bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
Una revisión sistemática de los estudios sobre la ingeniería de métodos y la cadena de producción
Authors: Yagual-Borbor Lisbeth , Reyes-Soriano Franklin , Balón-Ramos Isabel del Roció , Muyulema-Allaica Juan
Published: September 2022

La ingeniería de métodos se ha convertido en una de las más fundamentales e importantes dentro del estudio del trabajo para el mejoramiento continuo de las líneas o cadenas de producción.  El objetivo de estudio es discutir el estado de arte actual de la ingeniería de métodos y la cadena de producción bajo la metodología PRISMA. El registro del protocolo de revisión sistemática de la literatura académica actual en este campo emergente, permitió establecer las brechas de investigación futura. La revisión se llevó a cabo mediante la identificación de artículos académicos relevantes de revistas líderes utilizando las bases de datos de Scopus, Web of Science, ScienceDirect, Google académico y Dialnet mediante el uso de los filtros y palabras claves como “ingeniería de métodos”, “methods engineering”, “method study”, “cadena de producción”, “production line” y “línea de producción”, solo se tomó en consideración artículos de ingeniería y de revistas. El efecto de filtro de búsqueda arrojo artículos que estaban disponibles, pero solo 26 artículos cumplían los requisitos previos. Se concluye que la invención del estudio dio a conocer como las diferentes herramientas, técnicas e instrumentos de la ingeniería de métodos y la cadena de producción tienen efecto en la mejora de la productividad de una empresa. Por consiguiente, los países que sujetaron en requisitos de divulgación de la investigación fueron China, Ecuador, Argentina, Brasil y México.
Factores que inciden en los ciclos de los emprendimientos a nivel local.
Authors: Menéndez-Barrezueta Cesia , Cerón-Tatac Oscar
Published: September 2022

La actividad emprendedora en Ecuador se ha destacado notoriamente en los últimos años, tanto en la zona urbana como en la rural, realizada por hombres y mujeres de diversas edades y formación académica, en diversos sectores productivos; lo cual denota la contribución al desarrollo socioeconómico de los emprendimientos locales.

En este contexto el objetivo de estudio consistió en analizar los factores que inciden en los ciclos de los emprendimientos ecuatorianos, a partir de la revisión documental del informe de la encuesta Global Entrepeneurship Monitor 2020 y de la aplicación de la entrevista a expertos emprendedores locales; teniendo como resultados la identificación de 9 factores en la revisión de literatura como es, el financiamiento para emprendedores; las políticas gubernamentales; los programas gubernamentales; la educación en emprendimiento; la transferencia de investigación más desarrollo; la infraestructura comercial y legal; el mercado interno; la infraestructura física y las normas sociales y culturales; así también los factores de la motivación, las asesorías profesionales, la capacidad de adaptarse, la idea de negocio; el ecosistema en que se desarrolla; la capacidad de innovación; el capital humano; la inversión inicial; el músculo financiero; el marketing y el posicionamiento del producto.

Se concluye en la existencia de varios factores que infieren en las fases del emprendimiento, siendo muy importante la capacidad de adaptarse o resiliencia emprendedora, que surge cuando se ha puesto en marcha el emprendimiento y comienzan a presentarse los altibajos que requieren una toma de acciones inmediatas para mantener el negocio operativo.   

Palabras clave: actividad emprendedora, ecosistema de emprendimiento, emprendedor, motivación, innovación.
Factores condicionantes de la gestión del conocimiento científico y tecnológico adquirido en las unidades de información de la universidad privada.
Authors: Briones-Mendoza Gladys , Valdés-Pérez Dayana
Published: September 2022

El panorama en el que se sitúa una unidad de información en una organización de educación superior implica grandes retos, que obligan a estas instituciones a mejorar las prácticas de gestión de los diferentes recursos que las integran. El presente estudio tiene como objetivo determinar las potencialidades para el desarrollo de la gestión del conocimiento en unidades de información de Instituciones de Educación Superior (IES) Privadas en la ciudad de Portoviejo. La investigación es de tipo descriptiva con un enfoque cualitativo y cuantitativo que busca la revisión y análisis de la información en las organizaciones objeto de estudio, a través de la aplicación de técnicas como la observación, la entrevista, Focus Group y análisis documental. Entre los principales resultados se estableció que cada fase de gestión del conocimiento presenta deficiencia, aunque la más sensible es la fase de creación del conocimiento, en algunos casos las actividades académicas reducen el tiempo para el desarrollo de investigación, disminuyendo el rigor científico del trabajo. Por lo que se concluye que la necesidad de adecuar la planificación académica como estrategias para la gestión eficiente del conocimiento en los centros de información con visión integral.
Análisis de la violencia contra la mujer en el contexto andino, Centro Emergencia Mujer Comisaria Puno, periodo 2019 al 2021
Authors: Lozada-Ramos Guido , Humpiri-Nuñez Jimy , Contreras-Humpiri Ysel
Published: September 2022

