bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
Supplementary Figure S3 from Concurrent RB1 Loss and BRCA Deficiency Predicts Enhanced Immunologic Response and Long-term Survival in Tubo-ovarian High-grade Serous Carcinoma
Authors: Saner Flurina A.M. , Takahashi Kazuaki , Budden Timothy , Pandey Ahwan , Ariyaratne Dinuka , Zwimpfer Tibor A. , Meagher Nicola S. , Fereday Sian , Twomey Laura , Pishas Kathleen I. , Hoang Therese , Bolithon Adelyn , Traficante Nadia , Alsop Kathryn , Christie Elizabeth L. , Kang Eun-Young , Nelson Gregg S. , Ghatage Prafull , Lee Cheng-Han , Riggan Marjorie J. , Alsop Jennifer , Beckmann Matthias W. , Boros Jessica , Brand Alison H. , Brooks-Wilson Angela , Carney Michael E. , Coulson Penny , Courtney-Brooks Madeleine , Cushing-Haugen Kara L. , Cybulski Cezary , El-Bahrawy Mona A. , Elishaev Esther , Erber Ramona , Gayther Simon A. , Gentry-Maharaj Aleksandra , Gilks C. Blake , Harnett Paul R. , Harris Holly R. , Hartmann Arndt , Hein Alexander , Hendley Joy , Hernandez Brenda Y. , Jakubowska Anna , Jimenez-Linan Mercedes , Jones Michael E. , Kaufmann Scott H. , Kennedy Catherine J. , Kluz Tomasz , Koziak Jennifer M. , Kristjansdottir Björg , Le Nhu D. , Lener Marcin , Lester Jenny , Lubiński Jan , Mateoiu Constantina , Orsulic Sandra , Ruebner Matthias , Schoemaker Minouk J. , Shah Mitul , Sharma Raghwa , Sherman Mark E. , Shvetsov Yurii B. , Soong T. Rinda , Steed Helen , Sukumvanich Paniti , Talhouk Aline , Taylor Sarah E. , Vierkant Robert A. , Wang Chen , Widschwendter Martin , Wilkens Lynne R. , Winham Stacey J. , Anglesio Michael S. , Berchuck Andrew , Brenton James D. , Campbell Ian , Cook Linda S. , Doherty Jennifer A. , Fasching Peter A. , Fortner Renée T. , Goodman Marc T. , Gronwald Jacek , Huntsman David G. , Karlan Beth Y. , Kelemen Linda E. , Menon Usha , Modugno Francesmary , Pharoah Paul D.P. , Schildkraut Joellen M. , Sundfeldt Karin , Swerdlow Anthony J. , Goode Ellen L. , DeFazio Anna , Köbel Martin , Ramus Susan J. , Bowtell David D.L. , Garsed Dale W.
Published: August 2024

Supplementary Figure S3. Overall survival by combined RB1 and p53 expression in ENOC, and RB1 protein expression and BRCA status in HGSC.
Supplementary Methods S1 from Preclinical Development of CAR T Cells with Antigen-Inducible IL18 Enforcement to Treat GD2-Positive Solid Cancers
Authors: Fischer-Riepe Lena , Kailayangiri Sareetha , Zimmermann Katharina , Pfeifer Rita , Aigner Michael , Altvater Bianca , Kretschmann Sascha , Völkl Simon , Hartley Jordan , Dreger Celine , Petry Katja , Bosio Andreas , von Döllen Angelika , Hartmann Wolfgang , Lode Holger , Görlich Dennis , Mackensen Andreas , Jungblut Melanie , Schambach Axel , Abken Hinrich , Rossig Claudia
Published: August 2024

Supplementary Materials and Methods
Supplementary Figure S7 from Spatially Informed Gene Signatures for Response to Immunotherapy in Melanoma
Authors: Aung Thazin N. , Warrell Jonathan , Martinez-Morilla Sandra , Gavrielatou Niki , Vathiotis Ioannis , Yaghoobi Vesal , Kluger Harriet M. , Gerstein Mark , Rimm David L.
Published: August 2024

Supplementary Figure S7. Signatures Scores comparison based on treatment status.
Supplementary Figure S1 from Spatially Informed Gene Signatures for Response to Immunotherapy in Melanoma
Authors: Aung Thazin N. , Warrell Jonathan , Martinez-Morilla Sandra , Gavrielatou Niki , Vathiotis Ioannis , Yaghoobi Vesal , Kluger Harriet M. , Gerstein Mark , Rimm David L.
Published: August 2024

Supplementary Figure S1. Representative figures of the tumor cores of a patient from two different blocks and correlation between pseudo-bulk and bulk-RNA.
Supplementary Data S8 from Missense Mutations in Myc Box I Influence Nucleocytoplasmic Transport to Promote Leukemogenesis
Authors: Arthur Nancy B.J. , Christensen Keegan A. , Mannino Kathleen , Ruzinova Marianna B. , Kumar Ashutosh , Gruszczynska Agata , Day Ryan B. , Erdmann-Gilmore Petra , Mi Yiling , Sprung Robert , York Conner R. , Townsend Robert R. , Spencer David H. , Sykes Stephen M. , Ferraro Francesca
Published: August 2024

Supplementary Data S8 Graph Based Cluster Biomarkers
Data from Tissue-Free Liquid Biopsies Combining Genomic and Methylation Signals for Minimal Residual Disease Detection in Patients with Early Colorectal Cancer from the UK TRACC Part B Study
Authors: Slater Susanna , Bryant Annette , Aresu Maria , Begum Ruwaida , Chen Hsiang-Chi , Peckitt Clare , Lazaro-Alcausi Retchel , Carter Paul , Anandappa Gayathri , Khakoo Shelize , Melcher Lucinda , Potter Vanessa , Marti Francisca M. , Huang Joesph , Branagan Graham , George Nicol , Abulafi Muti , Duff Sarah , Raja Ashraf , Gupta Ashish , West Nicholas , Bucheit Leslie , Rich Thereasa , Chau Ian , Cunningham David , Starling Naureen
Published: August 2024

