bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
Effectiveness of Play Therapy on Anxiety and Shyness in Elementary School Students
Authors:   Department of Psychology, Faculty of Humanities, Islamic Azad University Rasht Branch, Rasht, Iran., Bashash Sima , Moghtader Leila ,   Department of Psychology, Faculty of Humanities, Islamic Azad University Rasht Branch, Rasht, Iran., Pourshaban Mohammad ,   Department of Psychology, Faculty of Humanities, Islamic Azad University Rasht Branch, Rasht, Iran.
Published: December 2022

Background: Play therapy is a structured approach based on therapy theories that establish children’s learning and communication processes. Objectives: The purpose of this research was to investigate the effectiveness of play therapy on anxiety and shyness of elementary school children. Materials & Methods: This pre-test post-test with a control group design was conducted on students of both sexes studying at Rezvan Khutbehsarai Elementary School in the academic year 2020-2021, in Talesh, North of Iran. Students who had a high score on anxiety and shyness test were selected by purposive sampling method and then randomly allocated into experimental and control groups. Anxiety and shyness were assessed using Spence Children’s Anxiety Scale and Children’s Shyness Questionnaire. Cognitive-behavioral play therapy intervention was performed during ten sessions. Data were analyzed using analysis of covariance. Results: Play therapy significantly decreased the mean score of shyness and anxiety in the experimental group. The adjusted post-test mean score of anxiety (52.13, SD= 3.775) and shyness (77.88, SD= 5.947) in the experimental group was significantly lower than the adjusted post-test mean score of anxiety (61.42, SD= 3.671) and shyness in the control group (94.11, SD= 4.332). Conclusion: The finding showed effectiveness of cognitive behavioral therapy in reducing anxiety and shyness in elementary school students. Parents should be motivated to learn concepts such as the need for play, types of games, and the role of play in repairing the parent-child relationship.
Correlation Between Affective Status and Self-care Behaviors in Patients with Heart Failure
Authors:   Department of Cardiology, Cardiovascular Diseases Research Center, Heshmat Hospital, School of Medicine, Guilan University of Medical Sciences, Rasht, Iran., Rouhi Balasi Leila , Salari Arsalan ,   Department of Cardiology, Cardiovascular Diseases Research Center, Heshmat Hospital, School of Medicine, Guilan University of Medical Sciences, Rasht, Iran., Ashouri Asieh ,   Research Center of Health and Environment, School of Health, Guilan University of Medical Sciences, Rasht, Iran., Nourisaeed Azam ,   Department of Psychology, School of Humanities, Rasht Branch, Islamic Azad University, Rasht, Iran., Ahmadnia Zahra ,   Department of Cardiology, Cardiovascular Diseases Research Center, Heshmat Hospital, School of Medicine, Guilan University of Medical Sciences, Rasht, Iran., Moaddab Fatemeh ,   Department of Cardiology, Cardiovascular Diseases Research Center, Heshmat Hospital, School of Medicine, Guilan University of Medical Sciences, Rasht, Iran., ZaerSabet Fatemeh ,   Department of Cardiology, Cardiovascular Diseases Research Center, Heshmat Hospital, School of Medicine, Guilan University of Medical Sciences, Rasht, Iran.
Published: December 2022

Background: Poor self-care in patients with Heart Failure (HF) is directly associated with the patient’s general health getting deteriorated and hospitalized. Objectives: One of the factors influencing compliance with self-care behaviors is mood status. The aim of this study was to determine the relationship between affective status with self-care behaviors in patients with HF. Materials & Methods: In this analytical cross-sectional study, 372 HF outpatients referring to a specialized heart clinic have been included using convenient sampling method. Study tools had 4 parts including demographic and social factors, the European Heart Failure Self-care Behaviors scale, and positive and negative affect scales. The collected data were analyzed using multivariate linear regression model. Results: The multivariate model adjusted for patient’s education, suffering from chronic obstructive pulmonary disease, and heart failure duration showed that positive affects (β=0.113, Standard Error (SE) =0.056, P=0.046) and negative affect (β=0.341, SE=0.053, P<0.001) were significantly related to self-care behaviors, but anhedonia did not have any significant relation with self-care behaviors (β= -0.105, SE=0.097, P=0.280). The separate models accounted for 8 to 11% of the variance in the self-care behaviors. Conclusion: The result of current study indicates that patients’ mood statue including positive and negative affect are significant contributors of self-care behaviors. So, it is recommended that in addition to the patient’s physical condition, the rehabilitation program of the heart failure patients should incorporate their psychological and mental status
The Relationship of Mental Health and Resilience with Posttraumatic Growth through the Mediating of Defensive Styles in the COVID-19 Survivors
Authors:   Department of Psychology, Tonekabon Branch, Islamic Azad University, Tonekabon, Iran., Deldadeh Mehraban Elnaz , Farhangi Abdolhassan ,   Department of Psychology, Tonekabon Branch, Islamic Azad University, Tonekabon, Iran., Abolghasemi Shahnam ,   Department of Psychology, Tonekabon Branch, Islamic Azad University, Tonekabon, Iran.
Published: December 2022

Background: During the COVID-19 pandemic, the number of people suffering from psychological disorders has increased all over the world. Objectives: The present study aimed to investigate the relationship of mental health and resilience with Posttraumatic Growth (PTG) through mediating of defensive styles in the COVID-19 survivors. Materials & Methods: This was a descriptive cross-sectional study using Structural Equation Modeling (SEM). The research population included all COVID-19 recovered patients in Gorgan, Iran. Using convenience sampling method, 300 patients who recovered from COVID-19 were selected. The research instruments included the Posttraumatic Growth Inventory, Connor- Davidson Resilience Scale, the General Health Questionnaire, and Defense Style Questionnaire. The participants were given questionnaires online. Results: The results of SEM suggested that the proposed model fits the data. The direct paths from PTG, mental health, and resilience to the developed defensive styles were positive and significant (P<0.01). In addition, the relationship between mental health and resilience with PTG was positive and significant (P<0.01). The relationship between PTG, mental health, and resilience with the immature and neurotic defensive styles was negative and significant (P<0.01). Conclusion: The findings revealed that mental health, resilience, and developed defensive styles had a tremendous impact on the increase of PTG in COVID-19 patients. Accordingly, they can be used to reduce the psychological problems caused by the COVID-19 pandemic.
Relationship Between Shift Work and Cardiovascular disease Risk Factors in Workers Referred to Occupational Medicine Center of Gonabad University of Medical Sciences
Authors:   Department of Internal Medicine, Developmental Unit Allame Bohlool Hospital, Gonabad University of Medical Science, Gonabad, Iran., Moaven Saeidi Maryam , Saheban Maleki Mohsen ,   Department of Anesthesiology, Developmental Unit Allame bohlool Hospital, Gonabad University of Medical Science, Gonabad, Iran., Mazlum Behnam ,   Social Determinants of Health Research Center, Gonabad University of Medical Sciences, Gonabad, Iran.
Published: December 2022

