bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
Potential Application of Low-Intensity Pulsed Ultrasound in Delaying Aging for Mice
Authors: Chen Junlin , Wang Wei , Li Chenghai , Xia Yi , Xu Haopeng , Chen Jinyun , Chen Wenzhi , Wang Yan
Published: December 2021

Introduction: The low-intensity pulsed ultrasound (LIPUS) is one of the popular treatment modalities allowing to boost the proliferation, differentiation, and migratory activity of cells, which might be a powerful strategy for anti-aging. Seeking a novel setup for LIPUS would benefit the development of ultrasound therapeutics. Methods: Here, we proposed a novel underwater exposure setup of LIPUS. C57BL/6 mice were reared in the designated age-groups, which consisted of a middle-aged group (12–14 months) and an old-age group (20–23 months). The age-related changes of body composition, imbalance of energy supply and demand, imbalance of signal network maintaining internal stability, and representative phenotypes of neurodegeneration and neuroplasticity with the presence and absence of underwater LIPUS in middle-aged and aged groups were evaluated. Results: The results showed that there were obvious aging changes, imbalance of energy supply and demand, imbalance of signal network maintaining homeostasis, neurodegeneration, and damage of neural plasticity in the middle-aged and aged group with or without the LIPUS. Although middle-aged group and aged group responded differently to LIPUS, they mostly generated positive results in relieving bone loss, improving ovarian structure, regulated immune system, and enhanced endurance ability, which should have declined over age. Discussion: These findings indicate that underwater extracorporeal LIPUS exposure could be employed as single or combined anti-aging strategies that generated positive outcomes against the process of aging.
ФІТОХІМІЧНИЙ АНАЛІЗ СПОЛУК ТЕРПЕНОВОЇ ПРИРОДИ В СИРОВИНІ ДЕЯКИХ ПРЕДСТАВНИКІВ ТРИБИ MENTHEAE (РОДИНА LAMIACEAE)
Authors: Shanaida M. I.
Published: December 2021

Мета роботи. Фітохімічний аналіз сполук терпенової природи у траві трьох видів триби Mentheae родини Lamiaceae (Dracocephalum moldavica L., Lophanthus anisatus (Nutt.) Benth та Satureja hortensis L.) хроматографічними та спектрофотометричним методами.
Матеріали і методи. Траву заготовляли на дослідних ділянках у Тернопільській області на початку масового цвітіння. Ефірні олії отримували шляхом гідродистиляції. Для ідентифікації терпенових сполук використовували метод тонкошарової хроматографії. Компонентний склад тритерпеноїдів визначали методом високоефективної рідинної хроматографії. Сумарний вміст тритерпеноїдів визначали спектрофотометрично.
Результати й обговорення. Методом ТШХ встановлено домінуючі компоненти та специфічні «хроматографічні відбитки» ефірних олій для кожного з видів, а також ідентифіковано нелеткі терпенові сполуки їхньої сировини – урсолову кислоту та β-ситостерол. Методом ВЕРХ встановлено, що урсолова та еускафова кислоти були основними тритерпеновими сполуками трави усіх досліджуваних видів; еускафова кислота (0,56 %) превалювала в сировині Satureja hortensis, урсолова  (0,21 %) – у Lophanthus anisatus. Методом спектрофотометрії виявлено зниження сумарного вмісту тритерпеноїдів у напрямі Lophanthus anisatus (1,67±0,04 %) > Satureja hortensis  (1,26±0,03 %) > Dracocephalum moldavica (1,05±0,03 %).
Висновки. На основі проведеного фітохімічного аналізу у траві досліджуваних видів ідентифіковано сполуки терпенової природи, а також встановлено компонентний склад і сумарний вміст  тритерпеноїдів.
ОСВІТНЬО-НАУКОВІ АСПЕКТИ РОЗВИТКУ ПАЛІАТИВНОЇ ДОПОМОГИ В УКРАЇНІ
Authors: Kotvitska A. A. , Kubarieva I. V. , Beketova M. S.
Published: December 2021

Мета роботи. Визначення актуальних напрямків імплементації в освітній процес питань організації та надання паліативної допомоги шляхом аналізу сучасного рівня знань та навичок у фармацевтичних працівників у зазначеному сегменті охорони здоров'я.
Матеріали і методи. У дослідженні з визначення рівня теоретичних знань та практичних навичок з питань організації та надання паліативної допомоги хворим, взяли участь 387 респондентів – фармацевтичних працівників з фаховою освітою різного освітнього рівня. У роботі використано соціологічний метод дослідження, математичні та статистичні методи обробки даних. З метою наочного представлення результатів застосовано графічні прийоми аналізу.
Результати й обговорення. За середнім показником результатів проведеного опитування фармацевтичних фахівців з питань організації та надання паліативної допомоги, встановлено, що 67% анкетованих продемонстрували середній рівень поінформованості; 34% опитаних мали високий рівень знань; 21% опитаних низький рівень знань, відповідно. Детальний аналіз відповідей респондентів дозволив визначити, що у фармацевтичні фахівці володіють окремими аспектами паліативної допомоги. Респонденти продемонстрували належний рівень знань у питаннях основних потреб паліативних хворих та складових фармацевтичних послуг при наданні паліативної допомоги. Також виявлено низку питань, в яких фармацевтичним фахівцям бракує знань. Зокрема, знання положеннь основних законодавчих актів щодо регулювання обігу та застосування лікарських засобів у паліативній допомозі, переліку захворювань які потребують надання паліативної допомоги. Залежності рівня знань респондентів щодо організації паліативної допомоги від набутого освітнього рівня фармацевтичної освіти не встановлено.
Висновки. У статті обгрунтовано доцільність упровадження заходів освітньо-наукового спрямування з метою підвищення ефективності надання паліативної допомоги в Україні з урахуванням світових тенденцій розвитку охорони здоров'я  та  напрямків розвитку вітчизняної паліативної допомоги.
ВИВЧЕННЯ МОЖЛИВОСТІ ІДЕНТИФІКАЦІЇ ІНДИВІДУАЛЬНИХ РОСЛИН В БАГАТОКОМПОНЕНТНОМУ ЛІКАРСЬКОМУ РОСЛИННОМУ ЗАСОБІ
Authors: Kotov S. A. , Gontova T. M. , Sokolova O. O.
Published: December 2021

Мета роботи. Розробка методів ідентифікації багатокомпонентного рослинного збору в фільтр-пакетах за характерними макро- і мікроскопічними ознаками, вивчення хроматографічного профілю вихідної сировини і порівняння його з профілем потенційного збору на предмет виявлення характерних зон за допомогою методу ТШХ.