AbstractPurpose:
The absence of postoperative circulating tumor DNA (ctDNA) identifies patients with resected colorectal cancer (CRC) with low recurrence risk for adjuvant chemotherapy (ACT) de-escalation. Our study presents the largest resected CRC cohort to date with tissue-free minimal residual disease (MRD) detection.
Experimental Design:
TRACC (tracking mutations in cell-free tumor DNA to predict relapse in early colorectal cancer) included patients with stage I to III resectable CRC. Prospective longitudinal plasma collection for ctDNA occurred pre- and postsurgery, post-ACT, every 3 months for year 1 and every 6 months in years 2 and 3 with imaging annually. The Guardant Reveal assay evaluated genomic and methylation signals. The primary endpoint was 2-year recurrence-free survival (RFS) by postoperative ctDNA detection (NCT04050345).
Results:
Between December 2016 and August 2022, 1,203 were patients enrolled. Plasma samples (n = 997) from 214 patients were analyzed. One hundred forty-three patients were evaluable for the primary endpoint; 92 (64.3%) colon, 51 (35.7%) rectal; two (1.4%) stage I, 64 (44.8%) stage II, and 77 (53.8%) stage III. Median follow-up was 30.3 months (95% CI, 29.5–31.3). Two-year RFS was 91.1% in patients with ctDNA not detected postoperatively and 50.4% in those with ctDNA detected [HR, 6.5 (2.96–14.5); P < 0.0001]. Landmark negative predictive value (NPV) was 91.2% (95% CI, 83.9–95.9). Longitudinal sensitivity and specificity were 62.1% (95% CI, 42.2–79.3) and 85.9% (95% CI, 78.9–91.3), respectively. The median lead time from ctDNA detection to radiological recurrence was 7.3 months (IQR, 3.3–12.5; n = 9).
Conclusions:
Tissue-free MRD detection with longitudinal sampling predicts recurrence in patients with stage I to III CRC without the need for tissue sequencing. The UK TRACC Part C study is currently investigating the potential for ACT de‐escalation in patients with undetectable postoperative ctDNA, given the high NPV indicating a low likelihood of residual disease.
Data from Cell Context Is the Third Axis of Synergy for the Combination of ATR Inhibition and Cisplatin in Ewing Sarcoma
Authors: Jess Jennifer , Sorensen Katie M. , Boguslawski Elissa A. , Stout Matthew C. , Madaj Zachary B. , Caiello Benjamin P. , Pomaville Monica , Wilson Elizabeth R. , Kinn-Gurzo Seneca S. , Parker Curtis C. , Veluvolu Sridhar M. , Brysgel Taylor V. , Kaufman Rebecca , Kitchen-Goosen Susan M. , Gedminas Jenna M. , Grohar Patrick J.
Published: August 2024

AbstractPurpose:
The importance of cellular context to the synergy of DNA damage response (DDR)-targeted agents is important for tumors with mutations in DDR pathways, but less well-established for tumors driven by oncogenic transcription factors. In this study, we exploit the widespread transcriptional dysregulation of the EWS-FLI1 transcription factor to identify an effective DDR-targeted combination therapy for Ewing sarcoma.
Experimental Design:
We used matrix drug screening to evaluate synergy between a DNA-PK inhibitor (M9831) or an ATR inhibitor (berzosertib) and chemotherapy. The combination of berzosertib and cisplatin was selected for broad synergy, mechanistically evaluated for Ewing sarcoma selectivity, and optimized for in vivo schedule.
Results:
Berzosertib combined with cisplatin demonstrates profound synergy in multiple Ewing sarcoma cell lines at clinically achievable concentrations. The synergy is due to loss of expression of the ATR downstream target CHEK1, loss of cell-cycle check-points, and mitotic catastrophe. Consistent with the goals of the project, EWS-FLI1 drives the expression of CHEK1 and five other ATR pathway members. The loss of CHEK1 expression is not due to transcriptional repression and instead caused by degradation coupled with suppression of protein translation. The profound synergy is realized in vivo with a novel optimized schedule of this combination in subsets of Ewing sarcoma models, leading to durable complete responses in 50% of animals bearing two different Ewing sarcoma xenografts.
Conclusions:
These data exploit EWS-FLI1 driven alterations in cell context to broaden the therapeutic window of berzosertib and cisplatin to establish a promising combination therapy and a novel in vivo schedule.

See related commentary by Ohmura and Grünewald, p. 3358
ОЦІНКА ЯКОСТІ ЖИТТЯ ТА ЗДОРОВ’Я УЧАСНИКІВ ОСВІТНЬОГО ПРОЦЕСУ
Authors: Слободян Н. О. , Теренда Н. О. , Мулик Т. О. , Романюк Л. М.
Published: August 2024

Мета: оцінити якість життя і здоровʼя студентів та викладачів.
Матеріали і методи. Випадковим методом було відібрано 125 учасників освітнього процесу в Кременецькому медичному фаховому коледжі імені Арсена Річинського, з яких 34 – викладачі та 91 студент у 2022–2023 навчальному році. Для збору даних було використано демографічну анкету та опитувальник ВООЗ для оцінки якості життя (WHOQOL-BREF). Дані були проаналізовані за допомогою описової статистики (відсоток, середнє значення та стандартна похибка) й індуктивної статистики (тест Манна – Уітні, незалежний t-тест та кореляційний аналіз).
Результати. Результати дослідження показали, що 67,65 % викладачів і 53,85 % студентів вважали, що вони мають добрий загальний рівень якості життя (середній бал 3,74±0,09 та 3,80±0,10 відповідно). 94,12 % викладачів та 54,95 % студентів задоволені своїм здоровʼям (середній бал склав 3,88±0,08 та 3,59±0,08 відповідно).
Викладачі загалом більше задоволені своїм здоровʼям та якістю життя в порівнянні зі студентами. Незважаючи на вищий відсоток викладачів, які вважають свій загальний рівень якості життя добрим, середній бал за цим показником трохи нижчий, ніж у студентів.
Значуща різниця в задоволеності здоровʼям між викладачами (94,12 %) та студентами (54,95 %) може свідчити про те, що викладачі мають більше можливостей або ресурсів для підтримки здоровʼя та добробуту.
Висновки. Статистично значущих відмінностей між викладачами та студентами у сферах фізичного, психологічного здоров’я й соціального благополуччя не виявлено. Лише середній бал за сферу оточуючого середовища був достовірно вищим (р=0,001) серед студентів (61,98±1,68) порівняно з викладачами (52,50±1,87). Це може свідчити про те, що студенти оцінюють своє оточуюче середовище більш позитивно, ніж викладачі. Можливо, це пояснюється тим, що студенти перебувають у більш динамічному та стимулюючому середовищі, повʼязаному з навчанням, соціальними взаємодіями та іншими видами діяльності, які сприяють їхньому загальному відчуттю комфорту й задоволення.
ПІДВИЩЕННЯ ЯКОСТІ ЖИТТЯ: СТРАТЕГІЇ ТА ПІДХОДИ ДЛЯ ПАЦІЄНТІВ ІЗ ЦУКРОВИМ ДІАБЕТОМ 2 ТИПУ
Authors: Слободян Н. О. , Панчишин Н. Я. , Ткачук І. В. , Романюк Н. Є.
Published: August 2024

