Kulturarvens grundspænding mellem nationale og globale strømme
Authors: Daugbjerg Mads 
Published: February 2016

<p class="MsoNormal"><strong style="mso-bidi-font-weight: normal;"><span style="font-family: &quot;Times New Roman&quot;; mso-ansi-language: DA;">Resum&eacute;</span></strong></p> <p class="MsoNormal"><span style="line-height: 21px; font-family: 'Times New Roman';">Artiklen diskuterer den &rdquo;grundsp&aelig;nding&rdquo; mellem det nationale og det globale, som kulturarven som begreb og konkret praksis finder betydning i. Et indledende eksempel fra forfatterens feltarbejde ved den historiske slagmark Dybb&oslash;l lige nord for den dansk/tyske gr&aelig;nse demonstrerer, hvordan steder og h&oslash;jtideligheder, der tidligere blev opfattet som st&aelig;rkt nationale, i stigende grad tilskrives transnationale eller s&aring;gar universelle v&aelig;rdier. Herefter sporer og diskuterer forfatteren forbindelserne mellem national identitet, ark&aelig;ologien og kulturarven, med reference til 1800tallets nationalromantiske vending. S&aelig;rlig opm&aelig;rksomhed tildeles den tyske pr&aelig;romantiker Johann Gottfried Herder (1744-1803), hvis tanker om sammenh&aelig;ngen mellem folk, nation og kultur fik afg&oslash;rende betydning for toneangivende danske skikkelser som Adam Oehlenschl&auml;ger og N.F.S. Grundtvig. Forst&aring;elsen af kulturarven, som voksede frem i 1800-tallets Danmark, var knyttet til erfaringen af den krisestemning, som blandt andet tabet af Norge 1814 og de slesvigske krige 1848-51 og 1864 hensatte nationen i. Dansk kultur og kulturarv blev opfattet som noget grundl&aelig;ggende skr&oslash;beligt og truet, en pr&aelig;mis som stadig kendetegner megen kulturarvspraksis.</span></p> <p class="MsoNormal" style="line-height: 16.0pt; mso-line-height-rule: exactly; tab-stops: 17.0pt;"><span style="font-family: &quot;Times New Roman&quot;; mso-ansi-language: DA;">Men parallelt med denne grundl&aelig;ggende nationale konnotation i kulturarvsbegrebet peger forfatteren p&aring; nutidige bev&aelig;gelser, som peger i en tilsyneladende modsat retning, hvor genstande, steder, monumenter og traditioner i stigende grad s&oslash;ges knyttet til universelle og kosmopolitiske dagsordner og medf&oslash;lgende v&aelig;rdis&aelig;t, som det ses mest rendyrket hos UNESCO. Artiklen diskuterer den nyere universalistiske kulturarvst&aelig;nkning gennem en kritisk analyse af UNESCOs verdensarvsbegreb. Der argumenteres for, at man under<span style="mso-spacerun: yes;">&nbsp; </span>verdensorganisationens diplomatiske og inkluderende sprogbrug aner en relativistisk og romantisk kulturforst&aring;else, der p&aring; paradoksal vis fastholder de enkelte &rdquo;communities&rdquo; og kulturer i afsondret og ubrydelig specificitet.</span></p> <p class="MsoNormal" style="line-height: 16.0pt; mso-line-height-rule: exactly; tab-stops: 17.0pt;"><span style="font-family: &quot;Times New Roman&quot;; mso-ansi-language: DA;">Artiklens analytiske strategi er at adressere relationerne og sp&aelig;ndingerne mellem de nationale og globale forst&aring;elser og niveauer, og at unders&oslash;ge de lag af fortolkning og forhandling, som er med til at fylde kulturarven med mening og v&aelig;rdi. Overordnet er ambitionen at s&aelig;tte sp&oslash;rgsm&aring;lstegn ved relevansen af kategoriske opdelinger af kulturarv i geografiske trin eller koncentriske cirkler, opdelt i fx lokale, nationale og globale niveauer, og i stedet sl&aring; til lyd for en kulturanalyse, der interesserer sig for, hvordan s&aring;danne kategorier fremelskes, forhandles og f&aring;r effekt.</span></p> <p class="MsoNormal"><span style="font-family: &quot;Times New Roman&quot;; mso-ansi-language: DA;">&nbsp;</span></p>