bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
Функции и значение коммуникации в организации: социологический аспект
Authors: Petrushko A. V.
Published: September 2019

Статья посвящена вопросам значения коммуникаций в организации. На сегодняшний день проблемы повышения эффективности деятельности организаций в контексте современных социально­экономических условий развития общества приобретают особую актуальность. Автор отмечает тот факт, что поскольку организация является важным элементом экономики, возникает необходимость развития потенциала отдельной организации за счет нематериальных факторов, одним из которых является социальная коммуникация. Автором рассмотрены разные подходы к определению функций коммуникации в организационной структуре с точки зрения ее управления и построения общего механизма коммуникаций в организации. Описаны основополагающие (классические) функции коммуникации ­ контроль, мотивация, эмоциональное выражение, передача информации – и специфические. Среди последних автором рассмотрены функции с точки зрения развития организации и развития персонала. Проведен анализ научных взглядов на коммуникации в организационной системе управления в ее процессуальном и нормативном аспектах. Основное содержание исследования составляет анализ теоретических представлений о процессе коммуникации. Систематизированы функции коммуникации, имеющиеся наработки об их использовании, которые в целом повышают эффективность деятельности организации.
Антропоморфні формоідентиненти-маркери сигніфікативного поля католицького етнорелігійного простору
Authors: Kryachko V. I.
Published: September 2019

У статті здійснюється спроба експлікації антропоморфних формоідентинентів­маркерів сигніфікативного поля католицького етнорелігійного простору на базі розробленої атором моделі структури сигніфікативного поля католицизму як експлікосистеми релігійних, культурних, етнічних, соціальних та інших маркерів, яка складається із наступних базових сигніфікативних структурних підсистем: 1) антропоморфна сигніфікативна підсистема, до якої належать людиноподібні та персоніфіковані символоконструкції, пам’ятки культури та архітектурні ансамблі, а також познаки частин тіла людини, їх комбінації та сигнали; 2) зооморфна сигніфікативна підсистема, до якої входять твариноподібні познакоконструкції та знаки окремих їх оганів, а також символи продуктів їх життєдіяльності; 3) вегетоморфна сигніфікативна підсистема, до якої належать рослиноподібні сигніфікоелементи та продукти харчування; 4) геоморфна сигніфікативна підсистема; 5) геометрична сигніфікативна підсистема; 6) астральна сигніфікативна підсистема; 7) колористична сигніфікопідсистема; 8) топосоінсталяційна сигніфікопідсистема; 9) предметно­інструментативна сигніфікативна підсистема; 10) архітектурна екстер’єрно­інтер’єрна сигніфікативна підсистема; 11) абстрактна сигніфікативна підсистема; 12) акціональна сигніфікативна підсистема. Антропоморфна сигніфікативна підсистема з її формоідентинентами­маркерами сигніфікативного поля католицького етнорелігійного простору включає в себе візуалізовані у просторі антропоморфні та персоніфіковані символоконструкції та формоелементи, які експлікуються через опредметнені екзіси: предмети живопису, архітектури тощо і часто пов’язані із різними релігійними та етнічними символосистемами.
Політика фінансово-промислових груп в умовах «Євромайдану» та «гібридної війни» в Україні (на прикладі груп «Приват» та СКМ)
Authors: Breharia S. H.
Published: September 2019

У статті досліджується роль фінансово­промислових груп  в українській політиці – саме  вони контролюють значну частину української економіки, володіють чималими фінансовими та інтелектуальними ресурсами. Вплив ФПГ на політику є значним і майже не дослідженим. Дослідницький фокус зосереджується на двох представниках великого капіталу – групі «Приват» (Ігор Коломойський) та групі СКМ Ріната Ахметова, які протягом своєї бізнес­історії часто конкурували одна з одною. Метою статті є опис політики вказаних ФПГ та її наслідків в умовах політичної та економічної нестабільності в Україні. У статті з’ясовується, що прагнення законсервувати ситуацію і зберегти ресурси веде до поступового знецінення, або втрати ресурсів, а готовність брати участь ув зміні ситуації з ризиком втрати ресурсів надає нові ресурси і можливості. Навіть якщо ресурсів в цілому стає менше, гравець з активною позицією отримує їх більше, а у гравця з пасивною позицією вони зменшуються.
Феномен українізації як фактор національної консолідації українського суспільства
Authors: Krasnoseletskiy D. P.
Published: September 2019

У статті висвітлено питання генези, сучасного стану та перспектив проведення українізації між мешканцями України. Ця політика може розв’язати проблеми етнокультурної різнорідності та політичного роз’єднання України. Ми маємо справу з подвійною культурною (українська і російська) ідентифікацією, в частині – з подвійною державною ідентифікацією у більшості регіонів України. Але абсолютна більшість населення України вважає себе передусім громадянами України – 67,5%. Українська ідентифікація переважає у всіх регіонах над російською (окрім Донбасу), однак наявність двох ідентифікацій у всіх регіонах України (окрім Галичини), особливо в південно­східних регіонах, створює значні труднощі в проведенні культурної та інформаційної політики в умовах військового протистояння з Росією. Мовна проблема досі залишається об’єктом політичних спекуляцій і не слугує, у повній мірі, національним інтересам. Національна ідеологія відсутня, коли повинна боротися з пережитками минулого, етноетичними комплексами. Ці та інші проблеми сприяють поширенню сепаратистських настроїв, розбудові «Русского мира», що є вкрай неприйнятними для держави та її народу. Констатовано, що українізація відчутно впливає на процеси консолідації у нашому суспільстві, а також слугує інструментарієм до формування умов національної інформаційної безпеки, що є вкрай необхідним для об’єктивного розвитку Української держави.
Профспілкова політика Української cоціал-демократичної партії на етапі її становлення
Authors: Begej I. I.
Published: September 2019