La violencia contra la mujer, es un fenómeno que se presentan a nivel mundial, debido a la discriminación de género, es la demostración de poder del varón sobre la mujer, realizando actos denigrantes, estos acto deplorable, son rechazado por los DD.HH., los tratados internacionales y nacionales, en nuestro país los casos de violencia son los más frecuentes sobre todo en las zonas rurales, se debe a la influencia cultural en donde ya se establecieron los roles del varón y la mujer normalizando los abusos que comete el varón a fin someter a la mujer, el objetivo es identificar las causas de violencia contra la mujer en el contexto andino, el método utilizado es enfoque cuantitativo, el diseño es descriptivo pues permitirá dar a conocer la realidad, el cual permitirá implementar políticas públicas para el cese de violencia, se pudo concluir de que la violencia contra la mujer es la desigualdad de género, según datos extraídos del CEM, se pudo identificar los factores de la violencia contra la mujer en el departamento de Puno, el cual está ubicado dentro de los 10 departamentos con más violencia en el Perú, el nivel de riesgo de violencia es moderado con 2, 412 casos, se realizó un estudio en cuanto a la edad más afectada por violencia el cual fue de 18 a 59 años, asimismo en el departamento de Puno se reportaron casos de los distintos tipos de violencia por su idioma aquellos que tienen como lengua principal el quechua se reportaron 11,405 casos y aquellos que se identifican con el aimara fueron 1,443 casos, habiendo una gran diferencia de 9,962 casos, otro factor que permite el incremento de violencia es el no saber dónde denunciar estos actos deplorables, según el CEM  señala que 46,189 víctimas de agresión no denunciaron estos acto de violencia.
Análisis en el desarrollo de las diligencias preliminares y amparo tutelar del delito de usurpación de predio, Segunda Fiscalía Penal de Quispicanchi – Cusco, 2021
Authors: Gudiel-Castro Freddy , Cavero-Aybar Hugo , Tacora-Quispe Juan
Published: September 2022

Esta investigación tiene como objetivo el de analizar el desarrollo de las diligencias preliminares y amparo tutelar del delito de usurpación de predio, Segunda Fiscalía Penal de Quspicanchi – Cusco, 2021. Para ello se empleó el paradigma paradigma cualitativo, el cual es de un método descriptivo documental, de tipo de básico y de nivel descriptivo; en cuanto a la muestra se tuvo artículos científicos, libros, portales webs, jurisprudencia y doctrina referente a nuestro tema de investigación; es decir para la recolección de datos se empleó la revisión bibliográfica. Respecto a los resultados: las diligencias preliminares son actos netamente urgentes e inaplazables, y esto se realiza ante el conocimiento de una noticia criminal (fiscal); es importante mencionar que las diligencias preliminares garantizan el éxito de una investigación y la causa probable de llevar a los responsables a juicio. Este concluyo en que: Se logro analizar el desarrollo de las diligencias preliminares y amparo tutelar del delito de usurpación de predio; este resulto que el investigado puede solicitar la acción de amparo, esto para la salvaguarda de su derecho constitucional a la propiedad. Sin embargo, este derecho puede ser suspendido en caso de que lo requiera la seguridad nacional o la necesidad pública.
Estilos de liderazgo exitosos en empresas de venta directa de Guayaquil - Ecuador
Authors: Caicedo-Soto María José , Alvarez-Tituano Vicente
Published: September 2022

El presente artículo exhibe como finalidad realizar un análisis de los estilos de liderazgo exitosos en empresas de venta directa localizadas en la ciudad de Guayaquil, el fenómeno que da surgimiento al estudio se deriva de las características del líder para gestionar a los colaboradores de la fuerza comercial e influir en el desempeño que tengan en la ejecución de sus labores. En la parte teórica se hace una aproximación a la conceptualización y tipo de liderazgo que tienen las organizaciones, por su parte, la metodología implementada es de tipo descriptiva con enfoque cuantitativo, bajo esta perspectiva se utilizó como técnica la encuesta para poder recolectar información sobre la percepción de los colaboradores de estas entidades y relacionar el liderazgo con el rendimiento del área. Los resultados exhibidos demuestran que las empresas de venta directa implementan cualidades de Liderazgo Transformacional, Liderazgo Transaccional y Liderazgo estratégico, de los cuales, el primero mencionado tiene mayor relación al éxito al reflejar mejor rendimiento y cumplimiento en los objetivos de ventas.
Vibrio parahaemolyticus in fish and shellfish of animal origin from establishments in the port of Chicxulub, Yucatan, Mexico
Authors: Franco–Monsreal José , Serralta–Peraza Lidia Esther del Socorro , Flores–Abuxapqui Javier Jesús , Sánchez–Uluac María Selene
Published: September 2022

Introduction: Vibrio parahaemolyticus is a human pathogen that is widely distributed in marine environments. This organism is frequently isolated from a variety of raw seafood products, particularly fish and shellfish. Consumption of raw or undercooked fish and shellfish contaminated with Vibrio parahaemolyticus can lead to the development of acute gastroenteritis characterized by diarrhea, headache, vomiting, nausea, and abdominal cramps. It has also been isolated from wound infections and septicemias. Most cases are non–fatal. This bacterium is recognized as the leading cause of human gastroenteritis associated with fish and shellfish consumption in the United States of America and an important fish and shellfish borne pathogen worldwide. Chile faced its first outbreak in 1997–1998. Subsequently, outbreaks and cases have continued to occur, all associated with the consumption of fish and shellfish. Objective: To determine if raw seafood, marinated without heat, partially cooked with heat and completely cooked with heat that are sold for human consumption in establishments in the port of Chicxulub, Yucatan, Mexico, represent potential risk factors for the development of acute gastroenteritis, wound infection, primary septicemia and secondary septicemia by Vibrio parahaemolyticus species. Material and methods: Study conducted on a representative sample selected from the total of two hundred samples from thirty–eight establishments. From July 1 to December 31, 2021, one hundred thirty two samples of seafood were studied. Using the Cornfield Method, the estimation interval was constructed at the 95% confidence level. Results: In thirty–seven (28.03%) samples an equal number of strains were isolated whose biochemical characteristics corresponded to Vibrio parahaemolyticus. The prevalences obtained in raw marine foods, marinated without heat, partially cooked with heat and completely cooked with heat were 35.59%, 45.45%, 22.45% and 0.00%. The Cornfield estimation interval at the 95% confidence level for Vibrio parahaemolyticus was 13.56% ≤ P ≤ 42.50%. Conclusion: Raw seafood, marinated without heat and partially cooked with heat represent potential risk factors for Vibrio parahaemolyticus for the development of acute gastroenteritis, wound infection, primary septicemia, and secondary septicemia.
E-health - Potentialities and challenges for health professionals and patients: Integrative Literature Review
Authors: dos Santos Cláudia Sofia Orvalho Mendes Amaro , Drogas Dina do Carmo Paulo , Botelheiro Sílvia de Fátima Garraio , Zangão Maria Otília Brites
Published: September 2022