Background: There are many well-known biologic and anthropometric risk factor for Developing Cardiovascular Diseases (CVD). Shift Work (SW) may be associated with CVD risk factors. Objectives: This study was performed to investigate the relationship of shift work and some of CVD risk factors. Materials & Methods: This analytical cross-sectional study was done in Occupational Medicine Center of Gonabad University of Medical Sciences from April to December in 2021. A total of 743 workers who referred for periodic health examination were selected by simple random sampling. Those workers with at least one year of work experience who had Satisfaction for participation were included to the study. Having congenital heart disease, heart failure, kidney disease, Taking drugs that increase blood pressure, blood lipid and sugar and pregnant women were excluded. Demographic data, Physical examination and Blood cholesterol, triglyceride and glucose measures were collected. Data analysis was performed using Mann–Whitney U test, student t-test, Chi-Square and Multivariate Linear Regression model with SPSS software version 21 at a significant level of 0.05. Results: Of total, 73.4% were men and 47.3% were shift workers. The Mean±Standard Deviation of age was 33.9±5.07 among shift workers, and 36.32±5.81 among Day-time workers. There was significant independent association between shift work and triglyceride (B=7.5, 95%CI=1.02,1.21, P=0.03) and cholesterol (B=7.2, 95%CI=1.12,1.22, P=0.028) values. Conclusion: The results of the present study showed that the concentration of blood triglycerides and cholesterol is higher in shift workers than day-time workers. Therefore, particular follow-up of shift workers should be recommended for screening and preventing cardiovascular risk factors
Do pregnant mothers need to intake zinc supplementation during the COVID-19 pandemic?
Authors:   Department of Midwifery, School of Nursing and Midwifery, Guilan University of Medical Sciences, Rasht, Iran, Nazari Mojgan
Published: December 2022

Zinc is an essential trace element for the healthy life of mothers during pregnancy. Besides, it plays a critical role during infancy. Zinc deficiency during pregnancy is a common problem all over the world. The immune system needs sufficient zinc for protective effects, especially during COVID-19 infection. Therefore, the author provided a special viewpoint to pay attention to zinc deficiency.
The Effect of Internet-Based Intervention on Lifestyle and Healthy Nutrition Habits of Women in North of Iran: A Field-Based Trial Study
Authors:   Department of Health Education & Promotion, Research Center of Social Determinants of Health, School of Health, Guilan University of Medical Sciences, Rasht, Iran., Bakhshi Fataneh , Shojaeizadeh Davoud ,   Department of Health Education and Promotion, School of Public Health, International Campus, Tehran University of Medical Sciences, Tehran, Iran, Sadeghi Roya ,   Department of Health Education and Promotion, School of Public Health, International Campus, Tehran University of Medical Sciences, Tehran, Iran., Nedjat Saharnaz ,   Department of Epidemiology and Biostatistics, Knowledge Utilization Research Center, School of Public Health, Tehran University of Medical Sciences, Tehran, Iran., Taghdisi Mohammad Hossein ,   Department of Health Education and Promotion, School of Public Health, Iran University of Medical Sciences, Tehran, Iran., Laverack Glenn ,   Department of Sociology, Social Research, University of Trento, Italy.
Published: December 2022

Background: A healthy lifestyle based on healthy eating habits and appropriate physical activity during different periods of life, bring healthy old age to women through preventing overweight or maintaining a healthy weight Objectives: This study was aimed to determine the effect of Internet-based intervention on the lifestyle and healthy eating habits of women in northern Iran. Materials & Methods: The present field-trial study was conducted on 268 women who were members of Population of Mental Health Assistants from November 2014 to May 2015. The educational intervention was carried out through a website containing information on healthy lifestyle, nutrition, and cooking methods of various healthy foods. The participants of the intervention group were also received their special diet. All participants were evaluated after 3 and 6 months in terms of changes in weight, BMI, systolic and diastolic blood pressure, and nutritional habits. Their lifestyle were measured using the standard questionnaire of Health- Promoting Lifestyle Profile-II (HPLP-II). Data was analyzed using repeated measure analysis of variance. Results: The average age (Standard Deviation (SD)) of the intervention and comparison group was 38.7 (10.8) and 36.9 (10.8) years, respectively. After six months, the average BMI of the intervention group decreased from 27.4 (SD=5.3) to 26.3 (SD=5.7) kg/m2 (P<0.001). Systolic and diastolic blood pressure of both groups showed a significant decrease (P<0.001). Nutrition (F1,266=62.09, P=0.001, η2=0.19) followed by health responsibility (F1,255=30.4, P= 0.001, η2= 0.11) were the most important dimensions of HPLP-II affected by intervention. Conclusion: The Internet-based educational intervention program, using a bottom-up approach, has a favorable effect on the improvement of the lifestyle and weight loss of the participants. The findings of the present study showed the possibility of using the new e-health technology in order to promote healthy lifestyle and eating habits in women.
Planning of areas of influence of reservoirs. Proposal from land carrying capacity
Authors: Montoya-Restrepo Nataly , Ríos-Gallego Sandra Yanneth , Hincapié-Pérez Joaquín Guillermo
Published: December 2022

The starting point of this research is the identification of a normative and technical gap in planning areas of influence of reservoirs for power generation, understood these as water bodies in which an important part of water supply

resources is concentrated. In this sense, a description of the problem and the importance of considering hydroelectric megaprojects as spatial analysis units is made; then, the determination of the land carrying capacity is proposed as a methodological tool, since it is considered that it functions as an Accumulative Impact Assessment, inasmuch as it allows to understand the configuration of the territory after the start of operation of the hydroelectric project and, based on this information, become an input for decision-making with technical support, that answer the question of what to do sustainably in those territories.
ПОБІЧНА ПРОДУКЦІЯ ЯК ЕЛЕМЕНТ БІОЛОГІЗАЦІЇ ЗЕМЛЕРОБСТВА ГРУНТІВ КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Authors: Зайцев Юрій Олександрович , Кирильчук Анжела Миколаївна , Ослопова Марина Валеріївна
Published: December 2022