У статті, починаючи з перших фахових організацій в Галичині, аналізується участь УСДП в процесі формування українського профспілкового руху кінця ХІХ – початку ХХ ст. Наголошується на його особ­ливостях, зумовлених передусім поневоленням українського населення галицького краю, намаганням панівних націй, зокрема поляків, керівників їхньої соціал­демократичної партії монополізувати співпрацю з фаховими організаціями, використовувати українське робітництво в своїх інтересах, у підсумку – позбавити його національної ідентичності . У дослідженні йдеться про неодноразові і наполегливі, але, на жаль, не завжди успішні спроби окремих лідерів УСДП,  використовуючи програмні засади Соціал­демократичної робітничої партії Австрії (СДПРА), зупинити ці згубні тенденції, українізувати фахові організації через створення у них національної секції з освітніми функціями (україномовний професійний друкований орган, україномовні керівники профспілок тощо). Звертається увага на розуміння органічної взаємозалежності соціал­демократичного і професійного руху теоретиками різних напрямків лівиці (Карлом Марксом, Фрідріхом Енгельсом, Володимиром Леніним, Отто Бауером, Юліаном Бачинським, Володимиром Левинським, Антоном Чернецьким), відмінності у поглядах цих діячів на цю проблему, яка вимагає переосмислення у контексті діяльності профспілкових організацій і лівих партій сучасної України.
Випускники ВНЗ гірничо-металургійних спеціальностей у професійно-економічній сфері суспільства (Дніпропетровський регіон)
Authors: Mosondz M. V.
Published: September 2019

У статті проаналізовано процес включення випускників гірничо­металургійного комплексу (ГМК) до професійно­економічної сфери суспільства; ставлення роботодавців до працевлаштування випускників; бар’єри для прийому на роботу молодих спеціалістів; оцінку випускниками показників успішної професійної інтеграції. Виявлено досить високий рівень працевлаштованості випускників за фахом (64%); позитивну оцінку користі здобутої освіти; найбільшу задоволеність такими умовами праці, як стабільний дохід, відповідність спеціальності; недостатні можливості кар’єри. Щодо роботодавців, то більшість з них позитивно ставиться до прийому на роботу молодих спеціалістів без досвіду (у випускників на це протилежний погляд). Деякі компанії мають програми стажування для студентів. Щодо бар’єрів прийому на роботу молоді роботодавці вказують на відсутність особистих навичок, важливих для роботи, завищені вимоги з боку випускників, відсутність досвіду роботи, нестачу теоретичних та практичних знань, невідповідність отриманих знань реальним потребам роботодавців. Вимоги роботодавців у фахівцях задоволені не в повній мірі. Це свідчить про необхідність налагодження більш ефективної співпраці між вищими навчальними закладами та роботодавцями.
Трансформація сімейно-рольових відносин у сім’ях трудових мігрантів України
Authors: Anipchenko S. M.
Published: September 2019

У статті аналізуються проблеми трудової міграції українського населення, зокрема сімей трудових мігрантів; окреслюються ключові зміни сімейно­рольових відносин, до яких може призвести довгострокова міграція. Особлива увага акцентується на негативних наслідках таких змін для соціального інституту сім’ї. Автором надаються та аналізуються статистичні дані щодо кількості трудових мігрантів в Україні, показники міграційного руху за останнє десятиріччя, результати емпіричних досліджень, що були проведені науковцями різних галузей соціального знання стосовно цієї проблематики. Визначаються основні напрямки більш детального дослідження трансформації сімейно­рольових відносин у сім’ях трудових мігрантів України. Особлива увага приділяється аналізу сімейно­рольових відносин між подружжям, між прабатьками (бабусями і/або дідусями) і батьками та між прабатьками (бабусями і/або дідусями) і онуками. Відмічається, що за умов довготривалої відсутності батьків, які залучені до трудової міграції, їхню роль у сім’ї починають відігравати інші члени, зазвичай прабатьки (бабусі і/або дідусі). Автор розглядає значущість ролі прабатьків як одних з головних суб’єктів соціалізації онуків у період відсутності їхніх батьків. Підкреслюються особливості трансформації сімейно­рольових відносин, до яких можуть призвести довгострокова міграція та проблеми, пов’язані із збереженням цілісності сімей.
Профспілкова політика української лівиці Галичини у міжвоєнний період
Authors: Begej I. I.
Published: September 2019

Запропонована стаття є логічним доповненням дослідження автора «Профспілкова політика Української соціал­демократичної партії на етапі її становлення» (Грані, 2015, №2). У ній продовжено аналіз профспілкової політики УСДП в умовах міжвоєнної окупації Польщею Західної України, подальшого соціально­національного гноблення на її теренах українців, представників національних меншин владними і суспільними інститутами. Якщо до Першої світової УСДП була по суті єдиною українською лівою силою, яка протистояла  боротьбі за профспілки польській лівиці, то у міжвоєнний період цього протиборства вона одержала не лише підтримку, але й конкурентів в особі Української соціалыстично­радикальної партії (УСРП), Комуністичної партії західної України(КПЗУ), Селянсько­робітничого соціалістичного об’єднання («Сельроб») Української партії праці (УПП). Тоді ж на профспілковому полі з’явився ще один гравець – українські націоналісти, які критикували українських лівих за недостатню роботу по українізації профспілкового руху. Порівняльний аналіз розвитку профспілкового руху в Галичині після Першої світової війни свідчить, що він став значно масовішим явищем, ніж до неї,  в ньому брала участь більшість українських робітників, а також значна частина державних та приватних службовців, інтелігенції, студентів. Польські ліві намагалися перенести централістський (інтернаціоналістський) принцип австрійських соціал­демократів на організаційну структуру профспілок у Другій Речі Посполитій для полонізації неполяків, зокрема українців. Інтернаціоналістський підхід також сповідували КПЗУ, прокомуністична до 1924р. УСДП, створена ними Професійна лівиця. Попри те, переважна частина українських робітників увійшла не до всепольських профспілок, а до українських фахових організацій. Але, на жаль, їх не приймали до міжнародних профспілкових об’єднань. Пояснювалось це недержавним статусом українців.
Інформаційний капітал у сучасному суспільстві: до концептуалізації поняття
Authors: Sotskyi O. O.
Published: September 2019