Introduction: E-health is based on information and communication technologies in health and has been implemented and developed all over the world. Objective: to identify the scientific and available evidence on the use of the e-health policy, evaluating the potential and the challenges that it poses to health professionals and patients. Method: Integrative literature review, through research in PubMed, b-on and CINAHL databases. We considered for inclusion in the study, randomized controlled trials, controlled clinical trials and observational studies, written in English and Portuguese, published within the last 10 years and available in full text. Results: 356 studies were found, 8 studies were included in this review in which health professionals and patients recognize the importance and benefits of e-health, in various aspects. The self-management of heart disease has great potential in e-health, being one of the most studied areas in this context. The Covid-19 pandemic has further demonstrated the benefits of e-health. Conclusions: It was identified that the potential of e-health is evident in various contexts, whether in terms of diagnosis, disease monitoring and consultation environment. There is still a way to go in promoting self-care in patients with acute and/or chronic illness through the long-term e-health strategy, recognizing its benefits in maintaining the disease by the user.
Risk Factors for Intrauterine Deaths in The Third Trimester of Pregnancy. A holistic approach of case series and literature review
Authors: Stavros Sofoklis , Papamattheou Eleni , Preka Styliani , Mavrogianni Despoina , Domali Ekaterini , Drakakis Peter
Published: September 2022

Objectives: There is a plethora of references in the international bibliography regarding correlation of various risk factors and intrauterine death in the third trimester, such as gestational diabetes mellitus, preeclampsia, endometrial infections as well as endometrial growth restriction. The purpose of the present study is to analyze demographic and socio-economic factors to draw conclusions on improving health services for pregnant women. Methods: 41 cases of intrauterine deaths, after 28 weeks of pregnancy, were studied retrospectively from the archives of the 1st Department of Obstetrics and Gynecology Alexandra Hospital, during a 3-year period (2015-2018). The risk factors assessed, were the age, the race (White/Caucasian, Ethnic, Asian, and Black), the socio-economic status, smoking, body mass index (BMI), educational level, gestational age, monitoring (or lack) of the pregnancy, and pathology observed during the pregnancy though. Results: The average age of women was 31 years old, the average body mass index (BMI) was 27.4, while most of them were White-Caucasian (75,6 %) The majority of women had a low educational and socio-economic level, 68,3 % (28/41) and 61% (25/41) respectively. On top of that, 14/41 (34.1 %) were smokers, the mean age of gestation was the 32 weeks of pregnancy, and the fetal gender was female (63.41%). The gestational preeclampsia was found to be the most important factor for intrauterine death and most of the women had not monitoring during the pregnancy (61%). Conclusions: Interpretation of the results showed that low educational level and low socio-economic level were independent risk factors for endometrial third trimester deaths. On the contrary preeclampsia was the leading cause of death.
Effect of estradiol levels after hCG trigger on embryo quality, implantation, and IVF outcome, using donor ovarian stimulation protocols
Authors: Stavros Sofoklis , Kalabalikis George , Mavrogianni Despoina , Loutradis Dimitrios , Drakakis Peter , Spyropoulou Isabella
Published: September 2022

In this study, we aimed at delineating the possible effect of estradiol (E2) levels on the day of β-hCG administration on the ovary by analysingthe Embryo Score (ES) of early day 2, 44hrs post insemination. Oocyte donor ovarian stimulation protocols were thus used in order to avoid any possible counteractions of E2 with the endometrium. All oocytes were microinjected and all embryo transfers were fresh.E2 and E2/oocyte correlated positively with the ES on day 2 of embryo development. In contrast, the E2 and E2/oocyte do not appear to significantly affect the implantation and clinical pregnancy rates. Furthermore, E2 levels on the day of β-hCG administration were positively associated with fast and slowly dividing embryos compared to “ideally” dividing embryos on day 2. E2 levels corresponding to the “ideal” ES (E216) on day 2 sonographically translated into 12 mature oocytes. Embryos with “ideal” ES on day 2 were positively associated with implantation and gestational sac rates, as well as lower spontaneous miscarriage rates, in comparison to the fast and slowly dividing embryos. We propose that a) ES on day 2 of embryo development, 44hrs post insemination, is a valuable prognostic marker of embryo quality in ovarian stimulation protocols and b) an ovarian stimulation protocol may most likely be successful if not more than 12 oocytes are collected, i.e. E2 levels do not exceed 3.309pg/ml or on the day of hCG administration.
Indications for admission in a high-risk pregnancy unit in Greece: Comparison between native and migrant women. A single-center experience
Authors: Tsakiridis Ioannis , Mamopoulos Apostolos , Kalogiannidis Ioannis , Dagklis Nikolaos , Athanasiadis Apostolos , Dagklis Themistoklis
Published: September 2022

