bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
РОЗРОБКА МАТЕМАТИЧНОЇ МОДЕЛІ ДЛЯ ПРОГНОЗУ ЗАХВОРЮВАНОСТІ НА COVID-19 У ЗБРОЙНИХ СИЛАХ УКРАЇНИ
Authors: Savytsky V. L. , Deputat Yu. M. , Antomonov M. Yu. , Ivanko O. M. , Morhun S. O. , Dobroshtan D. I.
Published: May 2021

Мета роботи – розробка моделі динаміки COVID-19 у Збройних Силах України, яка дозволяє прогнозувати рівень захворюваності особового складу на підставі наявних статистичних даних.
Матеріали і методи. Для дослідження були використані офіційні дані оперативної групи Санітарно-епідеміологічного управління командування Медичних сил Збройних Сил України станом на 08.02.2021 р.
Результати досліджень. Отримано результати досліджень кількості прогнозованих випадків інфікування особового складу Збройних Сил України під час пандемії COVID-19 на основі лінійних і нелінійних диференціальних рівнянь з використанням математичного моделювання.
Висновки. Встановлено, що захворюваність серед населення України, в тому числі особового складу Збройних Сил, піддається опису за допомогою сигмоїдної (S-подібної) функції. Розроблена математична модель відповідає реальним показникам та її можна застосовувати як ймовірну прогнозну модель. Графічне зображення динаміки захворюваності на COVID-19 військовослужбовців Збройних Сил України відповідає динаміці офіційно зареєстрованої загальної захворюваності серед населення України.
За допомогою отриманої моделі підраховано, що до середини березня 2021 р. за песимістичним прогнозом накопичена кількість інфікованих у Збройних Силах України ймовірно може становити біля 18 000 випадків, а за оптимістичним – 16 000. Модель для прогнозу захворюваності на COVID-19 доцільно використовувати на короткострокову перспективу.
Матеріали і методи. Для дослідження були використані офіційні дані оперативної групи Санітарно-епідеміологічного управління командування Медичних сил Збройних Сил України станом на 08.02.2021 р.
Результати досліджень. Отримано результати  досліджень кількості прогнозованих випадків інфікування особового складу Збройних Сил України під час пандемії COVID-19 на основі лінійних і нелінійних диференціальних рівнянь з використанням математичного моделювання.
Висновки.          Встановлено, що захворюваність серед населення України, в тому числі особового складу Збройних Сил України, піддається опису за допомогою сигмоїдної (S-подібної) функції. Розроблена математична модель відповідає реальним показникам та її можливо застосовувати в якості ймовірної прогнозної моделі. Графічне зображення динаміки захворюваності військовослужбовців Збройних Сил України на COVID-19 є подібним динаміці офіційно зареєстрованої загальної захворюваності серед населення України.
За допомогою отриманої моделі підраховано, що до середини березня 2021 року за песимістичним прогнозом накопичена кількість інфікованих у Збройних Силах України ймовірно може складати біля 18000 випадків, а за оптимістичним - 16000. Модель для прогнозу захворюваності на COVID-19 доцільно використовувати на короткострокову перспективу.
Ключові слова: пандемія, COVID-19, математичні методи прогнозування, військовослужбовці, збройні сили.
ЕПІДЕМІОЛОГІЯ ТУБЕРКУЛЬОЗУ В ПЕРІОД ПАНДЕМІЇ COVID-19
Authors: Hryshchuk L. A. , Gzhesik K. , Wolf S. B. , Alexo O. M. , Sanukevych T. H.
Published: May 2021

Розглянуто проблему впливу пандемії COVID-19 на епідемічну ситуацію з туберкульозу. Аналіз джерел літератури показав, що до пандемії COVID-19 у багатьох країнах спостерігався стійкий прогрес у боротьбі з туберкульозом зі зменшенням захворюваності на 9 % у 2015-2019 рр., та смертності на 14 % за той самий період. Збої в роботі протитуберкульозних служб, спричинені пандемією COVID-19, призвели до подальших невдач. У багатьох країнах людські, фінансові та інші ресурси були перерозподілені з туберкульозу на відповідь COVID-19. Системи збору даних і звітності також зазнали негативного впливу. Згідно з новим звітом, дані, зібрані з більш ніж 200 країн, продемонстрували значне скорочення повідомлень про випадки туберкульозу, причому зниження на 25-30 % зафіксовано в країнах із високим рівнем захворюваності на туберкульоз, у період з січня по червень 2020 р. порівняно з тим же 6-місячним періодом у 2019 р. Криза економічна та криза здоров’я, створена пандемією COVID-19, а також заходи державної охорони здоров’я на цей момент, вжиті для припинення розповсюдження вірусу, можуть мати вплив на поширення туберкульозу та лікування хворих у стаціонарних і домашніх умовах, діагностичні служби і програми профілактики й боротьби з туберкульозом. Окремо проаналізовані зміни ситуації з туберкульозу в Білорусі, Польщі та Україні. Відзначено, що оскільки світ об’єднується для боротьби з пандемією COVID-19, важливо забезпечити продовження роботи основних служб охорони здоров’я, щоб захистити життя людей з туберкульозом та іншими захворюваннями. Послуги охорони здоров’я, включаючи національні програми боротьби з туберкульозом, повинні активно брати участь у забезпеченні ефективної та швидкої реакції на COVID-19, забезпечуючи при цьому підтримку служб туберкульозу.
КЛІНІЧНИЙ ВИПАДОК АТАВІЗМУ У ДИТИНИ З СИНДРОМОМ БІРЧ – ЄНСЕНА
Authors: Процайло М. Д.
Published: May 2021