У статті висвітлюється питання теоретичної концептуалізації поняття інформаційного капіталу на основі концепції П. Бурд’є. Логіка аналізу розгортається від загального контексту інформаційного суспільства, цифрової нерівності до конкретного, – опису інформаційного капіталу за трьома класичними формами капіталів. Описано структуру інформаційного капіталу, що окреслена на основі розробок інформаційного суспільства і теоретичних розробок концепції П. Бурд’є. Запропоновано структуру інформаційного капіталу, яка представлена порівняльній перспективі між різними видами капіталів і включає інкорпорований, об’єктивований та інституціалізований стани. Здійснено теоретичний нарис можливостей конвертації інформаційного капіталу в інші види капіталів. Акцентується увага на ролі інформаційних технологій, інформації як ресурсів, що здатні надавати своїм володарям виключну компетенцію, блага та переваги в інформаційному суспільстві. Наголошується на тому, що інформаційний капітал втілює прояви відносин власності на інформаційний продукт, що в умовах інформаційного суспільства є основою для його ліквідності в контексті конвертації в інші види капіталів. Розглянуто обмеження емпіричного аналізу інформаційного капіталу і запропоновано орієнтири його дослідницької стратегії на прикладі конкретних тем і рівнів соціологічного дослідження.
Тип школи та місце проживання як чинники диференціації результатів зовнішнього незалежного оцінювання
Authors: Oksamytna S. M.
Published: September 2019

У статті викладено результати дослідження впливу типу загальноосвітнього навчального закладу та місця проживання на середній бал зовнішнього незалежного оцінювання 2013 та 2014 років. Порівнюються результати випускників таких типів навчальних закладів, як загальноосвітня школа, гімназія, ліцей та спеціалізована школа, які розташовані у місті Києві, обласних центрах, інших містах, селищах міського типу та селах України. За результатами дослідження виявлено, що обидві незалежні змінні, тип школи і місце поселення,  мають статистично значущий вплив на середній бал ЗНО. Вплив типу школи більший, аніж вплив місця проживання. Виявлена також статистично достовірна взаємодія між незалежними змінними тип школи і місце проживання, що означає, що тип школи значно сильніше диференціює середній бал ЗНО у місті Києві та в обласних центрах, меншою мірою в інших містах, а найслабше – у селищах міського типу та селах, де освітні результати дітей в різних типах навчальних закладів значно менше різняться. Спостерігається також суттєва диференціація дітей за місцем проживання щодо доступу до дошкільної освіти.
Вектори концептуалізації феномена релігійності в сучасному соціологічному теоретизуванні
Authors: Nastoyashha K. V.
Published: September 2019

Незважаючи на наявність великої кількості робіт і емпіричних досліджень, присвячених релігійності, в соціології досі відсутня цілісна концепція, яка б  систематизувала  та  об’єднувала всі напрацьовані наробки й концепти, сфокусувавши свою увагу на функціонуванні соціокультурних  механізмів трансформації  релігійності у сучасному суспільстві. Адже нові форми релігійності, як і процеси їх виникнення і тенденції розвитку, потребують ґрунтовного соціологічного теоретичного аналізу, не стільки з позиції виокремлення з культурної площини і опису специфіки сучасної релігійності, скільки з позиції вибудовування принципово нової моделі взаємодії культурного і релігійного в сучасному  соціологічному теоретизуванні. В цьому контексті  інтерес варто спрямувати на ціннісну сферу суспільства, яка одночасно постаючи маркером соціальних пріоритетів, здатна  обумовити і ту чи іншу модель віросповідання і   тип релігійних практик.  Саме ціннісна сфера постмодерних суспільств, первинно похідна від системи догматів традиційних релігій на сьогодні, значно трансформувавшись, чим виявив цілу низку розбіжностей з першоосновами, вже сама детермінує свої нові культурні форми, а відтак і нові форми релігійності. В  цьому  сенсі  інтегральним механізмом  детермінації тих чи інших нових  форм релігійності, крім  процесу секуляризації,  виступає концепт культурної традиції, який є доцільним інструментом пояснення неоднозначної динаміки ціннісної сфери і процесів у релігійній свідомості соціуму.
Особливості реклами та ПР у туризмі
Authors: Zubarieva M. A.
Published: September 2019

