bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
K DYNAMICE DIALEKTŮ UKRAJINSKO-SLOVENSKÉHO POHRANIČÍ: SPOJKY V NÁŘEČÍCH OBCÍ UBĽA A MALYJ BEREZNYJ
Authors: Вашичек Міхал
Published: April 2023

У статті проаналізовано вживання сполучників у сучасних говірках сіл Убля (Словаччина) та Малий Березний (Україна), розташованих на невеликій відстані одне від одного. Після Другої світової війни вони були розді­ лені чехословацько­радянським кордоном і потрапили під вплив різних літературних мов – словацької, з одного боку, і української та російської, – з іншого. Для аналізу було використано звукові записи сучасного діалектного мовлення, проведені автором протягом польових досліджень у згаданих селах у 2011 – 2016 роках, на основі яких було створено діалектні корпуси. В обох піддіалектах були записані такі сполучники з однаковою функцією: a, aˈbo, aˈby, aj, aˈle, bo, by, ci, či, ˈdoki, xoc, xoť, i, jak, jaˈkij, kiď, ki / kiˈby, koˈli, koˈtryj, ˈkuľko, ˈlem by, ˈpoki, šo, ta, taj, taˈkij, ˈzato, ˈzato že, že, žeˈby.Аналіз показав, що діалектна система сполучників у досліджуваних говірках добре збережена, хоча виявлено деякі зміни, які є віддзеркаленням дивергентного розвитку цих говірок після 1945 року. Наприклад, в Ублі було за­ значено словакізми aˈlebo, ked’ і ˈlebo, яких немає в сучасній говірці Малого Березного, і навпаки, наші інформанти з Малого Березного вживають сполучники xoˈča, xoˈt’a, jakˈšo, poˈtomu šo, ˈšob(y), toˈmu šo, яких не знає говірка Ублі, що є свідченням впливу літературної української та російської мов. Результати нашого аналізу діалектних сполучників до­ зволяють припустити, що навіть порівняно короткий час існування національних кордонів і, як наслідок, вплив різних літературних мов призводить до значної діалектної диференціації.Отже, первісна діалектна система сполучників в основному збережена в обох діалектах, і завдяки літературним мовам у неї проникають нові мовні одиниці, але поки що лише як рідкісні синоніми діалектних сполучників. Проте навіть на прикладі функціональної лексики очевидно, що обидва діалекти поступово віддаляються один від одного через різну мовну ситуацію.
THE РECULIАRITIES ОF PHRASEOLOGICAL SIMILES IN ENGLISH AND UKRAINIAN LАNGUАGES
Authors: Гутій Ніколетта , Полюжин Михайло
Published: April 2023

Стаття присвячена вивченню фразеологічних одиниць із компонентом порівняння в англійській та українській мовах. Фразеологічні порівняння широко застосовуються в усному й писемному мовленні, хоч їхні струк­турно­семантичні особливості залишаються недостатньо вивченими. Дослідження компаративних зворотів було в колі зацікавлень багатьох дослідників. Проблема виділення стійких порівнянь із загального складу фразеологічного фонду вперше була розглянута у працях таких лінгвістів, як В.В. Виноградов, А.В. Кунін, А.Г. Назярян, І.І. Чернишова та ін., які у своїх концепціях відводять порівняльним фразеологізмам окреме місце.Багато невирішених питань залишається в теорії та практиці перекладу цих одиниць із англійської українською мовою. У вітчизняній фразеології ще не досягнуто остаточного вирішення багатьох проблем, що й зумовило актуаль­ність роботи, тому необхідне подальше вивчення особливостей всіх типів фразеологічних одиниць.Метою роботи є детальний аналіз компаративних фразеологічних одиниць і порівняння особливостей їх вико­ристання в англійській та українській мовах.Досягнення поставленої мети передбачає виконання таких завдань: дати визначення фразеологічним одиницям; розглянути різні класифікації фразеологізмів; з’ясувати мету використання фразеологізмів у різних мовах; відібрати певну кількість компаративних ідіом англійською мовою та проаналізувати їх; порівняти значення компаративних іді­ом в англійській та українській мовах.Об’єктом дослідження є фразеологічні одиниці з компонентом порівняння в англійській та українській мовах. Предметом роботи є особливості перекладу фразеологізмів із компонентом порівняння англійської та україн­ської мов.Теоретична цінність дослідження полягає в тому, що результати, отримані в ході дослідження, можуть бути ви­ користані в теоретичному курсі лексикології, теорії та практики перекладу, на практичних заняттях із англійської мови на різних рівнях навчання. Результати дослідження спрямовані на покращення якості перекладів і запобігання непо­розумінь.
ОКСЮМОРОНІСТИЧНИЙ СИМБІОЗ: ЧИ ІСНУЄ ІНВЕСТИГЕЙТОРНА ДЖИНСА?
Authors: Стєкольщикова Валентина
Published: April 2023

У статті розглянуто особливості інвестигейторних текстів з погляду замовності. Проаналізовано складові розслідування: тематика, головні герої, «бедгай», джерела інформації, докази в розрізі джинсових характеристик. Закцентовано увагу на амбівалентності конвергенції апріорної рецепції розслідувальних матеріалів південного регіону. Досліджено якісний інвестигейторний сторітелінг у форматі «4Д» (дії, дати, деталі, діалоги) у дуальному співвіднесенні із комерційною, політичною та іміджевою джинсою.
ВЕНГЕРСКИЕ ПОСЛЕЛОГИ И РУССКИЕ ПРЕДЛОГИ: ОДНО И ТО ЖЕ «С ПРОТИВОПОЛОЖНЫМ ЗНАКОМ»?
Authors: Виноградов Анатолій
Published: April 2023

