

Samples from two field trials were incubated at 20°C for seven months with or without an addition of 1 per cent CaCO3. Both the samples of loam soil and silt soil originated from the surface inch of plots treated with no phosphate, superphosphate or hyperphosphate, resp. It was found that liming did not in any case increase the amount of organic phosphorus mineralized during the incubation. Its effect was observed in the distribution of this phosphorus in the various fractions of inorganic phosphorus. In the distinctly acid samples which were incubated without lime the mineralized phosphorus seemed to accumulate as the ammonium fluoride-soluble and alkali-soluble forms, while in the neutral samples incubated with lime an increase only in the former fraction was detected. When the samples from the hyperphosphate plots were incubated without lime, apparently some apatite of the fertilizer was dissolved and sorbed as the ammonium fluoride soluble or alkali-soluble forms. No decrease in the acid-soluble fraction of these samples incubated with lime did occur.
Masuunikuonan ja hienafosfaatin maata kalkitseva vaikutus pitkäaikaisen laboratoriokokeen perusteella
Authors: Barkoff Eugen
Published: July 2018

Noin 9 vuotta kestäneessä, laboratoriossa suoritetussa masuunikuonan ja hienofosfaatin kalkitusvaikutusta koskevassa kokeessa tuli seuraavat tulokset: Masuunikuonan maata neutraloiva vaikutus oli sama kuin kalkkikivijauheen, mutta hienofosfaatin mitättömän vähäinen. Millään kalkitusaineella ei ollut vaikutusta maan humuksen määriin, vaikka käytetyt määrät olivat suuria, olosuhteet pieneliötoiminnalle edulliset ja vaikutusaika pitkä. Kalkitusaineet lisäsivät tavanmukaisessa maa-analyysissä saatavan kalsiumin määrää. Vaikutus kalin määriin oli pieni, mutta savimaassa esiintyi kalilukujen alenemista. Fosforiarvoihin oli hienofosfaatilla tietenkin suuri vaikutus, mutta myös muut kalkitusaineet lisäsivät helposti liukenevan fosforin määriä.
Soil freezing and thawing as affected by soil moisture content and air temperature
Authors: Sillanpää Mikko
Published: July 2018

A laboratory study was conducted to evaluate the effects of soil moisture and air temperature on soil freezing and thawing. The time required to freeze or thaw a soil sample was a linear function of soil moisture content and a linear log-log function of the temperature of the surrounding air. The differences in the freezing-thawing properties between the three mineral soils under study were small when compared with the effect of soil moisture content. In field conditions the indirect effects of those soil properties that determine the moisture-holding properties of various soils seem to be of prime importance in influencing the course of the freezing and thawing processes.
Der Einfluss klimatischer Faktoren auf die Entwicklung von Erbse
Authors: Multamäki K.
Published: July 2018

Im Entwicklungsrhythmus der Erbse Torsdags II ist in Jokioinen während der 32 untersuchten Wachstumsperioden eine bedeutende variablilität hervorgetreten. Unter den klimatischen Faktoren haben die Mitteltemperaturen relativ wenig, die Niederschlagsmengen dagegen in hohem Grade geschwankt. Die Variabilität in den Temperatursummen der Entwicklungsperioden erwies sich als geringer als die in der Anzahl der Tage. Die Schwankungen waren am grössten in den Temperatursummen und in der Anzahl der Wachstumstage der zweiten Entwicklungsphase. Die Abhängigkeit des Entwicklungsrhythmus von den Wetterkomponenten äusserte sich deutlich in gesicherten Korrelationen zwischen den klimatischen Faktoren und der Dauer der drei Entwicklungsperioden. Zwischen der Niederschlagssumme und der effektiven Temperatursumme der Wachstumsdauer zeigte sich eine positive Wechselbeziehung. Zwischen der Dauer der ersten Phase und der ganzen Wachstumsdauer einerseits und dem Samenertrage anderseits wurden positive Korrelationen festgestellt. Der Strohertrag stand in positiver Korrelation sowohl zu der Länge, der Niederschlagssumme und der effektiven Temperatursumme der Wachstumsdauer als auch zum Samenertrag. Höhe und Standfestigkeit der Bestände zeigten eine negative Korrelation. Zwischen Grösse und Nutzungseigenschaften des Samens konnten keine bedeutsamen Korrelationen festgestellt werden.
Determination of carbohydrates in animal foods as seven fractions
Authors: Salo Maija-Liisa
Published: July 2018