У статті розглянуто актуальні питання використання важливих інструментів прикладних соціальних комунікацій тактичного спрямування (реклама) і стратегічного (ПР). Охарактеризовано основні види реклами у туризмі та  види ПР – діяльності. Виділено основні відмінності між рекламою і ПР  у туристичній сфері, зосереджено увагу на правильності вибору оптимального (найбільш ефективного) каналу (засобів) реклами.  Визначено специфіку, проблематику реклами як основного інструменту для просування туристичного продукту на мережевий ринок. Деталізовано переваги та значущість такого інноваційного засобу масової комунікації, як  глобальна мережа Інтернет. Розглянуто найбільш популярні види Інтернет­реклами в туристичній сфері, зокрема ­ розміщення інформації в каталогах Інтернет­ресурсів; реєстрація сайту в пошукових машинах­роботах; банери;  розсилки по електронній пошті. Наведено рейтингові позиції туристичних сайтів мережі Інтернет  (ТОП­15). Виділено ряд підходів до вивчення та систематизації рекламної Інтернет­інформації в туризмі, розглянуто специфіку та сучасні передові технології Інтернет­реклами в туристичній сфері. Зроблено висновок щодо того, що розглянуті питання статті стосовно реклами та ПР  у туризмі  лише формують уявлення про складність і багатогранність туристичної реклами як за допомогою газет, радіо, телебачення, так і зокрема Інтернет­засобів. Можливості туристської реклами та ПР у мережі Інтернет не мають меж.
Іредентизм у контексті об’єднавчих етнополітичних рухів: сутність і специфіка
Authors: Gorlo N. V.
Published: September 2019

Мета дослідження полягає у з’ясуванні особливостей іредентизму, що здійснюється в процесі проведення порівняльного дослідження іредентизму з іншими формами об’єднавчих етнополітичних рухів – уніонізмом і пан­націоналізмом. Іредентизм розглядається як форма уніонізму, тому що спрямовується на об’єднання груп розділеного народу, і як один зі способів реалізації пан­націоналістичних ідей. Історичний огляд зародження іредентизму в Греції і Італії показує, що змістом іредентизму є такий варіант об’єднання розділеного народу, коли його більша частина вже створила національну державу і прагне приєднати інші групи розділеного народу, які перебувають під іноземним пануванням. Специфічною ознакою іредентизму є селективний характер чинників, на основі яких формується стратегія об’єднання розділеного народу: мова, спільні елементи культури або схожі уявлення про спільне минуле. Іредентизм має деструктивний потенціал, оскільки загрожує територіальній цілісності держави, в якій проживає іредента. За цією ознакою іредентизм відрізняється від етнічного уніонізму і пан­націоналізму, які найчастіше декларують об’єднання вже сформованих етнополітичних організмів. Серед способів боротьби з руйнівним впливом іредентизму на політичну стабільність в багатоетнічних державах є відкритий діалог між представниками різних етнічних груп і реалізація виваженої регіональної політики.
Історико-філософські трансформації концепту ідеології
Authors: Degtiarova N. I.
Published: September 2019

Термін, а згодом концепція ідеології супроводжували історію гуманітарних наук, зокрема, історію філософії, протягом останніх двох століть. Незважаючи на широко вживане використання дефініції «ідеологія», авторка статті стверджує про великі розбіжності у тлумаченні її сенсу, зокрема у українській філософії, що зробила великий стрибок від радянського філософування одразу до постмодернізму. У статті авторка намагається висвітлити суперечки, що велися навколо цього поняття, наводячи приклади з історії філософі, маючи на меті продемонструвати як цей концепт формувався у роздумах про гносеологічні здібності людини, нанесення на карту поняття помилкової (або хибної) свідомості, про балансування між реалістичним та примарним баченням буття. Висвітлення історії думки, у ході якої (історії) здійснювалося розгортання цих роздумів, має важливе значення для розуміння сучасної філософії. У статті розглядаються ключові позиції мислителів в зазначеній області, від Аристотеля до Дестюта де Трасі, Альтюссера, Фуко, Жижека та ін. і надається означення ідеології в рамках емпіризму, ідеалізму, марксизму, пост­марксизму і пост структуралізму; демонструється кореляція між напрямами та (не)можливістю вийти за межі (не)ідеологічної реальності.
До проблеми сутності поняття «внутрішньо переміщені особи»: державна політика та регіональна практика
Authors: Malykha I. M.
Published: September 2019

Автором обґрунтовано актуальність дослідження поняття «внутрішньо переміщена особа» в умовах сучасних реалій українського суспільства. У статті пояснена необхідність визначення статусу так званих вимушених мігрантів – категорії населення, нової для історії незалежної України. Наголошується на необхідності створення власної нормативно­правової бази, яка б відповідала міжнародним стандартам і врегульовувала б механізми надання допомоги внутрішньо переміщеним особам. Розглянуто проблеми вищезазначеної категорії населення та способи їх вирішення у Волинській області. За умов ведення війни на території країни, кризового стану економіки Україна постала перед рядом викликів та загроз, які необхідно вирішувати оперативно та злагоджено. Внутрішньо переміщені особи – категорія населення, яка вперше з’явилась за час існування незалежної України. Стаття пояснює необхідність визначення законного статусу даної категорії населення та регламентування реалізації її прав та свобод. Внутрішньо переміщені особи (ВПО) – особи, що були змушені покинути своє постійне місце проживання, але не залишили територію (визначену кордонами) держави. Автором обумовлена актуальність дослідження статусу вимушених мігрантів на території України та на регіональному рівні, зокрема, у зв’язку із постійним збільшенням чисельності ВПО через анексію Криму та військові дії на Сході. Прийняття Закону України «Про захист прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» стало позитивним зрушенням, проте вимагає подальшої роботи із виконання задекларованих норм.
Теоpетичні аспекти інформаційних війн та національна безпека
Authors: Shumka A. V. , Chernyk P. H.
Published: September 2019