У статті завершується розпочатий у попередній роботі аналіз питання про співвідносність угорських післялогів та російських прийменників з метою виявлення ступeня їхньої близькості. Автор досліджує мовно-функ- ціональний статус обох цих категорій релятивних слів, зумовлений їх морфолого-синтаксичними властивостями, і констатує таке.Між угорськими післялогами й російськими прийменниками наявна принципова різниця з точки зору їх ролі як компонентів утворюваних за їх допомогою конструкцій з іменниками: в російських синтаксемах організуюча граматична роль належить іменникові у формі непрямого відмінка, а другорядна – прийменникові, при тому, що прийменник керує відмінковою формою іменника. Питання про подібний розподіл ролей між угорським післялогом та іменником навіть не виникає: угорські післялоги зазвичай не вимагають від іменника певного відмінкового закінчення, і той залишається в абсолютній формі. Синтаксичний зв’язок між ними тому не можна назвати керуванням у повному розумінні. Роль післялога в організації субстантивної синтаксеми є більш значущою, ніж роль прийменника. До того ж угорські післялоги можуть бути базою для утворення нових слів або граматичних форм, чого російські прийменники позбавлені. На думку автора, російський прийменник у зіставленні з угорським післялогом з цих причин постає як менш самостійна функціональна одиниця, а угорські післялоги знаходяться набагато ближче до знаменних частин мови, ніж російські (чи інші слов’янські) прийменники.Наведені факти є безумовним свідченням відсутності між цими словами-реляторами в обох мовах відношення на зразок «один до одного» і підтверджують кінцевий висновок щодо них, зроблений у попередньому дослідженні (стаття 1): угорські післялоги і російські прийменники являють собою якісно різні функціонально-змістові одиниці, а не одну й ту саму величину, бодай і «з протилежним знаком».
ЛІТЕРАТУРНО-ХУДОЖНІЙ АНТРОПОНІМІКОН ПОВІСТІ ЮРІЯ СТАНИНЦЯ «ЧЕРВОНА ЙОНАТАНОЧКА»
Authors: Лавер Оксана
Published: April 2023

У статті розглянуто природу, стилістичні функції літературно-художніх антропонімів та їх значення для створення національно-регіонального колориту. Предметом лінгвістичного аналізу стали власні назви у творах закарпатського письменника Ю. Станинця. Митець сформував антропонімійний простір своїх творів як складову частину українського антропонімікону, зберігаючи при цьому типові діалектні ознаки.
СЛОВО ПРО ВЧИТЕЛЯ
Authors: Сабадош Іван
Published: April 2023

Пам'ятаємо
PHRASEOLOGICAL MEANING-MAKING AND ITS INTERPRETATION IN THE PERSPECTIVE OF COGNITIVE PARADIGM AND AUTOPOESIS
Authors: GUROCHKINA Alla , SHCHIROVA Irina
Published: April 2023

The article tackles the issue of solving the problem of phraseological meaning – making and its interpretation by means of harmonizing its methodological foundations with the methodological settings of cognitive-communicative paradigm.The aim of research is to describe phraseological meaning from the standpoint of the biology of cognition, which postulates a close connection of linguistic phenomena, phraselogy among them, with the bodily experience of an individual as an Observer and a living system. The language is treated in the article not as a means of communication, implemented through a sign system, but as a biologically grounded, socially conditioned, cognitively and culturally determined joint activity of human beings. An individual is viewed as a biological organism, that acquires a priori forms of cognition in the process of evolution, these forms allowing him\her to adapt to the environment by interpreting it adequately. An individual starts the process of meaning-making by remembering how actual interaction was constrained by previous events, what kind of emergent affor- dances he observed in the environment, and his inter-inner-bodily dynamics.Insisting on the significance of subjective experience for construal meaning, the authors determine phraseological meaning not as ready-made knowledge enclosed in recognizable sign forms and identified by an individual in the process of com- munication, but as a semantic potential in memory. Not the ready-made meanings of words, but this potential, acquired by an individual through his\her personal experience, is used by him\her to interpret phraseological units adequately. As the research shows, cognitive methods create promising opportunities not only for describing the mechanisms of phraseological meanings, but also for solving fundamental problems of language, cognition, experience and communication.
БОГ ДАВ СВЯТО, А ЧОРТ ГОСТІ: ПАРЕМІЇ ЯК ІНДИКАТОР ДИНАМІКИ АРХАЇЧНОГО СТЕРЕОТИПУ ГІСТЬ (на матеріалі східнослов’янських приказок)
Authors: ЖУЙКОВА Маргарита
Published: April 2023

Стереотипи як особливий різновид культурних концептів зберігають і транслюють культурну пам’ять етнічної спільноти. Всі так звані архаїчні концепти (міфологеми) належать до стереотипів, оскільки вони мають ко- лективний характер, конвенціональну природу, визначають особливості осмислення людьми певного об’єкта, ситуації, відносин, соціальних ролей, дій тощо. При аналізі концептів традиційної культури важливо усвідомлювати, що в них, поряд із доволі усталеною домінантною частиною, існує зона, відкрита до змін. Аналіз приказок дозволяє виявити трансформації стереотипу і подекуди встановити відносну хронологію для різних концептуальних зон.Актуальність представленого дослідження зумовлена необхідністю виявлення та опису тих трансформацій, яких зазнавали стереотипи протягом певного історичного часу. Мета роботи полягає у виявленні змін, яких зазнав стереотип ГІСТЬ у носіїв української, білоруської та російської мовної свідомості. Індикаторами концептуальних змін служать східнослов’янські паремії, що записані протягом ХVIII – ХІХ ст. Завдання статті стосуються виявлення кореляцій між пареміями та різними концептуальними зонами стереотипу ГІСТЬ, виокремлення різних змістових рівнів, що формують цей стереотип. Проведене дослідження дозволяє твердити, що архаїчні ознаки, притаманні цій міфологемі, перестали бути домінантними; у складі стереотипу з’явились нові ознаки, що свідчать про намагання спільноти конт- ролювати ситуацію появи та прийму гостей. До важливих змін в осмисленні стереотипу ГІСТЬ належить поява оцінних параметрів (здебільшого у негативній оцінній зоні), що заторкують поведінку як господаря, так і гостя.Отже, аналіз східнослов’янських паремій дозволяє дійти обґрунтованого висновку щодо динамічного характеру стереотипу ГІСТЬ та змін у мовній картині світу загалом.
ЭВФЕМИСТИЧЕСКИЕ ФРАЗЕОЛОГИЗМЫ В СЛАВЯНСКИХ И КИТАЙСКОМ ЯЗЫКАХ
Authors: КОВАЛЬ Владимир
Published: April 2023