Матеріали і методи. Вихідна сировина (череди трава, нагідок квітки, глоду листя і квітки) зібрана на території Харківської області та зареєстрована в ДП «Фармакопейний центр». Сировина була подрібнена до розміру частинок, що проходять крізь сито 3000. Виконання роботи включало три етапи: на 1-му етапі проводився макроскопічний аналіз суміші лікарської рослинної сировини, на 2-му етапі - мікроскопічний аналіз, а на третьому - проведення ТШХ аналізу вихідної сировини і передбачуваного збору з подальшим детектуванням характерних зон.

Результати й обговорення. При проведенні макроскопічного та мікроскопічного аналізу збору виявлені всі характерні частини кожної із рослин, що входять до його складу. При проведенні ТШХ випробування на виявлення зон флавоноїдів і гідроксикоричних кислот на хроматограмі збору виявлені характерні зони, властиві череді траві, нагідок квіткам і глоду листю і квіткам, а також ідентифіковані зони календулозидів, діагностичні для нагідок квіток.

Висновки. Розроблені методи ідентифікації багатокомпонентного рослинного лікарського засобу – збору череди трави, нагідок квіток, глоду листя та квіток в фільтр-пакетах за розділами, які є обов’язковими для рослинних лікарських засобів: ідентифікація А - макроскопія, ідентифікація В - мікроскопія, ідентифікація С - ТШХ і доведена можливість розпізнання всіх його рослинних компонентів при їх спільній присутності.
Спосіб лікування остеомієліту п’яткової кістки у хворих на нейропатичну форму синдрому діабетичної стопи
Authors: Грубник Ю. В. , Головченко М. Ю. , Анципович Є. А.
Published: December 2021

Мета роботи: поліпшити результати лікування, знизити кількість післяопераційних ускладнень, скоротити терміни стаціонарного лікування хворих з остеомієлітом п’яткової кістки на тлі нейропатичної форми синдрому діабетичної стопи завдяки застосуванню запропонованої методики модифікованого операційного лікування.
Матеріали і методи. Дослідження проводили на базі відділення гнійно-септичної хірургії Міської клінічної лікарні № 11 м. Одеси. У дослідження включені пацієнти, які хворіють на цукровий діабет типу 2 з нейропатичною формою синдрому діабетичної стопи. У всіх випадках гнійно-некротичний процес локалізувався в ділянці п’яти з ураженням п’яткової кістки. Впродовж 2014–2020 рр. ми спостерігали пацієнтів з остеомієлітом п’яткової кістки на тлі нейропатичної діабетичної стопи. Пацієнтів розділили на дві групи. Першу групу склали 24 пацієнти з остеомієлітом п’яткової кістки, оперованих за запропонованою методикою. З метою стимуляції репаративних процесів у тканинах ми використовували інтраопераційну інфільтрацію шкірно-м’язових клаптів збагаченою тромбоцитами плазмою.  Друга групу сформували на підставі ретроспективного аналізу історій хвороби 32 пацієнтів, які отримували лікування за загальноприйнятими методиками.
Результати досліджень та їх обговорення.  Застосування запропонованого методу лікування остеомієліту п’яткової кістки дало змогу знизити кількість післяопераційних ускладнень з 25 до 8,2 %, скоротити середній термін перебування пацієнта в стаціонарі з (29,4 ± 6,2) до (17,14 ± 5,2) дня, а також внаслідок більш ефективного лікування остеомієліту п’яткової кістки зберегти опороспроможність кінцівки, поліпшити якість життя пацієнтів. Відсутність післяопераційних гематом у пацієнтів першої групи ми пов’язуємо із застосуванням розробленої методики «пломбування» залишкових порожнин, яку ми розробили, що запобігає скупченню ексудату з наступним його нагноєнням. Інтраопераційна інфільтрація тканин збагаченої тромбоцитами плазми, що містить не тільки фактори росту, але й адгезивні молекули і цитокіни, що стимулюють репараційні й анаболічні процеси в пошкоджених тканинах, стимулює неоангіогенез, зменшує ймовірність розвитку вторинних некрозів у рані.
3D реконструкція та моделювання після гастректомії з єюногастропластикою при гострокровоточивому раку шлунка
Authors: Шепетько Є. М. , Скиба В. В. , Бурбурська С. В. , Гармаш Д. О. , Біляченко М. В. , Єфремов В. В. , Логоша М. О.
Published: December 2021

Мета роботи: визначити роль 3D реконструкції та моделювання в діагностиці післяопераційних станів після гастректомії із єюно­гастропластикою з приводу гострокровоточивого раку шлунка.

Матеріали і методи. У дослідження включено 268 пацієнтів після гастректомії, з яких у 165 хворих була гостра шлунково-кишкова кровотеча. 39 пацієнтам виконано тотальну гастректомію в поєднанні з єюногастропластикою при раку шлунка. Розроблено спосіб одномоментної реконструктивної єюногастропластики після тотальної гастректомії шляхом зшивання ручним швом (3) петлі порожньої кишки у вигляді літери букви Ф (“потрійний анастомоз”), а також три способи апаратної (36) єюногастропластики після тотальної гастректомії при раку шлунка за допомогою циркулярних і лінійних степлерів.

Проведено КТ-моделювання із 3D реконструкцією у трьох пацієнтів, що перенесли гастректомію із єюногастропластикою (штучний шлуночок) із включенням дванадцятипалої кишки. Визначалась візуалізація та розташування штучного тонкокишкового резервуара шляхом створення його об’ємної моделі з урахуванням просторового розміщення магістральних судин та нервів із подальшим друкуванням моделі на 3D принтері. Для створення індивідуального макету-прототипу (моделі) застосовано технологію FDM (Fused Deposition Modeling) – моделювання методом наплавлення.

Результати досліджень та їх обговорення. Результати досліджень показали, що тотальну гастректомію при раку шлунка у пацієнтів молодого та середнього віку бажано доповнювати одномоментною єюногастропластикою з включенням дванадцятипалої кишки. Після тотальної гастректомії при раку шлунка в разі розвитку патологічних синдромів доцільно використовувати двомоментну реконструктивну єюногастропластику зі створенням штучного тонкокишкового резервуара апаратним способом із включенням ДПК, що покращує якість життя пацієнтів у віддаленому післяопераційному періоді. 3D реконструкція та моделювання після гастректомії із єюногастропластикою з приводу раку шлунка дає змогу оцінити об’єм, синтопію та скелетотопію штучного тонкокишкового резервуара, має суттєве значення в діагностиці післяопераційних станів та патологічних синдромів, прогнозувати перебіг післяопераційного періоду та функціональні результати гастректомії із єюногастропластикою.
Рецидив пахової грижі: вплив супутньої патології
Authors: Бенедикт В. В. , Продан А. М. , Романюк Л. М.
Published: December 2021

Мета роботи:  дослідити прямий вплив супутньої патології на ймовірність розвитку рецидиву пахової грижі.

