Perforáló keratoplasztikán átesett szaruhártyák elülső szegmentum optikai koherencia tomográfiás vizsgálata
Authors: Lukács Miklós Ágoston , Módis László 
Published: January 2025

Célkitűzés: A szaruhártya-kórképek diagnosztikájában, követésében, valamint a szaruhártyaműtétek utáni állapot ellenőrzésében az optikai koherencia tomográfián (OCT) és Scheimpflug-elven működő képalkotó módszerek nagy jelentőséggel bírnak. Segítségükkel nagy felbontású keresztmetszeti képek nyerhetőek, valamint a szaruhártya vastagsága, elülső és hátulsó görbülete, így optikai törőereje válik meghatározhatóvá. Jelen tanulmányunkban elülső szegmentum optikai koherencia tomográfiával mért keratometriai és pachymetriai értékeket hasonlítunk össze perforáló keratoplasztikán átesett és egészséges szemek csoportján. Vizsgáltuk továbbá a műszer által mért értékek reprodukálhatóságát mindkét csoportban. Módszerek: 23 perforáló keratoplasztikán átesett szemen végeztünk méréseket swept-source elven működő elülső szegmentum optikai koherencia tomográfiával (Anterion, Heidelberg Engineering GmbH, Heidelberg, Németország) átlagosan 73,1±13,4 hónappal a varratszedés után. Kontrollcsoportnak 56 egészséges szem adatait vettük alapul. Mindkét csoportban vizsgáltuk az elülső és hátulsó felszíni axiális, valamint a teljes cornealis törőerőt a meredek és a lapos tengelyben. A teljes cornealis törőerő esetén a centrális átlagértéket is megmértük. Továbbá a centrális cornealis vastagságot és a szaruhártya legvékonyabb pontjának értékét hasonlítottuk össze a két csoport között. A mért keratometriai és pachymetriai adatok reprodukálhatóságát is mértük 13 keratoplasztika utáni és 15 egészséges szemen, a méréseket egyénenként 3-szor megismételve. Eredmények: A meredek tengelyben mért axiális törőerő nagyobb volt az elülső (48,3±3,5 D vs. 44,4±3,0 D; p<0,001) és a hátsó felszínen (–6,9±0,4 D vs. –6,5±0,6 D; p=0,001) keratoplasztika után a kontrollcsoporthoz képest. Ugyanezen értékek a lapos tengelyben azonban nem különböztek a két csoportban (elülső axiális görbület: 43,5±2,9 D vs. 42,9±2,2 D; p=0,302; hátulsó axiális görbület: –6,0±0,5 D vs. –6,1±0,4 D; p= 0,276). A teljes cornealis törőerő meredek tengelyben mért (48,5±4,0 D vs. 43,8±3,1 D; p<0,001) és átlagos centrális értékei (46,1±3,2 D vs. 43,1±2,7 D; p<0,001) szintén nagyobbak voltak a műtéten átesett csoportban. A lapos tengelyben mért teljes cornealis törőerő nem különbözött szignifikánsan a két csoportot összehasonlítva (43,7±3,1 D vs. 42,5±2,7 D; p=0,084). A szaruhártya centrális vastagsága keratoplasztika után 567,0±49,9 µm volt, amely szignifikánsan vastagabb volt az ép kontrollszemekhez képest (537,2±48,8 µm; p=0,016). A legvékonyabb pontot mérve azonban nem adódott szignifikáns különbség a két csoport közt (534,9±59,1 µm vs. 526,7±50,4 µm; p=0,534). Az intraclass korrelációs együttható (ICC) mindkét csoportban az összes vizsgált keratometriás és pachymetriás paraméterre nézve 0,9 feletti értéket mutatott. Következtetések: A swept-source OCT a szaruhártya görbületéről és vastagságáról megbízható, jól reprodukálható adatokat biztosít mind egészséges, mind keratoplasztikán átesettek körében. A korrigált látóélesség meghatározása mellett az elülső szegmentum OCT kiváló eszköz a műtét utáni optikai eredmény ellenőrzésére, követésére.