Characteristics of the reindeer electrocardiogram
Authors: Timisjärvi Jouni , Nieminen Mauri , Nikander Sven 
Published: February 2013

<p>The electrocardiogram (ECG) provides reliable information about heart rate, initiation of heart beat and also, to some degree, indirect evidence on the functional state of the heart muscle. A wide range of such information is readily obtainable from conventional scalar leads, even if the records are limited to a single plane. The present investigation deals with the normal reindeer ECG in the frontal plane. The technique used is the scalar recording technique based on the Einthovenian postulates. The P wave was positive in leads II, III and aVF, negative in lead aVL and variable in leads I and aVR. The direction of the P vector was 60 to 120&deg;. The QRS complex was variable. The most common forms of QRS complex were R and rS in leads I and aVR; R, Rs and rS in lead aVL and Qr or qR in other leads. The most common direction of the QRS vector was 240 to 300&deg;. The T wave was variable. The duration of various intervals and deflection depended on heart rate.</p><p>Elektrokardiogram p&aring; ren.</p><p>Abstract in Swedish / Sammandrag: Elektrokardiogramet (EKG) ger tillf&ouml;rlitliga uppgifter om hj&auml;rtfrekvens, retledning och, indirekt, delvis &auml;ven om hj&auml;rtmuskelns funktionell tillst&aring;nd. St&ouml;rsta delen av denna information f&aring;s med normal skalar koppling &auml;ven om registrering sker i ett plan. I detta arbete har renens normala EKG i frontalplanet unders&ouml;kts. Kopplingarna har baserats p&aring; Einthovs postulat. P-v&aring;gen var riktad upp&aring;t i koppling II, III och aVF, ned&aring;t i koppling aVL och den varierade i koppling I och aVR. P-vektorns riktning var 60 - 120&deg;. QRS-komplexet varierade. De vanligaste formerna var R och rS i koppling I och aVR; R, Rs och rS i koppling aVL och Qr eller qR i andra kopplingar. Vanligen var QRS-vektorns riktning 240 - 300&deg;. T-v&aring;gen varierade. Awikelserna och intervallernas l&auml;ngd var beroende av hi&auml;rtfrekvenssen.</p><p>Poron syd&auml;ns&auml;hk&ouml;k&auml;yr&auml;n ominaisuuksia.</p><p>Abstract in Finnish / Yhteenveto: Syd&auml;ns&auml;hk&ouml;k&auml;yr&auml;st&auml; saadaan luotettavaa tietoa syd&auml;men syketiheydest&auml;, s&auml;hk&ouml;isest&auml; johtumisesta ja v&auml;lillisesti jossain m&auml;&auml;rin my&ouml;s syd&auml;nlihaksen toiminnallisesta tilasta. Suurin osa t&auml;m&auml;nkaltaista tietoa voidaan saada tavanomaisia skalaarisia kytkent&ouml;j&auml;k&auml;ytt&auml;en, ja usein yhdess&auml; tasossa tapahtuva rekister&ouml;inti on riitt&auml;v&auml;. T&auml;ss&auml; ty&ouml;ss&auml; on tutkittu porojen normaalia syd&auml;ns&auml;hk&ouml;k&auml;yr&auml;&auml; ja sen eri poikkeamien suuntautumista frontaalitasossa, kun rekister&ouml;inniss&auml; on k&auml;ytetty Einthovenin postulaattien mukaisia raajakytkent&ouml;j&auml;. P aalto suuntautui yl&ouml;sp&auml;in kythkenn&ouml;iss&auml; II, III ja aVF, alasp&auml;in kytkenn&auml;ss&auml; aVL ja vaihteli kytkenn&ouml;iss&auml; I ja aVR. P vektorin suunta oli 60 - 120&deg;. QRS kompleksi vaihteli. Tavallisimmat muodot olivat R ja rS kytkenn&ouml;iss&auml; I ja aVR; R, Rs ja rS kytkenn&auml;ss&auml; aVL ja Qr tai qR muissa kytkenn&ouml;iss&auml;. Tavallisin QRS vektorin suunta oli 240 - 300&deg;. T aalto vaihteli. Poikkeaminen ja intervallien kesto riippui syd&auml;men syketiheydest&auml;.</p>