Difūzo gliomu imūnhistoķīmiskā klasifikācija. Promocijas darba kopsavilkums
Authors:   ,   Rīgas Stradiņa universitāte, Jakovļevs Arvīds 
Published: June 2021

Glioblastoma (GBM) ir viens no biežākajiem un agresīvākajiem centrālās nervus sistēmas (CNS) audzējiem, kas ir augstākās anaplāzijas pakāpes glioma (4. anaplāzijas pakāpe). Neskatoties uz standartterapiju, kas iekļauj maksimāli iespējamu audzēja rezekciju, kuru papildina ar adjuvantu ķīmijterapiju ar temozolamīdu un radioterapiju, prognoze pacientiem ar GBM ir ļoti slikta. Jaunu potenciālu molekulāru un imūnhistoķīmisku marķieru atklāšanu un pētīšana varētu palīdzēt uzlabot mūsu zināšanas par kādām kritiskām molekulārām izmaiņām, kas veicina audzēja attīstību un šādas zināšanas palielina iespēju izveidot efektīvu uz mērķa molekulu vērstu terapiju nākotnē. Jauni molekulāri un imūnhistoķīmiski prognostiski marķieri var uzlabot ārstēšanu un iespējams arī ļaut sadalīt pacientus vairākās prognostiskās grupās ar atšķirīgu ārstēšanas pieeju, kas padarītu terapiju vairāk personalizētu. Šī pētījuma mērķis ir izvērtēt gliomu- GBM un difūzu astrocitomu (DA), morfoloģisko un imūnhistoķīmisko profilu, kā arī izvērtēt atsevišķus imūnhistoķīmiskus marķierus un iespēju vienkāršoti veikt gliomu subtipēšanu, izmantojot imūnhistoķīmijas (IHĶ) metodi. Pētījums ir retrospektīvs, kurā tika analizēti formalīnā fiksēti parafīnā ieguldīti ķirurģiski rezecētu gliomu audi. Pētījumā veikta plaša morfoloģiska un imūnhistoķīmiska izvērtēšana, kur kopumā tikai vērtēti 8 imūnhistoķīmiskie parametri, iekļaujot izdzīvotības analīzi. Datu statistiskai apstrādei tika izmantota aprakstošā un analītiskā metode. Pētījumā tika iekļauti 172 gliomu pacienti, no tiem 146 GBM un 26 DA pacienti. Pētījumā tika konstatēts, ka GBM pacientiem ir slikta prognoze ar mediāno izdzīvotību 7,9 mēneši, kas ir nedaudz zem dzīvildzes rādītājiem citās valstīs. No pētījumā izmantotajiem marķieriem, tikai izocitrātdehidrogenāzes 1 (IDH1) R132H mutācijas klātbūtne ir visnozīmīgākais prognostiskais faktors gliomām. Pacientiem ar DA, augsta trombocītu atbrīvotā augšanas faktora receptora alfa (PDGFRA) ekspresija arī ir saistīta ar labākiem izdzīvotības rādītājiem. Tika konstatēts, ka daži imūnhistoķīmiskie marķieri, tādi kā CD44, p21, PDGFRA un Ki-67 proliferācijas indekss ir parametri, kas atkarīgi no gliomu anaplāzijas pakāpes, tādējādi augstas anaplāzijas pakāpes gliomas, kā GBM, novēroja augstu CD44, Ki-67 un p21 ekspresiju. Savukārt, p27 un PDGFRA ir daudz zemāka GBM, salīdzinot ar DA. Interesanti, bet dažu marķieru ekspresijai (p27, CD44, Ki-67) bija arī dzimumatšķirības. GBMs, šūnas cikla proteīni, tādi kā p53, p21 un p27 ir arī iesaistīti dažādos mehānismos, kas regulē angioģenēzi un šūnu proliferāciju. Cieša saistība ir atklāta starp PDGFRA un p53 ekspresiju gliomās. DA gadījumos, PDGFRA novēroja negatīvu korelāciju ar CD44 un p21 kā arī mikroasinsvadu blīvumu (MVB). Pētījuma noslēgumā pierādīts, ka gliomu subtipēšana ir iespējama ar IHĶ metodi, izmantojot nelielu marķieru skaitu- PDGFRA, p53, IDH1 R132H un CD44. Ir konstatēts arī tas, ka augsta CD44 ekspresija ir nozīmīgs GBM mezenhimāla subtipa rādītājs, kas ir saistīts ar sliktāku atbildi uz radioterapiju.