Широкий та всебічний аналіз методів проведення інформаційної війни для формування дієвого механізму протидії має надзвичайно актуальне значення. Інформаційна війна – дії, що вчиняються для досягнення інформаційної переваги у підтримці національної воєнної стратегії через вплив на інформацію та інформаційні системи противника при одночасному гарантування безпеки власної інформації і інформаційних систем. На сьогодні термін «інформаційна війна» використовується в двох площинах: у широкому розумінні – для визначення протиборства в інформаційній сфері в засобах масової інформації для досягнення різних політичних цілей; у вузькому розумінні – для визначення воєнного протиборства, у військовій інформаційній сфері для досягнення односторонніх переваг в отриманні, зборі, обробці та використанні інформації на полі бою. Дії, пов’язані із забезпеченням інформаційної безпеки, мають включати:  спостереження, аналіз, оцінку і прогноз загроз та небезпек; відпрацювання стратегії і тактики, планування попередження нападу, зміцнення потенційних зв’язків, підсилення ресурсів забезпечення інформаційної безпеки;  відбір сил і засобів протидії, нейтралізації, недопущення нападу, мінімізації шкоди від нападу; дії із забезпечення інформаційної безпеки; управління наслідками інциденту (кібератаки, інформаційні операції, інформаційні війни). Організація ефективної системи забезпечення інформаційної безпеки передбачає централізоване управління із конкретними функціями, які забезпечують моніторинг і контроль за всіма компонентами національного інформаційного простору.
Геополітичний аналіз як спосіб розуміння світу
Authors: Osel’ska O. S.
Published: September 2019

У статті розкриваються методологічні засади та формулюються основні етапи геополітичного аналізу як універсального механізму проникнення у складні системи та геополітичні процеси сьогодення. В даному дослідженні геополітичний аналіз розуміється як методологія прикладного політологічного дослідження міжнародних ситуацій і процесів, орієнтованих на вироблення політичних рішень в сфері встановлення, підтримки і вдосконалення контролю над простором. Акцентується увага на тому, що геополітичний аналіз зосереджений на способах актуалізації та використання ландшафту і простору для досягнення політичних цілей. Таким чином, за допомогою геополітичного аналізу величезна кількість природних особливостей географічного середовища комунікативно активується лише за особливих обставин. Запропонований підхід концентрується на тому, щоб розкрити легітимізуючу основу дій і подій світової політики, встановити їх зв’язок з певними інтересами. Доводиться, що активне впровадження в практику досліджень геополітичних явищ і процесів такого роду методик/методів і, відповідно, форсована розробка методологічних підстав цієї роботи стає одним із шляхів підвищення наукоємності самої геополітичної науки.
Соціально-екологічні ризики як предмет соціологічного аналізу
Authors: Zherdetska A. G.
Published: September 2019

Наукова стаття присвячена соціальній екології як галузі соціологічного знання. В ній розглянуто питання взаємозв’язку та взаємовпливу соціального і природного середовищ у сучасному суспільстві, особливості соціально­екологічної сфери в Україні та світі і її ключові проблеми. Основна увага приділяється питанню соціально­екологічних ризиків у соціології. У статті представлено аналіз існуючих у зарубіжній та вітчизняній науці визначень поняття «ризику» та його класифікація, розкрито взаємозв’язок понять «ризику», «соціального ризику» та «соціально­екологічного ризику». Крім того, у статті наведено класифікацію соціально­екологічних ризиків, а також окреслено існуючі проблеми концептуалізації понятійного поля ризикології, соціології ризику та соціальної екології. Окремий акцент зроблено на обґрунтуванні необхідності проведення регулярних та детальних соціологічних досліджень стосовно поточного та прогнозованого стану соціально­екологічної ситуації та різних аспектів впливу соціально­екологічних ризиків на суспільну життєдіяльність, адже на сучасному етапі розвитку суспільства дослідження екологічної проблематики має яскраво виражений соціологічний характер і повинно реалізовуватися за допомогою соціологічних методів. Акцент також зроблено на необхідності долучення фахівців­соціологів до участі в екологічних дослідженнях.
Аналіз використання методів ШСПГ та екзит-полу в рамках громадської моніторингової діяльності під час виборів в Україні
Authors: Arabadjyiev D. Y.
Published: September 2019

В статті подано визначення, основні характеристики окремих методів моніторингу виборчого процесу, а саме, методу швидкого статистичного підрахунку голосів (quick-count або ШСТГ) та методу екзит-полу. Завдяки аналізу застосування цих методів під час останніх за хронологією президентських виборів в Україні, зроблено окремі висновки.З’ясовано, що ШСПГ у порівнянні з екзит-полом має певні переваги, зокрема, високий рівень вірогідності отриманих даних, менші витрати на впровадження, отримання додаткових даних, крім даних щодо результатів голосування, більшу об’єктивність. Недоліки швидкого статистичного підрахунку голосів: результат можна отримати лише після оформлення протоколів, висока залежність від апаратного та програмного забезпечення підрахунку результатів. Як показала практика проведення ШСПГ, він є не тільки методом швидкого отримання результатів голосування для подальшого їх порівняння з офіційними результатами виборів, а ще й допомагає громадянам стежити за якістю виборчого процесу, незалежно від повідомлень офіційних владних джерел. Також це дозволяє оцінити діяльність органів та установ, відповідальних за організацію виборів під час процесу голосування, підрахунку та обробки інформації.
Особливості структурування образу України в суспільно-політичному та соціокультурному дискурсі
Authors: Pocelujko A. O.
Published: September 2019

