Phytochemical and pharmacological assessment of Hungarian bryophytes, with special focus on Paraleucobryum longifolium
Authors: Vollár Martin 
Published: February 2025

A növényvilágból a vaszkuláris növények fitokémiai és farmakológiai szempontból legjobban feltárt taxonok. A nem vaszkuláris növények közé tartozó, taxonómiailag az algák és a pteridofiták közé sorolt mohák azonban kevésbé tanulmányozottak. A tény, hogy a mohákat nem károsítják a rovarok, mikroorganizmusok, csigák és emlősök arra utal, hogy ezek a növények olyan bioaktív szekunder anyagcseretermékeket tartalmaznak, amelyeknek toxikus vagy repellens hatásuk van más fajokkal szemben. A fajok többségének farmakológiai profilja azonban nem ismert, intenzív kémiai és farmakológiai vizsgálatokat csak az utóbbi évtizedekben végeztek. Több mint 20 000 faj tartozik a mohákhoz, amely magába foglalja a Marchantiophyta (májmohák, ~6000 faj), a Bryophyta (lombosmohák, ~14 000 faj) és az Anthocerotophyta (becősmohák vagy szarvasmohák, ~300 faj) osztályokat, amelyek a tengerek kivételével a világon mindenütt megtalálhatóak. A magyar flóra 659 fajt tartalmaz, túlnyomóan lombosmohákat (2 becősmoha, 146 májmoha, 511 lombosmoha). Fitokémiai és farmakológiai szempontból a mohák a nehézkes gyűjtésük miatt kevéssé kutatottak. Mégis nagyszámú új vegyületet fedeztek fel belőlük, köztük több mint 40 új szénvázas terpenoidot és fenolos vegyületet. A mono-, szeszkvi-, di- és triterpének, flavonoidok, bibenzilek, acetogeninek a mohák leggyakoribb másodlagos anyagcseretípusai. Ezek a vegyületek érdekes biológiai aktivitást mutatnak, például rovarölő, citotoxikus, peszticid, izomrelaxáns, növényi növekedésszabályozó, HIV-ellenes, DNS-polimeráz β-gátló, elhízás elleni, neurotróf, antioxidáns, NO-termelés gátló, antimikrobiális és gombaellenes aktivitás. Terápiás szempontból a mohák legperspektivikusabb bioaktivitásai a rákellenes és antibakteriális hatások. Számos nyers kivonatot és izolált vegyületet vizsgáltak mohákból különböző rákos sejtvonalakon citotoxikus aktivitás szempontjából. A terpenoidok és a bibenzilek tűnnek a leghatásosabb citotoxikus vegyületeknek, mivel számos gén és enzim aktiválásával apoptózist idézhetnek elő, azonban a hatás pontos mechanizmusa még mindig ismeretlen. A DNS fragmentáció, a sejtmag kondenzációja, a kaszpázok aktiválása, az anti-apoptotikus nukleáris transzkripciós faktor-kappaB gátlása, a p38 mitogén-aktivált protein kináz aktiválása szerepet játszhat az apoptotikus mechanizmusban. A májmohák kémiailag különböznek a lombosmoháktól és a becősmoháktól, mivel az utóbbi két osztályban nincsenek olajtestek. A májmohákban a leggyakoribb másodlagos anyagcseretermékek a terpenoidok, különösen a szeszkvi- és diterpenoidok, amelyekből 40 év alatt több mint 1600 vegyületet izoláltak, azonban ezek a vegyületek megtalálható egyes lombosmohákban is, köztük a Mnium, Plagiomnium, Homalia, Plagiothecium és Taxiphyllum fajokban, a becősmohákban pedig az Anthoceros fajokban. A mohák antimikrobiális hatásáról szóló első leírás 1942-ben jelent meg. 1952-ben Madsen és Potes a Sphagnum portoricense, Sphagnum strictum, Conocephalum conicum és Dumortiera hirsuta fajok antimikrobiális hatásáról számolt be. 1959-ben egy tanulmány során, amelyben 12 mohafajt vizsgáltak, az Anomodon rostratus, az Orthotrichum rupestre és a Mnium cuspidatum figyelemre méltó antibakteriális hatását mutatott. 1979-ben egy átfogó tanulmányt tettek közzé, amelyben 52 mohafajt vizsgáltak 8 baktériumtörzsön; a vizsgált fajok 56%-a volt aktív legalább egy baktériumtörzzsel szemben. A magyarországi mohajafok többségét azonban még nem vizsgálták fitokémiai és farmakológiai szempontból. Ezek a fajok a (fito)kémiai tér egy felfedezetlen és eddig elhanyagolt szegletének tekinthetők.