В статье рассматриваются славянские и китайские эвфемистические фразеологизмы, использующиеся для косвенной характеристики лиц, предметов и ситуаций, которые вызывают представления о чем-либо запрет- ном, табуированном, непристойном, неприличном. Эвфемизмы в целом (не только фразеологические, но и лексические единицы) активно используются для завуалированного обозначения чего-либо неуместного. К подобным единицам относятся устойчивые словосочетания, относящиеся к тематическим группам «беременность», «рождение», «интимные отношения», «прелюбодеяние», «проституция» и некоторые другие. Характерной особенностью эвфемистических фразеологизмов, известных в как в славянских, так и в китайском языках, является использование компонентов-зоони- мов и компонентов-фитонимов, наделяемых соответствующими символическими значениями. Источниками фактиче- ского материала в данном случае являются не только достаточно распространенные в языке обороты, но и устойчивые словосочетания, которые регулярно встречаются в прозаических текстах, и особенно – в стихах и народных песнях любовно-брачной тематики. Особенно значимым для выявления и анализа рассматриваемых фразеологизмов, имею- щих ярко выраженную эротическую окраску, оказывается обращение к китайской «лирике разлуки», то есть к стихам, которые посвящены любовным женским переживаниям: безответной любви, коварному обману девушки, измене воз- любленного или его вынужденному отъезду в дальние края. Отмечается, что славянские и китайские эвфемистические фразеологизмы отражают картину мира разных народов. Вместе с тем, несмотря на специфику и принципиальные различия славянской и китайской культур, в отдельных случаях структура и внутренняя форма эвфемистических фра- зеологизмов в славянских и китайском языках оказываются весьма близкими или даже тождественными.
ФРАЗЕОЛОГІЯ РОМАНУ-БАЛАДИ М. НЕСТЕРЧУКА «БЛАКИТНА САРНА»
Authors: АРКУШИН Григорій
Published: April 2023

У статті проаналізовано вживання стійких сполучень слів із семантично цілісним значенням у романі- баладі «Блакитна сарна» М. Нестерчука, уродженця с. Сильно Ківерцівського району Волинської області. Мета статті–  аналіз стійких висловів із семантично цілісним значенням і порівняння їх із літературними та говірковими відповід- никами. Простежено вміле використання таких фразеологізмів. Автор відзначає, що роман має динамічний сюжет, тут наявний опис трагізму в житті головних персонажів, а також особливе авторське мовлення, якому властиві баладні мотиви, бо це роман-балада. Дійові особи розмовляють силенською середньополіською говіркою, вживають знайомі з дитинства діалектизми, а своє бачення світу підкріплюють висловами, що передаються з покоління в покоління, здій- снюючи постійний життєвий спіралеобіг.Особливої емоційності твору надають використані прислів’я та приказки, а найбільше стійкі словосполуки із семантично цілісним значенням, які кількісно значно переважають над пареміями.З’ясовано, що вживання таких стійких сполучень слів зближує авторське мовлення роману «Блакитна сарна» з народним. Письменник уміло використав місцеві фразеологізми без надмірних говіркових особливостей та без зайво- го витлумачення їхньої семантики. При порівнянні з говіркою виявлено багато фразеологізмів, спільних звучанням і семантикою з літературними, поруч із якими наявні й ті, що мають вузькорегіональні особливості, насамперед слово- твірні та лексичні. Частина фразеологізмів уживана лише в діалектах, часто обмежена територією Західної України (ще при Польщі ‘давно’) або декількома говірками (впасти з печі ‘народити дитину’) чи навіть одним населеним пунктом (піти під Високу ‘померти’).Установлено, що автор роману не сліпо копіює говірку, а проводить виважений відбір найбільш поширених місцевих висловів.Цей цікавий роман містить вдячний матеріал для різних мовознавчих студій із лексики, семантики, словотвору, а також антропонімії, топонімії тощо.
ЦЕРКОВНОСЛОВ’ЯНІЗМИ ЯК КОМПОНЕНТИ ФРАЗЕМІКИ ХVІ–ХVІІ СТ.
Authors: ОСІНЧУК Юрій
Published: April 2023

На матеріалі різножанрових писемних текстів ХVІ–ХVІІ ст., які увійшли до джерельної бази «Словника української мови ХVІ – першої половини ХVІІ ст.» та його унікальної лексичної Картотеки, що зберігається у відділі української мови Інституту українознавства ім. І. Крип’якевича НАН України (м. Львів), досліджено функціонування та вживання церковнослов’янських стійких словосполучень у староукраїнській мові, які пов’язані біблійною й богослужбово-обрядовою тематикою та з образами зі Святого Письма. До аналізу залучено також й ті словосполучення та конструкції, у яких стрижневими компонентами виступає церковнослов’янська лексика.Установлено, що деякі словосполучення можуть вступати в синонімні та антонімні відношення; декотрі вислови, зберігаючи відносну стабільність у семантиці, утворюють варіанти (фонетичні, словотвірні, синтаксичні); поодино- ким фразеологізмам властива багатозначність (зокрема тим, що пов’язані з церковними обрядами, священнодіями та святами), образність і переносність значень. Виявлено, що проаналізовані стійкі словосполучення та фразеологізми різнотипні за будовою, здебільшого – це двокомпонентні іменниково-прикметникові словосполучення (спорадично існують інші лексико-граматичні моделі: «іменник + займенник», «дієслово + іменник»), значно менше спостерігаємо трикомпонентні утворення. З’ясовано, що деякі церковнослов’янські стійкі вирази з’явилися як семантичні кальки грецьких словосполучень.Виділено мікрогрупу типових церковнослов’янських стійких словосполучень у різножанрових і різностильових українських пам’ятках староукраїнської мови, які пов’язані біблійною й богослужбово-обрядовою тематикою та з об- разами зі Святого Письма. Простежено системні зв’язки на фразеологічному рівні. Описано структуру фразеологічних одиниць.У роботі використано такі методи: зіставний, описовий, порівняльно-історичний та метод етимологічного аналізу. Стійкі вислови й фразеологізми, до складу яких входить церковнослов’янська лексика, широко функціонують у текстах релігійного, публіцистичного й ділового стилів, рідко – у художньому та науковому стилі, спорадично засвідчуємо їх у текстах літописів та хронік.
ЛЕКСИКО-ФРАЗЕОЛОГИЧЕСКИЕ УКРАИНИЗМЫ В РУССКОМ ЯЗЫКЕ В АСПЕКТЕ СТИЛИСТИКИ И ПРАГМАТИКИ
Authors: САВЧЕНКО Александр
Published: April 2023