Матеріали і методи. Проведено комплексне обстеження 31 пацієнта, які проходили стаціонарне лікування з приводу рецидивних пахових гриж (IV тип за L. M. Nyhus, 1993). Оскільки пахову грижу (K40 за МКХ 10) переважно діагностують в осіб працездатного віку, для розподілу пацієнтів за віком використано класифікацію експертів ООН для соціально-економічних і демографічних розрахунків, а хворих віднесли до однієї з груп, відповідно: 15–24 роки – ранній працездатний вік (n=12); 25–54 роки – основний працездатний вік (n=19). Під час дослідження визначали терміни виникнення рецидиву пахової грижі, тип первинної герніопластики. Розподіл пацієнтів за типом супутньої патології здійснювали за МКХ-10.

Результати досліджень та їх обговорення. Встановлено, що у пацієнтів вікової групи ≥ 25 років виявлена супутня патологія за даними кореляційного аналізу не мала достовірного зв’язку з   виникненням рецидиву. Натомість у пацієнтів вікової групи <25 років встановлено сильний позитивний зв’язок між такими супутніми захворюваннями, як варикозна хвороба вен нижніх кінцівок (0,89), гастроезофагорефлюксна хвороба (0,84), геморой (0,91), синдром гіпермобільності суглобів (0,78). Обґрунтуванням цих даних необхідно вважати системність ураження сполучної тканини в осіб молодого віку, які лежать в основі патологічних змін вище вказаних захворювань та зумовлюють високу частоту рецидивів та короткі терміни його виникнення після первинної герніопластики (до 5 років – 83,33 %).
Особливості лікування хворих з оклюзійно-стенотичними захворюваннями артерій інфраренального відділу аорти відкритим методом
Authors: Шапринський В. В.
Published: December 2021

Мета роботи: проаналізувати ефективність хірургічного лікування оклюзійно-стенотичних уражень артерій інфраренального відділу аорти у хворих на атеросклероз шляхом диференційованого підходу до використання відкритих технологій операційних втручань.

Матеріали та методи. Проаналізовано результати лікування хворих з оклюзійно-стенотичними захворюваннями артерій нижніх кінцівок внаслідок облітеруючого атеросклерозу. Із 420 пацієнтів, які були прооперовані різними методами, 98 (23,33 %) прооперовані відкритим методом. 14 (14,29 %) пацієнта раніше вже виконували операційні втручання; у 12 хворих діагностовано багатоповерхові ураження.

Результати досліджень та їх обговорення. Найбільше хірургічних втручань у хворих виконано у стегново-підколінному (48,98 %) і підколінно-гомілковому (19,4 %) сегментах із використанням шунтів і протезів. Якщо в І і ІІ сегментах як шунтувальний матеріал майже у 100 % використовували різні синтетичні протези, то в ІІІ, ІV, V сегментах, окрім ендартеректомії (у 5 пацієнтів), використовували різні синтетичні протези у 15 (22,73 %), автовенозне шунтування – у 46 (69,7 %), їх комбінацію – у 12 (18,2 %) пацієнтів. У 10 (10,2 %) хворих у ранньому післяопераційному періоді виконано повторні операційні втручання (в групі порівняння у 7–12,7 % і в 3–6,5 % в основній групі) внаслідок ретромбозу реваскуляризованого сегмента. У 5 (9,09 %) хворих у групі порівняння, а в основній групі в одного (2,32 %) хворого виконали ампутації кінцівки.

Використання запропонованого діагностично-лікувального алгоритму, шкали прогнозу розвитку можливих післяопераційних ускладнень, технології лікування хворих, розроблених реконструктивно-відновних операційних втручань на артеріях з оклюзійно-стенотичними ураженнями артерій інфраренального відділу аорти, дало змогу знизити рівень післяопераційних ускладнень, кількість повторних втручань, кількість ампутацій та скоротити тривалість перебування хворих у стаціонарі.
Новітні підходи в хірургічному лікуванні поєднаних захворювань анального каналу і прямої кишки
Authors: Балицький В. В.
Published: December 2021

Мета роботи: порівняльна оцінка результатів хірургічного лікування пацієнтів із поєднаною аноректальною патологією  із застосуванням сучасних високочастотних електрохірургічних та радіохірургічних апаратів, а також традиційних методик.

Матеріали і методи. Проаналізовано результати хірургічного лікування 112 пацієнтів контрольної групи з поєднаною аноректальною патологією, які були прооперовані з використанням звичайного хірургічного скальпеля, та 689 пацієнтів з поєднаною патологією анального каналу і прямої кишки із застосуванням сучасних електро- та радіохірургічних технологій. З них за допомогою апарата радіохвильової хірургії “Surgitron” було прооперовано  245 (35,8 %) хворих, апарата високочастотної електрохірургії ERBE ICC 200 – 170 (24,7 %) хворих, апарата високочастотної електрохірургії “ЭФА” – 114 (16,5 %) хворих, апарата високочастотної електрохірургії “KLS Martin” – 160 (23,2 %) хворих.

Результати досліджень та їх обговорення. При використанні апарата радіохвильової хірургії “Surgitron”  набряк анодермальних “містків” діагностували з частотою 0,8 %, при застосуванні апаратів високочастотної електрохірургії ERBE ICC 200 – 1,1 %, “ЭФА” – 1,7 %, “KLS Martin” – 1,2 %, а у контрольній групі – 5,4 %. Формування підшкірних гематом при використанні апарата радіохвильової хірургії “Surgitron” було відмічено з частотою 0,8 %, при застосуванні апаратів високочастотної електрохірургії ERBE ICC 200 – 0,6 %, “ЭФА” – 0,8 %, “KLS Martin” – 1,2 %, а у контрольній групі – 7,1 %. Виникнення гострого підшкірно-підслизового парапроктиту при використанні апарата радіохвильової хірургії “Surgitron” було встановлено у 0,4 % випадків, при застосуванні апаратів високочастотної електрохірургії ERBE ICC 200 – 0,6 %, “ЭФА” – 1,7 %, “KLS Martin” – 0,6 %, а у контрольній групі – 3,6 %. Післяопераційні кровотечі при застосуванні апарата радіохвильової хірургії “Surgitron” зустрічалися з частотою 0,4 %, при застосуванні апаратів високочастотної електрохірургії ERBE ICC 200 – 0,6 %, “ЭФА” – 1,7 %, “KLS Martin” – 0,6 %, а у контрольній групі – 4,4 %. Утворення гіпертрофованих періанальних шкірних міток у  першій групі з використанням апарата радіохвильової хірургії “Surgitron” не спостерігали, а при застосуванні апаратів високочастотної електрохірургії ERBE ICC 200 було виявлено у 1,1 %, “ЭФА” – 1,7 %, “KLS Martin” – 0,8 %, а у контрольній групі – 8 %. Рецидиви аноректальної патології при використанні апарата радіохвильової хірургії “Surgitron” були відсутні, при застосуванні апаратів високочастотної електрохірургії ERBE ICC 200” вони становили лише 0,6 %, “ЭФА” – 0,8 %, “KLS Martin” – 0,6 %, а у контрольній групі – 2,7 %. Утворення рубцевих стриктур анального каналу не було діагностовано в жодній з дослідних груп, тоді як у контрольній групі їх частота становила 1,8 %.
Особливості перебігу та аналіз післяопераційних ускладнень у хворих на рак ободової кишки
Authors: Євтушенко О. І. , Колесник О. О. , Сорокін Б. В. , Бурлака А. А. , Смачило І. І. , Смачило І. В.
Published: December 2021