Висвітлено результати досліджень у лабораторії охорони та підвищення родючості ґрунтів і проектної документації у 2016–2020 рр. ДУ «Держґрунтохорона». За даними статистичної звітності (форма 9–сг та 29–сг) 2016–2020 років, враховуючи коефіцієнт гуміфікації, розраховувались надходження побічної продукції та пожнивно-кореневих решток, які залишаються на полях Київської області після вирощування сільськогосподарських культур. Упродовж 2016–2020 років у Київській області внесено 102302,9 тис. тонн побічної продукції на площі 4545,7 тис. га, в тому числі в 2020 році 17357,6 тис. тонн на площі 919,1 тис.га, що порівняно з 2016 роком менше майже на 10% (1979,2 тис. т). Солома вносилась в кількості 6806,35 тис. тонн на площі 4428,5 тис. га в тому числі в 2020 році 135,36 тис. т на площі 1601,9 тис. га, що порівняно з 2016 роком більше на 75% (1204,84 тис. га) проте кількість внесеної соломи зменшилась у 15 разів (1962,6 тис. т). До порівняння, в 2016 році на одному гектарі вносилось майже 4,4 тис. т соломи, а в 2020 – 0,08 тис. т. Сидератів заорано на площі 280,2 тис. га в кількості 661,2 тис. т, у тому числі впродовж 2020 року – 94,4 тис. т на площі 115,6 тис. га, на один га вносилось 0,8 тис. т сидеральних добрив. До порівняння, в 2016 році заорано 159,61 тис. т сидератів на площі 17,77 тис. га, на одному гектарі вносилось майже 9,0 тис. т зеленого добрива. Динаміка внесення біологічної сировини у господарствах за останні п’ять років свідчить про незначне зниження біологізації грунтів Київської області (R2=0,02). Встановлена тенденція до збільшення обсягів внесення біологічної сировини в грунт Київської області таких культур як трави сіяні, кукурудза на зерно, зернові колосові, зернобобові, буряки цукрові та соняшник (R2=0,67). Для досягнення бездефіцитного балансу органічної речовини і біогенних елементів потрібне введення в сівозміни багаторічних трав, зернових і зернобобових культур з оптимальним чергування культур. У ґрунтах Київської області, тенденція до збільшення обсягів внесення біологічної сировини в ґрунт досягнута лише за рахунок побічної продукції кукурудзи, соняшнику та незначної кількості буряків цукрових. Донесення реальної інформації про стан родючості ґрунтів до свідомості кожного відповідального працівника агропромислового комплексу, через «Картограми якісної оцінки ґрунтів» змінить відношення суспільства до землі та її невід’ємної складової частки – ґрунту.
ПРОДУКТИВНІСТЬ МАТОЧНИХ КУЩІВ ВИНОГРАДУ ЗА ВПЛИВУ КРАПЛИННОГО ЗРОШЕННЯ І ЗМЕНШЕННЯ НАВАНТАЖЕННЯ СУЦВІТТЯМИ
Authors: Зеленянська Наталя Миколаївна , Гогулінська Олена Іванівна , Артюх Микола Миколайович , Борун Василь Васильович
Published: December 2022

На даний час в Україні мало промислових маточних насаджень прищепних сортів винограду, у зв’язку з цим складним є отримання достатньої кількості якісних чубуків та садивного матеріалу, тому актуальною є розробка агротехнічних заходів для інтенсивного ведення насаджень. Дослідження проводили на столовому сорті винограду Августин, кущі якого по-різному навантажували суцвіттями (50, 75 та 100 % від закладеної кількості), та зрошували (рівень передполивної вологості ґрунту (РПВГ) становив 70, 80 та 90 % від найменшої вологоємкості ґрунту (НВ), варіант контроль – природнє зволоження). Проводили обліки врожаю ягід та прищепної лози винограду, а згодом – щеплених саджанців винограду. Урожай ягід з кущів винограду на зрошенні з 100 %‑ним навантаженням суцвіттями перевищував контрольні показники на 22,0–28,4 %, у залежності від РПВГ. При зменшенні кількості суцвіть на кущ до 50–75 % середня маса грона зростала до 452–593 г, а цукристість та кислотність соку ягід досягали оптимальних значень у варіантах з РПВГ 70 % НВ 50 % та 75 % суцвіть. За вмістом вологи, вуглеводів та анатомічною структурою пагонів винограду виділялись варіанти на зрошенні з меншим навантаженням суцвіттями, зокрема варіант з РПВГ 70 % НВ 50 % суцвіть у якому сума вуглеводів у лозі дорівнювала 19,2 % від сухої маси. Діаметр серцевини пагонів кущів цього варіанту залишався на рівні контролю. Найбільшу кількість прищепної лози отримано у варіантах з поливом (РПВГ 70 % НВ) та навантаженням 50 % суцвіть, а одновічкових чубуків найбільше було у варіантах з поливом РПВГ 90 % НВ. Кількість виготовлених щеп була найбільшою у варіантах 80 % та 90 % НВ 50 % та 75 % суцвіть. За показниками приживлюваності щеп винограду у шкілці та виходу стандартних саджанців із шкілки найкращими були варіанти з навантаженням кущів суцвіттями 50 % та РПВГ 70 % НВ. Таким чином, на маточниках прищепних лоз столових сортів винограду півдня України рекомендовано підтримувати вологість ґрунту на рівні 70 % НВ, а на кущах залишати тільки 50 % суцвіть від потенційно закладених.
БІОХІМІЧНІ ПОКАЗНИКИ ЗЕРНА СОЇ ЗА ПЕРЕДПОСІВНОЇ ОБРОБКИ НАСІННЯ КОМБІНАЦІЯМИ МЕТАБОЛІЧНО АКТИВНИХ РЕЧОВИН
Authors: Козючко Альона Григорівна , Гавій Валентина Миколаївна
Published: December 2022