Статья посвящена анализу случаев употребления лексических единиц украинского языка в русском, в том числе встречающихся в разговорной речи. Рассматриваются как традиционно считающиеся украинизмами заимствования, так и случаи так называемой лексической трансплантации, т.е. включение в устный или письменный текст иноязычных вкраплений в оригинальном или трансформированном виде. Данное явление на сегодняшний день является характерной и специфической чертой современного русскоязычного разговорного дискурса и проявляется на всех уровнях коммуникации: от неформально-бытового общения до языка СМИ и публичного дискурса в целом.Украинизмы стали активно входить в русский языковой обиход во многом благодаря произведениям И.П. Котляревского и Н.В. Гоголя. Сегодня их употребление в русском языке (и в первую очередь, в разговорной речи), включая вкрапления как отдельных украинских слов, так и целых выражений, а также иные черты проявления украинского языка в русском, обусловлено как чисто лингвистическими, так и экстралингвистическими факторами.Такие лексические единицы могут создавать комический эффект, выражать повышенную иронию, вплоть до сарказма; в некоторых случаях они служат элементами языковой агрессии. В них также до некоторой степени отра- жается не только национальный колорит, но и определенная «стереотипизация сознания» говорящих по отношению  к близкородственной, но все же отличающейся по менталитету нации, и к ее представителям. Можно отметить, что в целом украинизмы в русском языке являются ярким функционально-стилистическим элементом описания и средством«экспрессивизации» речи как в ситуациях неформального общения, так и в языке СМИ, что может дополнительно придавать ему черты непринужденного обиходно-разговорного стиля и создавать определенные смысловые контрасты.В статье представлена типологическая характеристика вышеназванных единиц, на основе конкретных приводимых примеров описываются их основные стилистико-прагматические функции. Настоящее исследование также затрагивает вопрос межъязыковой конвергенции двух близкородственных языков.
ФРАЗЕМИ НА ПОЗНАЧЕННЯ МОВЛЕННЄВОЇ ТА МИСЛЕННЄВОЇ ДІЯЛЬНОСТІ В ХУДОЖНІХ ТВОРАХ МИРОСЛАВА ДОЧИНЦЯ
Authors: ЯЦЬКІВ Марія
Published: April 2023

У статті розглянуто взаємодію мови і культури, вживання діалектних фразеологізмів у творах закарпатоукраїнського письменника Мирослава Дочинця. У лінгвокультурологічному аспекті проаналізовано групи фразем на позначення процесів мовленнєвої та мисленнєвої діяльності, описано найбільш репрезентативні індивідуально-авторські фразеологічні одиниці, виявлено особливості використання фразеологізмів в індивідуальному стилі письменника. Незважаючи на помітні досягнення у дослідженні фразеології, актуальними продовжують залишатися проблеми,що стосуються розвитку діалектної фразеології та місця фразеологічних одиниць у мові письменників. Фразеологізми відображають не тільки національну культуру, але й національне бачення світу. У мовленні фразеологізми виконують функцію образної характеристики конкретного об’єкта, суб’єкта, дії, ситуації. Вивчення фразем на основі мови окре- мого письменника дало нам багатий матеріал для опису ментальних особливостей певного регіону.Мирослав Дочинець – закарпатоукраїнський письменник, який робить вагомий внесок у розбудову закарпатоукраїнської мовної культури XXІ століття. Мовний стиль художніх творів М. Дочинця – це яскравий феномен, результат невтомної творчої діяльності письменника, «творчий вияв загальнонародної мови». Особливістю мови його художніх творів є унікальна добірка кожного слова, яке несе в собі код нації.У процесі дослідження художніх творів М. Дочинця ми зафіксували 217 фразем на позначення мовленнєвої та мисленнєвої діяльності (з яких: зафіксовано у словниках – 41 (з них трансформовані – 15, інше значення – 1), індивідуально-авторських – 176). Автор використовує їх з метою яскравого передавання національного колориту мовлення пер- сонажів та їхніх думок. Фразеологізми стають невід’ємною частиною художнього сприйняття дійсності та частиною художнього стилю мови. До складу значної частини фразеологізмів входять діалектні елементи: фонетичні, граматичні та лексичні. Фразеологічні одиниці мають яскраве експресивно-емоційне забарвлення та надають тексту образності.
АВТОРСЬКІ ВИЯВИ ФРАЗЕОЛОГІЧНОГО НАТЯКУ У ТЕКСТОПРОСТОРІ ХИМЕРНОЇ ТРИЛОГІЇ ЄВГЕНА ГУЦАЛА
Authors: ВАЖЕНІНА Олена
Published: April 2023

Статтю присвячено дослідженню одного з прийомів структурно-семантичної трансформації фразеологічних одиниць – фразеологічному натяку. Матеріалом дослідження слугувала химерна трилогія Євгена Гуцала«Позичений чоловік», «Приватне життя феномена», «Парад планет». З’ясовано сутність фразеологічного натяку як прийому структурно-семантичної трансформації фразеологічних одиниць. Здійснено комплексний аналіз природи ав- торського фразеологічного натякотворення, виявлено його тенденції в досліджуваних романах. Установлено, що фра- зеологічний натяк досить продуктивно використовується у химеріаді Євгена Гуцала для реалізації традиційних функцій фразеологічних одиниць у художньому тексті, а також виконує текстотвірну, тексторозвивальну, сюжетотвірну, жанротвірну функції і створює загальну химерійну модальність усієї поетики трилогії. Виявлено, що фразеологічний натяк є носієм імпліцитного значення, яке реалізується в авторському контексті разом із ситуативними елементами сю- жету, а аналіз натякових видозмін потребує глибокого проникнення в зміст мікроконтексту. Типологізовано авторські вияви натякотворення у текстопросторі химерного роману, з’ясовано, що ідентифікаторами узуальної фразеологічної одиниці постають семантично опорні компоненти фразеологізму, метафоричний фразеологічний образ фразеологічної одиниці, довільне використання компонентів фразеологічної одиниці, встановлено продуктивність заявлених виявів фразеологічного натяку. Розглянуто натякотвірний потенціал різних за структурою фразеологічних одиниць. Виявлено, що найчастіше для творення авторських натяків письменником використовуються паремії. Визначено, що авторське натякотворення Євгена Гуцала є новаторським і позначене індивідуальним стилем письменника та закономірністю жанротворення химерної прози. Встановлено, що письменник використовує фразеологічний натяк як стилістичний засіб для досягнення мовної економії, гармонії форми і змісту, а також лаконізму, інтелектуалізації, евфемізації мовлення, реалізації мовної гри, посилення мовно-художньої виразності химерних романів.
ХУДОЖНІ ФУНКЦІЇ ФРАЗЕОЛОГІЗМІВ У ГУМОРИСТИЧНО-САТИРИЧНІЙ ПРОЗІ МИХАЙЛА ГАФІЇ ТРАЙСТИ
Authors: ВОТЬКАНИЧ Мар’яна
Published: April 2023