Мета роботи: покращити результати хірургічного лікування пацієнтів із раком ободової кишки мінімізувавши ускладнення в післяопераційному періоді.

Матеріали і методи. Оцінено результати лікування 609 хворих, яким у клініці Національного Інститут раку провели радикальні операційні втручання на ободовій кишці з приводу наявного пухлинного процесу. У 92 (15,4 %) мали місце післяопераційні ускладнення. Померло 37 (6,1 %) хворих.

Результати досліджень та їх обговорення. Однаково часто ускладнення виникали як у чоловіків, так і у жінок, але значно частіше у хворих похилого та старечого віку (70,9 %) та з локалізацією пухлини в лівій половині ободової кишки (67,1 %). Лише у третини хворих мало місце одне ускладнення, в інших – по два або декілька. Гнійно-запальні ускладнення виникали у 64 (10,1 %) хворих, вони домінували в структурі післяопераційних ускладнень і склали 69,7 %. Найнебезпечнішим був перитоніт, який виник у 15 хворих, із них 9 померли. До найтяжчих ускладнень необхідно віднести розходження швів анастомозу, серцево-судинну недостатність, шлунково-кишкові кровотечі, тромбоемболію легеневої артерії, непрохідність. Значна частина з них стала причиною смерті після успішно виконаного радикального хірургічного втручання. Для запобігання та лікування ускладнень на всіх етапах стаціонарного лікування ми успішно використовували комплекс заходів, які передбачали ретельну передопераційну підготовку з максимально можливою корекцією порушень різних функціональних систем, ретельну підготовку товстої кишки перед операцією за допомогою послаблювальних засобів та клізм, суворого дотримання правил асептики та антисептики на всіх етапах операції, ретельну техніку операційного втручання з дотриманням принципів футлярності, активне ведення післяопераційної рани, застосування антибіотиків широкого спектра дії з попереднім визначенням чутливості мікрофлори, використання різних методів ізоляції органів черевної порожнини для профілактики гнійних ускладнень. Під час операції ретельно, на всіх етапах, виконували гемостаз. Мобілізований препарат видаляли з використанням зшивальних апаратів. Зшивальні апарати також використовували при формуванні анастомозів між дистальною та проксимальною куксами ободової кишки. Ретельно відновлювалася цілісність очеревини. Після операції забезпечувався достатній відтік із черевної порожнини ранової рідини. Рану зрошували розчинами антисептиків. Хворим забезпечували повноцінне парентеральне харчування. Найчастіше гнійно-запальні ускладнення виникали у хворих після операції Гартмана. Її виконували, як правило, хворим похилого та старечого віку або як перший етап лікування раку дистального відділу сигмоподібної кишки при явищах непрохідності.
ОСОБЛИВОСТІ ЛІКУВАННЯ ГОСТРОГО ХОЛЕЦИСТИТУ В ПАЦІЄНТІВ ПОХИЛОГО ТА СТАРЕЧОГО ВІКУ
Authors: Чурпій В. К.
Published: December 2021

Резюме. Гострий холецистит – найчастіша ургентна абдомінальна патологія. У більшості випадків причиною захворювання слугує жовчнокам’яна хвороба. Приблизно половина пацієнтів із гострим холециститом – похилого та старечого віку. Застосування малоінвазивних технологій дозволяє виконувати адекватний обсяг оперативного втручання при мінімальній травматичності.
Мета дослідження – розглянути наукові підходи до вирішення питання тактики хірургічного втручання при гострому холециститі у хворих похилого і старечого віку.
Матеріали і методи. Опрацьовано бази даних Pubmed, medLine, EmBASE, CINAHL, PsycINFO, пошук включав публікації до 2020 р. Дослідження були використані за умови, що вони відповідали такому критерію: метою їх стало виокремлення тактики хірургічного втручання при гострому холециститі у хворих похилого і старечого віку.
Результати. Отримані результати останніх досліджень дозволяють краще зрозуміти питання тактики хірургічного втручання при гострому холециститі у хворих похилого і старечого віку, а також відкривають шлях для подальших досліджень. Найпоширенішими чинниками, які обмежують активну хірургічну тактику, виступають наявність у геронтологічних пацієнтів одночасно декількох патологій, а також пізня госпіталізація. Застосування консервативної терапії з метою ліквідації запального процесу і стабілізації супутньої патології не завжди є ефективним, призводить до вимушених операцій на фоні ускладнень та декомпенсації системних захворювань. Поява нових діагностичних і малоінвазивних лікувальних технологій дозволила впровадити у геронтологічних пацієнтів активну хірургічну тактику з короткою передопераційною консервативною підготовкою.
Висновки. Виконання традиційної холецистектомії у пацієнтів із гострим холециститом пов’язане з високим операційно-анестезіологічним ризиком і показниками летальності. Застосування малоінвазивних методів лікування дозволяє зменшити ступінь інтраопераційного і післяопераційного ризику. Зважаючи на високий рівень летальності, часті ускладнення, даний напрямок потребує подальшого вивчення.
РЕТРОСПЕКТИВНЕ ДОСЛІДЖЕННЯ КОРЕЛЯЦІЇ ПЕРИТУМОРАЛЬНОГО НАБРЯКУ МОЗКУ ІЗ РОЗМІРАМИ ПУХЛИНИ, ЇЇ ЛОКАЛІЗАЦІЄЮ ТА ГІСТОЛОГІЧНОЮ БУДОВОЮ МЕНІНГІОМ КРИЛА КЛИНОПОДІБНОЇ КІСТКИ
Authors: Нассар А. М. , Смоланка В. І. , Смоланка А. В. , Ктракян Л. А.
Published: December 2021

Резюме. Менінгіоми – це найпоширеніші внутрішньочерепні первинні новоутворення. Частіше бувають у жінок, їх кількість зростає з віком. Менінгіоми крила клиноподібної кістки складають 15–20 %  інтракраніальних менінгіом.