Мета: вивчити вплив способу життя пацієнтів із цукровим діабетом 2 типу на якість життя.
Матеріали і методи. Проведено опитування серед пацієнтів із цукровим діабетом 2 типу КНП «Лисецька лікарня» Лисецької селищної ради Івано-Франківської області для вивчення впливу способу життя на якість життя за допомогою короткої версії опитувальника Всесвітньої організації охорони здоров’я щодо якості життя (WHOQOL-BREF).
Результати. Загалом у дослідження було включено 80 пацієнтів із цукровим діабетом 2 типу, середній вік яких становив (49,18±1,69) року, частка жінок становила 77,5 %. Загалом 15 % учасників оцінили свою якість життя як погану, а 30 % були незадоволеними своїм здоровʼям (за результатами відповідей на питання 1 і 2 опитувальника WHOQOL-BREF). Виявлено статистично значущі відмінності в якості життя пацієнтів із цукровим діабетом 2 типу залежно від віку, наявності супутніх захворювань, ускладнень, способу життя.
Виокремлено прогностичні фактори для кожної із чотирьох сфер якості життя за шкалою опитувальника WHO-BREF QoL.
Висновки. Дослідження показало, що загальна якість життя хворих на цукровий діабет ІІ типу є нижчою за середню. Забезпечення доступу до високоякісної медичної та ефективної психологічної допомоги, індивідуальні стратегії управління захворюванням, які можуть включати зміни в харчуванні, фізичній активності та способі життя, – основні шляхи покращення якості життя пацієнтів із цукровим діабетом 2 типу. Реалізація комплексу заходів для забезпечення цільової підтримки для пацієнтів із цукровим діабетом є критично важливою для поліпшення їхнього стану здоровʼя та якості життя. Доступна та ефективна медична допомога, а також психологічна підтримка є вирішальними компонентами цього підходу.
COVID-19 ТА УРАЖЕННЯ СЕРЦЯ: СУЧАСНИЙ СТАН ПРОБЛЕМИ
Authors: Павлюкович Н. Д. , Хухліна О. С. , Павлюкович О. В. , Ткач Є. П.
Published: August 2024

РЕЗЮМЕ. Коронавірусна хвороба 2019 (COVID-19) має ознаки високої контагіозності, різноманітні клінічні прояви та тривалий інкубаційний період. Окрім класичної тропності до органів дихання, COVID-19 негативно впливає на серцево-судинну систему. Перенесена коронавірусна інфекція спричиняє гострі ураження міокарда, а також хронічні форми ураження серця і судин.
Мета – проаналізувати дані літератури щодо можливих форм та механізмів уражень серця у хворих на коронавірусну хворобу в анамнезі.
Результати. Численні популяційні дослідження засвідчили підвищений ризик гострих серцево-судинних і тромботичних подій впродовж першого року після перенесеної гострої інфекції, викликаної SARS-CoV-2. Основними проявами ураження серцево-судинної системи у хворих на COVID-19 є ранній розвиток аритмій, гострого коронарного синдрому, серцевої недостатності та атеросклерозу. Важлива роль у розвитку уражень серця і судин належить цитотоксичній дії вірусу SARS-CoV-2, цитокіновому шторму, ангіотензин 2 – опосередкованому впливу коронавірусу, порушенням процесів згортання крові.
Висновки. Розуміння механізмів кардіотропної дії коронавірусу SARS-CoV-2 дозволить запобігати ранньому розвиткук серцево-судинних подій, у тому числі фатальних, у хворих із постковідним синдромом.
ДОСЛІДЖЕННЯ СИРОВАТОК КРОВІ ХВОРИХ НА ЛАЙМ-АРТРИТ НА НАЯВНІСТЬ АНТИТІЛ ДО ЗБУДНИКІВ ІНШИХ ІНФЕКЦІЙ
Authors: Гук М. Т. , Івахів О. Л. , Вишневська Н. Ю. , Камишний О. М. , Ткачук Н. І. , Олійник Н. М. , Смачило І. Б. , Бударна А. В.
Published: August 2024

РЕЗЮМЕ. Мета – з’ясувати частоту виявлення специфічних антитіл до збудників низки інфекційних хвороб у сироватках крові хворих на Лайм-артрит (ЛА).
Матеріал і методи. Під спостереженням було 43 хворих на ЛА, які лікувалися амбулаторно та стаціонарно в КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» ТОР і КНП Великоберезовицької селищної ради «Тернопільський районний центр первинної медико-санітарної допомоги». Чоловіків обстежено 14 (32,6 %), жінок – 29 (67,4 %), віком від 19 до 68 років. Жителів міста було 62,7 % (27 осіб), села –37,3 % (16).
Для оцінки ураження суглобів використали модифікований індекс активності патологічного процесу DAS, а саме одну з його модифікацій – DAS 28. Для серологічного підтвердження ЛБ використовували двоетапну діагностику. На першому етапі визначали специфічні антитіла до антигенів комплексу B. burgdorferi s. l. у сироватках крові пацієнтів методом імуноферментного аналізу. На другому етапі отримані позитивні та проміжні результати ELISA підтверджували методом імунного блотингу.
Антитіла класів М і G до збудників інших інфекційних хвороб, які також можуть бути причиною артриту, в сироватках крові пацієнтів визначали за допомогою методу мультиплексної непрямої імунофлуоресценції, застосувавши тест-системи «Mosaic for Infectious Serology, Infections arthritis profile 1(IgM/IgG)», компанії Euroimmun AG (Німеччина), технологія БІОЧИП, які містили мічені флуоресцеїном антигени збудників інфекційних хвороб.
Результати визначення специфічних антитіл класів М і G до збудників інфекційних хвороб, які також можуть зумовити артрит, оцінювали в полі зору флуоресцентного мікроскопа (Olympus IX70, ок ×10, об ×20; 40) за яскраво-зеленим світінням імунного комплексу антиген-антитіло, міченого флуоресцеїном.
Результати. Специфічні сироваткові анти-IgG до B. burgdorferi s. l., за допомогою двоетапної схеми, виявлено в усіх (100 %) пацієнтів із клінічними ознаками ЛА. Знайдено сироваткові IgМ до збудників низки інфекцій, що можуть бути причиною артриту: до Influenza virus type B – у 9,3 % хворих, до Influenza virus type A (H1N1 – у 4,7 %, до Y. enterocolitica O:3 – також у 4,7 % осіб. Специфічні антитіла класу G до Influenza virus type A (H3N2) виявлено в сироватках крові 37,2 % пацієнтів, до Influenza virus type B – у 32,7 %, до Influenza virus type A (H3N2) – у 30,2 %, до Varicella-zoster virus – у 32,7 %, до Y. enterocolitica O:3 – у 20,9 % осіб.
Висновок. Метод мультиплексної непрямої імунофлуоресценції, технологія БІОЧИП, у пацієнтів із артритом є високоінформативним, оскільки дозволяє виявити специфічні антитіла класів IgM і/або IgG до 12 збудників інфекційних хвороб одночасно. Отримані результати диктують необхідність проведення належної диференційної діагностики артриту та артралгій у хворих на ЛБ. За наявності у хворих поліінфекції доцільно здійснити корекцію етіотропної терапії.
ЛАБОРАТОРНІ ОЗНАКИ ДИФЕРЕНЦІАЦІЇ МЕТАБОЛІЧНО-АСОЦІЙОВАНОГО СТЕАТОЗУ ПЕЧІНКИ ВІД ІНТАКТНОГО ЇЇ СТАНУ
Authors: Комариця О. Й.
Published: August 2024