У статті описано випадок рідкісного генетичного захворювання у дитини – синдрому Бірч – Єнсена. Унікальність цього випадку в тому, що розщеплення (клешнеподібна деформація) поширювалося на обидві кисті, стопи, губу, піднебіння дівчинки. В доступній літературі такі випадки поодинокі й вважаються великою рідкістю. Вперше цю хворобу детально описали Birch і Jensen у 1949 році як синдром Бірч – Єнсена [1]. Сучасна назва – «типове» або «істинне розщеплення кисті, стоп» [2], деформація лобстера (Lobster clav foot) [3], ЕЕС – синдром (ectrodactyly – ectrodermal dysplasia – clefting syndrome ) [4].
На сьогодні не існує єдиного пояснення того, як виникають атавізми і яке їх місце в еволюції [5]. Найвідомішими атавізмами людини є наявність хвостатого придатка: недохвіст і справжній хвіст.
Серед інших можливих атавізмів людини: «волохаті люди», перетинки між пальцями, додаткові пари молочних залоз, шийна фістула, яка нагадує зяброву щілину предків ссавців, заяча губа, другий ряд зубів, високе стояння лопатки (синдром Шпренгеля) [5, 6].
ОГЛЯД РЕКОМЕНДАЦІЙ ІЗ ЗАБОРУ МАТЕРІАЛУ ДЛЯ АНАЛІЗУ НА КОРОНАВІРУСНУ ІНФЕКЦІЮ
Authors: Кравець Н. Я.
Published: May 2021

В статті наведено етапи підготовки і забору матеріалу для проведення експрес-діагностики за допомогою швидких тестів при коронавірусній інфекції. Описано особливості підготовки пацієнта до проведення забору та правила введення свабів у носову порожнину.
КЛІНІКО-ЛАБОРАТОРНІ ПОКАЗНИКИ У ПАЦІЄНТІВ З НЕАЛКОГОЛЬНОЮ ЖИРОВОЮ ХВОРОБОЮ ПЕЧІНКИ НА ТЛІ ЕСЕНЦІАЛЬНОЇ АРТЕРІАЛЬНОЇ ГІПЕРТЕНЗІЇ
Authors: Гечко М. М. , Чопей І. В. , Чубірко К. І. , Дебрецені К. О. , Руманех В. В. С.
Published: May 2021

Неалкогольна жирова хвороба печінки (НАЖХП) є однією з найскладніших проблем сучасної медицини. Її перебіг часто коморбідний та пов’язаний з артеріальною гіпертензією і метаболічним синдромом. Слід зазначити, що в останні роки з’явилося багато робіт із вивчення НАЖХП, але залишаються нез’ясованими питання стосовно механізмів розвитку НАЖХП із есенціальною артеріальною гіпертензією, показників добового моніторингу АТ та вибору оптимального лікування, особливо з урахуванням хронобіологічних змін.

Мета дослідження – оптимізація діагностики та лікування НАЖХП на тлі артеріальної гіпертензії.

Матеріал і методи. Обстежено 167 хворих у віці 28–69 років які перебували на амбулаторному та стаціонарному лікуванні у ДЗ «Відділкова клінічна лікарня ст. Ужгород ДТГО «Львівська залізниця» протягом 2010–2019 років.

Результати. Встановлено погіршення показників ліпідного і вуглеводного обміну з підвищенням інтенсивності лабораторних синдромів цитолізу та холестазу, а також зміни циркадного ритму АТ у пацієнтів із НАЖХП на тлі АГ.

Висновки. Застосування хронотерапевтичних підходів, розвантажувально-дієтичної терапії, адеметіоніну, урсодезоксихолевої кислоти у різних підгрупах пацієнтів із НАЖХП та АГ, поряд із корекцією способу життя та базисною терапією (аторвастатин, телмісартан та індапамід), сприяє корекції основних змін досліджуваних лабораторних показників та відхилень АТ.
БОЛЬОВИЙ СИНДРОМ ТА РЕАКЦІЯ СИНОВІАЛЬНОЇ ОБОЛОНКИ КОЛІННОГО СУГЛОБА НА ЗАСТОСУВАННЯ КРІОТЕРАПІЇ З РЕГУЛЬОВАНИМ ІМПУЛЬСНИМ СТИСНЕННЯМ У ПАЦІЄНТІВ ПІСЛЯ АРТРОСКОПІЧНОЇ ПАРЦІАЛЬНОЇ МЕНІСКЕКТОМІЇ
Authors: Грубар Ю. О. , Грубар Ю. Ю.
Published: May 2021

Серед усіх травм нижньої кінцівки частота ушкоджень колінного суглоба становить до 75 % випадків. Серед ушкоджень колінного суглоба, які найчастіше трапляються, переважають розриви менісків, на їх частку припадає від 32 % до 85 % випадків травм. З середини 1980-х років артроскопічні хірургічні втручання стали «золотим стандартом» у лікуванні розривів менісків і остаточно показали свою ефективність в порівнянні з відкритою артротомією. Однак оперативне втручання, навіть малотравматичне, викликає больовий синдром та розвиток реактивного синовіїту колінного суглоба, усунення якого в найкоротші терміни дозволяє прискорити реабілітацію. Вважається що використання холоду – це один із найпоширеніших засобів, що використовується як ефективне нефармакологічне втручання для лікування больового синдрому при травмах. Найчастіше вказують на такі ефекти від застосування кріотерапії – зняття болю, зменшення запального набряку і ліквідація м’язового спазму. Результат холодового впливу залежить як від кількості та швидкості тепла, що відводиться з травмованої ділянки, так і від характеру загальної та місцевої реакції організму на вплив низьких температур.

Мета – вивчити ефективність застосування кріотерапії з регульованим імпульсним стисненням у пацієнтів після артроскопічної парціальної меніскектомії для зниження інтенсивності больового синдрому та проявів післяопераційного реактивного синовіїту.

Матеріал і методи. Всього під спостереженням перебували 50 пацієнтів. Їх було поділено на дві групи: контрольну та експериментальну, по 25 пацієнтів у кожній. До експериментальної групи увійшли 25 пацієнтів (18 чоловіків і 7 жінок) у віці від 18 до 43 років (середній вік – 31,2 року). До контрольної групи увійшли 25 пацієнтів (16 чоловіків і 9 жінок) у віці від 18 до 42 років (середній вік – 32,6 року). З метою визначення ефективності застосування кріотерапії з регульованим імпульсним стисненням при больовому синдромі та реакції синовіальної оболонки колінного суглоба у пацієнтів після проведеної парціальної меніскектомії в перші години в експериментальній групі застосовували систему «GIOCO CRYO – 2». При включенні приладу ділянка суглоба періодично стискалася манжетою з циклом в 30 секунд (10 секунд стиснення, 20 секунд релаксація). Швидкість подачі охолодженої рідини становила до 7 літрів на хвилину. Її температура коливалася в межах 11–13 градусів Цельсія. В контрольній групі застосовували мішечки з льодом. Тривалість процедури в обох групах становила 15 хвилин.