An analysis system is described by means of which the carbohydrates of plant materials are successively dissolved, hydrolyzed, and determined as reducing sugars. The uronides are determined on a separate sample. In this manner 7 groups are obtained: 1) monosaccharides, 2) di-, and oligosaccharides. 3) fructosan, 4) starch. 5) hemicellulose, 6) cellulose, 7) uronides. The final hydrolysis residue from the carbohydrate hydrolysis is considered as lignin. Furthermore, crude fat, crude protein, ash, and in cold water soluble N-free non-carbohydrate organic matter are determined. The total of the results of the analyses appears to be approximately 100 %. In an alternative system used by the author, mono-, di-, and oligosaccharides and fructosan are determined as a group. The results are compared with those obtained by fractionation. The sugar solutions have been purified and neutralised with ion-exchange resins using the bath-method. Duolite A-7 and Duolite C-3 have been found to be suitable for these purposes in experiments which were made with pure solutions of individual sugars. The purity of different fractions of carbohydrates has been checked by paper chromatography. Also the proportions of individual monosaccharides in a hemicellulose fraction for a more exact calculation of their value for hemicellulose were estimated by chromatography.
A virus disease of oats in Finland similar to oat sterile-dwarf disease
Authors: Ikäheimo Katri
Published: July 2018

The leafhopper Calligypona pellucida F. transmits a virus that causes dark green colouration, dwarfing and excessive formation of side-shoots in oats. This disease is similar to oat sterile-dwarf but differs from wheat striate mosaic. The incubation time of oat sterile-dwarf virus in the vector varied from 7 to 37 days. This virus and the wheat striate mosaic virus can infect the same plant simultaneously and seem to overwinter in their leafhopper vector. It seems likely, that oat sterile dwarf became epidemic and caused great losses in yields of oats during some years of 1950 in western Finland.
The survival of sclerotia of Sclerotinia trifoliorum erikss. on the soil and the occurrence of clover rot in various years
Authors: Halkilahti Anna-Marja
Published: July 2018

It is generally considered at the present time that Sclerotinia trifoliorum survives during the summertime mainly in the form of sclerotia. These sclerotia can give rise to either mycelia or apothecia. It has been established that both the mycelia (7, 17) and the ascospores (3, 7, 10, 11, 15, 19, 21, 23) can infect clover. The possibility has also been pointed out that infection can take place by means of mycelia or spores which were present in the seed lot (3, 15, 16). The sclerotia have a durable outer covering consisting of 3—4 layers of cells which protects them from unfavourable external influences (9). Thus sclerotia are able to live for many years, although in general they are often rapidly destroyed in the soil. ERIKSSON (5) assumed that sclerotia in the soil remain viable during only one summer. At times sclerotia are completely destroyed within about two months (24), while often a large share of them survive in the soil for many years (3, 9, 19) and have been known to live for over seven years (16). The present investigation deals with the survival of sclerotia of Sclerotinia trifoliorum on the soil, their ability to infect clover, and the occurrence of clover rot at the Viik Experimental Farm of the University of Helsinki during the years 1954—1961. In addition, the appearance of apothecia in various years has also been studied.
On designing the average lactation curve at the ascending phase
Authors: Mäkelä Aarne
Published: July 2018