Резюме. Поширеність метаболічно-асоційованої стеатотичної хвороби печінки (MASLD) невпинно зростає, однак діагностика початкової її стадії – метаболічно-асоційованого стеатозу печінки (МАСП) – часто утруднена, особливо на ранній стадії МАСП.
Метою нашого дослідження стало обґрунтування обрахунку комплексного лабораторного параметра для диференціації МАСП від інтактного її стану.
Матеріал і методи. Оцінені результати обстеження 641 пацієнта. Пацієнтів поділили на основну групу (з супутнім МАСП) і контрольну групу (з інтактною печінкою). У них додатково визначали індекс де Рітіса, гепатостеатозний індекс, тригліцерид-глюкозний індекс, відношення нейтрофілів до лімфоцитів та АСТ до тромбоцитів, BARD шкала, чотирикомпонентний індекс фіброзу. Результати опрацьовано статистично з визначенням відношення шансів.
Результати. Імовірність МАСП зростає у 4 рази зі збільшенням гепатостеатозного індексу >36 балів (р=0,0001), у 3 рази за умов помірного збільшення АЛТ (р=0,0004) та у 2 рази зі зменшенням індексу де Рітіса <1,0 (р=0,0012) або збільшенням тригліцерид-глюкозного індексу >4,0 (р=0,0262). Зміни АСТ, відношення нейтрофілів до лімфоцитів та АСТ до тромбоцитів, BARD шкали і чотирикомпонентного індексу фіброзу не мали значення для диференціації.
Висновки. Запропоновано визначати сумарний показник диференціації МАСП від інтактної печінки, що дає змогу діагностувати безсумнівний, високо ймовірний чи сумнівний діагноз МАСП.
КЛІНІЧНІ ВАРІАНТИ ПЕРЕБІГУ СИНДРОМУ ГІПЕРЗАПАЛЕННЯ У ХВОРИХ НА COVID-19
Authors: Олійник О. В.
Published: August 2024

РЕЗЮМЕ. Метою даної роботи було вивчення особливостей клінічного перебігу COVID-19.
Матеріал і методи. В ретроспективному дослідженні взяли участь 270 пацієнтів із тяжким перебігом COVID-19, двобічною полісегментарною пневмонією. Крім загальноклінічних аналізів у всіх пацієнтів визначали вміст феритину, інтерлейкіну-6, D-димера, фібриногену, прокальцитоніну, С-реактивного протеїну. Згідно з відповідними діагностичними критеріями було виділено три групи пацієнтів із різними субтипами синдрому цитокінового шторму: синдромом активації макрофагів, синдромом вивільнення цитокінів та сепсисом. Ми намагались оцінити, який з вищезгаданих субтипів трапляється частіше, якими є клінічні прояви цих субтипів.
Результати. Синдром активації макрофагів діагностували у 8,9 % обстежених, синдром вивільнення цитокінів – у 81,8 %, сепсис – у 9,3 %. Вміст феритину в сироватці крові у пацієнтів з синдромом активації макрофагів був значно вищим (p<0,05), ніж у таких з синдромом вивільнення цитокінів та у пацієнтів з сепсисом. Також у пацієнтів з синдромом вивільнення макрофагів спостерігали гіпофібриногенемію та панцитопенію.
Висновки. Серед синдромів цитокінового шторму у хворих на COVID-19 найчастіше трапляється синдром вивільнення цитокінів (81,8 %).
ТРЕНУВАННЯ БАЛАНСУ ПІД ЧАС ПРОТЕЗУВАННЯ НИЖНЬОЇ КІНЦІВКИ
Authors: Стельмах Г. О. , Бакалюк Т. Г. , Макарчук Н. Р. , Пташнік А. Б.
Published: August 2024

РЕЗЮМЕ. Мета – оцінити ефективність методів фізичної терапії в передпротезній реабілітації щодо рівноваги та функціональних результатів у користувачів транстібіальних протезів.
Матеріал і методи. В дослідження включено 16 осіб після транстібіальної ампутації, які були оснащені транстібіальними протезами. Пацієнти проходили передпротезну підготовку в підгострому періоді реабілітації та навчались користуванню тимчасовими протезами. Діапазон віку пацієнтів становив від 24 до 44 років (середній вік (32,2±2,2) років). Період після ампутації становив від 30 до 40 днів (в середньому (36,4±1,7) дні). Було створено 2 групи: контрольну групу (КГ) в яку входило 7 осіб, яким проводилась планова стандартна реабілітація, яка включала базове тренування; експериментальну групу (ЕГ), в якій було 9 пацієнтів, яким до програми планової реабілітації додали вправи для тренування рівноваги на стабілоплатформі TYMO.
Результати. На початку дослідження показники ВАШ, шкала балансу Берга та індекс Бартела статистично не відрізнялися між групами (р>0,05). Після проведеного дослідження через 2 тижні відбулись зміни ВАШ, як в КГ, так і в ЕГ, показник ВАШ у КГ зменшився на 15,5 % в ЕГ зменшився на 37,5 %, достовірна різниця була в ЕГ (p<0,05). Використання вправ на стабілоплатформі в ЕГ сприяло рівномірному розподілу навантаження на ампутований відрізок, що зменшило тиск та подразнення на тканини, які оточують куксу, і допомогло зменшити больовий синдром. Також відбулись зміни через 14 днів в показниках шкали балансу Берга та індексу Бартела в ЕГ (p<0,05). Додаткове застосування вправ на стабілоплатформі сприяє не тільки покращенню балансу, а й більшій функціональності ампутованої кінцівки.
Висновки. Включення в програму реабілітації у пацієнтів після транстібіальної ампутації, під час передпротезного навчання, тренування на стабілоплатформі сприяє зменшенню больового синдрому під час фізичної активності, покращенню рівноваги та якості повсякденного життя.
МОРФОФУНКЦІОНАЛЬНІ ОСОБЛИВОСТІ ПЕРЕДНЬОЇ ЧЕРЕВНОЇ СТІНКИ ПІСЛЯ ЛІПОСАКЦІЇ ТА АБДОМІНОПЛАСТИКИ В ЕКСПЕРИМЕНТІ
Authors: Тромбола О. В. , Попадинець О. Г.
Published: August 2024