Висновки. Дані, отримані в процесі дослідження, свідчать про доцільність впровадження у повсякденну практику кріотерапії з регульованим імпульсним стисненням з метою ранньої реабілітації пацієнтів після проведеної парціальної меніскектомії.
ВЗАЄМОЗВ᾽ЯЗОК ПОКАЗНИКІВ КОМПОНЕНТНОГО СКЛАДУ ТІЛА З ФУНКЦІОНАЛЬНИМ СТАНОМ ЕНДОТЕЛІАЛЬНОЇ ФУНКЦІЇ У ЖІНОК МОЛОДОГО ВІКУ
Authors: Немеш М. І. , Кентеш О. П. , Паламарчук О. С. , Костенчак-Свистак О. Є.
Published: May 2021

На сьогоднішній день проблема ожиріння тісно пов᾽язана з ендотеліальною дисфункцією. Ендотеліальна дисфункція характеризується порушенням функціонування ендотелію в бік зниження вазодилатації. В свою чергу, ендотеліальні клітини відіграють важливу роль у мікроциркуляції тканин. Неоваскуляризація залежить від синтезу ендотеліальними клітинами судинного ендотеліального фактора росту. При абдомінальному ожирінні спостерігається підвищений вміст вісцерального жиру, це супроводжується виробленням таких прозапальних адипокінів як вісфатин, фактор некрозу пухлин-альфа (α-ФНП), що впливає на зменшення синтезу оксиду азоту ендотелієм.

Мета – знайти взаємозв᾽язок між показниками компонентного складу тіла з функціональним станом ендотеліальної функції у здорових осіб жіночої статті.

Матеріал і методи. У дослідженні взяла участь 41 здорова студентка віком 18–25 років. Вимірювання маси тіла, а також визначення таких параметрів як індекс маси тіла (ІМТ, кг/м2), відсотковий вміст загального жиру (ВЗЖ, %), вміст вісцерального жиру (ВВЖ, од.) та вміст безжирової маси (ВБМ, %) проводили з використанням вагів-аналізаторів TANITABC-601 (Японія). Функціональний стан ендотелію досліджували за допомогою проби «реактивна гіперемія» (РГ) з оцінкою ендотелійзалежної вазодилатації (ЕЗВД). Дослідження проводиль на реографічному комп᾽ютерному приладі «РЕОКОМ» (ХАЇ-Медика). Результати були статистично опрацьовані за допомогою мультифакторного регресійного та кореляційного аналізів.

Результати. По-перше, за результатами мультифакторного регресійного аналізу було встановлено, що ВВЖ, як незалежний предиктор, мав статистично достовірний зв᾽язок із показником ендотелійзалежної вазодилатації (ПЕЗВД) (р<0,0008). По-друге, показник ВВЖ мав статистично достовірний позитивний кореляційний зв᾽язок із ПЕЗВД (r=0,4211; p<0,006). Кореляційних зв᾽яків між ПЕЗВД та ВЗЖ, ІМТ та ВБМ знайдено не було (р>0,05).

Висновки. Підвищення вмісту вісцерального жиру характеризується спершу підвищеним виробленням оксиду азоту, з метою покращення васкуляризації жирової тканини, а згодом адипокіни зменшуватимуть синтез оксиду азоту, що призведе до втрати еластичної здатності судин, і тим самим сприятиме появі артеріальної гіпертензії.
ДОЦІЛЬНІСТЬ ВИКОРИСТАННЯ ПРЕПАРАТУ L-БЕТАРГІН У ХВОРИХ НА ЦУКРОВИЙ ДІАБЕТ 2 ТИПУ ТА ХРОНІЧНИЙ ПАНКРЕАТИТ
Authors: Сірчак Є. С. , Барані В. Є. , Сірчак С. С. , Рего О. Ю.
Published: May 2021

На сьогодні цукровий діабет (ЦД), як і хронічний панкреатит (ХП), є серйозною медико-соціальною проблемою в зв᾽язку зі збільшенням поширеності і прогресуючою тенденцією до їх зростання.

Мета – вивчити клініко-лабораторну ефективність використання амінокислотного комплексу L-Бетаргін у хворих на ЦД 2-го типу та ХП.

Матеріал і методи. Обстежено 76 хворих на ЦД 2-го типу та ХП. Хворих, залежно від призначеного лікування, поділили на дві групи: І група (n=40) обстежених хворих отримувала лише базисне лікування (БЛ); ІІ групі (n=36) обстежених пацієнтів додатково до БЛ призначали амінокислотний комплекс L-Бетаргін по 10 мл 3 рази на добу протягом 1 місяця. Усім обстеженим пацієнтам проводили загальноклінічні дослідження, а також визначення вітамінного забезпечення та рівня гомоцистеїну.

Результати. Проведена терапія виявилась ефективнішою за впливом на динаміку клінічних проявів у хворих ІІ групи, які додатково отримували амінокислотний комплекс L-Бетаргін. При цьому диспептичні прояви зменшились у 4,7 раза, тоді як у хворих І групи – лише у 2,6 раза (р<0,01). Додаткове призначення амінокислотного комплексу до БЛ у обстежених хворих сприяло більш вираженій позитивній динаміці показників вуглеводного обміну. Встановлено статистично достовірне зниження рівня HbA1c (до (6,02±0,16) %), інсуліну (до (11,33±0,84) Од/л), С-пептиду (до (6,14±0,50) нг/мл), індексу НОМА-IR (до 4,08±0,26) у хворих переважно ІІ групи. Додаткове призначення L-Бетаргіну також приводить до статистично достовірного зниження рівнів загального холестерину, тригліцеридів, ліпопротеїдів низької щільності (р<0,05) та підвищення вітамінів групи В, що супроводжується зниженням показника гомоцистеїну у хворих на ЦД 2-го типу та ХП.