З усіх зернобобових культур соя є найбільш цінною культурою. За вмістом життєво необхідних речовин у зерні соя не має собі рівних. Вона характеризується високим вмістом білка, олії та високими поживними якостями. Без використання добрив неможливо отримати великий урожай сої. Серед основних факторів, що визначають урожайність цієї культури, добрива становлять 30%, сорти – 20%, погодні умови та захист рослин – по 15%, ефективна родючість та обробіток ґрунту – по 10%. Експериментальні дослідження свідчать про те, що регулятори росту рослин значно підвищують поживну цінність насіння сої. Тому, нами було вивчено вплив комбінацій метаболічно активних речовин (комбінацій вітаміну Е і убіхінону-10; вітаміну Е, параоксибензойної кислоти (ПОБК) і метіоніну; вітаміну Е, параоксибензойної кислоти (ПОБК), метіоніну, магній сульфату (MgSO4) і регулятора росту Вимпел на біохімічний склад насіння сої сорту Аннушка. Передпосівна обробка насіння сої метаболічно активними речовинами сприяє більш активному порівняно із контрольним варіантом накопиченню білку та «сирої» клітковини у зерні сої. Обробка насіння вітаміном Е в поєднані з убіхіноном-10 перед сівбою забезпечила підвищення вмісту сирого протеїну в насінні сої в середньому на 31,44 %. Комбінації метаболічно активних речовин дали можливість збільшити вміст «сирої» клітковини в середньому на 2,88–3,89 %. Максимальних результатів було досягнуто за використання комбінацій вітамін Е + убіхінон-10 та вітамін Е + метіонін + ПОБК. Вище зазначені комбінації перевищили показник контролю за вмістом «сирої» клітковини на 51,59 % і 50,00 %. Поєднання вітаміну Е та убіхінону-10 в порівнянні з іншими варіантами досліджень виявилось найефективнішим по накопиченню білку та «сирої» клітковини у насінні сої. Таким чином, введення у технологію вирощування сої передпосівної обробки насіння комбінаціями метаболічно активних сполук дозволить збільшити вміст білку, «сирої» клітковини в насінні сої, що є важливим з точки зору його харчової цінності.
ВПЛИВ ПЕРЕДПОСІВНОЇ ОБРОБКИ НАСІННЯ НА АМІЛАЗНУ АКТИВНІСТЬ, ВМІСТ ВУГЛЕВОДІВ І БІЛКІВ В ЗЕРНІ ЖИТА ОЗИМОГО
Authors: Куриленко Антон Олегович , Кучменко Олена Борисівна
Published: December 2022

Жито озиме є традиційною культурою для зони Полісся України, тому пошук і розробка ефективних та безпечних підходів за засобів для стимуляції росту і розвитку цієї культури є актуальним. Матеріалом дослідження було насіння жита озимого (Secale cereale L.) сортів Синтетик 38 і Забава та композиції метаболічно активних речовин: вітамін Е (10-8 М), параоксибензойна кислота (ПОБК) (0,001%), метіонін (0,001%), убіхінон-10 (10-8 М) і MgSO4 (0,001%), які використовувалися в наступних поєднаннях – вітамін Е+ПОБК+метіонін, вітамін Е+ПОБ- К+метіонін+MgSO4, вітамін Е+убіхінон-10. Проводили передпосівну обробку насіння досліджуваними композиціями та дослідження вмісту білку, крохмалю та водорозчинних цукрів, а також активність амілаз в зерні жита озимого. За застосування досліджуваних композицій метаболічно активних сполук спостерігається збільшення вмісту білку в зерні жита озимого. Найбільше зростання порівняно з контрольним варіантом було продемонстровано за застосування композицій вітамін Е+ПОБК+метіонін і Е+ПОБК+метіонін+MgSO4. Також за передпосівної обробки насіння композиціями метаболічно активних сполук спостерігається зростання вмісту крохмалю у зерні. Найбільш ефективними виявились композиції Е+ПОБК+метіонін+MgSO4 і вітамін Е+убіхінон-10 для жита озимого обох досліджуваних сортів. Вміст розчинних моно- і дисахаридів в зерні жита озимого за умов передпосівної обробки насіння зменшується. Передпосівна обробка насіння досліджуваними композиціями метаболічно активних речовин не впливала на активність амілаз в зерні жита озимого обох сортів. Тільки в зерні жита озимого сорту Забава за передпосівної обробки насіння композицією Е+ПОБК+метіонін спостерігається достовірне зниження сумарної амілазної активності за рахунок зниження активності β-амілази. Результати проведеного дослідження можуть мати практичне значення для подальшого вивчення впливу цих композицій на рослинні організми з метою обґрунтування їх використання в рослинництві.
ТРОФІЧНІ ТА ФІТОГОРМОНАЛЬНІ ДЕТЕРМІНАНТИ ОНТОГЕНЕЗУ IN VITRO
Authors: Мацкевич Оксана Вячеславівна , Кімейчук Іван Васильович , Мацкевич Вячеслав Вікторович , Павліченко Андрій Андрійович
Published: December 2022

Метою даної статті є встановлення трофічних та фітогормональних детермінантів онтогенезу in vitro. Мікроклональне розмноження як біотехнологічний процес передбачає використання рослинних об’єктів: експланти, регенеранти, рослини-донори. В кожному з таких об’єктів на рівні нуклеїнових кислот записана генетична інформація про онтогенез цілісного організму in situ. Для спрямування життєвого циклу об’єктів згідно технологічних або наукових потреб застосовують фізичні, трофічні та фітогормональні детермінанти. Під дією детермінант в меристемних та інших тканинах вибірково відбувається експресія генів. Завдяки цьому розвиток відбувається по визначеному шляху з обмеженням інших. Рослинні організми при розмноженні in vitro зазнають двічі переформатування детермінант. Перший раз це відбувається під час введення в асептичні умови, а другий – за постасептичної адаптації. Серед трофічних детермінант основними є мінеральні компоненти та синтетичні вуглеводи, що додаються у штучні живильні середовища. Вплив макро- та мікроелементів за мікроклонального розмноження як і у звичайних умовах підпорядковується законам живлення: автотрофності рослинних організмів; мінімуму; максимуму. На онтогенез регенерантів мінеральні елементи впливають не тільки через їх кількісний уміст, але і їх форму, кислотність розчину, взаємодію з іншими компонентами середовищ. Екзогенні вуглеводи, процес синтезу ендогенних вуглеводів є також детермінуючим фактором. Зокрема, відбувається вплив на ризогенез та формування запасаючих органів. За високого вмісту вуглеводів у середовищі регенеранти розвиваються за міксотрофним типом живлення з домінуванням гетеротрофної долі. Саме гетеротрофне живлення сумісно з фітогормонами стимулюючої дії та малим умістом вуглекислого газу є основою ювенілізації рослинних об’єктів. Однією із візуальною ознак ювенільності є проста форма листкових пластинок, хвої. Серед детермінант з фітогормональною активністю найбільш поширені синтетичні аналоги гормонів з переважанням за правилом Скуга і Мілера на різних етапах: на етапі мультиплікації цитокініни; на етапі ризогенезу – постасептичної адаптації ауксини. Цитокінінам властивий фітотоксичний ефект, який може накопичуватися і передаватися з покоління в покоління. Його прояв полягає в гіпергідратації тканин, слабкому або відсутньому ризогенезу, втраті протягом субкультивувань регенераційного потенціалу. Для поліпшення перезавантаження системи детермінант ефективним є введення регенерантів в стан спокою. В такому випадку меристеми формують систему детермінант, яка є відповідною до нових, постасептичних умов.
СУЧАСНИЙ СТАН ВИДОВОГО РІЗНОМАНІТТЯ ФІТОПЛАНКТОНУ ТА ОЦІНКА ЯКОСТІ ВОДИ КРЕМЕНЧУЦЬКОГО ВОДОСХОВИЩА ЗА ІНДЕКСОМ САПРОБНОСТІ
Authors: Рудик-Леуська Наталія Ярославівна , Леуський Михайло Вікторович , Макаренко Аліна Анатоліївна , Євтушенко Микола Юрійович
Published: December 2022