РЕЗЮМЕ. Згідно з прогнозами, до 2035 року щорічний ріст поширеності ожиріння в Україні складатиме 1,6 %. Одними з його наслідків, що не піддаються усуненню зміною способу життя, є естетичні дефекти передньої черевної стінки. Рандомізовані порівняльні проспективні випробування корекції даних ускладнень на людях дуже рідкісні, дорогі та мають багато етичних проблем. Шляхом вирішення вказаної ситуації можуть стати експериментальні моделі, які характеризуються стабільністю, відтворюваністю, різноманітністю спектра можливих досліджень та їх інформативністю, що дозволяє досягти значущого розуміння змін та методів впливу різних способів корекції.
Мета – вивчити морфофункціональні особливості передньої черевної стінки після проведення ліпосакції та абдомінопластики в експерименті та оцінити біохімічні маркери за таких умов.
Матеріал і методи. Для досягнення кінцевої мети було сплановано триетапний експеримент, який передбачав моделювання аліментарного ожиріння, проведення ліпосакції, абдомінопластики та різних способів їх комбінації, а також забір біологічного матеріалу (тканини передньої черевної стінки та кров дослідних тварин) і з його наступним морфологічним і біохімічним дослідженням.
Результати. Після звершення першого етапу було констатовано ожиріння в 100 % дослідних тварин. Наслідком оперативних утручань, проведених на 2 етапі, стало статистично достовірне зменшення обводу живота в усіх групах. Також було встановлено підвищений вміст гідроксипроліну в усіх дослідних групах на всіх післяопераційних термінах. Дермально-гіподермальні шари шкіри ПЧС на 3 добу після симультанного виконання ліпосакції та абдомінопластики представлені множинними тонкими фібрилами колагенових волокон та дифузно розсіяними їх пучками. Добре прослідковуються численні веретеноподібно витягнені фібробласти із відростками. На 6 добу спостерігається структурованість дерми із чіткою візуалізацією кровоносних судин, які формують петлі та сітки. У гіподермі адипоцити не прослідковуються, набряклі розшаровані сполучнотканинні волокна, фібробласти та дифузна інфільтрація лімфоцитами. На 12 добу гіподерма пронизана численними кровоносними судинами та тяжами тонких сполучнотканинних волокон.
Висновки. 1. Запропоновані моделі є ефективними для експериментального вивчення ліпосакції та абдомінопластики. 2. Кореляція результатів морфологічного та біохімічного досліджень дозволяє стверджувати, що підвищення вмісту гідроксипроліну є показником посиленого обміну колагену та може слугувати маркером процесів загоєння у післяопераційному періоді. 3. Попри те, що симультанне виконання ліпосакції та абдомінопластики в експерименті супроводжується найбільшою травматизацією тканин, таке поєднання дозволяє досягти найкращого морфологічно підтвердженого відновлення передньої черевної стінки дослідних тварин.
Клінічна ефективність лікування хронічного генералізованого пародонтиту в пацієнтів-військовослужбовців ЗСУ
Authors: Білан В. О. , Бандрівський Ю. Л.
Published: August 2024

Резюме. Унаслідок повномасштабної збройної агресії російської федерації проти України питання збереження та зміцнення здоров’я, підвищення боєздатності та працездатності особового складу військ Збройних Сил України (ЗСУ) є, як ніколи, актуальними. Низка вчених довела, що психоемоційне перенапруження сприяє розвитку соматичних розладів, зокрема, патології пародонта. На їх думку, захворювання, асоційовані зі стресом, викликає дія стресових факторів, що поширюються практично на всі системи організму. Захворювання тканин пародонта можуть призвести до появи та розвитку ускладнень з боку внутрішніх органів і систем, які впливають на загальний стан організму та, що особливо важливо, знижують бойову та трудову здатність військовослужбовців. Тому зміцнення здоров’я пародонта є не тільки важливим компонентом загального здоров’я, але й військової готовності, що представляє собою частину стратегічної орієнтації нашої країни.
Мета дослідження – оцінити клінічну ефективність лікувального комплексу задля курації хронічного генералізованого пародонтиту в пацієнтів-військовослужбовців ЗСУ, яку ми запропонували.
Матеріали і методи. Лікування хронічного генералізованого пародонтиту (ХГП) початкового – ІІ ст. було проведено 78 пацієнтам-військовослужбовцям: 46 особам (58,97 %), у яких курація ГП здійснювалась згідно з розпрацьованою методикою (основна група) та 32 хворим (41,03 %), у яких лікування ХГП проводилось за традиційними методиками. Задля кількісної оцінки клінічних ознак ураження тканин пародонта визначали: папілярно-маргінально-альвеолярний індекс (РМА); пародонтальний індекс (РІ); папілярний індекс кровоточивості (РВІ); гігієнічний стан порожнини рота характеризували за індексом Greene J. Vermillion J (ОHI-S). Ефективність проведеного лікування захворювань тканин пародонта оцінювали за наступними критеріями: «стабілізація», «клінічне благополуччя», «покращення», «без змін» та «погіршення».
Результати досліджень та їх обговорення. У результаті проведених досліджень встановлено, що при застосуванні розпрацьованої лікувальної методики для курації ХГП початкового – ІІ ст. у пацієнтів-військовослужбовців основної групи була досягнута «стабілізація» стану тканин пародонта у 68,42 % пролікованих проти 12,0 % осіб із контрольної групи, у яких лікування ХГП виконували згідно з традиційними методиками. При цьому в даної когорти хворих досягнута редукція за РМА – 26,72 %, РВІ – 43,83 %, РІ – 26,72 % та OHI-S – на 46,98 %, р, р1<0,01.
Висновки. Результати клінічних досліджень переконливо довели ефективність застосування лікувального комплексу для курації ХГП початкового – ІІ ст. у пацієнтів-військовослужбовців ЗСУ, яку ми розпрацювали, що підтверджувалось позитивною динамікою параклінічних індексів РМА, РІ, РВІ, OHI-S та «стабілізацією» стану тканин пародонта.
Обґрунтування використання удосконалених методик виготовлення конструкцій з опорою на імплантати на основі показників стану оклюзії
Authors: Француз У. В. , Рожко М. М.
Published: August 2024