Михайло Гафія Трайста – сучасний український письменник, журналіст, громадський діяч, що живе та працює в Бухаресті (Румунія). У його художньому доробку – проза, лірика та драматургія. Цікаву частину творчості автора займає гумористично-сатирична мала проза. Нашу увагу привернули, зокрема, твори письменника про пригоди колоритного персонажа вуйка Феріщака. Об’єктом дослідження став розділ «Феріщакові рахуби», уміщений у збірці«Верхньорівнянські оповідання» (Бухарест, 2018).Актуальність роботи зумовлена тим, що художній світ Михайла Трайсти є недостатньо вивченим. Оригіналь- ність ідіостилю, свіжість сюжетів, багатство художньої мови автора є вдячним об’єктом для детального наукового осмислення.Метою статті є аналіз художніх функцій фразеологізмів у зазначених оповіданнях. Для досягнення мети постав- лено та виконано такі завдання: проаналізовано оповідання циклу «Феріщакові рахуби», виокремлено фразеологічні одиниці в тексті, з’ясовано їх роль та художні функції у творі. Ці тези проілюстровано показовими прикладами – цитатами з творів, які демонструють стилістичне навантаження, семантичні відтінки й варіації, які досягаються шляхом використання у тексті фразеологізмів. Автор часто вживає узуальні фразеологічні єдності, але й нерідко творить ока- зіональні одиниці. Найчастіше трансформація усталеного виразу відбувається шляхом заміни якогось із компонентів його діалектним відповідником або поширенням канонічної структури фразеологізму, що надає додаткового колориту та поглиблює семантику.Зроблено висновок, що аналізовані явища мови виконують у творі оцінну, емоційно-експресивну, гумористичну функції, а також індивідуалізують портретну характеристику персонажів, чіткіше відображають внутрішній світ геро- їв. Одну з ключових ролей мають фразеологізми у створенні відповідного антуражу твору (передають колорит місце- вості, розкривають особливості говірки, увиразнюють художню ситуацію). У творчій лабораторії митця фразеологізми виступають яскравим художнім засобом, який дозволяє зробити образ більш містким, експресивним, виразним. Письменник залюбки послуговується фразеологічним багатством української мови, додаючи колорит говірки рідної автору Мараморощини.
ҐЕНДЕРНІ АСПЕКТИ РОМАНУ Л. КОСТЕНКО «ЗАПИСКИ УКРАЇНСЬКОГО САМАШЕДШОГО»
Authors: ЗЕМЛЯНСЬКА Аліна , ШАРОВ Сергій
Published: April 2023

Стаття присвячена розгляду ґендерних аспектів роману Л. Костенко. Увагу приділено особистій сюжетній лінії головного персонажа, що органічно вплітається в його роздуми над розвитком української нації та висвітлює духовний стан сучасного йому соціуму. Через стосунки протагоніста і його дружини розкрито також ґендерні моделі, що склалися на початку ХХІ ст.Метою статті є висвітлення ґендерних аспектів роману Л. Костенко «Записки українського самашедшого» в контексті огляду головним персонажем соціально-історичного й культурного буття його нації.Реалізація поставленої мети передбачала виконання таких завдань: розглянути типові ґендерні моделі, що скла- лися українському соціумі початку ХХІ ст., крізь призму авторського світогляду; висвітлити філософський аспект визначення маскулінного та фемінного в романі; визначити шляхи подолання кризи ґендерних стосунків, запропонова- них письменницею, на прикладі родини головного персонажа її роману «Записки українського самашедшого».Визначено, що твір Л. Костенко став квінтесенцією феміністичних роздумів письменниці. Крізь призму бачення персонажа-чоловіка вона розкриває різні аспекти ґендерних стосунків у сучасному суспільстві, визначає об’єктивні й суб’єктивні причини зародження феміністичного руху тощо. Її протагоніст намагається вирішити свої особисті проблеми у родині, а завдяки цьому – отримати додаткові стимули для подолання соціальних і політичних негараздів.Зроблено висновки, що конкретна життєва ситуація переростає в романі Л. Костенко в загальнофілософські та культурологічні міркування із приводу місця справжнього кохання в житті людини, причин виникнення феміністичного руху тощо. Навіть із чоловічого погляду авторка виділяє позитивні аспекти фемінізму, вважаючи його органічною потребою сучасного соціуму, в якому відбулася деструкція традиційних ґендерних ролей. Водночас досягнення гармонії як у родині, так і в країні в цілому можливе лише через повернення до споконвічних морально-етичних цінностей: любові, віри, взаємодопомоги, щирого діалогу, вірності тощо.
СОМАТИЗМИ У СКЛАДІ ФРАЗЕОЛОГІЗМІВ ЗАКАРПАТСЬКОЇ ГОВІРКИ СЕЛА РУСЬКІ КОМАРІВЦІ УЖГОРОДСЬКОГО РАЙОНУ: ЕТНОЛІНГВІСТИЧНИЙ АСПЕКТ
Authors: Баньоі Вероніка , Петруляк Наталія
Published: April 2023