Мета дослідження – оцінити зв’язок між доопераційним перитуморальним набряком мозку (ПТНМ) та розміром пухлини, гістологічною будовою та локалізацією.

Матеріали і методи. Ретроспективно обстежено дані 67 пацієнтів із видаленими менінгіомами крила клиноподібної кістки у період із січня 2007 р. до січня 2021 р. Було проведено однофакторний та двовимірний статистичний аналіз факторів, що можуть впливати на ПТНМ.

Результати. Середній вік пацієнтів, яких обстежували, був 47 років (у діапазоні від 20 до 74 роки), чоловіків – 16 (23,9 %), жінок – 51(76,1%). Середній об’єм пухлини становив 32,8 см3, коливався від 4,2 см3 до 143,7 см3.  Індекс набряку (ІН) – 1 у 27 (40,3 %) відсутній, ІН >1 в 40 (59,7 %) – наявний. Невеликий об’єм пухлини був у 21 випадку, ПТНМ – 57,2 %, середній – 32 випадки, ПТНМ – 59,2 %, великий об’єм пухлини був у 9 випадках, ПТНМ – 66,7 % і гігантський – у 5 випадках, ПТНМ – 60,0 %. Відповідно до класифікації ВООЗ, пухлин центральної нервової системи було 54 випадки I ст. злоякісності (80,6 %), які класифікували на ендотеліальний тип – 37 (68,5 %), фіброзний – 7 (12,9 %), перехідний – 5 (9,2 %), ангіоматозний – 6 (11,1%) та псамоматозний тип, який виявлено в одного пацієнта. Пухлини II ст. – атиповий тип, виявлено в 11 випадках (16,4 %), і III ст. – анапластичний тип, були у 2 випадках (3,0 %). Під час однофакторного аналізу ми виявили значущий зв’язок між ПТНМ та ступенем злоякісності (χ2=8,59, p=0,0034), тоді як зв’язку між ПТНМ та об’ємом пухлини не було виявлено (W=627, p=0,27). ПТНМ був більш виражений у латеральному, середньому та медіальному варіантах розташування та менш виражений у випадку сфено-орбітального розташування пухлини (p=0,10) та загальний індекс набряку (χ2=4,48, p=0,034).

Висновки. Зв’язок між ПТНМ та об’ємом пухлини є статистично незначним. Ми виявили, що високий ступінь (Gr. II та III) та підтипи низького ступеня,  (Gr. I, ангіоматозний тип) сильно пов’язаний із ПТНМ, разом з тим як немає зв’язку між ступенем злоякісності та локалізацією пухлини, χ2=0,37, p=0,83. Результати двовимірного аналізу одночасного впливу об’єму пухлини та ПТНМ на патологічний ступінь підтвердив більш високий ризик ПТНМ у пухлинах II та III ст. (p=0,0027). А також відмічено незначущий зв’язок між об’ємом пухлини та ступенем патології (p=0,74). Більшу частоту ПТНМ виявлено при латеральному варіанті менінгіоми крила клиноподібної кістки, тоді як менша при сфено-орбітальній менінгіомі (p=0,10), та менший загальний індекс набряку (χ2=4,48, p=0,034).
ФОРМУВАННЯ СУЧАСНОЇ КОНЦЕПЦІЇ ВИКЛАДАННЯ ВИБІРКОВОЇ ДИСЦИПЛІНИ «ФІТОТЕРАПІЯ» ПРИ ПІДГОТОВЦІ СТУДЕНТІВ ФАРМАЦЕВТИЧНОГО ФАКУЛЬТЕТУ
Authors: Слободянюк Л. В. , Марчишин С. М. , Савич А. О.
Published: December 2021

У статті викладено основні методичні підходи до викладання вибіркової дисципліни «Фітотерапія» для студентів  фармацевтичного факультету денної форми навчання зі спеціальності 226 «Фармація, промислова фармація». Базовими завданнями вищої школи є підготовка фахівців, що володіють глибокими знаннями фундаментальних та прикладних дисциплін і вміють творчо застосовувати ці знання для вирішення різноманітних завдань. Розроблена дисципліна включає курс лекцій, методичні вказівки та підготовки до практичних занять, які доступні в системі Moodle. Лекційний курс забезпечений мультимедійними презентаційними матеріалами з шести тем і також проводяться з використанням гербарію лікарських рослин, таблиць, зразків лікарської рослинної сировини та лікарських засобів рослинного походження. Вибіркова дисципліна включає вісімнадцять  практичних робіт, які передбачають теоретичне та практичне навчання магістра фармації основним видам професійної діяльності в сфері лікарських засобів рослинного походження та вимагає вирішенню ряду завдань. Майбутній фахівець повинен уміти заготовляти, висушувати сировину, доводити її до стандартного виду, переробляти в різні лікарські засоби та проводити їх аналіз. Запропонований метод дозволяє викладачеві успішніше будувати освітній процес, що, в кінцевому підсумку, позитивно позначається на загальному засвоєнні курсу.
ОСОБЛИВОСТІ ВИКЛАДАННЯ ДИСЦИПЛІНИ «ПОБІЧНА ДІЯ ЛІКІВ» (КУРС ЗА ВИБОРОМ) НА МЕДИЧНОМУ ФАКУЛЬТЕТІ
Authors: Посохова К. А. , Олещук О. М. , Шевчук О. О.
Published: December 2021