Резюме. Одним із основних методів контролю за лікуванням дефектів зубних рядів є комп’ютеризований метод реєстрації оклюзії апаратом T-Scan.
Мета дослідження – вивчити показники оклюзійних контактів за допомогою системи T-Scan у пацієнтів з односторонніми кінцевими дефектами малої протяжності, яким проводили лікування ортопедичними конструкціями з опорою на імплантати за стандартною та удосконаленою методиками.
Матеріали і методи. Пролікували 63 пацієнти, яких поділили на 2 групи, віком 40–60 років із наявними дефектами зубних рядів на нижній щелепі. Їм було виготовлено та зафіксовано металокерамічні мостоподібні протези з опорою на імплантати. Пацієнтам основних та контрольної груп (n=30) проводили дослідження стану оклюзії, розподілу навантаження між правим та лівим боками.
Результати досліджень та їх обговорення. Проведено дослідження стану та розподілу міжоклюзійних контактів при максимальному стисненні щелеп. Встановлено, що адаптація оклюзійних співвідношень до фіксації ортопедичних конструкцій на імплантатах проходить поетапно. На неї вплинув фактор часткового розкручування гвинта протягом першого тижня експлуатації конструкції. Також встановлено, що конструкція, виготовлена за удосконаленою методикою, забезпечує дещо кращу та швидшу адаптацію до ортопедичної конструкції.
Висновки. Встановлено, що виготовлення мостоподібних протезів з опорою на імплантати значно впливає на роботу зубощелепної системи, процес адаптації до ортопедичної конструкції є поступовим і формується протягом перших тижнів користування протезом. При ортопедичному лікуванні на імплантатах доцільним часом корекції гвинтів та оклюзійних співвідношень є один тиждень після фіксації у ротовій порожнині ортопедичних конструкцій. Встановлено, що найоптимальнішим є використання запропонованого методу зняття відбитків з армуванням трансферів за допомогою А-силіконової відбиткової маси для фіксації оклюзійних співвідношень та фіксації ортопедичної конструкції із використанням оксигеновмісного гелю для заповнення шахт імплантатів після стоматологічних маніпуляцій та стерильної тефлонової стрічки.
ПСИХОЕМОЦІЙНИЙ СТАН МЕДИЧНИХ СЕСТЕР ПІСЛЯ ВИКОРИСТАННЯ ЗАСОБІВ ІНДИВІДУАЛЬНОГО ЗАХИСТУ ПІД ЧАС ДОГЛЯДУ ЗА ХВОРИМИ НА COVID-19
Authors: Чорній С. А. , Данилевич Ю. О. , Даньчак С. В.
Published: August 2024

Вступ. Медичні сестри/медичні брати, як і інший медичний персонал, активно застосовують засоби індивідуального захисту при виконанні своїх професійних обов’язків. Під час пандемії COVID-19 їх використання було особливо важливим та масовим. Проте тривале застосування цих засобів може негативно впливати як на фізичне, так і на психічне здоров’я медичного персоналу. Медичні сестри/медичні брати зазнають значного стресу, втоми, тривоги та інших психологічних труднощів при виконанні своїх професійних обов’язків. Оцінка їх психоемоційного стану є важливою не лише для збереження їх власного добробуту, але й для забезпечення ефективності надання медичної допомоги.
Мета роботи – оцінити психоемоційний стан медичних сестер після використання засобів індивідуального захисту при виконанні своїх професійних обов’язків під час здійснення догляду за пацієнтами з COVID-19 та іншими гострими респіраторними захворюваннями.
Основна частина. Визначали фізичний і психологічний стан медичних сестер при виконанні своїх професійних обов’язків під час пандемії COVID-19 та рівень залишкового стресу, оскільки медичні сестри/медичні брати – найвразливіша категорія щодо зараження коронавірусом SARS-CoV-2 і розвитку COVID-19. Для дослідження рівня психологічного стресу ми проводили опитування та анкетування, використовуючи опитувальник PSS-10 (The Perceived Stress Scale-10), який є валідним і найбільш широко застосовуваним опитувальником для визначення рівня суб’єктивного стресу, методику «Синдром «вигорання» у професіях системи «людина – людина» (К. Маслач, С. Джексон в адаптації Н. Е. Водоп’янової), методику «Дослідження синдрому «вигорання» (Дж. Грінберг).
Висновки. Тривале використання засобів індивідуального захисту медичними працівниками викликає порушення їх фізичного стану і розвиток біологічного стресу. Підвищення вимог та відповідальності, ненормований робочий день, страх інфікувати близьких, а також недовіра до засобів захисту формують психологічний стрес. Поєднання біологічного та психологічного стресу може серйозно вплинути на медичних працівників, особливо за умов пандемії або високого ризику зараження, коли вони стикаються з фізичними навантаженнями, страхом за власне здоров’я і недостатністю ресурсів. Такі умови можуть спричинити серйозний стрес і психологічне виснаження серед медичних працівників і вимагають системних підходів до підтримки їх фізичного та психічного здоров’я.
ВЗАЄМОЗВ’ЯЗОК МІЖ СКАРГАМИ, РІВНЕМ МЕЛАТОНІНУ ТА ДЕЯКИМИ ПОКАЗНИКАМИ СТАНУ АНТИОКСИДАНТНОЇ СИСТЕМИ Й АНГІОГЕНЕЗУ В ЖІНОК ІЗ ЛЕЙОМІОМОЮ МАТКИ
Authors: Соколов Б. В.
Published: August 2024

Мета дослідження – встановити взаємозв’язок між скаргами, рівнем мелатоніну та деякими показниками стану антиоксидантної системи і ангіогенезу в жінок із лейоміомою матки.
Матеріали та методи. Обстежено 60 жінок репродуктивного віку з діагнозом «лейоміома матки» (дослідна група). Контрольну групу склали 20 практично здорових жінок тієї ж вікової групи. Вивчали концентрації мелатоніну та відновленого глутатіону, а також рівні фактора росту ендотелію судин VEGF у плазмі крові обстежених жінок. Порівняння між групами проводили з використанням t-тесту для неоднакових вибірок. Здійснювали розрахунки логістичної регресії між якісними (наявність чи відсутність описаних нижче клінічних симптомів) та кількісними (перераховані біохімічні показники) параметрами.
Результати дослідження та їх обговорення. Рівень мелатоніну в плазмі крові пацієнток, хворих на лейоміому матки, був вірогідно нижчий порівняно з рівнем даного гормону у практично здорових жінок: (111,01±18,5) ng/ml (в контролі (153,5±8,5) ng/ml, p<0,01). Концентрація відновленого глутатіону в плазмі крові жінок із лейоміомою була достовірно нижчою порівняно зі здоровими жінками ((0,77±0,13) мкмоль/л проти (1,02±0,14) мкмоль/л у контрольній групі, p<0,01). Рівень VEGF у пацієнток із лейоміомою матки був вірогідно вищий ((90,4±23,6) пг/мл) порівняно з контрольною групою ((35,1±8,3) пг/мл, p<0,01). При зниженні рівня мелатоніну в плазмі крові нижче 100,0 ng/ml у жінок репродуктивного віку, хворих на лейоміому матки, імовірність появи болісних менструацій складає 82 %, а при підвищенні концентрації відновленого глутатіону вище за 0,78 мкмоль/л шанс на появу рясних кров’янистих виділень під час менструації складає близько 67 %. Рівень VEGF у плазмі крові жінок із лейоміомою, вищий за 96,13 pg/ml, майже завжди, відповідно до наших даних, асоціюється з наявністю в анамнезі таких пацієнток самовільних викиднів.
Висновки. У пацієнток із лейоміомою матки спостережено знижену порівняно зі здоровими жінками активність антиоксидантної системи: в дослідній групі середній рівень мелатоніну в плазмі крові був вірогідно (p<0,01) нижчий, порівняно з контрольною групою (різниця склала 27,6 %), як і середній рівень у плазмі крові відновленого глутатіону (різниця склала 24,5 % при p<0,01 порівняно з контролем). У групі жінок із діагнозом «лейоміома матки» відмічали значне (в 2,58 раза) збільшення середньої концентрації VEGF у плазмі крові порівняно зі здоровими жінками (p<0,01), що свідчить про активізацію ангіогенезу при даному захворюванні. Взаємозв’язки між клінічними ознаками лейоміоми матки та дослідженими біохімічними показниками описано за допомогою інструментів логічної регресії.
ОСОБЛИВОСТІ ПРОЗАПАЛЬНИХ ЦИТОКІНІВ (IL-6 І TNF-α) У ДІТЕЙ ІЗ COVID-19
Authors: Лабівка О. В. , Павлишин Г. А.
Published: August 2024