Introduction: Migrant pregnant women may require antenatal hospitalization due to complications of pregnancy. The aim of this study was to investigate the indications for admission, the baseline and the obstetric characteristics of migrant women hospitalized in a high-risk pregnancy unit (HRPU) and compare them with the native-Greek individuals. Materials and Methods: A retrospective cohort study was conducted during the period 2005-2019. All pregnant women at ≥ 24 gestational weeks admitted in a University hospital HRPU were eligible for the study. Epidemiological characteristics, along with the indications for admission were studied and comparisons of several parameters between native-Greek and migrant pregnant women were conducted. Results: Overall, 3,823 women were included in the study, of which 838 (21.9%) were migrant women. The main indication for hospital admission was threatened preterm labor (38.0%). When we compared the two groups in terms of indications for admission, we found that maternal indications were more common in migrants than Greek pregnant women (32.8% vs 26.8%; p=0.001; OR:1.332; 95% CI:1.129-1.571). Compared to native women, migrants were younger (28.7±6.1 vs 30.9±6.4 years, p<0.001), more often multiparous (p<0.001; OR:3.883 95% CI:3.307-4.561), reported more often spontaneous conception (p<0.001; OR:0.425 95% CI:0.271-0.667) and were more likely to smoke during pregnancy (p=0.043; OR:1.209 95% CI:1.006-1.452). Conclusions: During the study period, threatened preterm labor followed by maternal complications were the most common indications for hospitalization. Migrant women were admitted to the HRPU more often than Greek ones for maternal complications. Finally, migrant status was associated with the method of conception, parity and smoking.
The lockdown effect on gynaecological cancer surgeries during the COVID-19 pandemic
Authors: Theodoulidis Vasilis , Prodromidou Anastasia , Aggelou Kyveli , Mortaki Anastasia , Trimmi Konstantina , Thomakos Nikolaos
Published: September 2022

The COVID-19 outbreak increased significantly the burden of hospital based services in an international setting. Facilities dealing with cancer cases had to cope with the burden of the disease and with the waiting lists that continuously grow as cancer patients tend to refer with increasing rates in referral centers. Surgical departments with oncological patients had to prioritize patients in order to help provide optimal care, without posing them at risk of a potential infection during their hospitalization. In the present article we report the experience of the Gynecologic oncology section of the First Department of Obstetrics and Gynecology of the National and Kapodistrian University of Athens during the first 12 months of the pandemic.
ВІДПОВІДАЛЬНІСТЬ ЗА ДОГОВОРОМ НА ПРОВЕДЕННЯ КЛІНІЧНИХ ВИПРОБУВАНЬ ЛІКАРСЬКИХ ЗАСОБІВ
Authors: Утєхін І. Б.
Published: September 2022

Стаття присвячена дослідженню питання відповідальності за договором на проведення клінічних випробувань лікарських засобів. Указано, що відповідальність за цим договором відрізняється від звичайних мінових договорів (купівля-продаж, підряд, послуги). Причиною є специфічність цього правочину. Це етичний елемент, що знаходить прояв у відповідальності за цим зобов’язанням. Відповідальність диференціюється на договірну та позадоговірну. Наявність двох видів відповідальності є наслідком наявності етичного елементу в договорі. На відміну від звичайного договору на проведення науково-дослідних робіт, де має місце лише договірна відповідальність, відповідальність за договором на проведення клінічних випробувань лікарських засобів регламентується різними положеннями ЦК України (Гл. 62 та §3 Гл. 82). Як правило, настає договірна відповідальність. Вона зводиться до відшкодування збитків та сплати санкцій контрагентами. Це відповідальність за порушення різновиду договору на проведення науково-дослідних робіт. У випадку з позадоговірною відповідальністю має місце виняток. Як відомо, у клінічному випробуванні все прогнозовано: очікуваний необхідний дослідникам позитивний результат, наявне піклування про здоров’я і життя пацієнта-добровольця, клінічні випробування не мають на меті заподіяння йому шкоди. Ні клінічні випробування, ні ліки не належать до джерел підвищеної небезпеки. Медичний ризик протягом їх проведення є мінімальним або незначним. Перш за все, дбають про безпеку пацієнта-добровольця. Його життя та здоров’я є первинним, пріоритетним. Через це в клінічних випробуваннях існує підвищена позадоговірна відповідальність. Прояв відповідальності за договором на проведення клінічних випробувань віддзеркалює його специфіку та відмінність від мінових договорів.
КРИМІНАЛЬНО-ПРАВОВІ ЗАБОРОНИ ЩОДО ПРОВЕДЕННЯ ТА ОРГАНІЗАЦІЇ АЗАРТНИХ ІГОР I ЛОТЕРЕЙ НА ТЛІ ЗМІН РЕГУЛЯТИВНОГО ЗАКОНОДАВСТВА УКРАЇНИ
Authors: Воронцова Ю.В.
Published: September 2022

Статтю присвячено аналізу новел законодавства у сфері кримінально-правових заборон щодо проведення та організації азартних ігор і лотерей. Розкрито зміст нової редакції статті 203-2 Кримінального кодексу України, проведено порівняльний аналіз з її старою редакцією. Виявлено негативний вплив заміни дефініції «гральний бізнес» на дефініцію «азартні ігри» у новій редакції статті 203-2 Кримінального кодексу України. Висловлено припущення щодо виникнення механізмів ухилення від кримінальної відповідальності за скоєння злочинів, передбачених новою редакцією статті 203-2 Кримінально кодексу України. Обґрунтовано власну позицію щодо конкуренції досліджуваної кримінально-правової норми та адміністративно-правової норми, що передбачає відповідальність за порушення порядку провадження господарської діяльності. Розкрито сутність та встановлено відмінність основних безпосередніх та додаткових об’єктів складів злочинів за нової та старої редакції статті 203-2 Кримінально кодексу України. Порівняно наслідки кримінальної та фінансової відповідальності, передбаченої за порушення у сфері господарської діяльності з організації та проведення азартних ігор та лотерей. Зроблено висновки щодо пріоритету економічних інтересів держави у сфері кримінально-правового регулювання грального бізнесу. Доведено відповідність розташування статті 203-2 у розділі Кримінального кодексу України, присвяченому злочинам у сфері господарської діяльності. У контексті захисту прав і свобод людини і громадянина, запропоновано криміналізувати окремі діяння, пов’язані з порушенням правил допуску до азартних ігор осіб, стосовно яких існують заборони. Порушено питання щодо доповнення статті 203-2 Кримінального кодексу альтернативними видами покарання. Виявлено неузгодженість окремих положень Закону «Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор» та Закону «Про державні лотереї» з одного боку, та новою редакцією статті 203-2 Кримінального кодексу України з іншого. Зроблено висновки щодо на недоліків нового механізму кримінально-правового регулювання грального бізнесу (азартних ігор і лотерей), а також на недосконалість нової редакції статті 203-2 Кримінального кодексу України, запропоновано шляхи їх усунення.
ПРОТИДІЯ РОЗСЛІДУВАННЮ ТА ЗАСОБИ ЇЇ ПОДОЛАННЯ
Authors: Лук'янчиков Є.Д. , Лук'янчиков Б.Є.
Published: September 2022