Сучасні лікарські засоби мають багатогранну активність, що дозволяє успішно використовувати їх для лікування різних захворювань. Водночас всі лікарські засоби можуть викликати побічні реакції. Найкращий спосіб їх попередження – володіння детальною інформацією про спектр побічних реакцій, механізми та провокуючі моменти їх розвитку. Незважаючи на те, що відомості про побічні реакції лікарських засобів доволі повно висвітлюються в інструкціях до їх застосування і розглядаються при вивченні фармакології на 3 курсі, загострення уваги студентів 5 курсу на цьому аспекті фармакодинаміки лікарських засобів є важливим напрямком фахової підготовки лікаря. Метою роботи був аналіз особливостей викладання дисципліни «Побічна дія ліків» (курс за вибором) студентам медичного факультету ТНМУ. При викладанні даної дисципліни аналізуються прояви та механізми розвитку побічних реакцій лікарських засобів, протипоказання при застосуванні окремих груп препаратів; результати фармакокінетичної (на етапах всмоктування, розподілу, біотрансформації, виведення) та фармакодинамічної взаємодії ліків при їх комбінованому призначенні; особливості фармакодинаміки лікарських засобів залежно від генетичних особливостей пацієнта. Підкреслюється важлива роль Державного експертного центру МОЗ України у раціональному використанні ліків, важливість фармаконагляду, який повинен здійснюватися лікарями у процесі клінічного застосування лікарських засобів. Викладання дисципліни «Побічна дія ліків» (курс за вибором) на медичному факультеті необхідне для оволодіння студентами основами здійснення ефективної та безпечної фармакотерапії. Дисципліна «Побічна дія ліків» орієнтує на важливість ключових питань, які постають перед лікарем при призначенні лікарських засобів. Глибоке опанування їх сприятиме формуванню у майбутніх лікарів усвідомлення необхідності уважного і виваженого ставлення до призначення лікарських засобів.
МЕТОДИЧНІ АСПЕКТИ ВИКЛАДАННЯ І РОЛЬ НАВЧАЛЬНОЇ ДИСЦИПЛІНИ «ФАРМАЦЕВТИЧНЕ ТА МЕДИЧНЕ ТОВАРОЗНАВСТВО» В СИСТЕМІ ПІДГОТОВКИ МАЙБУТНІХ ФАХІВЦІВ ФАРМАЦІЇ
Authors: Свірчевська Л. М. , Мороз О. Г. , Осінська Ж. В.
Published: December 2021

У статті представлений досвід викладання вибіркової дисципліни «Фармацевтичне та медичне товарознавство» для студентів спеціальності 226 «Фармація, промислова фармація» першого (бакалаврського) рівня в Житомирському базовому фармацевтичному фаховому коледжі денної форми навчання.
Вивчення дисципліни спрямоване на підготовку майбутніх фахівців фармації до виконання професійних товарознавчих функцій, пов’язаних із забезпеченням аптечних та лікувально-профілактичних закладів, населення лікарськими препаратами, медичними виробами та парафармацевтичними засобами, використовуючи законодавчу та нормативну базу України й дотримуючись вимог належних практик у процесі професійної діяльності.
У статті висвітлені та обґрунтовані питання актуальності вивчення студентами дисципліни, її значення для формування професійної компетентності майбутніх спеціалістів та показана міждисциплінарна інтеграція.
Сучасний фармацевтичний ринок вимагає від фармацевта глибоких знань, товарознавчого мислення і практичної майстерності, що, у свою чергу, потребує застосування в навчальному процесі більш прогресивних методів навчання. Використання інтерактивних методів оптимізує навчальний процес і потребує особливої уваги.
У статті розглянуті питання особливості організації дистанційного навчання, що здійснюються в умовах пандемії COVID-19, переваги застосування сучасних мобільних технологій з метою стимулювати студентів до самоосвіти, спонукати до самостійного оволодіння знаннями, сприяти професійному визначенню.
Окреслюються питання організації самостійної роботи та її значення в засвоєнні студентами курсу дисципліни.
Окрема увага приділяється ролі особистості викладача, який має створювати сприятливі умови для розкриття творчого потенціалу студента та сприяти майбутній професійній самореалізації.
ВПРОВАДЖЕННЯ ОСВІТНІХ ІНТЕРАКТИВНИХ ТЕХНОЛОГІЙ У НАВЧАЛЬНИЙ ПРОЦЕС НА КАФЕДРІ АКУШЕРСТВА І ГІНЕКОЛОГІЇ
Authors: Мартинюк В. М. , Маланчук Л. М. , Маланчин І. М. , Лимар Л. Є.
Published: December 2021

У статті висвітлено досвід впровадження у навчальний процес новітніх інтерактивних технологій, які на високому кваліфікаційному рівні широко використовують викладачі кафедри акушерства і гінекології. Майбутньому фахівцю необхідно володіти критичним мисленням, враховувати модернізовані підходи до вирішення складних медичних проблем, здійснювати всебічний аналіз і прогнозувати наслідки прийнятих рішень, вирішувати можливі конфліктні ситуації, використовувати досвід, набутий під час навчання в університеті. Формування такого досвіду можливе лише за рахунок використання в педагогічному процесі інтерактивних форм і методів навчання з моделюванням процесів роботи в команді в режимі реального часу, участі студентів у ділових іграх, дискусіях, вирішенні ситуативних завдань тощо. 
Пандемія коронавірусної інфекції COVID-19 внесла свої корективи в освітній процес у всьому світі. Цей виклик прийняв і Тернопільський національний медичний університет імені І. Я. Горбачевського МОЗ України. Серед сучасних технологій, що впроваджені в освітній процес, слід виділити case-метод, демонстрацію, рольову гру, а також впровадження on-line навчання на платформі Microsoft Office 365, а саме Microsoft Teams.
Ефективне поєднання інтерактивних методів навчання на практичному занятті з імплементацією цих методик у реальних клінічних умовах дозволяє одночасно вирішити ряд завдань, відповідає сучасним вимогам викладання, і може бути рекомендоване для широкого впровадження в навчальний процес.
СТУДЕНТСЬКА НАУКОВО-ДОСЛІДНА РОБОТА ЯК КОМПОНЕНТ РЕАЛІЗАЦІЇ СТУДЕНТОЦЕНТРОВАНОГО ПІДХОДУ В ОСВІТНЬОМУ ПРОЦЕСІ
Authors: Шанайда М. І.
Published: December 2021

