МОРФОФУНКЦІОНАЛЬНА БУДОВА ЩУКИ ЗВИЧАЙНОЇ ESOX LUCIUS
Authors: Плюта Лариса Василівна 
Published: January 2025

Esox Lucius щука звичайна належить до царства тварин, типу хордові, ряду щукоподібні, родина щукові, рід щука, а вид звичайна щука. При дослідженні будови щуки звичайної та риб в цілому в першу чергу звертаємо увагу на зовнішній абрис цієї особини. Для абрису будови тіла щуки звичайної користувалися тримірним виміром, щоб візуально уявляти розташування анатомічних складових відносно трьох площин. Щука звичайна це риба річкова, її форма тіла стрілоподібне, витягнуте по довжині, це допомагає цій рибі швидко рухатись, або навпаки стояти в мілині та на охоті. Довжина щуки звичайної може досягати до півтора метра, а вага до тридцяти кілограмів. На тілі щуки розрізняють ділянку голови, тулуб, плавці та хвіст. Ці основні анатомічні складові будови і відрізняють різні види риб. Колір щуки темно сірий з сріблястим відтінком. На протязі всього тіла шкіра щуки вкрита кістковою лускою, заходить на головну ділянку, на потиличну ділянку, зяброву кришку косими рядками заходячи одна за одну, спина темніша ніж черево, а по тулубі видні світлі плями різного розміру розташовані вздовж тіла та впоперек тіла. Ділянка голови у щуки велика, займає майже одну третю всієї рибини, гарно розвинена, приплюснута дорсовентрально, починається ротовим отвором. Щука має добре розвинені парні та непарні плавці. Непарні плавці це спинний, анальний та хвостовий. Хвостовий розділений на дві частини, та має плямисте забарвлення. На великій головній ділянці щуки звичайної розрізняють рот, парні носові отвори, зяброві отвори та очі. Починається ділянка голови щуки звичайної орально великим ротовим отвором, який тягнеться аж до переднього края ока. Ротовий отвір утворений двома щелепами верхньою і нижньою, кут рота який вони формують доходить до рострального краю очей. Мандібуля виступає трохи вперед і заходить за верхню щелепу. На верхньощелепній кістці аборально розміщена шкірна складка, яка з’єднує її з черепом та обмежує бічні стінки ротової порожнини, чим зумовлений спосіб живлення щук. Очні яблука у щуки розташовані дорсолатерально на ділянці голови, мають шароподібну форму, не мають повік. Отвір райдужної оболонки великий і має круглу форму. По краям ока розміщена шкірна складка зрощена з ростральною стінкою ока. Аборально розташована зяброва ділянка прикрита зябровою кришкою. Від її заднього краю тягнеться широка шкірна складка до нижньої щелепи і має назву зяброва перетинка. Разом вони обмежують зяброву щілину, або отвори, які з’єднуються один з одним з правого та лівого боків. Рострально від очей знаходиться вхід в носову порожнину. Він представлений двома парами ніздрів різної форми, назальний має форму круга, а аборальний форму півмісяця. Прямо під цими отворами є порожнина в яку через ніздрі потрапляє вода коли щука рухається, таким чином відбувається зміна води в нюховій капсулі. Ротова порожнина починається великою ротовою щілиною, яка обмежена нерухомими губами. Закінчується ротова порожнина глоткою. Як похідні органів головної кишки тут розташовані гарно видні зуби та язик. Форма зубів конусовидна, більші по розміру зуби щуки розміщуються на нижній щелепі. На верхній щелепі та на піднебінні вони дрібні та чисельні.