Фітопланктон – це основа автотрофної ланки водної екосистеми, продуцент органічних речовин та кисню, що формує енергетичну основу різноманіття гідробіонтів вищих трофічних рівнів, початкова ланка трофічних ланцюгів, джерело живлення безхребетних і риб на різних стадіях розвитку. У літній період 2020–2021 рр. дослідили таксономічний склад, чисельність і біомасу фітопланктону, індекс сапробності в Кременчуцькому водосховищі. Для досягнення мети у процесі виконання досліджень використовували гідробіологічні та статистичні методи дослідження. Фітопланктон водосховища в літній період 2020–2021 рр. був представлений такими відділами: Cyanophyta, Euglenophyta, Bacillariophyta, Chlorophyta. Провідне місце за кількістю видів належало зеленим водоростям, інтенсивність розвитку яких залежала від температури води, менше значення мали синьо-зелені, діатомові водорості і зовсім незначну роль відіграли евгленові водорості. Влітку 2020 року на досліджених ділянках середня чисельність фітопланктону в Кременчуцькому водосховищі становила 12427 тис.кл./л. при біомасі 1,463 мг/дм3, а в літній період 2021 року складала 28099 тис.кл./л. при біомасі 2,266 мг/дм3. Дослідження влітку 2020 року показали, що основу чисельності (74 %) та біомаси (35 %) фітопланктону формували ціанобактерії (синьо-зелені водорості) та діатомові водорості, які при незначній чисельності (7%) формували 44 % загальної біомаси водоростей, так влітку 2021 року спостерігали аналогічну картину, де основу чисельності (93 %) та біомаси (54 %) фітопланктону також формували ціанобактерії (синьо-зелені водорості) і діатомові водорості, що при незначній чисельності (2 %) формували 29 % загальної біомаси водоростей. Влітку 2020 року зелені водорості набули меншого розвитку у водосховищі формуючи 19 % від загальної чисельності та 17 % біомаси водоростей, а влітку 2021 року вони формували лише 5 % загальної чисельності та 15 % біомаси водоростей. Значно меншу роль у формуванні чисельності та біомаси фітопланктону відіграли евгленові водорості як при дослідженнях влітку 2020 року (0,1 та 3,2 %, відповідно), так і у 2021 році (0,1 та 1,6 %, відповідно). Згідно переважаючих індикаторних видів сапробності, якість води Кременчуцького водосховища відноситься до ß-мезосапробної зони на всіх досліджених ділянках.
СПІВВІДНОШЕННЯ ПОПУЛЯЦІЙ ЦЕЛОМОЦИТІВ У LUMBRICUS TERRESTRIS ЗА УМОВ ВПЛИВУ ВИСОКОВОЛЬТНИХ ЛІНІЙ ЕЛЕКТРОПЕРЕДАЧ
Authors: Соколенко Світлана Вікторівна , Соколенко Юліана Вадимівна , Зубенко Ольга Григорівна , Кобаль Іван Володимирович , Соколенко Вадим Леонідович
Published: December 2022

Останнім часом зростає важливість пошуку нових доступних і показових методів біоіндикації наслідків антропогенного навантаження на природне середовище. Дані літератури свідчать про негативний вплив високовольтних ліній електропередачі (ЛЕП) на ґрунтову мезофауну, зменшення видової різноманітності, зміну морфологічних параметрів організмів. Lumbricus terrestris вважають досить резистентними до такого впливу. Проте, відсутні дані щодо показників імунної системи дощових червів, які проживають в зоні впливу ЛЕП. Водночас фактори клітинного імунітету є визнаними біомаркерами екзогенного навантаження. Ми дослідили співвідношення популяцій целомоцитів Lumbricus terrestris за умов хронічного впливу електромагнітного поля, сформованого високовольтними лініями електропередачі (ЛЕП). Використовували інвазивний метод виділення целомічної рідини у дощових червів з наступним виготовленням мазків на скельцях та їх фарбуванням за Паппенгеймом. Встановили, що в контрольній групі тварин, відібраних поза зоною впливу ЛЕП, в целомічній рідині домінують гранулярні амебоцити, наступну позицію займають гіалінові амебоцити, найменший відсоток припадає на елеоцити. У дощових червів, відібраних у зоні впливу ЛЕП, статистично значимо знижується відносна кількість гранулярних амебоцитів і зростає відносна кількість елеоцитів. У дослідній групі спостерігається знижена здатність формувати коричневі тільця, у целомічній рідині виявлено значну кількість чужорідних об’єктів (інфузорії, нематоди), які не були фагоцитовані. Це свідчить про пригнічення ефективності фагоцитозу целомоцитами тварин дослідної групи. Lumbricus terrestris не схильні до активних міграцій, тобто, відібрані екземпляри тривалий час перебували в зоні впливу ЛЕП. Таким чином, високовольтні лінії електропередачі чинять стресовий вплив на імунну систему дощових червів, викликаючи перерозподіл популяцій целомоцитів і гальмуючи розвиток зрілих гранулярних амебоцитів після можливих стрес-індукованих втрат целомічної рідини. Зниження фагоцитарного потенціалу целомоцитів є ознакою розбалансування імунної системи Lumbricus terrestris, що мешкають в зоні ЛЕП. Показники клітинного імунітету дощових червів є ефективними біомаркерами впливу електромагнітного випромінювання, сформованого високовольтними лініями електропередачі.
ВПЛИВ АГРОЕКОЛОГІЧНИХ ЧИННИКІВ НА ФІТОСАНІТАРНИЙ СТАН ВИНОГРАДНИХ АГРОЦЕНОЗІВ В УМОВАХ ПІВНІЧНО-СХІДНОГО ЛІСОСТЕПУ УКРАЇНИ
Authors: Татаринова Валентина Іванівна , Власенко Володимир Анатолійович , Бурдуланюк Алла Олекса , Бакуменко Ольга Миколаївна , Деменко Віктор Михайлович , Ємець Олександр Михайлович , Рожкова Тетяна Олександрівна , Сахошко Микола Миколайович
Published: December 2022

