bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
Ensino remoto emergencial
Authors: Lazari Poliana dos Santos Silva de Lazari , Merlin Deganurri de Barros Eliana
Published: February 2021

Este artigo é fruto de uma pesquisa em andamento realizada no Mestrado Profissional em Letras em Rede (PROFLETRAS) da Universidade Estadual do Norte do Paraná (UENP). O objetivo da investigação é analisar o processo de adaptação de uma sequência didática do gênero ‘documentário’, do ensino presencial tradicional para o ensino remoto emergencial exigido pela interrupção das aulas presenciais no período da pandemia da COVID-19, tendo como foco o ensino da língua portuguesa. Pauta-se nos estudos teórico-metodológicos do Interacionismo Sociodiscursivo. A finalidade aqui é apresentar uma reflexão teórico-analítica desse processo de adaptação didática, tendo como eixo as atividades e ferramentas mobilizadas na sequência didática. De modo geral, as reflexões apontam para um agir intuitivo do professor nesse processo de adaptação para o ensino remoto, o que evidencia a importância de formações focadas no desenvolvimento de capacidades docentes para esse novo contexto de ensino e aprendizagem da língua.
Ensino de fotografia aplicada à comunicação visual na educação profissional e tecnológica:
Authors: Gomes Eduardo Alexandre Cazionato , Silva Marimar Da
Published: February 2021

Este artigo, inserido na Área de Ensino, na linha de pesquisa Práticas Educativas em Educação Profissional e Tecnológica, busca operacionalizar a abordagem de ensino do saber pelo fazer para o ensino de fotografia aplicada à comunicação visual, para estudantes surdos de um Curso Técnico Integrado em Comunicação Visual, de um Instituto Federal na região sul do Brasil. A pesquisa, um estudo de caso de cunho qualitativo-interpretativo, gerou dados a partir da tessitura dessa concepção de ensino, de estudos teóricos e empíricos sobre a comunidade surda e das percepções de oito estudantes surdos sobre fotografia. A análise dos dados gerou procedimentos de ensino, que foram categorizados em três grandes temas: i) A preparação da arquitetura do ambiente para o ensino; ii) A preparação de materiais voltados à especificidade de aprender do estudante surdo; e iii) A mediação do ensino. Esses procedimentos viabilizaram o desenho de uma sequência didática sobre fotografia de produto, que levou os participantes a aprenderem diferentes técnicas de fotografia, a fazerem relações entre o que aprenderam e o mundo do trabalho e a produzirem fotografias profissionais. No entanto, sugere-se uma ampliação do escopo do estudo, visando aprofundar os resultados aqui relatados.  Palavras-chave: Educação bilíngue. Estudantes surdos. Ensino de fotografia. Institutos federais.
Factors of innovative development of the economy of the Republic of Kazakhstan: analysis and assessment
Authors: Nurpeisova А.А. , Niyazbekova Sh.U , Yessymkhanova Z.К.
Published: February 2021

Object: To study the correlation analysis of GDP indicators and factors of innovative developmentof the economy of Kazakhstan.Methods: We have applied the method of quantitative data processing, which is correlation analysis. Correlation analysis is one of the most effective tools for statistical research of the economy. It allows for identification of cause-and-effect relationships between various phenomena in economy, management, and social sphere. We have processed the obtained data mathematically using a multitude of software titles and the Microsoft Excel and StatSoft Statistica 10 suites.Results: The article describes retrospective statistical data of a research object, assesses the relationship between GDP and factors of innovative development using a set of variables. The article conducts correlation analysis of indicators that characterize the amount of R&D and GDP costs. It presents main indicators of enterprise innovation for 2014—2018, displays the share of innovative products(goods, services) in GDP for 2006—2018, reveals sources of financing of domestic R&D (million KZT) for 2014— 2018, discloses correlation matrix of indicators characterizing the introduction of innovations into the Republic of Kazakhstan economy. The matrix includes the following variables: number of employees engaged in R&D, number of innovative enterprises, domestic R&D expenditures, share of innovative products, expenditures on technological innovations, trademark registration and patent issuance, and R&D. We have built an exponential equation of the correlation-regression model, and found the coefficient of determination.Conclusions: Innovative development of the state's economy depends heavily on the use and implementation of high-performance technologies and latest developments. There is a close relationship with innovation and science and technology development. Economy’s way to innovative development requires effective expenditures on areas related to innovation and scientific research.
The role of clusters in the modern economy, their advantages and world experience
Authors: Borzenko O. , Kropova A.
Published: February 2021