Розслідування злочинів являє складний інформаційно-пізнавальний процес, у котрому беруть участь дві сторони з різними процесуальними інтересами, одна з яких, у тому числі й недозволеними методами, намагається перешкодити встановленню істини. Протидія розслідуванню постійно посилюється, свідченням чому є рівень розкриття злочинів, що перебуває в межах 30 %. Проблема протидії розслідуванню і способів її подолання привертає увагу багатьох процесуалістів, криміналістів, психологів різних країн світу. Ними сформульовано поняття протидії розслідуванню, визначена її природа, мотивація, форми і способи реалізації,розроблена класифікація. У статті подано аналіз законодавства, яким врегульовується порядок застосування засобів для подолання протидії розслідуванню, а також розроблені пропозиції з його удосконалення.

Зазначено, що подолання протидії розслідуванню потребує відповідної тактики, яка полягає у вмінні переграти протидіючу сторону й, крім того, не виявляючи своєї дійсної мети, спонукати особу до дій, що дозволять встановити істину. Розкрито питання про допустимість використання прийомів і тактичних комбінацій, які можуть неоднозначно оцінюватися протидіючою стороною. Запропоновано диференційовані підходи до визначення психологічного впливу і психологічного тиску, насилля з боку слідчого. У висновках констатовано, що тактичні прийоми, тактичні комбінації і операції, які можуть неоднозначно оцінюватися протидіючою стороною, необхідно вважати допустимими, якщо вони не позбавляють особу вільного вибору лінії своєї поведінки в процесі розслідування.
ЕКОНОМІЧНИЙ ТЕРОРИЗМ: ПОНЯТТЯ, ДЕТЕРМІНАНТИ, ПЕРСПЕКТИВНІ ЗАХОДИ ПРОТИДІЇ
Authors: Мельник Д. С.
Published: September 2022

У статті відображено сучасні підходи до визначення змісту економічного тероризму та його правової природи. Розкрито типові ознаки економічного тероризму й запропоновано визначення його поняття. За результатами дослідження до причин віднесено: сучасну модель глобалізації; глибинні суперечності в суспільстві та економічній сфері; економічні кризи; панування монополій та недостатній рівень конкуренції; експансію транснаціонального капіталу; соціальну диференціацію населення; правову і соціальну незахищеність громадян; а доумов – укорінення радикальних суспільних настроїв; напр ужену криміногенну ситуацію; офшоризацію економічних відносин та «тінізацію» економіки; залежність держави від позикових коштів; стрімкий розвиток фінансових технологій; низький рівень життя населення та його фінансової грамотності; недостатню увагу держави до протидії цьо­му явищу тощо. В основу системи протидії може бути покладено: закріплення поняття економічного тероризму в законодавстві, визнання його загрозою національній безпеці, криміналізація його складових; з’ясування та моніторинг причин і умов, вжиття заходів з їх нейтралізації та мінімізації негативного впливу; підвищення безпеки і захисту об'єктів критичної інфраструктури; удосконалення існуючих та застосування нових методів протидії; впровадження механізму відшкодування збитків й іншої заподіяної ним шко­ди; покращення взаємодії у сфері боротьби з тероризмом. Зважаючи на правову невизначеність економічного тероризму, унормування йо­го поняття, з’ясування причин та умов є важливим для організації системної протидії. Під економічним тероризмом слід розуміти суспільно небезпечну діяльність, що спрямована на руйнування чи дестабілізацію економіки або її складових з метою схиляння органів державної влади, громадських або міжнародних організацій, юридичних чи фізичних осіб (не) вчиняти певні дії, усупереч інтересам національної чи міжнародної безпеки.
ПРИМУСОВЕ ВІДЧУЖЕННЯ ТРАНСПОРТНИХ ЗАСОБІВ В УМОВАХ ПРАВОВОГО РЕЖИМУ ВОЄННОГО СТАНУ: ТЕОРЕТИКО-ПРАВОВИЙ АСПЕКТ
Authors: Вітвіцький С. С. , Веселов М. Ю.
Published: September 2022

У статті розглянуто нову для України практику щодо примусового відчуження транспортних засобів на оборонні потреби держави в умовах воєнного стану в осіб, які керували ними в стані чи з ознаками алкогольного, наркотичного чи іншого сп’яніння. Проведено аналіз теоретико-правових характеристик примусового відчужування тран­спортних засобів, що перебувають у приватній власності осіб, за керування ними в стані сп’яніння в умовах правового режиму воєнного стану на предмет відповідності принципу законності та мотиву суспільної необхідності. Наголошено, що заходи правового режиму воєнного стану здійснюються державою не автоматично, а за необхідністю, продиктованою потребами підтримання обороноздатності країни (Збройних сил України та інших військових формувань). При цьому доведено, що практика примусового відчуження транспортних засобів в умовах воєнного стану саме в осіб, які керували ними в стані сп’янінні (правопорушення, передбачене частинами 1–4 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення), у цілому не суперечить вимогам чинного вітчизняного законодавства. У статті проведено аналіз характерних рис заходів правового режиму воєнного стану, порівняно зі схожими з ними (за деякими ознаками) адміністративними стягненнями (оплатне вилучення, конфіскація). Встановлено, що примусове відчуження у «правопорушників» транспортних засобів в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану не є заходом покарання (стягнення), а відповідно, не замінює і не скасовує передбачених законом санкцій адміністративної відповідальності за ці правопорушення. Наголошено, що подібна практика обумовлена легітимною метою: вона одночасно спрямована на подолання об’єктивних проблем держави в умовах воєнного стану – вирішення потреб Збройних сил України в транспорті; запобігання правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, які здатні призвести до негативних наслідків у результаті дорожньо-транспортних пригод.
ПРОВАДЖЕННЯ У СПРАВАХ ПРО АДМІНІСТРАТИВНІ ПРАВОПОРУШЕННЯ, ПЕРЕДБАЧЕНІ СТ. 44-3 КУпАП «ПОРУШЕННЯ ПРАВИЛ ЩОДО КАРАНТИНУ ЛЮДЕЙ»
Authors: Марцун М. І.
Published: September 2022