Висновки. Комплексна терапія із використанням препарату L-Бетаргін є ефективним методом для корекції клінічних та лабораторних порушень (показників ліпідного, вуглеводного обмінів, вітамінного забезпечення та рівня гомоцистеїну в сироватці крові) у хворих на ЦД 2-го типу та ХП.
ХРОНІЧНА СЕРЦЕВА НЕДОСТАТНІСТЬ У ХВОРИХ ПОХИЛОГО ВІКУ З ІЗОЛЬОВАНОЮ СИСТОЛІЧНОЮ АРТЕРІАЛЬНОЮ ГІПЕРТЕНЗІЄЮ
Authors: Шейко С. О. , Колб Н. О.
Published: May 2021

У пацієнтів з ізольованою систолічною артеріальною гіпертензією (ІСАГ) до розвитку хронічної серцевої недостатності (ХСН) призводять тривалий перебіг хвороби, структурно-функціональна перебудова та порушення геометричної моделі серця. Певний внесок у формування ХСН зі збереженою фракцією викиду (ХСНзбФВ) лівого шлуночка (ЛШ) у хворих похилого віку мають вікові зміни серця. Незважаючи на значні успіхи в діагностиці і лікуванні хворих похилого віку з ІСАГ, особливості розвитку та критерії діагностики ХСН у даної категорії пацієнтів на даний час залишаються недостатньо вивченими.

Мета – вивчити особливості розвитку та розробити критерії діагностики ХСН у хворих похилого віку з ІСАГ.

Матеріал і методи. Обстежили 134 хворих похилого віку з ІСАГ. До основної групи увійшов 91 пацієнт віком (71,1±3,5) років з ІСАГ, з ФВ ЛШ >50 % та рівнем NT-pro BNP>125 пг/мл, в тому числі 61 жінка (67 %) і 30 (33 %) чоловіків. Групу порівняння склали 43 пацієнти (27 жінок і 16 чоловіків віком (70,4±3,7) років) з ІСАГ, ФВ ЛШ>50 % та NT-pro BNP <125 пг/мл. Структурно-функціональний стан серця вивчали за допомогою одно- і двовимірної ехокардіографії. Об’ємні показники ЛШ та лівого передсердя (ЛП) розраховували за методом Simpson. Трансмітральний кровотік оцінювали за рекомендаціями Європейської асоціації кардіоваскулярної візуалізації та Американської асоціації ехокардіографії. NT-pro BNP у плазмі крові визначали за допомогою хемілюмінесцентного імуноферментного аналізу.

Результати. У 66 (72,5 %) хворих основної групи діагностовано діастолічну дисфункцію (ДД) за типом порушення релаксації (ПР) ЛШ. У 25 (27,5 %) пацієнтів з ІСАГ і ХСНзбФВ діагностували порушення діастолічної функції (ДФ) за типом псевдонормалізації (ПН). В усіх випадках мала місце концентрична ГЛШ. Незалежно від статі рівень індексу максимального об’єму ЛП (ІОЛПмакс.) перевищував 34 мл/м2. Розроблено критерії діагностики ХСНзбФВ ЛШ у хворих з ІСАГ: наявність клінічних симптомів СН при значеннях ФВ ЛШ >50 %, рівня Nt-pro BNP>125 пг/мл, концентричного варіанта ремоделювання ЛШ, переважно концентричної ГЛШ, ДД ЛШ за типом ПР (Е/А<0,8) або ПН (Е/А>0,8<2,0) та ІОЛПмакс. >34 мл/м2.

Висновки. Провідним патогенетичним чинником виникнення ХСНзбФВ є ДД ЛШ. Спектр порушень ДФ ЛШ залежить від профілю його ремоделювання. У 66 (73 %) хворих з ІСАГ і ХСНзбФВ діагностовано ДД за типом ПР ЛШ. У 25 (27 %) хворих спостерігали порушення діастолічного наповнення за типом ПН. Визначення профілю порушень ДФ ЛШ у хворих з ІСАГ і ХСНзбФВ необхідне для подальшого проведення диференційованої медикаментозної корекції його ДД.
Abstract 12538: Effect of High Intensity Interval Training on High-sensitivity C-reactive Protein in Breast Cancer Patients Undergoing Anthracycline-based Chemotherapy
Authors: Lee Kyuwan , Dieli-Conwright Christina
Published: May 2021

Introduction:
Anthracycline-based chemotherapies are widely used chemotherapeutic agents for treatment of breast cancers, but these agents increase inflammation in the cardiovascular system. Circulating levels of high sensitivity C-reactive protein (hsCRP) have been validated to assess the degree of inflammation in adults. While exercise has been shown to reduce hsCRP in patients with coronary artery diseases, it is unclear whether high intensity interval training (HIIT) reduces hsCRP in breast cancer patients undergoing anthracycline-based chemotherapy.

Hypothesis:
We hypothesized that a group of participants that performed the 8-week HIIT intervention would demonstrate maintenance in hsCRP level compared to a group of participants that did not perform HIIT.

Methods:
Thirty breast cancer survivors were randomized to either the HIIT or control (CON) group. The HIIT group participated in 8 weeks of supervised exercise sessions 3 times/week. The CON group was asked to maintain their current activity levels. Fasting (≥ 12 hours) blood (∽30 cc) was obtained from the antecubital and hsCRP was measured by immunoturbidimetric assay. A paired t-test and 2x2 (group x time) repeated measures ANOVA were used to evaluate changes in hsCRP.

Results:
At baseline, there were no group differences in age (46.9±9.8 yrs), BMI (31.0±7.5 kg/m
2
) and blood pressure (123.4 ± 16.8/72.3.9 ± 5.6 mmHg; p>0.05). Following 8 weeks, hsCRP did not significantly change (7.1±2.7 to 8.7±3.5 mg/L) in the HIIT group (p=0.21). However, there was a significant within-group change in the CON group (6.0±3.2 to 10.9.1±2.3 mg/L; p=0.02). There was no group x time interaction following 8 weeks (P=0.93).