Мета дослідження – оцінити показники IL-6 та TNF-α у дітей із COVID-19 та їх залежність від ступеня тяжкості захворювання.
Матеріали та методи. Обстежено 112 дітей із COVID-19 віком від 1 місяця до 18 років, які перебували на стаціонарному лікуванні в інфекційному відділенні Тернопільської міської дитячої лікарні. Рівень IL-6 і TNF-α у зразках сироватки крові визначали методом імуноферментного аналізу з використанням стандартних наборів (BT Lab, Китай).
Результати дослідження та їх обговорення. Середній вік дітей становив (7,04±5,75) років (95 % ДІ 5,96−8,12). За ступенем тяжкості захворювання: 57 дітей (42,23 %) – із легким перебігом захворювання, 43 дітей (31,86 %) – із COVID-19 середньої тяжкості, 12 дітей (8,88 %) – із тяжким перебігом. Концентрація IL-6 у дітей із легким COVID-19 становила 80,36 нг/мл;  при середньотяжкому ступені – 101 нг/мл; а при тяжкому – 151,90 нг/мл (р<0,001). Рівень TNF-α: при легкому ступені тяжкості COVID-19 – 56,7 нг/мл; 97,73 нг/мл при середньому ступені тяжкості та 182,42 нг/мл – при тяжкому ступені (р<0,001).
Висновки. Рівень цитокінів IL-6 та TNF-α у дітей із COVID-19 залежить від ступеня тяжкості захворювання. Пацієнти з тяжким перебігом COVID-19 мають достовірно вищі показники IL-6 і TNF-α порівняно з легким та середньої тяжкості  COVID-19. У дітей із COVID-19 виявлено корелятивні зв’язки між високими показниками IL-6, TNF-α та С-реактивного білка, ШОЕ, лімфоцитів. Не виявлено гендерних закономірностей щодо цитокінів (IL-6, TNF-α) та вікових особливостей щодо показників TNF-α.
ПСИХОСОМАТИЧНІ РИЗИКИ У СУБ’ЄКТІВ НАВЧАННЯ ЗА СПЕЦІАЛЬНІСТЮ «АНЕСТЕЗІОЛОГІЯ»
Authors: Седінкін В. А. , Клигуненко О. М. , Площенко Ю. О.
Published: August 2024

На кафедрі анестезіології, інтенсивної терапії та медицини невідкладних станів факультету післядипломної освіти Дніпровського державного медичного університету проводиться післядипломне навчання інтернів та практичних лікарів із різним стажем роботи за спеціальністю «Анестезіологія», серед яких ми провели дослідження психосоматичного статусу. Аналіз анкет анонімного опитування показав відсутність перевищення середніх показників лікарів-інтернів за всіма субшкалами. Середні показники практичних лікарів-анестезіологів із робочим стажем до 10 років також не перевищували «точок відсікання». Певні проблеми починаються в лікарському середовищі зі стажем роботи 11–20 років за рахунок субшкал «інперсональна чутливість» та «тривожності», результати аналізу яких перевищують загальний середній рівень. Потому, зі збільшенням анестезіологічного стажу до 21–30 років спостерігається повільне прогресування показників за цими субшкалами, а рівень тривожності більше ніж удвічі перевищує такий у лікарів-інтернів. Інперсональна чутливість характеризується відчуттям власної неадекватності при особистісному порівнянні індивіда з іншими членами спільноти (пацієнтами, колегами) та спричиняє певний дискомфорт, відчуття пригнічення власного «его», що здатне обмежувати комунікаційні властивості. Спричинений постійною небезпекою для соціального благополуччя, здоров’я та життя хронічний стрес супроводжується тривожним розладом, до якого входить низка симптомів та ознак (психічне напруження, тремор, панічний настрій), що супроводжується постійним відчуттям небезпеки, когнітивною девіацією та соматичними корелятами тривоги. Зі збільшенням лікарського стажу ці відхилення зберігаються, хоча прогресують незначно. При анестезіологічному стажі понад 30 років до показників, які перевищують «точку відсікання», приєднуються «соматизація» та «депресія». Рівень «соматизації» в цих групах дослідження вдвічі та більше перевищує показник за цією шкалою в лікарів-інтернів. З віком та тривалістю роботи за спеціальністю виникає певний дистрес, пов’язаний із відчуттями соматичного розладу (уявного або дійсного). Наразі нагальною проблемою є розробка спеціальних психотерапевтичних програм і впровадження їх при роботі з лікарями за спеціальністю «Анестезіологія».
СУЧАСНІ ТЕНДЕНЦІЇ ВИКЛАДАННЯ ВИБІРКОВОЇ ДИСЦИПЛІНИ «АКТУАЛЬНІ ПИТАННЯ ГЕМАТОЛОГІЇ ТА ТРАНСФУЗІОЛОГІЇ» СТУДЕНТАМ 6 КУРСУ МЕДИЧНОГО ФАКУЛЬТЕТУ
Authors: Гриджук Т. І. , Мергель Т. В. , Сарапук О. Р.
Published: August 2024