Стаття присвячена особливостям провадження у справах про адміністративні проступки щодо порушення правил карантину людей. Специфіка діяльності правоохоронних та інших органів виконавчої влади з виявлення таких правопорушень та притягнення винуватців до адміністративної відповідальності залишається недослідженою. Встановлено перелік органів влади і посадових осіб, які уповноважені складати протоколи про вчинення адміністративних проступків у сфері порушення правил карантину людей. Визначено органи влади, які мають право приймати рішення у справах про подібні адміністративні правопорушення. Зроблено висновок, що норми законодавства про адміністративні правопорушення та галузевого законодавства, яке визначає повноваження органів влади, є неузгодженими. Так Кодекс України про адміністративні правопорушення уповноважує певні органи влади складати протоколи про адміністративні проступки, які полягають у порушенні правил карантину людей. Водночас галузеве законодавство не визначає посадових осіб органів, які мають право складати такі протоколи. Запропоновано низку рекомендацій щодо вдосконалення законодавства, яке ре­гулює провадження у справах про адміністративні проступки у сфері порушення пра­вил карантину людей, а саме: надати право працівникам Національної поліції складати протоколи про адміністративні правопорушення в разі появи особи в громадському місці без засобів індивідуального захисту; визначити конкретних посадових осіб органів охорони здоров’я, які матимуть право складати протоколи про адміністративні проступки у сфері порушення правил карантину людей; встановити в Законі України «Про місцеве самоврядування» права конкретних посадових осіб складати протоколи про такі адміністративні правопорушення; ухвалити на рівні міських та/або сільських рад окреме положення про порядок розгляду протоколів про адміністративні правопорушення; передати повноваження виконавчих комітетів місцевих рад з розгляду справ про адміністративні проступки, які полягають у порушенні правил карантину людей, адміністративним комісіям, сформованим із фахівців у галузі права.
ПРАВОВІ ЗАСАДИ ДІЯЛЬНОСТІ НАЦІОНАЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ ЯК СУБ’ЄКТА СЕКТОРУ БЕЗПЕКИ Й ОБОРОНИ: ЗАРУБІЖНИЙ ДОСВІД
Authors: Нікітін А. А.
Published: September 2022

Стаття присвячена особливостям визначення правового положення поліції як су­б’єкта сектору безпеки й оборони в розрізі функціонування даного правоохоронного органу тієї чи іншої країни сучасності. Звернена увага на складових сектору безпеки й оборони, де виділені суб’єкти та об’єкти такої діяльності. Подібний підхід надав можливість диференціювати складові сектору безпеки й оборони за функціональним призначенням, де окреме місце приділено саме поліції як правоохоронному органу. Деталізовано правосуб’єктність сил безпеки та сил оборони у складі сектору безпеки й оборони. Здійснено аналіз та дослідження правових засад існування поліції низки європейських країн сучасності, де виділені її функції та завдання з урахуванням сфери діяльності. Здійснено групування функціональної спрямованості та завдань діяльності поліції відповідних держав, що надало можливість виділити групи напрямків діяльності, пов’язаних із захистом публічних та приватних інтересів у контексті превентивної діяльності, виявлення і припинення різного роду правопорушень, надання відповідних соціальних та адміністративних послуг у межах тієї чи іншої сфери суспільного життя. Унаслідок дослідження функцій та відповідних до них завдань поліції в країнах сучасності, у структурі сектору безпеки й оборони встановлено, що даний правоохоронний орган належить у переважній частині до сил безпеки, предметом діяльності якого є захист тих чи інших національних інтересів, одночасно як в окремих країнах підрозділи поліції також наділяються й функціями приналежності їх до сил оборони. Останнє можна пояснити певними особливостями історико-політичного становлення державності в межах відповідної країни, специфіки геополітичного розташування її території, культурою, сусідством з іншими країнами відповідного соціально-політичного ґатунку та іншими факторами. Встановлено, що міжнародне законодавство, яке створює правові засади поліцейської діяльності, відображає тенденції поступальної еволюції від ліберальної до соціальної правової держави, як наслідок формування поліцейського законодавства на шляху до обслуговування громадянського суспільства. Запропоновано здійснити імплементацію кращого досвіду країн сучасності щодо закріплення правового положення поліції в складі сил безпеки сектору безпеки й обо­рони з групуванням функцій і завдань Національної поліції України за викладеними критеріями.
ОКРЕМІ ПИТАННЯ ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ СУДОВОЇ МОЛЕКУЛЯРНО-ГЕНЕТИЧНОЇ ЕКСПЕРТИЗИ ТА ОБЛІКУ ГЕНЕТИЧНИХ ОЗНАК ЛЮДИНИ
Authors: Гамалюк Б. М. , Ходирєва І. Т.
Published: September 2022