Conclusions:
An 8-week HIIT intervention maintained circulating levels of hsCRP in breast cancer patients receiving anthracycline-based chemotherapy. Future large randomized controlled trials are warranted to investigate the impact of exercise-induced reductions in inflammation while undergoing anthracycline-based chemotherapy.
Abstract 12594: Pharmacodynamic Effect of ARO-APOC3, an Investigational Hepatocyte-targeted RNA Interference Therapeutic Targeting Apolipoprotein C3, in Patients With Hypertriglyceridemia and Multifactorial Chylomicronemia
Authors: Clifton Peter , Sullivan David , Baker John , Schwabe Christian , Thackwray Susan , Scott Russell , Hamilton James , Chang Ting , Given Bruce , San Martin Javier , Melquist Stacey , Rajicic Natasa , Watts Gerald F , Goldberg Ira J , Gaudet Daniel , Knowles Josh W , Hegele Robert A , Ballantyne Christie M
Published: May 2021

Background:
Hypertriglyceridemia (HTG) increases the risk of acute pancreatitis and atherosclerosis. In a Phase 1 study (NCT03783377), single subcutaneous doses of investigational RNA interference (RNAi) therapeutic ARO-APOC3 (10, 25, 50, and 100 mg; N=24) demonstrated deep and prolonged reductions in apolipoprotein C3 (APOC3) and triglycerides (TG) and increases in HDL-C in healthy volunteers with good tolerability, compared with placebo (N=16).

Purpose:
We report initial results of the effects of ARO-APOC3 in patients with HTG (fasting TG ≥ 300 mg/dL) or multifactorial chylomicronemia (MCM; fasting TG ≥ 880 mg/dL).

Methods:
Up to 40 subjects with HTG and 20 subjects with MCM will receive ARO-APOC3 or placebo on days 1 and 29. Pharmacodynamic responses include serum APOC3, TG, and other lipid parameters reported up to week 4 prior to the 2
nd
dose.

Results:
At the data cutoff (16 March 2020), the first 4 enrolled patients with HTG and 6 enrolled patients with MCM were administered ARO-APOC3 50 mg. ARO-APOC3 substantially reduced mean (range) APOC3 levels by 96% (88-99%) in both patient groups at Week 4 (Table). ARO-APOC3 substantially reduced mean (range) TG by 78% (67-87%) in HTG patients and by 92% (90-95%) in MCM patients at Week 4. Three of 4 HTG patients and 3 of 6 MCM patients had TG levels below 150 mg/dL. All MCM patients had TG ≤ 500 mg/dL. To date, ARO-APOC3 has been generally well tolerated with no reports of treatment-related serious or severe adverse events. Two of the 6 unblinded MCM patients experienced a transient ALT elevation to >3X ULN that returned to approximate pre-dose baseline by Day 113.

Conclusions:
Preliminary results indicate that a single dose of ARO-APOC3 reduces APOC3 levels by >90% and TG by ~80% 4 weeks after treatment in patients with HTG and MCM. The magnitude of treatment effect was similar in both populations and ARO-APOC3 had a favorable safety profile. Using RNAi to silence expression of APOC3 appears promising for treating patients with HTG and MCM.
Abstract 12978: Identification of Cardiovascular Adverse Effects Associated With Midostaurin - A WHO Pharmacovigilance Database Analysis
Authors: Choudhary Arrush , Manouchehri Ali , Moslehi Javid , Salem Joe-elie
Published: May 2021

Introduction:
Midostaurin is an oral multiple tyrosine kinase inhibitor (TKI) approved for treatment of acute myeloid leukemia and systemic mastocytosis. Clinical trials have shown efficacy of midostaurin with few adverse events. Although midostaurin does cause QT-prolongation, other associated cardiovascular complications are unknown. The purpose of this study is to identify and characterize cardiovascular adverse events associated with midostaurin.

Methods:
We used VigiBase, WHO's global database of individual case safety reports, to evaluate the association between midostaurin and cardiovascular adverse events using the reporting odds ratio (ROR) and the information component (IC). IC is an indicator value for disproportionate Bayesian reporting that compares observed and expected values to find associations between drugs and adverse events. IC
025
is the lower end of the IC 95% credibility interval and an IC
025
value of more than zero is deemed significant.

Results:
We identified 153 adverse cardiovascular events reported in patients who received midostaurin. Midostaurin treatment was associated with higher reporting of QT prolongation (48 cases, IC
025
4.15), heart failure (38 cases, IC
025
1.90), atrial fibrillation (20 cases, IC
025
1.53), and pericardial disease (12 cases, IC
025
1.23). A majority of these adverse events occurred within 50 days of midostaurin initiation with midostaurin being the only suspected culprit medication. Fatalities occurred in 8.7%, 43.2%, and 42.1% of cases of QT prolongation, heart failure, and atrial fibrillation, respectively.

Conclusions:
Midostaurin can lead to severe and sometimes fatal cardiac toxicities in a subset of patients. Baseline electrocardiograms and echocardiograms would be prudent in patients starting midostaurin to characterize and monitor these adverse effects.
Abstract 16685: Shared Genetic Pathways Contribute to Risk of Hypertrophic and Dilated Cardiomyopathies With Opposite Directions of Effect
Authors: Tadros Rafik , Francis Catherine , Xu Xiao , Vermeer Alexa M , Harper Andrew R , Huurman Roy , Kelu Bisabu Ken , Walsh Roddy , Meder Benjamin , Charron Philippe , De Boer Rudolf A , Christiaans Imke , Michels Michelle , Wilde Arthur A , Watkins Hugh , Matthews Paul , Ware James S , Bezzina Connie R
Published: May 2021

Introduction:
Hypertrophic (HCM) and dilated (DCM) cardiomyopathies are leading causes of sudden death and heart failure requiring transplantation in young individuals. While some cases have a monogenic underlying cause, the majority remain unexplained.

Objective:
To better understand the contribution of common genetic variants in susceptibility and severity of cardiomyopathy.

Methods:
We conducted three genome-wide association studies (GWAS) and multi-trait analyses in European-ancestry individuals, including a HCM (1,733 cases) and DCM meta-analyses (5,521 cases), and a GWAS of 9 left ventricular (LV) traits in 19,260 healthy participants from the UK Biobank that underwent cardiac magnetic resonance imaging. We investigated genetic correlations between LV traits, HCM and DCM using LD score regression. We used two-sample mendelian randomization (MR) to assess the causal relationship of increased LV contractility with HCM risk. Lastly, we derived a polygenic risk score and assessed whether it modulates maximal LV wall thickness (maxLVWT) and clinical events in 368 sarcomeric mutation carriers, using linear and Cox mixed effects models, respectively.