Статтю присвячено проблемі визначення особливостей структурування образу України в суспільно-політичному та соціокультурному дискурсах в різні періоди державної незалежності. Відмінності між образом держави в суспільно-політичному та соціокультурному дискурсах стосуються переважання в суспільно-політичному дискурсі відповідних системних інтенцій та інтересів, себто, переважанням в суспільно-політичному дискурсі прихованих настанов щодо нав’язування громадськості певних ідей, вигідних для представників влади (маніпулятивна складова), яка може реалізовуватись засобами політичної риторики із впливом на громадську свідомість та чуттєво-емоційну складову людини. Соціокультурний дискурс перебуває в зоні наближеності до ознак дискурсу на основі комунікативної раціональності за Габермасом, оскільки є проникним щодо критики та вільнішим (у порівнянні із суспільно-політичним дискурсом) щодо цензурного тиску на суб’єктів комунікації. Таким чином, в суспільно-політичному, або ж просто, політичному дискурсі від початку структурується ситуація, в якій «народжується політична продукція», де беруть участь, з одного боку, «конкуруючі агенти», з іншого - «споживачі політичної продукції», з яких найважливішою продукцією є образ держави.Шарами суспільно-політичного дискурсу в розділі визначено офіційно-державний та історично-історіографічний дискурси. Ці дискурси презентують образ держави в контексті національної історії як джерела, на якому за допомогою цілеспрямованої державної політики формується ідентичність держави та впроваджуються в якості мови інституційного спілкування. Образи держави, які створюються в офіційно-державному та історично-історіографічному дискурсах як сукупності етнічних міфів, фреймів, стереотипів, призначених для формування механізмів сприйняття і інтерпретації минулого своєї країни, використовуються в освітній політиці як інструмент формування національної ідентичності із відповідним йому дискурсом ідентичності. Соціокультурний дискурс та відповідний йому образ держави характеризується вираженою плюральністю, концептуальністю, ідеологічною нецензурованістю, мультипарадигмальністю. В соціокультурному дискурсі відбувається концептуалізація образу держави як складової життєвого світу на противагу суспільно-політичному дискурсу, в якому образ держави постає радше як ідеологічно-догматичний конструкт, який тяжіє до однозначності. При цьому в науковому дискурсі в конструюванні образу держави переважає інтелектуально-концептуальна складова, в той час як в медіадискурсі образ держави формується на базі емоційно-забарвлених соціальних уявлень. Останні поширюються у макротекстах, розрахованих на створення відповідних соціальних настроїв, сенсаціонування, мобілізацію різних соціальних груп на різні акції тощо.
Аксіологічна криза у комплексі факторів розвитку політичної системи
Authors: Kliuchnyk R. M.
Published: September 2019

Статтю присвячено аксіологічній кризі як одному з чинників розвитку політичної системи суспільства. Виокремлено міжгенераційні та культурно-цивілізаційні аксіологічні кризи. Показано, що протиріччя між цінностями виживання та самореалізації часто призводять до політичної кризи. Доведено, що Арабська весна являла собою наслідок глибокої міжгенераційної кризи. Підкреслюються небезпечні наслідки культурно-цивілізаційної кризи в умовах глобалізації. Досліджено причинно-наслідкові зв’язки між нелегальною міграцією, екстремізмом та аксіологічними кризами. Особливу увагу приділено трансформаційному потенціалу вищої освіти в умовах аксіологічної кризи. Наголошено на необхідності реформування системи вищої школи в Україні з метою недопущення розвитку деструктивних кризових процесів в аксіологічній сфері. Проаналізовано світовий досвід розв’язання такого роду проблем і перспективи його ефективного застосування на українських теренах.
Типологічні характеристики глобалістичної свідомості в контексті справедливості воєнних дій
Authors: Kolisnichenko R. M.
Published: September 2019

У представленій статті запропоновано типологію глобалістичної свідомості за ознакою справедливості воєн із застосуванням звичайної зброї. Виділено справедливий, несправедливий, пацифістський та воєнно-нейтральний типи глобалістичної свідомості. Воєнно-нейтральна глобалістична свідомість відрізняється байдужим, безвідповідальним ставленням до міжнародних воєнно-політичних проблем, причин, характеру, наслідків та способів уникнення воєн. Пацифістська глобалістична свідомість характеризується категоричним засудженням будь-якого застосування військової сили під будь-яким приводом, незважаючи на характер воєнних дій. Головною ознакою несправедливого типу глобалістичної свідомості є підтримка несправедливих воєн, спрямованих на грубе порушення балансу міжнародних інтересів на користь певного суб’єкта міжнародної політики. Виділено агресивно-авторитарний, агресивно-демократичний, гегемоністично-авторитарний та гегемоністично-демократичний підтипи несправедливої глобалістичної свідомості. Представники справедливої глобалістичної свідомості категорично засуджують несправедливі вій­ни, визнають гостру необхідність збереження миру, проте реалізацію принципу справедливості у вирішенні масштабних політичних конфліктів розглядають більш пріоритетним політичним завданням, ніж недопущення військових дій будь-якою ціною. Виділено оборонний, визвольний та миротворчий підтипи справедливої глобалістичної свідомості. Зроблено висновок, що ефективна практична діяльність ООН з підтримки миру є можливою лише за умови становлення миротворчої глобалістичної свідомості народів світу, формування відповідального ставлення політичних суб’єктів до воєнної політики людства, здійснення її об’єктивного оцінювання на основі принципу справедливості.
Стан геополітичних досліджень в українській науці
Authors: Dashevs’ka O. V.
Published: September 2019