Статтю присвячено окремим питанням правового регулювання судової молекулярно-генетичної експертизи в сучасній доктрині процесуального права та питанням реєстрації і ведення обліку генетичних ознак людини в Україні. Проаналізовані думки науковців, які здійснювали дослідження у сфері використання спеціальних знань у юриспруденції. Наголошено, що українська доктрина процесуального права має орієнтуватися на успішні моделі розвинутих країн, використовувати новітні методики із проведення експертної діяльності в системі отримання доказів та доказування. ДНК-ідентифікація на сьогодні є одним із найбільш визнаних у світі способів точного встановлення особи. Судова молекулярно-генетична експертиза об’єктів біологічного походження людини в Україні здійснюється судовими експертами із використанням спеціальних знань у галузі молекулярної генетики та застосування методів ДНК-аналізу з метою встановлення фактів, що мають юридичне значення. До правових питань, які потребують державного регулювання, відповідно до нових потреб правоохоронної діяльності, можна віднести наступні це: гармонізація законодавства України у сфері судово-експертної діяльності до норм Європейського Союзу; прийняття окремого спеціального нормативного акту у формі закону стосовно обліку генетичних ознак людини в Україні; перегляд чинних норм права з приводу забору біологічного матеріалу для проведення експертиз; удосконалення механізмів захисту прав суб’єктів молекулярно-генетичної експертизи; створення правових механізмів щодо формування національних баз даних ДНК людини; перегляд порядку використання результатів, адаптація національних стандартів обліку та ведення баз даних ДНК людини до міжнародних; удосконалення інституційної системи управління тощо. Належне нормативне врегулювання інституту проведення молекулярно-генетичної експертизи та реєстрації геномної інформації людини в національній системі права збільшить ефективність у нагромадженні, реєстрації інформації до автоматизованої бази даних і значно посилить роботу судової системи та правоохоронних органів в частині розкриття злочинів, розшуку безвісно зниклих осіб, встановлення осіб невпізнаних трупів, ідентифікації жертв військових злочинів, ідентифікацію злочинців тощо.
СЕКСУАЛЬНЕ НАСИЛЬСТВО В УМОВАХ ВОЄННОГО СТАНУ В УКРАЇНІ: СТАНОВИЩЕ Й ШЛЯХИ ПІДВИЩЕННЯ ЕФЕКТИВНОСТІ ЙОГО ВИЯВЛЕННЯ
Authors: Плетенець В. М.
Published: September 2022

Стаття присвячена висвітленню становища та окресленню напрямків вирішення проблеми виявлення фактів сексуального насильства в умовах воєнного стану в Україні. Акцентовано увагу, що вказані явища в Україні набули суттєвих масштабів, виявлення й подолання яких викликало труднощі державного рівня. Кожного дня збройної агресії РФ проти України жертвами сексуального насильства стають дедалі більше осіб, у першу чергу ті, які перебувають на окупованих територіях, де не можуть бути гарантовані Конституцією України права людей, з одного боку, та відновлені порушені права постраждалих, з іншого. Наголошено на суттєвій невідповідності між кількістю фактів сексуального на­сильства й готовими до висвітлення їх обставин осіб. Аргументами цього твердження слугує перелік таких чинників: жертви, свідки подій а) не в змозі повідомити, оскільки перебувають на окупованій території, примусово вивезені за межі держави, травмовані (пси­хічно, фізично), знищені; б) залякані та бояться за життя й здоров’я власне, близьких; в) не вірять у судову перспективу, дієвість правоохоронних органів, особливо в умовах військового стану; не бажають розголосу, осуду з боку близьких, сторонніх осіб і т. ін. Зауважено, що психологічний контакт із жертвами зґвалтувань характеризується складністю, викликаною зокрема й страхом та недовірою нікому. Водночас зайнята свідками лінія поведінки може бути обумовлена синдромом Дженовезе. Наголошено, що без вжиття заходів із забезпечення постраждалих та/або свідків необхідною підтримкою шанс на отримання інформації про насильство сексуального характеру зводитиметься до мінімуму. Тому проведення розслідування досліджуваної категорії кримінальних правопорушень в умовах воєнного стану стає можливим після повернення втраченого відчуття особистості, контролю своїх можливостей, зокрема й тіла, безпеки тощо. У висновках наголошено, що умовою отримання потрібної й достатньої інформації про факт насильства сексуального характеру визначається необхідність застосування заходів із забезпечення потерпілих та/або свідків належною психологічною, медичною, медикаментозною та ін. допомогою. Це гарантуватиме надання правової оцінки вчинених протиправних діянь, на які розповсюджується предметна юрисдикція міжнародних кримінальних судів та трибуналів з мінімізацією можливості уникнення винними відповідальності.
ОРГАНІЗАЦІЯ І ТАКТИКА ДОПИТУ ПРИ РОЗСЛІДУВАННІ КРИМІНАЛЬНИХ ПРАВОПОРУШЕНЬ У СФЕРІ ТУРИСТИЧНОЇ ДІЯЛЬНОСТІ
Authors: Чаплинський К. О.
Published: September 2022

Стаття присвячена визначенню актуальних проблемних питань організації і тактики проведення допиту під час розслідування кримінальних правопорушень у сфері туристичної діяльності з урахуванням сучасних потреб слідчої практики. Допит визначається як одна з найбільш складних слідчих (розшукових) дій, спрямованих на отримання інформації з особистісних джерел. Наголошено на постійному оновленні тактики проведення допиту учасників кримінального процесу (підозрюваного, свідка, потерпілого). Розкрито поняття й сутність тактики допиту та види тактичних прийомів, що найчастіше застосовуються під час допитів підозрюваних у кримінальних провадженнях у сфері туризму. Доведено, що допит підозрюваних переважно відбувається в конфліктних ситуаціях. Особливу увагу приділено основним складовим елементам підготовки до проведення допиту підозрюваного. Наголошено на тому, що предметом допиту, зазвичай, є питання, які належать до сфери ведення туристичної діяльності, тому доречно перед проведенням допиту вивчити нормативні документи, що регламентують ці відносини, отримати консультацію в незалежних суб’єктів туристичної діяльності щодо правильності ведення такого бізнесу та ймовірних порушень, з’ясувати, чим ці порушення можуть бути зумовлені. На підставі узагальнення правоохоронної практики запропоновано розширений перелік обставин, які підлягають встановленню на етапі підготовки до проведення допиту підозрюваного. Окреслено тактичні помилки та прорахунки, які допускаються працівниками слідчих підрозділів поліції під час проведення допиту. Запропоновано практичні рекомендацій щодо найбільш ефективної організації і тактики проведення допиту в кримінальних провадженнях у сфері туризму.
ОСОБЛИВОСТІ ВИКЛАДАННЯ ДЕРЖАВНОЇ КРИМІНАЛЬНО-ПРАВОВОЇ ПОЛІТИКИ США В АМЕРИКАНСЬКИХ УНІВЕРСИТЕТАХ
Authors: Господаренко В. М.
Published: September 2022