У 2019–2021 рр. у виноградному агроценозі навчальної лабораторії садівництва та виноградарства Сумського національного аграрного університету проведено дослідження щодо вивчення впливу агроекологічних чинників на рівень розвитку основних мікозів винограду. Наводяться дані про ступінь стійкості виноградних рослин різних сортів до основних фітопатогенів винограду (мілдью, оідіум) у типових ґрунтово-кліматичних умовах північно-східного Лісостепу України. Досліджувалась колекція винограду вітчизняної та зарубіжної селекції, яка налічує близько 30 сортів та форм. Встановлено, що метеорологічні умови 2021 р. сприяли епіфітотійному розвитку мілдью і оідіуму. За період досліджень 2019–2021 рр. спостерігались коливання рівня стійкості проти хвороб в залежності від погодних умов. Виділено сорти та форми винограду з високою стійкістю проти збудників мілдью (P. viticola) та оідіуму (U. necator (Schw.): Байконур, Юпітер, кишмиш 342/вєнгерський, Орігінал, Лідія (максимальне ураження листя – 2,5–3,0 бали, грон – 2,0–3,0 бали, середнє – 2,3–2,8 бали). Відзначено високий рівень стійкості сорту Юпітер (середній бал ураження 2,3) до збудника оідіуму порівняно з контролем (сорт Лідія – 2,5 бали). Доведено, що більшість досліджуваних сортів (Подарок Нєсвєтая, Пам’яті учителя, Ромбік, Столєтіє, Смарагд, Віктор, Благовєст, Нізіна, Богатяновський, Ланселот, Блєк гранд, Лівія, Одеський сувенір, Ванюша, Лорано, Флора, кишмиш Запорожський) проявили середню стійкість проти мікозних хвороб винограду (мілдью та оідіуму) на рівні 3,0–3,5 балів. Найбільш сприйнятливими до дії збудників основних грибних патогенів виявились форми винограду Ізюмінка (4,1 бали проти мілдью, 4,0 бали проти оідіуму), Красноє пламя (4,6 бали проти мілдью, 4,3 бали проти оідіуму). Серед досліджених сортів і гібридних форм імунних до оідіуму і мілдью не виявлено. Дослідженням встановлено, що біологічні особливості сортів винограду Байконур, Юпітер, кишмиш 342/вєнгерський, Орігінал, Лідія, Подарок Нєсвєтая, Пам’яті учителя, Ромбік, Столєтіє, Смарагд, Віктор, Благовєст, Нізіна, Богатяновський, Ланселот, Блєк гранд, Лівія, Одеський сувенір, Ванюша, Лорано, Флора, кишмиш Запорожський відповідають умовам вирощування та можуть бути рекомендовані до впровадження у виробництво в агрокліматичній зоні північно-східного Лісостепу України. Вирощування сортів з високим адаптивним потенціалом дозволить отримувати екологічно чисту продукцію високої якості.
ТЕХНОЛОГІЧНІ ТА АГРОЕКОЛОГІЧНІ ПОКАЗНИКИ ГРУП СОРТІВ СОЇ ЗА СТИГЛІСТЮ
Authors: Ткачук Олександр Петрович , Алєксєєв Олексій Олександрович
Published: December 2022

Передумовами подальшого підвищення урожайності насіння сої в Україні за інтенсивного землеробства та екстремальних погодних умов є вирощування у господарствах кілька сортів різних груп стиглості. Визначальним чинником при структурному розподілі між групами сортів сої за періодом стиглості мають бути показники продуктивності, якості урожаю, технологічності і стійкості до несприятливих екологічних умов. Мета – проаналізувати групи сортів сої за скоростиглістю за показниками екологічності, технологічності вирощування, стійкістю до несприятливих умов вегетації, рівнем урожайності та вмістом білка і жиру у насінні, що дозволить рекомендувати оптимальний структурний розподіл між сортами різних груп стиглості в Україні. Дослідження проводили опрацюванням Державного реєстру сортів рослин, придатних для поширення в Україні на 2022 рік. Оцінювали рекомендовані до вирощування в Україні усі внесені до реєстру групи сортів сої за урожайністю насіння, стійкістю до хвороб, несприятливих погодних умов, зокрема посухи, вилягання рослин і осипання насіння. Серед груп стиглості сої найчисельнішою є середньо ранньостиглі сорти, що складають 56% від усіх сортів. Група ранньостиглих сортів у структурі займає 25%, середньостиглі – 11%, ультра скоростиглі – 6%, і сорти середньо пізньостиглої групи за кількістю є найменш чисельними – 2% або лише 4 сорти. Найвищою урожайністю насіння в Україні відзначаються середньоранньостиглі сорти сої – 2,73 т/га. Саме сорти цієї групи мають бути основними у структурі сої в Україні. Найвищий вміст білка у насінні встановлений в ультра скоростиглих сортів – 40,7%, жиру – в середньостиглих сортів – 21,6%. Найвищою стійкістю до вилягання рослин, осипання насіння, до посухи та хвороб відзначаються ультра скоростиглі та середньо пізньостиглі сорти сої. Тому доповнюючими до середньо ранньостиглих сортів сої мають бути ультра скоростиглі та середньо пізньостиглі сорти. Частка ранньостиглих та середньостиглих має бути найменша.
УРОЖАЙНІСТЬ ТА ЯКІСТЬ ЗЕРНА ПШЕНИЦІ ТВЕРДОЇ ОЗИМОЇ ЗАЛЕЖНО ВІД ВИКОРИСТАННЯ КОМПЛЕКСНИХ БІОЛОГІЧНО АКТИВНИХ ПРЕПАРАТІВ
Authors: Ярчук Ігор Іванович , Мельник Тарас Віталійович , Погасій Владислав Олексійович
Published: December 2022