Інтенсивність і різноманітність політичних і геополітичних процесів, що відбуваються в Україні, дають велику емпіричну базу для геополітичних досліджень. Разом з тим, популярність даної наукової течії залишається суто популістською, передаючи науці лише чверть всіх досліджень. Метою дослідження є розгляд динаміки та специфіки геополітичних досліджень у сучасній українській політичній думці. У роботі зроблено огляд дисертаційних досліджень вітчизняних вчених. Відмічено, що більша частина робіт припадає на політичні науки за спеціальністю 23.00.04 – політичні проблеми міжнародних систем та глобального розвитку. Виділено основні тенденції у вітчизняних геополітичних дослідженнях: 1. Визначення місця України на геополітичній мапі світу через аналіз геополітичного положення та історико­політологічні дослідження; 2. Дослідження регіональних проблем, двосторонніх відносин між країнами; 3. Дослідження загальних питань міжнародної безпеки, тероризму та ролі України в системі міжнародної безпеки; 4. Аналіз етнополітичних проблем всередині України та їх вплив на міжнародні відносини; 5. Дослідження євроінтеграційних прагнень України як єдино правильних з точки зору геополітичного положення; 6. Загальні геополітичні дослідження, в яких розглядаються практики застосування тих чи інших теорій і концепцій геополітики у різні часи та різними країнами світу. Аналіз представлених дисертаційних досліджень та іншої наукової літератури вітчизняних авторів говорить лише про першу ступінь засвоєння такої важливої політичної науки, як геополітика.
Особливості сучасної безпекової політики політичних партій Великобританії
Authors: Stalovierova A. V.
Published: September 2019

Підводяться підсумки безпекової політики британського коаліційного уряду Д. Кемерона (2010-2015); доведено, що політичним силам консерваторів та ліберал-демократів для проведення одностайного курсу у сфері нацбезпеки потрібно було йти на компроміси, а також аналізується проблематика безпекової стратегії на парламентських виборах 2015 р., зокрема, проводиться порівняльний аналіз положень сучасної безпекової стратегії провідних партій Великобританії. Передвиборча кампанія 2015 р. стимулювала активні дискусії з питань  безпеки, а відповідні розділи були включені у передвиборчі маніфести усіх ведучих британських політичних партій. В умовах виникнення нових викликів та загроз, трансформації системи міжнародної безпеки, питання безпекової політики часто стають об’єктом уваги британської спільноти та експертів. Відсутність міжпартійного консенсусу по більшості положень безпекової стратегії Великобританії у ході передвиборчої кампанії 2015 р. роблять дискусії про перспективи британської безпекової політики ще більш актуальними. У ході передвиборчої кампанії практично не по жодному аспекту безпекової проблематики не було міжпартійної єдності. Насамперед, лейбористи, ліберал-демократи, ШНП і партія «зелених» зробили заяву про готовність розвивати співробітництво з ЄС, а консерватори та ПНОК виявилися на боці євроскептиків. Думки партій розділилися також з питань проведення військових операцій за кордоном, фінансування й чисельності збройних сил.
Біля витоків американського персоналізму: особистісне долучення до Слова Божого в єлизаветинських перекладах Біблії
Authors: Patsan V. O.
Published: September 2019

Стаття націлена на визначення шляхів наближення до розуміння теїстичного базису особистісності, які були прокладені персоналістською філософією, заснованою у США наприкінці ХІХ — початку ХХ століть. Ставши ініціатором історико-філософської реконструкції генези американського персоналізму в Україні, автор актуалізує проблему сприйняття тексту Священного письма персоналістичною течією, що сформувалась у Північній Америці на грунті протестантизму. У cтатті реалізується підхід до осмислення цього процесу, заснований на метаонтології особистості, викладеній святоотецькою тріадологією на переході від античності до середніх віків і відкритій для раціональної свідомості сучасної доби модальністю персоналістичного мислення, зверненою до православного богослов’я. Спираючись на попередні результати власної розробки актуалізованої проблематики (представлені в публікаціях в україн- ських та зарубіжних періодичних наукових виданнях), автор зосереджується на теологічних підвалинах персоналістської філософії США, пов’язуючи їх хиткість із відходом протестантизму від християнської догматики, якою стверджуються особистісний принцип буття, Абсолютна Особистісність Бога і богоподібність людської особистості, відкрита Одкровенням. На основі співвіднесення горизонтів персоналістичного сприйняття Богодухновенної Книги із реконструкціями Біблійної топології особистісності, що були здійснені у перекладах Священного Писання, покликаних забезпечити персональний доступ до Слова Божого, аналізується трансмісія Біблійних концептів особистісного в англомовних версіях Священного письма, які з’явились у добу Єлизавети І (Женевська Біблія та Єпископська Біблія), були первинно сприйняті протестантськими деномінаціями Північної Америки і заклали Біблійне підгрунтя персоналістичного мислення в Новому Світі. Виявляються передумови зведення в доктрині класичного американського персоналізму духовного начала особистості до персоналізованого ratio, що уточнює перспективи подальшого вивчення персоналістської філософії США.
Вплив інтернет-комунікацій на електоральні процеси в Україні (на прикладі парламентських виборів 2012 року)
Authors: Mykhalchuk S. O.
Published: September 2019