Object: of the article is to study the current state of cluster development in the world, to identify the most successful examples of cluster functioning, as well as the state of cluster development in Ukraine. Accordingly, the subject of the study were clusters.Methods: abstract-logical, system-structural analysis, comparative analysis, grouping and graphic methods were used in the article.Finding: as a result of the study, the state of cluster development in the world was assessed, the best examples of cluster functioning, leading regions and leading countries in this process were identified, and their impact was assessed. The state of cluster development in Ukraine was also taken into account.Conclusions: thus, the economies which use a cluster approach of doing business were analysed. It was found that the most successful in this process is Japan, which has been leading in various rankings for several years. It was also determined that in Ukraine the cluster method of doing business is currently somewhat underdeveloped compared to other countries, and it is at the initial stage of implementation.
Pengaruh Penggunaan Media Abakus Terhadap Konsep Berhitung Matematika Pengurangan dan Pembagian Pada Anak Tunanetra Kelas IV SLB-A TPA Jember
Authors: Irmina Theresia , Yaum Lailil Aflahkul
Published: February 2021

Penelitianfinidbertujuankuntukxmengetahui pengaruhhpenggunaanymedia abakus terhadapykonsep berhitung matematika pengurangan dan pembagian anak tunanetra kelas IV SLB –A TPA Jember.hPenelitiangini menggunakanfmetode SubjectyResearch (SSR) dengan desainyA-B Subject penelitianuinigsiswa tunanetraqinisialwJ.hPenelitian inikdilakukan sebanyak 10 sesi pertemuangyang dilakukanxpada dua fasehyaitu 4 sesi fase baseline  (A) serta 6 sesi fase intervensi (B). Hasil penelitian ini menunjukkan adanya pengaruh media abakus terhadap konsep berhitung pengurangan dan pembagian pada anak tunanetra hal ini ditunjukkan dengan data nilai yang diperoleh pada fase baselinez(A) adalah 31,25%, 37,5%, 37,5%, dan 43,75%. Sedangkan pada fase intervensi (B) antara lain 87,5%, 87,5%, 87,5%, 87,5%, 93,75%, 93,75%. Dari data yang diperoleh kemudian dianalisis menggunakan  analisis dalam kondisi dan analisis antar kondisi. Hasil data analisis dalam kondisi serta analisis antar kondisi menunjukkan bahwa mean level fase baselinet(A)syaitu 37,5% sedangkan fase intervensi mean level(B) 89,58%, serta selisih perubahan level dari  fase baseline (A) sanpai fase intervensi (B) yaitu meningkat (+43,75%).Dengan Perubahan kecenderunganharahnya adalah meningkat dan presentase overlap 0%. Maka diketahui bahwa adanya pengaruh penggunaan media abakus terhadap konsep berhitung pengurangan dan pembagian terhadap konsep berhitung matematika pengurangan dan pembagian pada anak tunanetra kelas IV Di SLB–A TPA Jember
Hubungan Lama Penggunaan Kontrasepsi Hormonal Dengan Gejala Klimakterik Pada Wanita Usia Menopause di Desa Gumul
Authors: Sari Devi Permata , Sawitri Endang , Putri Zeni Evilya
Published: February 2021

The aging process in women will occur a phases of climacteric, which causes the various of climacteric symptoms. One of the treatments to overcoming climacteric symptoms is using hormone replacement therapy. Hormonal contraception can be used to replace the estrogen and progesterone hormones, it also relieve a clinical estrogen deficiency complaints. However, long term of using hormonal contraceptive can increase the climacteric symptoms. The purpose of this research is to find out the relationship between duration of hormonal contraception use with climacteric symptoms in menopausal women in gumul village.  This research is descriptive correlational type with cross sectional approach. The population in this research is menopausal women which is 44-55 years old in Gumul village, amount of 228 people. Respondents of the research is amount of 70 people were obtained using non probability technique sampling with type of purposive sampling. The data collecting instrument is using Google form which contains a demographic data and menopause rating scale. The research result using kendal’s tau test statistic obtained p value = 0,00 (p value < 0,05) meaning there is relationship between duration of hormonal contraception use with climacteric symptoms in menopausal women. Correlation coefficient value or r = 0,902 shows a very strong positive correlation, means that duration of hormonal contraception use can increase the climacteric symptoms
ANALYSIS CORRELATION DURATION OF USE WITH RISK OF INCREASED BLOOD PRESURE ON THE ACCEPTORS INJECTABLE CONTRACEPTIVE DEPO MEDROXYPROGESTERON ACETATE (DMPA) : A RETROSPECTIVE COHORT STUDY
Authors: Muktiyani Sekar , Nurmainah Nurmainah
Published: February 2021

