ОНІМИ В ЩОДЕННИКОВОМУ ДИСКУРСІ ОЛЕСЯ ГОНЧАРА
Authors: Попова І. 
Published: January 2024

Постановка проблеми. Олесь Гончар залишив у спадок не лише неперевершені художні твори, але й унікальні щоденникові записи. Кожне Гончарове слово стало важливою оцінною ознакою його щоденникового дискурсу. Вивчення мовотворчості одного з найвидатніших письменників ХХ ст. залишається затребуваним й актуальним. Не є винятком і текстові масиви діарійних записів, ємним і важливим складником яких постають власні назви (оніми). Виконуючи істотну текстотвірну функцію, вони містять також надважливу інформацію для загальної інтерпретації щоденникового матеріалу.

Мета статті – виявити та узагальнити деякі особливості організації ономастичного простору в щоденникових записах Олеся Гончара, для чого потрібно виконати такі завдання: охарактеризувати наявні дослідження специфіки та своєрідності щоденників письменника, виділити деякі загальні особливості ономастики як науки про власні назви, а також описати різновиди (групи, підгрупи) онімів залежно від позначуваного ними об’єкта.

Методи дослідження. Вибір методів дослідження зумовлений метою, об’єктом та основними завданнями. Для виявлення і узагальнення особливостей організації ономастичного простору в щоденникових записах Олеся Гончара застосовано фундаментальне положення про системність мовних і мовленнєвих явищ. Використано метод спостереження та описовий для ґрунтовного аналізу рівня метамовних розроблень досліджуваного явища загалом як і текстотвірного елемента зокрема. Методи зіставлення, систематизації та узагальнення покладено в основу виділення та опису різновидів (груп, підгруп) використаних письменником онімів. Елементи лінгвокультурологійного методу застосовано для розкриття змісту й оцінності вживаних власних назв, а елементи контекстуально-інтерпретаційного методу – для ймовірних стратегій сприйняття щоденників як особливого тексту.

Основні результати дослідження. З огляду на специфіку щоденникових записів Олеся Гончара як особливого художнього тексту можна висновкувати, що письменник у них органічно й передусім за допомогою слова поєднав такі поняття, як людина, подія, час, простір. Найпоширенішими постають, отже, такі різновиди онімів, як антропоніми, топоніми та хрононіми. Серед антропонімів у щоденникових записах власні імена людей, прізвища, прізвиська, назви по батькові, псевдоніми, які стосуються і видатних особистостей, і менш відомих українців, і найрідніших та найближчих людей. Для реалізації певних художніх настанов Олесь Гончар функційно перебудовує антропоніми, і вони набувають переносного значення. Разом з повними офіційними формами особових імен використано скорочені форми, а також емоційно забарвлені, здебільшого пестливі, рідше згрубілі. У текстах наявні літературні оніми (фіктоніми). Однаковою мірою автор послуговується тричленною, двочленною чи одночленною моделями антропонімів. Категорія географічних об’єктів у «Щоденниках» досить розгалужена, на позначення яких ужито традиційні топоніми, серед яких виділяємо девять груп (хороніми, ойконіми, урбаноніми, ороніми, інсулоніми, дрімоніми, агрооніми, гідроніми, дромоніми) з певними підгрупами. Неминучим є вживання у діарійних записах хрононімів, оскільки певна подія, факт за участі певної особи може конкретизуватися часовою межею.

Висновки і перспективи. Цінність такого жанру літератури, як щоденникові записи, їхня мовна специфіка та своєрідність значною мірою визначені способом послуговування категорією власних назв. Оніми, застосовані як певна система у «Щоденниках» Олеся Гончара, сприяють виконанню багатьох завдань, поставлених автором. Зокрема антропоніми, топоніми та хрононіми засвідчують їхню органічність з іншими категоріями в мовній тканині діарійних нотаток письменника. Перспективним залишається дослідження структури онімів, а також інших різновидів (астронімів, зоонімів, прагматонімів тощо), використання яких, безумовно, увиразнює мовну палітру щоденникових записів Олеся Гончара.