Сучасна медична освіта невпинно вдосконалюється, ставлячи перед студентами високі вимоги щодо глибини та практичності їхніх знань. У цьому контексті вивчення вибіркових дисциплін стає ключовим етапом формування компетентностей майбутніх лікарів. Студенти 6 курсу медичного факультету Івано-Франківського національного медичного університету мають унікальну можливість поглибити свої знання та вміння у сфері гематології і трансфузіології через вивчення вибіркової дисципліни «Актуальні питання гематології та трансфузіології».
У статті висвітлено особливості викладання даної дисципліни, спрямовані на високоякісну підготовку студентів до викликів, які ставлять перед ними сучасні медичні тенденції. Пояснено мету викладання навчальної дисципліни, методику організації практичних занять, систему оцінювання рівня знань студентів, виведено ключові аспекти, які роблять цей курс важливим для подальшого професійного розвитку майбутніх лікарів.
Зроблено акцент на компетентнісно-орієнтованому підході у підготовці студентів, який сприяє конкурентоспроможності й модернізації змісту вищої медичної освіти та доповнює низку освітніх інновацій. Зазначено ключові елементи успішного викладання, такі як застосування інноваційних методів навчання, практичних симуляцій, активне залучення студентів до дискусій та аналізу клінічних сценаріїв, робота у навчально-практичних центрах університету, підтримка ефективної комунікації викладача і студентів.
Знання та навички, отримані студентами під час вивчення вибіркової дисципліни «Актуальні питання гематології та трансфузіології», можуть сприяти формуванню основних професійних компетентностей, клінічного типу мислення та стати основою для обдуманого вибору майбутньої лікарської спеціальності чи подальших наукових досліджень у цій галузі медицини.
МОНІТОРИНГ ОНОВЛЕНЬ НАВЧАЛЬНОГО КОНТЕНТУ ОСВІТНЬО-ПРОФЕСІЙНОЇ ПРОГРАМИ «ЛІКУВАЛЬНА СПРАВА» НА 2023–2024 НАВЧАЛЬНИЙ РІК
Authors: Мартинюк Л. П. , Олещук О. М. , Федонюк Л. Я.
Published: August 2024

Забезпечення якості вищої освіти вимагає системного підходу до розробки, впровадження та оцінки освітніх програм, спрямованого на забезпечення відповідності наявним стандартам освіти і потребам суспільства. У Тернопільському національному медичному університеті імені І. Я. Горбачевського МОЗ України проводяться щорічний перегляд та оновлення освітніх програм із медичних спеціальностей. Важливими аспектами цього моніторингу є аналіз актуальності програм, їх змісту і відповідності очікуванням здобувачів освіти та роботодавців. Мета даного дослідження – вивчення та аналіз впровадження оновлень в освітньо-професійну програму «Лікувальна справа». Проведений аналіз показав, що модернізація навчального контенту проводиться із врахуванням реформування системи охорони здоров’я, наявності пріоритетних захворювань і станів, воєнного стану та епідеміологічної ситуації в Україні, оновлення вітчизняних й іноземних настанов і стандартів лікування, впровадження інноваційних технологій охорони здоров’я. Моніторинг здійснюється із залученням як внутрішніх, так і зовнішніх стейкхолдерів за допомогою опитування, тестування та інтерв’ювання професорсько-викладацького складу, здобувачів вищої освіти, випускників, роботодавців; спостереження за освітнім процесом; отримання даних та їх аналізу щодо сучасного стану системи вищої освіти; вивчення та аналізу документів закладу вищої освіти. Це дає можливість виявлення проблем і можливих відхилень від стандартів вищої освіти, а також вчасної корекції діяльності закладу щодо підвищення якості підготовки здобувача. Таким чином, процедура моніторингу за освітнім процесом є невід’ємною компонентою системи управління і забезпечення якості вищої освіти, яка дає можливість виявляти проблемні питання щодо забезпечення освітнього процесу та в подальшому підвищить якість вищої освіти з урахуванням вимог стейкхолдерів.
ОРГАНІЗАЦІЯ НАВЧАЛЬНОГО ПРОЦЕСУ НА КАФЕДРІ ХІРУРГІЧНОЇ СТОМАТОЛОГІЇ ТЕРНОПІЛЬСЬКОГО НАЦІОНАЛЬНОГО МЕДИЧНОГО УНІВЕРСИТЕТУ ІМЕНІ І. Я. ГОРБАЧЕВСЬКОГО МОЗ УКРАЇНИ В УМОВАХ ВОЄННОГО СТАНУ
Authors: Нагірний Я. П. , Твердохліб Н. О. , Стефанів І. В. , Кулянда О. О.
Published: August 2024

Організація навчального процесу на кафедрі хірургічної стоматології в умовах воєнного стану стала справжнім викликом у контексті повномасштабного військового конфлікту, що вибухнув на теренах України з початку повномасштабної російської агресії у 2022 р. Ця ситуація змусила університет адаптувати свої методи та стратегії навчання відповідно до вимог часу.
Мета статті – опис основних підходів до навчального процесу, які відбулися під час воєнного конфлікту та спровокували гостру необхідність зосередитися на безпеці всіх учасників освітнього процесу та ефективності передачі знань.
Проаналізовано й узагальнено різні аспекти впливу війни на здобувачів освіти та навчальні заклади, а також основні моменти навчання під час війни і його організації.
Представлено інформацію щодо змін та впроваджень, які відбулися безпосередньо на кафедрі хірургічної стоматології Тернопільського національного медичного університету імені І. Я. Горбачевського МОЗ України.
Зроблено висновок, що навчальний процес під час війни значно ускладнений і суттєво впливає на всі аспекти життя. Війна призводить до змін у суспільстві, економіці та інфраструктурі, що, у свою чергу, має значний вплив і на систему освіти. В умовах воєнного стану одним із пріоритетних завдань держави є збереження життя та здоров’я всіх її громадян, серед яких і студентство, та забезпечення безперервного доступу до навчання.
СОЦІАЛЬНА ЗРІЛІСТЬ ЯК ЧИННИК ПРОФЕСІЙНОГО ЗРОСТАННЯ ЗДОБУВАЧІВ ОСВІТИ
Authors: Петришин Л. Й. , Сорока О. В. , Шульгай А.-М. A.
Published: August 2024

У статті соціальну зрілість представлено як основоположний складник професійного становлення, який визначає інтегративні якості фахівця, наповненого соціальними знаннями, досвідом та культурою, характеризуючи його соціально відповідальним, мобільним, значущим, здатним приймати обґрунтовані фахові рішення у розв’язанні проблем професійного характеру, обумовлюючи здатність і готовність нести усвідомлену відповідальність за результати своїх професійних рішень. З’ясовано необхідність формування соціальної зрілості як чинника професійного зростання здобувачів освіти, що зумовлено кількома факторами: професійними вимогами, етичними стандартами, ефективністю здійснення професійної діяльності та самовдосконалення. Окреслено, соціальна зрілість здобувачів освіти складається з декількох ключових компонентів, які відіграють важливу роль у професійному розвитку та становленні професійно компетентного фахівця. Виділено основні компоненти соціальної зрілості як чинника професійного зростання особистості, такі як соціальні знання, соціальний досвід, соціальна культура, соціальна мобільність, соціальна відповідальність, емоційний інтелект. Доведено, що соціальна зрілість є вагомим складником професійності здобувачів освіти, адже вона відіграє важливу роль у формуванні професійної компетентності, яка проявляється в їх здатності: ефективно взаємодіяти з педагогами та одногрупниками; будувати міцні стосунки з роботодавцями та колегами; вирішувати конфлікти; адаптуватися до змін; відповідально ставитися до своїх професійних обов’язків.