Results:
We identified 16 genetic loci (15 novel) associated with HCM, 13 loci (7 novel) associated with DCM, and 23 loci associated with LV traits. We showed strong genetic correlations between LV volumes and contractility traits in the general population and cardiomyopathies, with opposing effects in HCM and DCM. Using MR, we demonstrated a causal association linking increased LV contractility with HCM risk and estimated that each unit (1%) increase in LV ejection fraction increases the risk of HCM by 37% (95% CI 10%-69%, P=0.004). Lastly, a polygenic risk score (PRS
HCM
) derived from the HCM GWAS was associated with maxLVWT (P=0.0001) and clinical events (P=0.009) in carriers of HCM-causing rare variants.

Conclusion:
Our findings highlight the contribution of common genetic variants in susceptibility for HCM and DCM, and in severity in sarcomeric mutation carriers. Our data also point to increased LV contractility as an important mechanism of HCM independently of sarcomere activating rare variants, and highlight the potential clinical relevance of PRS for risk stratification in HCM.
Abstract 17092: Coronary Artery Aneurysms Are More Common in Post-COVID-19 Multisystem Inflammatory Syndrome in Children (MIS-C) Than Pre-Pandemic Kawasaki Disease
Authors: Pick Justin M , Wang Shuo , Wagner-Lees Sharon , Badran Sarah , Szmuszkovicz Jacqueline R , Wong Pierre , Votava-Smith Jodie
Published: May 2021

Introduction:
Multisystem Inflammatory Syndrome in Children (MIS-C) is thought to be a delayed reaction to SARS-CoV-2 exposure. Coronary artery aneurysms (CAA) have been described in the MIS-C diagnostic criteria, with many symptoms mimicking Kawasaki disease (KD). Our institution has seen a significant rise in KD-like illness during the current COVID-19 pandemic.

Objectives:
We sought to describe the variation in coronary artery (CA) involvement between traditional KD and post-COVID-19 pandemic KD/MIS-C cases.

Methods:
We identified children admitted to our center with KD from April to June 2016 - 2017 and those with MIS-C/KD from April 1 - June 6, 2020, with review of clinical and echocardiogram data. Presence of CAA (any CA z-score ≥ +2.5), z-scores of the left main (LMCA), left anterior descending (LAD), and right coronary artery (RCA), and presence of cardiac and valvar dysfunction were evaluated. Nonparametric Wilcoxon rank sum test was used to compare the groups.

Results:
There were 26 patients in the 2016-17 KD group and 24 in the 2020 KD/MIS-C group; results are shown in Table 1. The groups had similar median age, and 2016-17 KD patients were more likely to be male. 2020 KD/MIS-C patients were more likely to have CAA than 2016-17 KD patients (54% vs 26%, p=0.05). The LAD had larger median z-score in 2020 KD/MIS-C than KD (p=0.017). RCA and LMCA z-scores of 2020 KD/MIS-C patients tended to be larger than 2016-17 KD but did not reach statistical significance (p=0.097, p=0.07 respectively). More 2020 KD/MIS-C patients had cardiac dysfunction, not statistically significant (13% vs 0%, p=NS), with no differences in valve function or effusion.

Conclusions:
Our spring 2020 cohort of MIS-C/KD patients had higher incidence of CAA, particularly larger LAD z-scores than those with KD pre-COVID-19 pandemic. Coronary arteries should be thoroughly assessed in patients presenting with MIS-C symptoms. Future studies are needed to determine long term outcomes in this cohort.
Association Between Industry Marketing Payments and Prescriptions for PCSK9 (Proprotein Convertase Subtilisin/Kexin Type 9) Inhibitors in the United States
Authors: Inoue Kosuke , Figueroa Jose F. , DeJong Colette , Tsugawa Yusuke , Orav E. John , Shen Changyu , Kazi Dhruv S.
Published: May 2021

Background:

Marketing payments from the pharmaceutical industry to physicians have come under scrutiny due to their potential to influence clinical decision-making. Two proprotein convertase subtilisin/kexin type 9 inhibitors (PCSK9i) were approved by the US Food and Drug Administration in 2015 for reducing low-density lipoprotein cholesterol in high-risk patients, but their initial uptake was limited due to their high-cost and stringent prior authorization requirements. We sought to investigate the association between industry marketing and early adoption of PCSK9i among US physicians.

Methods:

We used nationwide databases of primary care physicians, cardiologists, and endocrinologists treating Medicare beneficiaries to examine the association between PCSK9i-related marketing payments in 2016 and the number of filled PCSK9i prescriptions in 2017, after adjusting for physician characteristics. In subgroup analyses, we stratified our analyses by physician specialty and prior experience with prescribing PCSK9i.

Results:

Among 209 840 physicians included in this analysis, 49 341 (24%) physicians received 292 941 PCSK9i-related marketing payments in 2016. The total value of these payments was $19 million, with a median payment of $61 per physician (interquartile range, $25–$132). Most payments (95%) were for meals, with a median of $14 per meal. The receipt of PCSK9i-related payments in 2016 was associated with increased PCSK9i prescription in 2017 (adjusted risk ratio, 3.18 [95% CI, 2.95–3.42]). This association was larger among primary care physicians (adjusted risk ratio, 6.67 [95% CI, 5.87–7.57]) than cardiologists (adjusted risk ratio, 2.00 [95% CI, 1.84–2.16]) and endocrinologists (adjusted risk ratio, 4.06 [95% CI, 2.95–5.59]). The association was observed across all types of payments.