Розробка технологій, які дозволять збільшити обсяги зборів якісного зерна пшениці твердої є нагальною проблемою. Польові досліди з вивчення можливості підвищення урожайності та якості зерна пшениці твердої озимої за рахунок використання сучасних біологічно активних препаратів проводили на дослідному полі Дніпровського державного аграрно-економічного університету (зона північного Степу). Ґрунтовий покрив представлений чорноземом звичайним малогумусним середньосуглинковим. Досліди проводили з сортом пшениці твердої озимої сорту Континент по чорному пару на двох фонах мінерального живлення: – Р15 + N30 і високий N30Р60K40 + N30. Обробку рослин (насіння) проводили сучасними комплексними біологічно активними препаратами як восени, так і навесні. Також використовували у два строки і ретардант Хлормекватхлорид 750. Встановлено, що на низькому фоні мінерального живлення (Р15 + N30) всі препарати мали позитивний вплив на такі показники як кількість продуктивних стебел на 1 м2 і продуктивна кущистість. Найбільший ефект було отримано при використанні Біогумус + Айдар, АКМ (навесні), АКМ (восени) та Марс ELBi (навесні). Особливістю використання даних комплексних препаратів було те, що всі вони на низькому фоні мінерального живлення по пару позитивно впливали на основні показники елементів структури урожаю, але за умов відносно достатнього поживного режиму позитивна дія більшості препаратів зникає. Лише препарати Біогумус + Айдар та Хлормекват-хлорид 750 (навесні) були здатні покращувати показники елементів структури урожаю як на низькому фоні, так і на високому фоні мінерального живлення. Підвищення урожайності зерна пшениці твердої озимої також спостерігалось, в основному, на низькому фоні (пар, Р15 + N30). Найбільш ефективними виявились препарати АКМ (восени) і Марс ELBi (навесні). Прибавка при їх застосуванні склала 1,45 і 1,34 т/га (у відсотках відповідно 36,9 і 33,5 %). Дещо менші прибавки отримані при використанні препаратів АКМ (навесні) – 1,16 т/га, Хлормекват-хлорид 750 (навесні) – 0,71 т/га, Біогумус + Айдар – 0,71 т/га, що відповідає 29,1; 17,9 та 17,7 %. На високому фоні мінерального живлення (пар, N30P60K40 + N30), ефективність дії досліджуваних препаратів була вкрай низькою і в більшості випадків отримували урожайність меншу за контроль. Якість зерна самою високою була у найменш урожайному 2016 році. Значно підвищили вміст білка у посушливому 2016 році за всіх умов мінерального живлення препарати Антистрес, АКМ, Хлормекват-хлорид 750 та Біогумус + Айдар. У той же час у відносно сприятливому 2014 році позитивного ефекту від препаратів не спостерігалось. Найбільший вміст білка в зерні спостерігався на контролі. Таким чином, сучасні комплексні (полікомпонентні) біологічно активні препарати здатні підвищити урожайність та якість зерна лише за умов невисокого рівня забезпечення рослин елементами живлення.
ВПЛИВ ОБРОБКИ ПОСІВІВ ЧАСНИКУ АМІНОКИСЛОТАМИ НА ЗБЕРЕЖЕНІСТЬ ЦИБУЛИН
Authors: Яценко Вячеслав Васильович
Published: December 2022

У статті проаналізовано дані, пов’язані з формуванням технологічних властивостей часнику за використання розчинів амінокислот для обробки посівів, що впливало на зберігання цибулин. Дослідження проводилось у 2017–2020 рр. в умовах Правобережного Лісостепу України. Представлено результати дослідження з впливу обробки органічними кислотами: саліцилова (300 ppm), гіберелінова (150 ppm) та аскорбінова кислоти (200 ppm) на рослинах часнику (Allium sativum L.). Упродовж періоду зберігання вивчали природні втрати маси, відсоток уражених цибулин, відсоток пророслих й всохлих цибулин. Цибулини часнику закладали на зберігання в один день, у триразовій повторності, маса середнього зразка 10 кг. Зберігали у холодильній камері Polair Standard КХН–8,81 за температури 5±0,3 оС та відносної вологості повітря 75 %, а також в неконтрольованих умовах у полімерних ящиках. Результати показали, що накопичені втрати вологи збільшувалися з розміром цибулини та терміном зберігання. Великий вплив на втрату маси мала хололильна система зберігання, де відзначали найменші втрати маси (8,7–14,7 %), порівняно з неконтрольованими умовами. Так система зберігання за кімнатної температури зафіксувала найвище значення (30,4–39,8 %). Найменші загальні втрати маси зафіксували за використання саліцилової та аскорбінової кислот – 30,4 і 35,8 %, тоді як холодильною системою – 8,7 і 9,6 %. Відсоток проростання коливався від 24,8–30,0 % за зберігання у неконтрольованих умовах та 6,5–10,4 % за холодильної системи зберігання. Відсоток всохлих цибулин коливався від 2,9–4,4 % і 0,7–1,1 % за кімнатної і холодильної систем зберігання. Пророслих цибулин за кімнатної й холодильної систем було у межах 1,7–3,4 та 1,2–1,7 %; вражених патогенами – 1,1–2,2 і 0,6–1,3 % відповідно до систем зберігання. Найнижчі показники уражених цибулин, відсоток пророслих й всохлих цибулин відзначали за використання на посівах саліцилової та аскорбінової кислот. Отримані дані можуть слугувати теоретичною основою для виробників з огляду на цілі, для яких вирощується продукція (для реалізації в свіжому вигляді, переробки або зберігання).
ЗАБУР’ЯНЕНІСТЬ ПОСІВІВ ПШЕНИЦІ ОЗИМОЇ ЗАЛЕЖНО ВІД УМОВ ВИРОЩУВАННЯ В ПАРО-ЗЕРНО-ПРОСАПНІЙ СІВОЗМІНІ
Authors: Гутянський Роман Анатолійович , Попов Сергій Іванович , Авраменко Сергій Володимирович , Кузьменко Наталя Вікторівна
Published: December 2022