Стаття присвячена особливостям викладання кримінально-правових дисциплін в університетах США. Сьогодні успішній країні дуже важливо мати якісних фахівців. Особливо вона(країна) потребує добре підготовлених фахівців з юриспруденції, оскільки юристи втілюють у життя кримінально-правову політику держави. Тому так важливо приділити увагу самому процесу підготовки фахівців з права, від якого залежить як компетентність майбутніх юристів, так і якість виконання державної кримінально-правової політики. У статті розглянуто досвід американських університетів у підготовці юристів, тому що юридична освіта Сполучених Штатів є одної із найкращих у світі. І це не дивно, бо США є світовим демократичним лідером. Ним країна стала завдяки якісній юридичній освіті, тому так важливо вивчати американський досвід у цій галузі. Упродовж XVIII – XX віків у США створена своя модель вищої юридичної школи, яка здатна відповідати сучасним освітнім вимогам. Ефективність американської системи правової освіти забезпечується такими факторами: автономією навчальних закладів, вибірковістю і гнучкістю навчальних програм закладів вищої освіти, конкурентним освітнім середовищем, практичною орієнтацією й індивідуалізацією навчального процесу, використанням сучасних освітніх технологій. Усі ці фактори роблять американську юридичну освіту однією з кращих у світі. Центральне місце в процесі академічної підготовки у юридичних школах США посідають форми і методи викладання, спрямовані на формування у студентів професійно необхідних навичок і здібностей (методи проектування, постановки викладання, практика у юридичних клініках, а також розвиток їхніх аналітичних навичок, обговорення прецедентів). Зростаюча значущість юриста в українському суспільстві диктує необхідність розвитку найбільш ефективної системи юридичного навчання. При тому певні позитивні риси американської юридичної освіти можуть бути використані при реформуванні вітчизняної системи підготовки юристів, здатних не тільки захищати права і свободи людей, а ще строго здійснювати публічну юридичну політику.
ОКРЕМІ ПИТАННЯ ФУНКЦІОНУВАННЯ ЗАКОНОДАВСТВА УКРАЇНИ ПРО СОЦІАЛЬНЕ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ВІЙСЬКОВИХ КАПЕЛАНІВ
Authors: Співак В. О.
Published: September 2022

У статті проаналізовано правовий статус військового капелана та відповідність положень нового Закону «Про Службу військового капеланства» чинному законодавству України. Сформульовано рекомендації щодо удосконалення законодавства України у сфе­рі військового капеланства задля врегулювання відносин у галузі конституційного пра­ва, а саме права на свободу світогляду та віросповідання військовослужбовців Збройних Сил України, Національної гвардії України, інших утворених, відповідно до законів України, військових формувань, Державної прикордонної служби України. Проаналі­зовано необхідність правових та організаційних засад і принципів діяльності Служби військового капеланства. Наголошено на важливості забезпечення соціальних гарантій капеланів, а також духовних і релігійних прав військовослужбовців. Проведено порівняльний аналіз організації підготовки й діяльності зарубіжних військових капеланів та вивчено корисний для України світовий досвід регулювання цього питання. Наголошено, що сьогодні, в умовах повномасштабного вторгнення з боку Російської Федерації, психологічна обстановка у військових колективах потребує заспокоєння. Тому важливим є питання врегулювання законодавством України порядку створення комфортних умов праці капеланів та здійснення ними душпастирської опіки військовослужбовців. При формуванні капеланської служби важливо поєднати патріотичні ідеали з моральними орієнтирами. Симбіоз патріотизму та істиних моральних цінностей здатен сформувати відданого Батьківщині військовослужбовця, готового на самопожертву заради України в боротьбі з агресором. Зроблено висновок, що прийняття Закону України «Про Службу військового капеланства» – це результат вирішення на законодавчому рівні атуальної проблеми державно-церковних відносин. Утім існує потреба в подальшому внормуванні підзаконних актів і врегулюванні багатьох суспільних питань у цій сфері.
Four Chinas – Which Model for the Future?
Authors: Berg-Schlosser Dirk , Hoffmann-Lange Ursula
Published: September 2022

The “four Chinas” (the People’s Republic, Hong Kong, Taiwan and Singapore), representing different types of political regimes, provide a fascinating contrast with regard to their respective performance in the context of the renewed global conflict between liberal democracies and autocracies. This paper first examines briefly their common historical and cultural backgrounds and then turns to their specific characteristics in terms of major criteria of liberal democracy and quality, their governance scores, and socio-economic performance at the macro-level. This is supplemented by a more detailed analysis of “Asian” cultural features, recent developments and support for democracy at the micro-level. In a final part, the reactions to the dramatic COVID-19 pandemic are documented showing once more specific regime characteristics. All this is based on publicly available “Varieties of Democracy” (V-Dem), World Bank, UNDP, “World Values Surveys” (WVS) and similar data. The conclusions point to the crucial position of Taiwan in this respect.