Аналіз наукових і навчально-методичних публікацій вітчизняних та зарубіжних авторів, а також власного досвіду керівництва науковими роботами студентів, доводить необхідність залучення здобувачів магістерського рівня вищої освіти за спеціальністю 226 «Фармація, промислова фармація» до набуття додаткових знань, вмінь і навичок у процесі здійснення студентської науково-дослідної роботи (СНДР). Активна участь здобувачів вищої освіти в СНДР розглядається як важлива складова студентоцентрованого підходу в організації їх належної підготовки до майбутньої професійної діяльності, при якій студент має можливість самостійно обирати, серед запропонованих, саме той напрям наукового пошуку, який йому найбільше імпонує. Виокремлено найсуттєвіші компоненти успішної реалізації СНДР, яка сприяє розширенню світогляду, набуттю нового емпіричного досвіду та надасть випускнику певну перевагу на сучасному високонкурентному ринку праці. Участь у міжнародних наукових форумах також стимулює вдосконалення студентами-гуртківцями знань англійської мови як загальновизнаного засобу міжнародного спілкування. Висвітлено необхідність популяризації серед студентів сучасних досягнень фармацевтичної науки, що покладає велику відповідальність на наукових керівників щодо проведення належної розʼяснювальної роботи. Висловлено припущення, що сам викладач, який є науковим керівником СНДР, повинен безперервно розвиватись як науковець і бути відповідним наочним прикладом для студентів, зокрема: мати належний рівень публікаційної активності у рецензованих фахових виданнях, систематично оприлюднювати результати експериментальних досліджень, брати участь у наукових форумах різних рівнів, міжнародних наукових проектах та грантових дослідженнях. Заслуговує уваги використання елементів дистанційного формату комунікації, який було запроваджено через пандемію COVID-19, для оптимізації СНДР вже після завершення дії карантинних обмежень.
ВИКОРИСТАННЯ МІЖДИСЦИПЛІНАРНОГО ПІДХОДУ ДО ФОРМУВАННЯ АКАДЕМІЧНОЇ КОМУНІКАТИВНОЇ КОМПЕТЕНЦІЇ СТУДЕНТІВ МЕДИЧНИХ ЗАКЛАДІВ ВИЩОЇ ОСВІТИ
Authors: Гуменна І. Р. , Нахаєва Я. М. , Шацький В. В.
Published: December 2021

У статті висвітлено особливості застосування міждисциплінарного підходу до формування академічної комунікативної компетенції у студентів медичних закладів вищої освіти. Проаналізовано наукові поняття «міждисциплінарність», «комунікативна компетенція». Розглянуто міждисциплінарну комунікацію, що забезпечує міждисциплінарний підхід до освіти, наукову базу та систему освіти як комплекс фундаментальних та таксономічних дисциплін. Визначено основні засади використання міждисциплінарного підходу до формування академічної комунікативної компетенції майбутніх лікарів; досліджено особливості академічної комунікативної підготовки майбутніх лікарів. Встановлено, що формування комунікативних компетенцій майбутніх лікарів, які б лягли в основу соціальної толерантності, є актуальним і сьогодні.
LINGUISTIC AND INFORMATIVE FEATURES OF STUDYING THE THEME “PROFESSIONAL COMMUNICATION A PHYSICIAN AND A PATIENT WITH SYMPTOMS DISEASES OF DIGESTIVE SYSTEM’S ORGANS” OF DISCIPLINE “PROFESSIONAL MEDICAL COMMUNICATION OF A DOCTOR WITH A PATIENT IN UKRAINIAN
Authors: Zalipska I. Ya. , Sverstiuk A. S.
Published: December 2021

The article presents educational, informative and methodical materials necessary for studying the theme “Professional communication a physician and a patient with symptoms diseases of the digestive system’s organs” in classes on the discipline “Professional medical communication of a doctor with a patient in Ukrainian language”. The complex of tasks is aimed at the development of students’ communicative skills and abilities: to study the vocabulary to denote the organs of the digestive system, gastrointestinal diseases; be able to build monologue and dialogic expressions that describe the causes and symptoms of the digestive system’s diseases, using learned lexical units and phrases; to develop skills of collecting the anamnesis of gastroenterological diseases; memorize phrases and sentences for first aid in food poisoning, in emergencies during stomach pain; to create modern informative and expert systems for developing lesson’s materials. The proposed system of tasks will help to master the skills and abilities to communicate orally and in writing in accordance with the goals and social norms of speech behavior in typical spheres and situations. Taking into account different methods and forms of work, the tasks with which it was possible to ensure the active participation of each student in the class, to stimulate interest and desire to study medical terminology in accordance with the topic of the class are singled out. It was suggested a variety of test and creative tasks to check the knowledge of the student’s studied topic.

The materials described in the article are intended for foreign students of medical specialties who speak the language at a sufficient level. Tasks selected on the basis of four main types of speech activity (listening, speaking, reading, writing) will help foreign students not only to expand their vocabulary, but also to achieve social interaction in a foreign language professional sphere.
OLD AGE AS A PEDAGOGICAL PROBLEM
Authors: Fedchyshyn N. O. , Yelahina N. I. , Shevchuk O. O. , Makovska O. A.
Published: December 2021

The article deals with the substantiation of the theoretical and methodological principles of the old age phenomenon. It has also been analyzed positive and negative stereotypes related to aging and old age in the aspect of intergenerational relations. The characteristics of the phenomenon of old age, content, forms of attitude to the elderly are considered. This is important at the level of personal development, rational interaction of generations, no less important are the social and economic aspects. This issue gained special importance at the beginning of the XXI century, when the elderly found themselves in the position of social outsiders, and that was important both for society as a whole and for each person. The importance of addressing the topic is substantiated, as the development of many aspects of social life has led to a significant increase in the number of elderly people, and the ratio between workers and retirees has caused concern among economists. The attention is paid to the fact that demographic change, which means that our society continues to age and the prevailing view that the old man is no longer needed, it is emphasized the importance of recognizing the strengths of old age and their use.
SYNONYMY IN ANATOMICAL TERMINOLOGY
Authors: Savaryn T. V. , Prokop I. A. , Makovska O. A.
Published: December 2021

The article addresses the issue of studying noun and adjective synonymy in the Latin anatomical terminology. Different views on the problem of noun and adjective synonymic relations in the anatomical terminology are considered.  The complex of Latin nouns-synonyms, their signs and functional specifics are described. Latin terminological units are divided into three groups:1) absolute synonyms; 2) synonyms of varying compatibility; 3) quasi-synonyms. Group 1 includes absolute synonyms which have appeared due to the revision of anatomical nomenclature and are of the similar semantic meaning. Group 2 – nouns, often terminological pairs, having different compatibility in the anatomical terminology. The most numerous Group 3 includes the so-called quasi-synonyms – terms of similar meaning intended for differentiation of various anatomical notions. Meanwhile, it has been found that the signs of Latin quasi-synonyms differentiation in the anatomical terminology may vary greatly and contain an indication on the shape of an object, type of tissue, morphological similarity, object location, etc. Most often used synonymic adjectives are analysed. They have been found to belong to Group 2 of the classification above, since the choice of the term-adjective most commonly depends on the compatibility, that is on the noun it is related to.
КЛІНІЧНІ ТА ІМУНОЛОГІЧНІ ПРОЯВИ ПОЄДНАНИХ БОРЕЛІОЗІВ У ПРАЦІВНИКІВ ЛІСОВИХ ГОСПОДАРСТВ ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Authors: Штокайло К. Б. , Шкільна М. І. , Івахів О. Л. , Кліщ І. М. , Габор Г. Г. , Смаглій З. В.
Published: December 2021

Вступ. Вивчення клінічних та імунологічних проявів поєднаних бореліозів залишається актуальною проблемою сучасної інфектології.