Статтю присвячено дослідженню фразеологізмів із компонентами-соматизмами, що зберігають зв’язок зі світоглядними настановами носіїв говірки, слугують джерелом етнокультурної та духовної інформації. Проаналізовано соматизми з високою й середньою фразеотвірною активністю в складі фра- земіки говірки села Руські Комарівці Ужгородського району Закарпатської області, окреслено специфіку символічного значення соматизмів-компонентів, що є носіями типових народних уявлень. З’ясовано, що функціонування соматизмів у межах фразеологічної системи демонструє особливості образно-емоційного мислення, етнокультурну пам’ять носіїв говірки, асоціативний зв’язок з функціональним навантаженням соматичного компонента. Досліджено, що найвищою фразеопродуктивністю характеризуються номени рука, нога, голова, з якими асоціюються фізична, інтелектуальна й психоемоційна сфери як обов’язкові складники гармонійного існування. Символіка соматизмів багатоаспектна й відображає ціннісні орієнтири носіїв говірки: око переважно символізує істинність, правду, здатність об’єктивно сприймати й оцінювати дійсність; рот і язик є репрезентантами мовленнєвої діяльності; зуби асоціюються зі зброєю, силою; вуха можуть слугувати оцінними засобами фізичного й емоційного стану, серце символізує емоційно-почуттєву сферу; традиційно негативну символічну завантаженість реалізують компоненти ніс (символізує негативні прояви діяльності людини) і палець (асоціюється з трудовою діяльністю). Особливе місце в духовній культурі мешканців села посідає душа, що є символом безсмертя, вічності віруючої людини, а в складі фразем найчастіше характеризує емоційну діяльність, внутрішні психічні переживання. Зроблено висновки, що символічне наповнення соматизмів є результатом антропоцентричного характеру відтворення дійсності й засвідчує особливості образно-емоційного мислення, психічної діяльності людини. Аналізовані соматичні компоненти у складі фразеологізмів говірки села є репрезентантами етнокультурної інформації й пов’язані з розгалуженою системою магічно-релігійних уявлень.
РУССКО-УКРАИНСКИЕ ПАРАЛЛЕЛИ В ПАРЕМИОЛОГИЧЕСКИХ СОБРАНИЯХ ПЕТРОВСКОГО ВРЕМЕНИ*
Authors: Мокиенко Валерий
Published: April 2023

Статья посвящена сопоставительному анализу русской, украинской и белорусской паремиологии, первые значительные и систематические фиксации которой начинаются с Петровского времени. Этнографы и фоль- клористы при исследовании украинской паремиологии ставили целью отразить «дух народа», его поэтическую душу, вырабатывая этнографические и фольклористические методы описания пословиц и поговорок. При этом ими нередко предлагались «поэтические» толкования образов в духе народной этимологии. Украинские фразеологи и паремиологи, взяв на вооружение собственно лингвистические, а в последнее время – этнолингвистические и лингвокультурологические методы исследования восточнославянской паремиологии, немало сделали для объективного исследования этой важной части национального языкового наследия.Фразеология и паремиология за последнее пол-столетие стали особой лингвистической дисциплиной с собственной точной методикой анализа фразеологизмов и паремий. Особо значима для проникновения в святая святых национального паремиологического фонда диалектная, народная паремиология и фразеология. Фиксация паремий в пространстве, на конкретном языковом ареале имеет документальную историческую ценность. Такой анализ пока- зывает довольно большую общность восточнославянских паремий. В то же время нередко при структурно-семан- тической общности, регулируемой генетическим родством, варианты восточнославянских паремий обнаруживают и лингвокультурологическую специфику. При этом именно украинский паремиологический материал помогает выявить или уточнить исходную форму и значение пословицы или поговорки. Предлагаемая методика иллюстрируется историко-этимологическим анализом пословицы Голод не тётка. Эта пословица – пример активности процесса эксплици- рования в славянской паремиологии. Она, как и многие другие, – наследие того интереса к народной речи, который в России, Украине и Белоруссии стимулировался Петровскими преобразованиями.В статье подчёркивается ценность паремиологических сборников, изданных в Петровскую эпоху, и необходимость их глубокого исследования.
ВІДОБРАЖЕННЯ ІННОВАЦІЙ У ДІАЛЕКТНИХ ФРАЗЕОЛОГІЧНИХ СЛОВНИКАХ
Authors: ГАНЖА Ангеліна
Published: April 2023

У кінці ХХ – на початку ХХІ ст. студії з діалектної фразеології стали особливо продуктивними, зокрема в лінгвокультурологічному аспекті рецепції ареальних усталених висловів, тому вважаємо актуальним розгляд проблеми фразеографічного опрацювання ареальної ідіоматики.Мета статті – на прикладі «Фразеологічного словника східнослобожанських  і  степових  говірок  Донбасу» В.Д. Ужченка та Д.В. Ужченка окреслити окремі підходи до відображення інновацій у діалектних фразеологічних словниках. Завдання дослідження: зробити короткий огляд діалектної фразеографії, подати сучасні тлумачення понят- тя «фразеологічна інновація», на основі картотеки фактичного матеріалу висвітлити специфіку відображення певних типів фразеологічних інновацій в аналізованому діалектному фразеологічному словнику.Основні результати. Фразеологічні інновації дають найбільш повне уявлення про суспільно-політичні, соціальні, культурні тенденції сучасного розвитку суспільства, тому цей потужний пласт усталених висловів потребує постійного фіксування й аналізу. Сприйняття світу певною соціальною групою зумовлене її культурними фоновими знаннями, залежно від цього різні соціальні групи по-різному сприймають та інтерпретують реальні явища. Фразеологічні інно- вації мають яскраво виражений національний характер, тому найчастіше є локальними.Опрацювання фразеологічних інновацій в аналізованому діалектному фразеологічному словнику загалом здійснено за традиційною для українською лексикографії моделлю, проте до деяких статей додано культурно марковану інформацію: історико-етимологічну довідку, образну характеристику, тлумачення рідковживаних слів, елементи етно- культурної конотації.Висновки. У діалектних фразеологізмах відображено культурно марковану інформацію, їх дослідження дає змо- гу не лише виявити культурну конотацію в семантиці експресивного мовного знака (усталеного вислову), а й здійснити культурно-історичну інтерпретацію певного фрагмента мовної картини світу діалектоносіїв. Потужний інформативний потенціал діалектного фразеологічного словника В.Д. Ужченка та Д.В. Ужченка робить його цінним джерелом для славістичних лінгвокультурологічних досліджень, водночас його реєстр стає базою для загальномовних словників.
КОНЦЕПТ ЛЮДИНА В УКРАЇНСЬКІЙ ЛІТЕРАТУРНІЙ ФРАЗЕОЛОГІЇ: СОМАТИЧНИЙ КОД КУЛЬТУРИ
Authors: ГАРБЕРА Ірина
Published: April 2023