Бур’яни негативно впливають на рівень урожайності зерна пшениці озимої. Результативність обмеження росту і розвитку бур’янів у посівах можна досягти шляхом підбору сівозміни, попередника, способів основного обробітку ґрунту, системи удобрення та захисту від бур’янів. Метою статті було встановити вплив цих складових технології вирощування пшениці озимої на забур’яненість її посівів. Забур’яненості посівів культури визначали шляхом проведення моніторингу розповсюдження бур’янів. За даними досліджень 2016–2018 рр. в агрофітоценозах пшениці озимої після чорного пару в умовах східної частини Лісостепу України виявлено 47 видів бур’янів і засмічувачів (ярих ранніх і пізніх – 47%, зимуючих, озимих і дворічних – 36%, багаторічних – 17%), а після гороху на зерно – 42 види (ярих ранніх і пізніх – 45%, зимуючих, озимих і дворічних – 38%, багаторічних – 17%). До категорії дуже широко поширених бур’янів у посівах культури після чорного пару увійшло 5 видів (Setaria glauсa, Echinochloa crus-galli, Chenopodium album, Solanum nigrum, Delphinium consolida), а після гороху на зерно – 14 видів (S. glauсa, E. crus-galli, C. album, S. nigrum, Amaranthus retroflexus, Ambrosia artemisiifolia, Fallopia convolvulus, Polygonum aviculare, Capsella bursa-pastoris, D. consolida, Galium aparine, Viola arvensis, Cirsium arvense, Convolvulus arvensis). Найбільшу кількість видів виявлено після чорного пару в контролі (оранка, без добрив) та після гороху на зерно за чизелювання (післядія 30 т/га гною + N60P60K60). Гербіциди суттєво впливали на домінантну роль окремих видів бур’янів. У посівах переважав дводольномалорічно-злаковооднорічно-коренепаростковий тип забур’яненості. При цьому на всіх досліджуваних варіантах рівень забур’яненості культури щорічно був вищий після гороху на зерно, ніж після чорного пару. Отримані дані дозволяють більш успішно контролювати бур’яни в посівах пшениці озимої.
ПОКРАЩЕННЯ СТРУКТУРНО-АГРЕГАТНОГО СТАНУ ГРУНТУ ЗА МІКОРИЗАЦІЇ КОРЕНЕВОЇ СИСТЕМИ РОСЛИН СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКИХ КУЛЬТУР МІКОРИЗОУТВОРЮВАЛЬНИМИ ГРИБАМИ
Authors: Димитров Сергій Георгійович , Саблук Василь Трохимович
Published: December 2022

Встановлено вплив мікоризації кореневої системи рослин сільськогосподарських культур мікоризоутворювальними грибами на структурно-агрегатний стан ґрунту. Польові, лабораторні та статистичні методи досліджень. Встановлено, що мікоризація кореневої системи рослин сільськогосподарських культур мікоризоутворювальними грибами позитивно впливає на структурно-агрегатний стан ґрунту. За використання біопрепаратів з цими мікроорганізмами частка грудочок ґрунту розміром 0,25–10,0 мм була більшою ніж у контролі. Зокрема, у посівах пшениці озимої у варіантах з препаратом Мікофренд (гриб Trichoderma harzianum Rifai) різниця у показниках досліду і контролю становила +5,5– +15,4 %, а з препаратом Міковітал (гриб Tuber melanosporum Vittad.) +6,1–+16,3 %. У посівах кукурудзи ці показники становили 4,4–8,2 %. Особливо помітним є покращення структурно-агрегатного стану ґрунту цих культур у перші 2 місяці їх росту і розвитку порівняно з більш пізніми строками вегетації рослин. Так, якщо у посівах пшениці м’якої озимої у цей період збільшення проти контролю частки грудочок розміром 0,25–10,0 мм становило 8,0–16,3 %, а у посівах кукурудзи 7,2–8,2 %, то на 90–120 день росту та розвитку рослин ці показники дорівнювали відповідно 5,5–10,2 % і 6,7–7,9 %. Покращення структурно-агрегатного стану ґрунту за мікоризації кореневої системи рослин мікоризоутворювальними грибами відбувається під впливом утворення міцеальної сітки та клеючого компоненту глікопротеїну гломатину, які сприяють формуванню з пилуватої його частини грудочок оптимальних розмірів, що в свою чергу позитивно позначається на його шпаруватості і повітропроникливості. Мікоризоутворювальні гриби Trichoderma harzianum Rifai і Tuber melanosporum Vittad. позитивно впливають на структурно-агрегатний стан ґрунту завдяки утворенню міцеальної сітки та клеючого компоненту глікопротеїну гломатину, які формують з пилуватої його частини грудочок оптимальних розмірів, що сприяє покращенню його шпаруватості і повітропроникності.
Alternative reading frames are an underappreciated source of protein sequence novelty
Authors: Ardern Zachary
Published: December 2022

Alternative reading frames of protein coding genes are a major contributor to the evolution of novel protein products. Recent studies demonstrating this include examples across the three domains of cellular life and in viruses. Alternative frame sequences both increase the number of trials available for the evolutionary invention of new genes and have unusual properties which may facilitate gene origin. The structure of the standard genetic code contributes to the features and gene-likeness of some alternative frame sequences. These findings have important implications across diverse areas of molecular biology, including for genome annotation, structural biology, and evolutionary genomics.
Experimental approaches to study evolutionary cell biology using yeasts
Authors: Natalino Mariana , Fumasoni Marco
Published: December 2022

The past century has witnessed tremendous advances in understanding how cells function. Nevertheless, how cellular processes have specifically evolved is still poorly understood. Many studies have highlighted surprising molecular diversity in how cells from various species execute the same processes, and advances in comparative genomics are likely to reveal much more molecular diversity than was believed possible until recently. Extant cells remain therefore the product of evolutionary history we vastly ignore. Evolutionary cell biology has emerged as a discipline aimed to address this knowledge gap by combining evolutionary, molecular, and cellular biology thinking. Recent studies have shown how even essential molecular processes, such as DNA replication, can undergo fast adaptive evolution under certain laboratory conditions. These approaches can open new lines of research where the evolution of cellular processes can be investigated experimentally. Yeasts naturally find themselves at the forefront of this research line. They not only allow us to observe fast evolutionary adaptation, but they also provide vast genomic, synthetic, and cellular biology tools previously developed by a large community. Here we propose that yeasts can serve as an ‘evolutionary cell lab’ to test hypotheses, principles, and ideas in evolutionary cell biology. We discuss various experimental approaches available for this purpose, and how biology at large can benefit from them.