Conclusions:

At a time when few physicians had experience with prescribing PCSK9i under strict prior authorization requirements, industry marketing payments to physicians for PCSK9i, predominantly in the form of meals, were associated with increased PCSK9i prescription in the subsequent year.
How Much Do Consumers Value Fuel Economy and Performance? Evidence from Technology Adoption
Authors: Leard Benjamin , Linn Joshua , Zhou Yichen Christy
Published: May 2021

During historical periods in which U.S. fuel economy standards were unchanging, automakers increased performance but not fuel economy, contrasting with recent periods of tightening standards and rising fuel economy. This paper evaluates the welfare consequences of automakers forgoing performance increases to raise fuel economy as standards have tightened since 2012. Using a unique data set and a novel approach to account for fuel economy and performance endogeneity, we find undervaluation of fuel cost savings and high valuation of performance. Welfare costs of forgone performance approximately equal expected fuel savings benefits, suggesting approximately zero net private consumer benefit from tightened standards.
Sensitivity to Calibrated Parameters
Authors: Jørgensen Thomas H.
Published: May 2021

A common approach to estimation of dynamic economic models is to calibrate a subset of model parameters and keep them fixed when estimating the remaining parameters. Calibrated parameters likely affect conclusions based on the model, but estimation time often makes a systematic investigation of the sensitivity to calibrated parameters infeasible. I propose a simple and computationally low-cost measure of the sensitivity of parameters and other objects of interest to the calibrated parameters. In the main empirical application, I revisit the analysis of life-cycle savings motives in Gourinchas and Parker (2002) and show that some estimates are sensitive to calibrations.
Making International Law Truly ‘International’?
Authors: Kim So Yeon
Published: May 2021

Before non-European regions adopted international law, a different set of law of territory governed the non-European regions. Notwithstanding their differences, international courts and tribunals have approached non-European territorial disputes through a single lens of Eurocentric international law. The general claim of this article is that international courts and tribunals should approach non-European territorial disputes with special consideration to account for the region’s historical system. This article case studies the China-Vietnam dispute in the South China Sea to advance this claim. Through the case study, I argue that East Asian concepts of sovereignty do not equate with those employed by Eurocentric international law. I then suggest guidelines for considering regional systems when ruling on non-European territorial disputes. If international courts and tribunals do not change their legal approach, this not only distorts the historical realities of the non-European regions but also results in unfair dispute settlements.
Not All Ceasefires Are Created Equal: The Role of Third Party Manipulation in Sudan’s Major Ceasefire Agreements
Authors: Duursma Allard
Published: May 2021

Past research has found that third party pressure makes the signing of a ceasefire more likely, but also more likely to break down. What explains this variation? I argue that third party pressure is more likely to lead to a durable ceasefire if pressure is applied to persuade the conflict parties to continue to negotiate and produce a detailed ceasefire document, whereas pressure solely aimed at making the conflict parties sign a ceasefire document undermines the durability of the ceasefire. A comparison of four ceasefires concluded in Sudan supports this argument. Third party pressure that led to the Nuba Mountains Ceasefire and the Agreement on Security Arrangements helped move the negotiations on security arrangements forward. By contrast, the N’Djamena Ceasefire Agreement and the Darfur Peace Agreement were imposed on the parties without regard for political and technical aspects of the ceasefire. This explains why violence soon resumed.
Negotiating with a So-called ‘Non-Partner’: Lessons from Palestinian-Israel Negotiation Practices (2000–2020)
Authors: Benziman Yuval
Published: May 2021

There are conflicts in which the opposing sides perceive and define their adversary as a “non-partner” with whom they are unable or unwilling to negotiate. However, notwithstanding this reciprocal mistrust, negotiate they do. This research fills a theoretical gap in the study of negotiations by mapping five distinct practices of negotiations with a so-called non-partner: firstly, negotiate while claiming that no negotiations are taking place; secondly, use third parties as mediators or what I term “mediators+”; thirdly, negotiate agreements “over the head” of the so-called non-partner; fourthly, act unilaterally; and fifthly, negotiate relatively minor issues. Two alternative negotiation practices are also discussed: one is to negotiate agreements in non-related conflicts that may eventually influence the conflict actually on the table, and the other is to negotiate within the ingroup on the nature of negotiations should they take place. This study uses the Israeli-Palestinian conflict as a test case.
“The Temple of the Incredulous”: Ottoman Sultanic Mosques and the Principle of Legality
Authors: Budak Samet
Published: May 2021

This article traces the history of an Ottoman legal custom related to the construction of sultanic (imperial) mosques. According to conventional narratives, the victory over non-Muslims was the essential requisite for constructing a sultanic mosque. Only after having emerged victorious should a sultan use the funds resulting from holy war to build his own mosque. This article argues that this custom emerged only after the late sixteenth century in tandem with rising complaints about the Ottoman decline and with the ḳānūn-consciousness of the Ottoman elite, although historical accounts present it as if it existed from the beginning of Ottoman rule. It rapidly gained importance, so much so that the Sultan Ahmed Mosque was dubbed “the unbeliever’s mosque” by contemporary ulema. After having examined details of the custom’s canonization, the article deals with how it left its imprint in construction activities (struggles and workarounds), historical sources, literature, and cultural memory, up to the nineteenth century.
A Forgotten Fifteenth-Century Ottoman Mosque and Its Inscriptions
Authors: Hickman Bill
Published: May 2021

The Eşrefoğlu Mosque in Iznik was destroyed during the Turkish War of Independence, not long after Cornelius Gurlitt published a black and white photograph of its facade taken by G. Berggren. The photograph constitutes the only remaining visual evidence of a building whose initial construction likely dates to the lifetime of the shaykh whose memory it preserved. The flamboyant facade shown in the photograph reveals a unique mass of calligraphy, including inscriptions, published many years ago but revisited here. These inscriptions add to our understanding of the mosque’s history. My own telling of the phases of the building’s construction involves a reexamination of the identity of the mosque’s Ottoman dynastic patrons, principally Gülbahar Hatun, mother of Sultan Bayezid II. The inscriptions also raise questions about the shaykh’s spiritual legacy. Finally, the mosque’s spatial relationship to a nearby dervish lodge and to türbes associated with the shaykh and his family, buildings that also no longer survive, can be newly addressed.
Artifactual lipid coatings on intervessel pit membranes in dried xylem tissues of some angiosperms
Authors: Yamagishi Shohei , Shigetomi Kengo , Fujiyasu Syunya , Aoki Dan , Uno Tetsuro , Fukushima Kazuhiko , Sano Yuzou
Published: May 2021