У статті досліджується вплив Інтернет-комунікацій на електоральні процеси в Україні на прикладі парламентських виборів 2012 р. Інтернет є невід’ємною складовою сучасних електоральних процесів в Україні, і парламентські вибори 2012 р. не стали винятком. Автор ставить за мету визначити рівень й ефективність використання різних каналів і форм Інтернет-комунікацій. Так, аналізується роль політичних сайтів, підконтрольних Інтернет-сайтів, блогосфери й соціальних мереж у виборчій кампанії. Інтернет-комунікації були використані громадськими організаціями для контролю електорального процесу. Нововведенням у виборчій кампанії стало відеоспостереження на виборчих дільницях з можливістю онлайн-трансляції. Автор поділяє думку більшості дослідників про те, що Інтернет-комунікації не стали основним за- собом конкурентної боротьби за місце у парламенті. Політичні партії у виборчій кампанії орієнтувалися здебільшого на маніпулятивний потенціал телевізійної політичної реклами й традиційні, вже випробувані в Україні, технології завоювання влади й не вбачали в Інтернеті дієвий механізм виборчих змагань, здатний принести «політичні дивіденди». У статті виокремлені й інші причини чому Інтернет-комунікації не мали реального впливу на перебіг та результати парламентських перегонів (цифровий розрив, змішана виборча система, архаїчність політичних партій).
Роль Німеччини в урегулюванні української кризи
Authors: Hilchenko O. L. , Vieriutina D. M.
Published: September 2019

У статті аналізується участь Німеччини у вирішенні проблеми української кризи 2013-2015 рр. та представлені деякі підходи до визначення самого поняття «українська криза». Розкрито причини, які спонукають Німеччину займати активну позицію у вирішенні українського питання. Характеризується еволюція німецько-російських відносин від 90-х рр. до 2014 рр., в рамках якої розглянуто «Петербурзький діалог», «Пакт Путіна-Шрьодера», «Веймарський трикутник», «Партнерство для модернізації», російсько-грузинський конфлікт 2008 р. Надається аналіз нової стратегії зовнішньої політики Німеччини 2012 р. «Сприяти глобалізації – розвивати партнерство – розділяти відповідальність» та нової парадигми зовнішньої політики ФРН представленої в 2014 р.у рамках Мюнхенської конференції з питань політики безпеки. Розглядається роль ФРН у процесі євроінтеграції України протягом подій Євромайдану, підписання Угоди про асоціацію України з ЄС, її ратифікації та подальших перспектив розширення Європейського Союзу за рахунок країн Східного партнерства. Представлені результати суспільної думки населення Німеччини з цього питання. Аналізується позиція уряду Німеччини щодо анексії Криму, незаконних референдумів у Донецькій та Луганській областях та військової агресії Російської Федерації проти України. Надано характеристику ролі ФРН у процесі дипломатичного врегулювання військового конфлікту на Сході України в рамках Нормандської четвірки. На прикладі соцопитувань розглянута громадська думка населення Німеччини щодо можливих способів врегулювання української кризи. Представлена офіційна позиція президента ФРН Й. Гаука, канцлера А. Меркель, голови МЗС Ф.-В. Штайнмайєра та міністра фінансів В. Шойбле щодо окремих питань української кризи та продовження санкцій проти Російської Федерації як один зі шляхів її подолання.
Постнекласичне розуміння духовності у філософії освіти
Authors: Serednya V. G.
Published: September 2019

Постнекласична методологія виступає як форма подолання духовної кризи класичних та некласичних підходів до пізнання та розвитку. Концепція постнекласичної наукової раціональності характеризується співвіднесеністю з ціннісно-смисловими настановами дослідника. У межах постнекласичних підходів важлива не просто діяльнісна природа людини, а суб’єктна центрованість діяльності, розуміння соціокультурних механізмів інтегрування людини у власну діяльність як детермінант її суб’єктивності. Духовність звичайно розглядається як поняття, що відображає цінності і смисли людського буття. Вплив освітньої діяльності як чинника формування духовності людини носить проектно-моделюючий характер, оскільки через цінності майбутнього соціокультурного середовища, яким підпорядковується буття особистості, формуються реальні соціальні відносини постмодерного зразка. У цьому сенсі проблематика духовності в освіті принципово впливає на процес її цілепокладання, оскільки забезпечує когерентність завдань розвитку постмодерного суспільства та людини.
Religiosity in the system of value orientations of schoolchildren
Authors: Катаєв С. Л.
Published: September 2019

The article analyzes the results of a sociological study of the place of religiosity in the value orientations of schoolchildren. 703 students of 8-10 grades were interviewed in Zaporozhye in December 2016. Religion is considered one of the sources and pillars of moral consciousness. An important part of religiosity is the transmission of religious values from generation to generation. The level of religiosity can be studied with the help of empirical sociological studies, which allow us to objectively and quantitatively evaluate this level. According to the study, it is argued that religion is on the periphery in the ranking of the life values of adolescents in Eastern Ukraine. From the list of 15 values, the point of religiosity took the penultimate fourteenth place, yielding only to the value of “having power”. In sum, the stations “Rather important” and “Very important” regarding the significance of religious values were chosen by 32.4% of respondents. The data on the value preferences of religious schoolchildren compared to the value preferences of non-religious schoolchildren are given. For religious schoolchildren such values as: the development of their abilities, self-realization, obtaining higher education, family, wealth accumulation and high incomes, achieving a high position in society, gaining respect among people matter more than for nonreligious ones. This does not contradict the provisions of M. Weber and G. Allport. It is concluded that the indicators of social morality are somewhat higher among religious schoolchildren than among nonreligious ones. Religious schoolchildren are more conservative, but their achievement values of life success and material wealth are higher than achievement values of non-religious schoolchildren. One of the reasons for the relatively low level of religiosity among schoolchildren in Eastern Ukraine is the lack of attention of parents to the religious education of children.