Мета дослідження – вивчити клінічні та імунологічні прояви поєднаних бореліозів у працівників лісових господарств Тернопільської області.

Методи дослідження. Проведено клініко-лабораторне обстеження 106 лісівників Тернопільської області віком від 20 до 65 років; чоловіків було 95,3 %, жінок – 4,7 %. Контрольну групу становили 25 донорів крові, які за віком і статтю відповідали розподілу обстежених хворих, в анамнезі не вказували на присмоктування кліщів. У сироватках крові лісівників визначали наявність специфічних імуноглобулінів (Ig) класів M і G до збудників Лайм-бореліозу (ЛБ), використавши двоетапний метод діагностики (імуноферментний аналіз (ІФА) та імуноблот), застосувавши тест-системи компанії “Euroimmun AG” (Німеччина). Отримані результати інтерпретували відповідно до рекомендацій виробника. Специфічні IgM та IgG до B. miyamotoi (одного зі збудників кліщових поворотних гарячок) визначали у сироватці крові методом імуноблоту в лабораторії “IGeneX Inc.” (Мілпітас, Каліфорнія, США). Концентрацію IgA, IgM, IgG та IgE визначали методом ІФА з використанням наборів “ІФА-Бест”. Рівень ендогенної інтоксикації оцінювали за сорбційною здатністю еритроцитів, яку визначали за методом А. А. Тогайбаєва (1981).

Результати й обговорення. Серед лісівників Тернопільської області, за двома методами діагностики (ІФА та імуноблот), виявлено 49,1 % серопозитивних осіб до B. burgdorferi s. l., до B. burgdorferi s. l. і B. miyamotoi одночасно – 25,5 %. У хворих на поєднані бореліози, зумовлені B. burgdorferi s. l. і B. miyamotoi, клінічна картина недуги суттєво відрізнялася від клінічної картини Лайм-бореліозу, спричиненого лише B. burgdorferi s. l.: достовірно частіше відзначали гарячку, біль голови, втому/загальну слабість, міалгії, лімфаденопатію, послаблення концентрації уваги, свербіж шкіри, в тому числі й віддалено від місць присмоктування кліщів (p<0,05). У лісівників, хворих на поєднані бореліози, відмічали суттєво вищі показники сироваткового IgE і сорбційної здатності еритроцитів, ніж в осіб, в яких ЛБ був зумовлений лише B. burgdorferi s. l.

Висновок. Доцільно хворих на ЛБ, в яких відзначають тривалу гарячку, виражений свербіж шкіри поза місцями присмоктування кліщів, обстежувати на наявність можливого інфікування ще й B. miyamotoi.
Avaliação Qualitativa de Cardápios Hospitalares
Authors: Andreo Mariana Sampaio , Alves Luciene , Schwarz Kélin , Luz Sylvana de Araújo Barros , Braga Camila Bitu Moreno , Dovichi Selma Sanches , Trevisan Mara Cléia
Published: December 2021

Modelo: Estudo caracteriza-se como transversal, qualitativo. Objetivo: Avaliar qualitativamente as preparações de cardápios oferecidos em hospitais no município de Uberaba - MG. Metodologia: A análise foi realizada pelo método “Avaliação Qualitativa de Preparações do Cardápio” dos almoços oferecidos em cinco Unidades de Alimentação e Nutrição hospitalares públicas ou particulares durante três semanas alternadas entre os meses de fevereiro a junho de 2018. Avaliou-se as ofertas de frutas, folhosos, repetições de cores, presença de alimentos sulfurados, doces, frituras, carnes gordurosas e frituras + doces na mesma refeição. Resultados: Os itens foram classificados como “ótimo” a baixa oferta de frituras (6,7%), carnes gordurosas (8,0%) e nenhuma oferta de doce + frituras no mesmo dia (0%), “bom” para oferta de folhosos (75%) e doces (22,7%), “regular” para repetição de cores (42.7%), "ruim" quanto aos alimentos sulfurados (56%) e “péssimos” quanto a oferta de frutas (9,3%). Conclusão: Os cardápios possuíam aspectos positivos como ausência de doce + fritura, baixa utilização de frituras e carnes gordurosas, boa oferta de folhosos e doces; os aspectos preocupantes relacionaram-se com a repetição de cores e negativos com a presença de alimentos sulfurados e ausência de frutas.
Mielorradiculopatia esquistossomótica
Authors: Brandão Lívia Helena Gomes de Barros , Cavalcanti Camila Neves de Melo , Fachin Laércio Pol , Moura Adriana Ávila , Pires Ana Carolina de Carvalho Ruela
Published: December 2021

A esquistossomose é uma endemia parasitária típica das Américas, Ásia e África. A Mielorradiculopatia Esquistossomótica surge como uma evolução severa da infecção por esquistossomose e, apesar de muito comum, sua prevalência em áreas endêmicas vem sendo subestimada. Objetivo: relatar caso de Mielorradiculopatia Esquistossomótica ocorrido em paciente pediátrico. Metodologia: estudo descritivo do tipo Relato de Caso retrospectivo, submetido e aprovado pelo Comitê de Ética em Pesquisa do Centro Universitário CESMAC, CAAE: 28835220.0.0000.0039, N.º do Parecer: 3.898.292. Relato de caso: paciente do sexo masculino, previamente hígido, 11 anos, iniciou quadro com história álgica aguda em membros inferiores que piorava no período da noite acompanhada de relato de febre. Quadro clínico evoluiu com lombalgia, disúria, oligúria, posterior anúria e formação de globo vesical. Evoluiu, também, com paresia de membros inferiores. A investigação realizou-se com Exame Parasitológico de Fezes positivo para esquistossomose, além de Ressonância Magnética de coluna lombo-sacra que corroboraram com a hipótese diagnóstica. Instituiu-se tratamento com Albendazol, Praziquantel e pulsoterapia com Metilprednisolona durante internação. Paciente teve alta hospitalar com melhora de quadro neurológico, em uso de prednisona 40 mg/dia.  Conclusão: a MRE constitui a forma mais grave dentre as manifestações ectópicas da esquistossomose. A dificuldade do reconhecimento do quadro clínico e a limitação no acesso aos métodos complementares diagnósticos contribuem para o subdiagnóstico da enfermidade, acarretando sequelas graves para os portadores da doença e ocultando sua importância epidemiológica principalmente em pacientes pediátricos e jovens.