Intervessel pit membranes are recognized as key structures for influencing water flow/embolism resistance. The mechanisms remain largely unclear owing to difficulties in examining them intact in nature. This study investigates ethanol-extractable pit membrane incrustations (PMIs), which were previously reported in certain angiosperms and may affect their water conduction. The presence of PMIs was determined for 40 angiosperms by field-emission scanning electron microscopy (FE-SEM). Candidate components of PMIs were determined by chemical analyses of wood extracts, and their distributions in the xylem were examined by time-of-flight secondary ion mass spectrometry (TOF-SIMS). Cryo-TOF-SIMS and cryo-FE-SEM were also performed to clarify the native distribution of PMIs. PMIs were observed in 11 species. Some of them were categorized as fat trees, which are known to store abundant lipids. Tilia japonica sapwood displaying PMIs contained large amounts of lipids, which were distributed in the dried xylem tissue, consistent with the distribution of the PMIs. In the frozen samples of T. japonica, however, the distributions were restricted to the parenchyma. In conclusion, PMIs consist of an artifactual coating of lipids originated from the parenchyma in dried samples at room temperature. Researchers performing surface analyses of plant cell walls should take strong precautions against such self-coating by these intrinsic chemicals.
Mental Health, Social Support, and Active Coping in Nepali Earthquake Survivors
Authors: Luce Claire , Leytham Powell Tara , Kim Youngmi
Published: May 2021

Research has shown a positive relationship between exposure to natural disasters and common disaster-related mental health disorders. However, much more can be done to fully examine how protective factors such as perceived social support or active coping strategies are related to mental health in the context of natural disasters. This study seeks to examine the relationship between mental disorders and active coping. The article also explores the moderating effect of perceived social support on mental health. Data were collected in August 2016 as part of a longitudinal study on mental health and psychosocial intervention in post-earthquake Nepal ( n = 660). Our independent variables in this study were anxiety, depression, and posttraumatic stress symptoms. The dependent variable was active coping. Perceived social support was tested as a potential moderating variable. Ordinary least squares regression analyses were run to examine the relationships between the three mental disorders and active coping. We also tested the moderating effect of perceived social support on the relationships between the three mental disorders and active coping. Ordinary least square analyses found a statistically significant negative relationship between active coping and anxiety (B = −0.137, p < .001), depression (B = −0.116, p < .001), and posttraumatic stress symptoms (B = −0.065, p = .337), controlling for other factors. Perceived social support significantly moderated the associations between active coping and each mental disorder: anxiety (B = 0.012, p < .05), depression (B = 0.017, p < .05), and posttraumatic stress symptoms (B = 0.064, p < .05). Our findings suggest that perceived social support moderates the relationship between common mental disorders and active coping in Nepali earthquake survivors.
Percutaneous Intervention in Diffuse Coronary Disease: Overlapping Versus Single Very Long Stent Technique. Results From the OVERLONG Registry
Authors: Negreira-Caamaño Martín , Abellán-Huerta José , Lozano-Ruiz-Poveda Fernando , Sánchez-Pérez Ignacio , López-Lluva María T. , Pérez-Díaz Pedro , López Javier González , Jurado-Román Alfonso
Published: May 2021

Background

Both stent length and stent overlap are associated with worse outcomes in the percutaneous treatment of diffuse coronary artery disease (dCAD). However, evidence comparing these issues is scarce. We aimed to compare the results between the use of single very long stent (VLS) and ≥2 overlapping stents (OS) in the treatment of dCAD.

Methods

Seven hundred twenty-four consecutive lesions were included: 275 treated with a single VLS (≥40 mm) and 449 with ≥2 OS. Procedural characteristics were assessed, and survival analysis was performed to compare the incidence of major adverse cardiovascular events (MACE; composite of cardiovascular death, nonfatal myocardial infarction, target lesion revascularization [TLR], or stent thrombosis) during a median follow-up of 31 months.

Results

Procedures with VLS required less contrast volume (268 ± 122 vs 302 ± 113 cm3; P < .01), fluoroscopy time (16 ± 8 vs 21 ± 16 minutes; P < .01), and procedure duration (37 ± 18 vs 47 ± 27 minutes; P < .01) than the OS procedures. The VLS group showed lower incidence of MACE (4.4% vs 10.7%; P < .01), driven mainly by lower TLR rate (1.1% vs 4.7%; P < .01). The use of OS was an independent predictor of MACE.

Conclusions

In this study, the use of VLS for the treatment of dCAD was associated with better outcomes compared to OS.
The Starry Universe of Jacques Cassini: Century-old Echoes of Kepler
Authors: Graney Christopher M.
Published: May 2021

This paper discusses measurements of the apparent diameter and parallax of the star Sirius, made in the early 18th century by Jacques Cassini, and how those measurements were discussed by other writers. Of particular interest is how other writers accepted Cassini’s measurements, but then discussed Sirius and other stars as though they were all the same size as the sun. Cassini’s measurements, by contrast, required Sirius and other stars to dwarf the sun—something Cassini explicitly noted, and something that echoed the ideas of Johannes Kepler more than a century earlier.
Plasticity characterization of certain Nigeria clay minerals for their application in ceramic water filters
Authors: Ihekweme Gina Odochi , Obianyo Ifenyinwa Ijeoma , Orisekeh Kingsley Ikechukwu , Kalu-Uka Godwin Mong , Nwuzor Iheoma C , Onwualu Azikiwe Peter
Published: May 2021

Plasticity is an essential property of clay that determines its suitability for water filtration. There are no published works on the plastic behavior of clays from the study locations. The plastic behavior of seven Nigerian clays was examined using plasticity indices and compressive stress parameters in relation to chemical compositions and moisture content. The objective is to determine plastic behavior of some Nigerian clays and their suitability in production of Expanded Clay Aggregates (ECA) for water filters. Compressive stresses and deformation parameters were determined experimentally and compared theoretically. Atterberg limits (D 4318) were used to determine the plasticity indices. Chemical compositions of the samples were examined with XRF and correlated with plasticity and mineral contents of the clays. The clays are aluminosilicates with SiO2/Al2O3 ratio of 1.61 to 3.03 and plastic indices of 8 to 49. Low plastic indices (8–11) and low compressive stresses parameters were observed for kaolinite clays (0.002 MPa) due to their low affinity for water while zeolite rich clays showed high plastic indices (46 and 49) for Obowo and Minna and sharp difference in their compressive stresses parameters (0.15 and 0.03 MPa) at optimum moisture contents of 57% and 53%, respectively. Despite varying moisture content, chemical and mineral compositions, all curves showed similar trends apart from kaolinites at 40% moisture content. Relationships exist among microstructural properties, chemical composition, moisture content, compressive strength, and plasticity indices of the clays. The plastic behaviors show they are suitable for development of ECA for water filters.