Comparisons are made between different methods to find the peak production (maximum daily milk yield) and methods to design the average lactation curve at the ascending phase in dairy cows. It was noted that in order to determine the height and location of the maximal producing capacity of a cow in a known lactation period, it is preferable to choose the peak production as a mean of three subsequent best days. It was also noted that the usual methods for drawing the average lactation curves do not give a true picture of the height and location of the peak. The author suggests a method for determining the average lactation curve at the ascending phase by using the averages of both milk productions and times involved in reaching the peak and known fractions (e.g. 1/8, 1/4, 1/2, 3/4, and 5/4) of it. In this lactation curve the peak production is the mean of the peaks of individual cows, and the time involved in reaching it is the mean of the durations of the ascending phases of the individual cows.
Lyhytpäiväkrysanteemin pistokasmonistus- ja taimikasvatuskokeista
Authors: Kaukovirta Erkki
Published: July 2018

Vahvin ja muodoltaan paras juuristo kehittyi krysanteemin pistokkaisiin vermikuliitti- ja hiekka-alustoilla. Rootone 9:llä käsittelyn ansiosta muodostui krysanteemin pistokkaisiin erittäin vahva ja hyvämuotoinen juuristo sekä juurtuminen varmentui. Versohaaran pituudella lyhytpäiväkäsittelyä aloitettaessa ei ollut ratkaisevaa merkitystä kukinnan onnistumiseen. On kuitenkin ilmeistä, että voimakkaasti alkuun lähteneet versot antavat paremman sadon kuin hennot ja hitaasti alkuun päässeet. Kasvuston kehitys oli nopeinta ja laadullisesti paras sato saatiin silloin, kun lyhytpäiväkrysanteemin taimet istutettiin suoraan kasvupaikalleen. Näin ollen on pistokkaiden käsittely niiden juurruttua pyrittävä supistamaan yhteen uudelleen istutuskertaan, sillä juuristo vioittuu herkästi, mistä taas on seurauksena kasvun hidastuminen ja sadon laadun heikkeneminen.
Phosphorus test values of fresh and air-dried soil samples
Authors: Kaila Armi
Published: July 2018

The effect of drying of soil samples at about 20° C on the phosphorus test values estimated by the acetic acid method, the method for adsorbed P of BRAY and KURTZ (1), and the method of TERÄSVUORI (6) was studied. The material consisted of 32 samples of various kinds of soils. Air-drying did not cause any change in the acetic acid P of about one half of the samples and in the adsorbed P of about one third of the samples. A slight increase in the test values was found for a couple of samples. The tendency to a decrease was markedly higher in the values of adsorbed P than in the values of acetic acid P: an average decrease of 28 per cent in 19 samples was found in the former test while the corresponding value in the latter test was 13 per cent in 13 samples. No changes in the test values of Teräsvuori occurred in about one half of the samples, and the fairly low changes in the other half of the material were almost evenly distributed between increases and decreases. No connection between the changes in the test values upon air-drying and the moisture content of the fresh sample, the pH-value, the content of organic carbon, or the contents of iron and aluminium soluble in Tamm’s acid oxalate solution could be demonstrated. The changes in the various test values did not usually go in same direction. The importance of the possible error caused by air-drying is diminished by the sampling errors and by the variation in the soil P conditions.
Heterosis in red clover
Authors: Manner Rolf
Published: July 2018

The possibilities of utilizing heterosis in reciprocal and separate bulk crosses and through selection parallel with bulk crossing in red clover are discussed. The reciprocal bulk crosses have not reached the average green matter performance of the pure strains in the crosses. The performance in the second harvest year was on an average not as good as in the first harvest year. On an average, the separate bulk crosses have given higher green matter yields than both the mothers and the parental means. The yield performance was better relatively in the first harvest year than in the second harvest year in comparison with the mothers and with the parental means. If the bulk crosses are performed on plants selected for persistence the green matter yields have on an average been relatively higher than in other bulk crosses. The yields in the second harvest year have been comparatively better than in the first harvest year.