Актуальність статті зумовлена необхідністю комплексного дослідження процесу вербалізації концепту за допомогою фразеологічних одиниць – згорнутих мікротекстів, що зберігають інформацію про українську націо- нальну культуру, а їх компоненти, семантика й образи несуть у собі коди культури. У статті окреслено поняття концепту людина (психоментальна одиниця, матеріалізована сукупністю антропоцентричних фразеологізмів, що описують і оцінюють людину як природно-соціальну істоту, що має свідомість і мову, здатна мислити, продуктивно працювати, еволюціонувати, створюючи власну історію та національну культуру) та соматичного коду культури (сукупність номі- націй для репрезентації тіла та його частин, що втілюють у собі культурну семантику). Описано методику лінгвокуль- турологійного аналізу, що передбачає вичленовування й опис образно-мотиваційної (первинне, словникове значення лексеми-показника коду культури, який лежить в основі творення фразеологізму) та денотативної (мовна семантика фразеологізму) інформації, репрезентованої відібраними фразеологічними одиницями. Матеріал дослідження – літературні фразеологізми, що описують людину та містять у своєму складі лексему-соматизм «серце». Зроблено висновок щодо того, як культурна семантика досліджених фразеологізмів доповнює кваліфікаційні параметри концепту людина. З’ясовано, що досліджені у лінгвокультурологійному аспекті фразеологічні одиниці з компонентом «серце» описують емоції та почуття людини (переживання, страждання, байдужість, емоційність, потяг, закоханість, заспокоєність, ра- дість, антипатія, гнів та ін.), риси її характеру (лагідність, аморфність, відвертість та ін.) та фізичний стан (смерть). Зроблено висновок, що у процесі вживання у сфері фразеології соматизм «серце» набуває переосмисленого, метафоричного значення. Крім того, з’ясовано, що у динамічній структурі мовного значення кожної фразеологічної одиниці втілюється і культурно-символьна семантика: серце – символ людських почуттів і переживань, лагідності й доброти вдачі, кінця фізичного існування тощо.
ПРО ЛІНГВОКУЛЬТУРОЛОГІЧНИЙ ПІДХІД ДО ВИВЧЕННЯ ФРАЗЕОЛОГІЗМІВ СУЧАСНОЇ СЛОВАЦЬКОЇ МОВИ
Authors: ШОВКОВИЧ Олеся
Published: April 2023

У статті особливу увагу зосереджено на взаємодії та взаємозв’язку мови й культури. Варто зазначити, що дедалі частіше в сучасному мовознавстві науковці звертаються до дослідження мовних фактів у тісному зв’язку  із духовною та матеріальною культурою народу, його культурною свідомістю. Сучасна лінгвістика аналізує мову як суспільне явище, яке тісно поєднане з культурою та історією певного народу. Можна сказати, що фразеологізми прямо пов’язані з культурою, ідеями та формою життя суспільства. Вони відображають культурно-національну самобутність кожного народу, його духовну індивідуальність. Опанування знань щодо вживання фразеологічних сполук у науковому мовленні підвищує рівень професійної компетенції студентів. Оскільки при вивченні іноземної мови фразеологічні сполучення є важливим стилістичним засобом, вони є одним з невичерпних джерел багатства та виразності мовлення, відіграють важливу роль при пізнанні її культури та традицій. І саме це пізнання культури через мову відбувається за допомогою лінгвокультурологічного підходу. Зокрема, стверджується, що лінгвокультурологічний підхід до вивчення фразеології в сучасній словацькій мові є перспективним, тому що за його допомогою мова розглядається в контексті нації як носій особливого типу культури та мислення. Цей підхід дозволяє вивчати як цілісні тексти, так і окремі пласти лексичного складу мови, зокрема фразеологізми. У статті також висвітлюється визначення фразеології та лінгвокультурології як окремих лінгвістичних дисциплін. У статті здійснено оглядовий аналіз лінгвокультурологічних особливостей фразеологізмів сучасної словацької мови; зроблено висновки, що мислення народу – це найважливіше джерело творення фразеологізмів, які найвиразніше передають дух і красу мови, а об’єктивна реальність оцінюється по-різному залежно від свідомості та культури народу.
ФРАЗЕОЛОГІЧНЕ БАГАТСТВО НОВЕЛ БРАТІВ КАПРАНОВИХ ЗІ ЗБІРОК «КОБЗАР 2000. HARD» ТА «КОБЗАР 2000. SOFT»
Authors: БАРТАШУК Олеся , МАХОВСЬКА Світлана
Published: April 2023

У статті проаналізовано та класифіковано фразеологізми зі збірок сучасник українських письменників, яскравих представників українського постмодерного письма, Братів Капранових «Кобзар 2000. Soft» та «Кобзар 2000. Hard». На тлі проаналізованих напрямків різнобічних досліджень творчості письменників-постмодерністів зроблено висновок про актуальність аналізу мовлення новел із представлених збірок на рівні фразеологічного багатства. За основу підходів до класифікації фразем зі збірок «Кобзар 2000. Soft» та «Кобзар 2000. Hard» взято поглядиВ. Виноградова, який розподіляв фразеологізми на єдності, зрощення та сполучення. На основі опрацювання змісту аналізованих новел виділені значні масиви усіх трьох видів фразем.Особливу увагу зосереджено на порівнянні традиційних варіантів вживання фразеологічних одиниць, виділених зі словникових статей, та аналізі прикладів авторських модифікацій традиційних фразеологічних зрощень, єдностей та сполучень на рівні заміни одного компонента іншим або розширення фраземи додатковим компонентом. Наведений приклад модифікації із відкиданням частини фразеологізму.Окреслені також модифікації на рівні авторських версій, що уведені в новели з аналізованих збірок приказок і прислів’їв, які також розглядаються як складові фразеологічного поля сучасної української мови. Зокрема, виділено значну кількість трансформованих авторами-постмодерністами приказок і прислів’їв, з’ясовано їхню стилістичну роль в текстах аналізованих збірок з точки зору стилістики постмодерного українського письменства. Зауважено на виправ- даності використання авторами значної кількості несловникової лексики у текстах модифікованих паремій.У висновках описано загальні особливості вживання традиційних фразем у новелах зі збірок «Кобзар 2000. Soft» та «Кобзар 2000. Hard» та їхніх оказіональних варіантів, окреслено напрямки подальших досліджень мови творів Бра- тів Капранових, які, на думку авторів статті, полягають у класифікації цілісного корпусу авторських модифікацій на основі існуючих у сучасному мовознавстві підходах.
НЕОСЕМАНТИЗМИ В СКЛАДІ НОВИХ УКРАЇНСЬКИХ ФРАЗЕОЛОГІЗМІВ
Authors: ВОЗНЮК Юлія
Published: April 2023

У статті запропоновано дефініцію поняття «фразеологічна інновація», схарактеризовано різні терміни, які використовують лінгвісти для найменування нових фразеологічних одиниць: неологічний фразеологізм, фразеологічна інновація, неофразема. Визначено, що до фразеологічних інновацій належать власне фразеологічні інновації, для яких характерні новизна форми і значення, фразеологічні одиниці із новонабутою семантикою, модифіковані мовні форми та запозичення.З’ясовано основні джерела нових фразеологізмів: засоби масової інформації (друковані, електронні медійні тексти), політичні рекламні тексти та гасла, тексти комерційної реклами, прецедентні вислови відомих людей, професіо- налізми, терміни, розмовна лексика тощо.Окреслено основні ознаки нових фразеологізмів, установлено, що важливими компонентами нових фразеоло- гізмів є неосемантизми – лексеми, що з’явилися у мові внаслідок семантичного словотворення в межах уже відомого слова; приховані новозапозичення, що є новим значенням раніше адаптованого іншомовного слова, запозичене у тій же формі, від того ж або й іншого прототипу з тієї ж або з іншої мови-джерела; або новотвори, які постали завдяки повторному використанню тієї ж словотвірної моделі для позначення нового поняття.На конкретних прикладах досліджено особливості функціонування неосемантизмів у структурі неофразем сірий ринок, сіра зона, тіньова економіка, тіньовий бізнес, тіньовий ринок, обвал цін, промивання мізків та ін. З’ясовано, що високу активність у складі нових фразеологізмів виявляють неосемантизми, які мовці використовують здебільшого для створення негативної чи позитивної оцінки описуваного явища, виконання певного стилістичного завдання на основі таких семантичних змін: розширення значення (виникнення нових семем у змістовій структурі слова), метафо- ризація за подібністю форми чи функції, приховане запозичення. Продемонстровано виникнення нових сполук, які не просто утворені внаслідок образного вживання лексем, а функціонують зі сформованими та відтворюваними у мовній практиці значеннями, стають константами мови сьогодення.
ФУНКЦІОНУВАННЯ ФРАЗЕОЛОГІЧНИХ ОДИНИЦЬ У ТВОРІ ЮРІЯ КОСАЧА «ЕНЕЙ ТА ЖИТТЯ ІНШИХ»
Authors: ЗВЯГІНА Ганна
Published: April 2023

Стаття присвячена опрацюванню фразеологічних одиниць повісті Юрія Косача «Еней та життя інших». Завдяки використанню різноманітних методів досягається поставлена мета: дослідити особливості функціонування фразеологічних одиниць, наявних у творі. Обравши за основу структурну класифікацію фразеологізмів, конста- туємо наявність у творах таких мовних одиниць, як приказки, крилаті слова, максими, літературні цитати, ремінісценції та ідіоми. При цьому з огляду на біографію автора та оригінальний індивідуальний стиль не випадковим є перева- жання серед конструкцій ремінісценцій та літературних цитат. Серед приказок, використаних у повісті, переважають індивідуально-авторські. Крилаті слова демонструють хорошу обізнаність автора як з класичною зарубіжною літера- турою, так і з мистецтвом. Максима як афоризм з елементом повчання, вживана у письменника рідко, так само нечасто вживані і стійкі ідіоми. Джерелом походження літературних цитат є Біблія та художні твори українських і зарубіжних авторів. Вони образно передають інформацію про навколишній світ і одночасно транслюють стереотипні уявлення. Оскільки саме контекстна реалізація є однією з провідних умов повноцінного функціонування ремінісценцій, то автор використовує їх якнайширше. Юрій Косач у повісті використовує ремінісценції на твори Шевченка, Котляревського, Гоголя, німецькі казки, твори Шекспіра, мандрівні образи Дон Кіхота та донни Анни, передньоазійську міфологію. Найуживанішими видами трансформації фразеологізмів у повісті «Еней і життя інших» є пояснення, ситуативне обігрування та створення авторських одиниць. У поясненні виразно звучить голос автора, окрім того воно допомагає сха- рактеризувати персонажів. Загалом для повісті характерне вживання авторських фразеологічних одиниць. Більшість з таких утворень доречні і зрозумілі тільки у певному контексті. Фразеологічні одиниці повісті «Еней та життя інших» потребують уважного прочитання, звернення до довідкових джерел для кращого розуміння.
ФРАЗЕОЛОГІЧНА НОРМА В ПОЧАТКОВИЙ ПЕРІОД КОДИФІКАЦІЇ: БІЛОРУСЬКА ТА УКРАЇНСЬКА КОДИФІКАЦІЙНА ПРАКТИКА ПЕРШОЇ ПОЛОВИНИ ХХ СТ.
Authors: СКОПНЕНКО Олександр
Published: April 2023

Кодифікація літературної мови – це тривалий у часі процес, який не може охопити одночасно всіх мовних рівнів, оскільки вони мають різну динаміку розвитку та різне функціональне навантаження в ідіомі. Під час вивчення процесів кодифікації в українській та білоруській літературних мовах ХХ століття було встановлено, що пер- ший раунд кодифікації в цих ідіомах включатиме насамперед орфографічні параметри та арсенал лексичних засобів. Стандарти правопису, незважаючи на різну вагу їх основних принципів у цих мовах, керуються народними мовними традиціями, що склались у ХІХ ст. та закріпились у ХХ ст. серед українців та білорусів, вони були покликані найбільш повно відображати природні фонетичні образи ідіоми. Кодифікація морфологічних, словотвірних, синтаксичних норм відбувається у другому турі, про що свідчить відносно низька інтенсивність дискусії щодо кодифікації згаданих засобів. Фразеологічний матеріал привертає увагу згодом. Фразеологія як наука відокремилася від лексикології лише в 70-х роках ХХ століття, і цьому передували кілька десятиліть активних спроб виявити відповідні ознаки словосполучень як особливого типу мовних одиниць. Історичні умови ХХ століття були не дуже сприятливими для розвитку багатофункціональності української та білоруської літературних мов. Лише наприкінці ХХ століття, після розпаду СРСР, з’явилися передумови для вільного розвитку цих ідіом. У статті порушено проблему формування ідіоматичних норм в українській та білоруській літературних мовах у першій половині ХХ століття. Показано, що у словниках першої половини ХХ століття розпочато лише опис фраземної норми названих мов. Ступінь спорідненості між фразеологічними нормами першої половини ХХ століття та сучасними фразеологічними нормами української та білоруської лі- тературних мов можна встановити після фронтального аналізу всіх випадків фразеографічного опису фразеологічних одиниць.