Depo Medroxyprogesterone Acetate (DMPA) is a method of family planning program. DMPA is preferred because of its economical, practical, and effective in preventing pregnancy. Long-term use DMPA is suspected to be a risk of an increase in blood pressure. The purpose of this study was to analyze the correlation between duration of use with risk of hypertension in the DMPA acceptor at Perumnas II Pontianak Public Health Care. The research method was observational analytic with a retrospective cohort design. The population of the study is the new DMPA acceptor January-June 2018. This period is the index date for the use of DMPA or the date of the first use of DMPA by acceptors. The acceptor is followed by using DMPA for one year or more until the end of the 30 June 2019 study through its medical record data. Samples that met the inclusion and exclusion criteria were 81 acceptors. The results showed that acceptors with a duration of use of DMPA for more than 12 months had more risk of hypertension (66.7%) than acceptors with a duration of use for less than 12 months (38.5%). Chi-square analysis showed a significant correlation between the duration of use of DMPA and the risk of hypertension (p-value = 0.011, RR = 1.733 CI 95% = 1.104 - 2.72 in DMPA acceptor at Perumnas II Pontianak Public Health Care. The study concludes that there is a correlation between duration of use and risk of hypertension.
A new species of the genus Aethalochroa Wood-Mason, 1877 (Dictyoptera, Mantidae, Toxoderinae) from Afghanistan
Authors: Anisyutkin L.N.
Published: February 2021

Aethalochroa afghana sp. n. is described from Afghanistan. The male genitalia of the representative of the genus are described for the fi rst time.
Safety and interim survival data after intracranial administration of M032, a genetically engineered oncolytic HSV-1 expressing IL-12, in pet dogs with sporadic gliomas
Authors: Omar Nidal B. , Bentley R. Timothy , Crossman David K. , Foote Jeremy B. , Koehler Jennifer W. , Markert James M. , Platt Simon R. , Rissi Daniel R. , Shores Andy , Sorjonen Donald , Yanke Amy B. , Gillespie G. Yancey , Chambers Melissa R.
Published: February 2021

OBJECTIVE

The diagnosis of glioma remains disheartening in the clinical realm. While a multitude of studies and trials have shown promise, improvements in overall survival have been disappointing. Modeling these tumors in the laboratory setting has become increasingly challenging, given their complex in situ behavior and interactions for therapeutic evasion. Dogs, particularly brachycephalic breeds, are known to spontaneously develop gliomas that resemble human gliomas both clinically and pathophysiologically, making canines with sporadic tumors promising candidates for study. Typically, survival among these dogs is approximately 2 months with palliation alone.

METHODS

The authors have completed the first stage of a unique phase I dose-escalating canine clinical trial in which the safety and tolerability of M032, a nonneurovirulent oncolytic herpes simplex virus–1 vector genetically engineered to express interleukin-12, are being studied in pet dogs with gliomas undergoing maximum safe tumor resection and inoculation of the cavity with the viral infusate.

RESULTS

Twenty-five canine patients were enrolled between January 2018 and August 2020. One patient was electively withdrawn from the trial by its owner, and 3 did not receive the virus. For the 21 dogs that remained, 13 had high-grade gliomas, 5 had low-grade gliomas, and 3 were undetermined. According to histopathological analysis, 62% of the tumors were oligodendrogliomas. At the time of this report, the median overall survival from the date of treatment was 151 days (± 78 days). No significant adverse events attributable to M032 or dose-limiting toxicities have been observed to date.

CONCLUSIONS

In this largest study of oncolytic viral therapy for canine brain tumors to date, treatment with M032 did not cause harm and the combination of surgery and oncolytic viral therapy may have contributed to prolonged survival in pet dogs with spontaneous gliomas. Forthcoming in-depth radiographic, immunohistochemical, and genetic analyses will afford a more advanced understanding of how this treatment impacts these tumors and the immune system. Our goal is to utilize these findings bitranslationally to inform human studies and refine therapies that will improve outcomes in both humans and pet dogs with gliomas.
Viral therapies for glioblastoma and high-grade gliomas in adults: a systematic review
Authors: Wang Joshua L. , Scheitler Kristen M. , Wenger Nicole M. , Elder J. Bradley
Published: February 2021

OBJECTIVE

High-grade gliomas (HGGs) inevitably recur and progress despite resection and standard chemotherapies and radiation. Viral therapies have emerged as a theoretically favorable adjuvant modality that might overcome intrinsic factors of HGGs that confer treatment resistance.

METHODS

The authors present the results of systematic searches of the MEDLINE and ClinicalTrials.gov databases that were performed for clinical trials published or registered up to July 15, 2020.

RESULTS

Fifty-one completed clinical trials were identified that made use of a virus-based therapeutic strategy to treat HGG. The two main types of viral therapies were oncolytic viruses and viral vectors for gene therapy. Among clinical trials that met inclusion criteria, 20 related to oncolytic viruses and 31 to gene therapy trials. No oncolytic viruses have progressed to phase III clinical trial testing, although there have been many promising early-phase results and no reported cases of encephalitis or death due to viral therapy. Three phase III trials in which viral gene therapy was used have been completed but have not resulted in any FDA-approved therapy. Recent efforts in this area have been focused on the delivery of suicide genes such as herpes simplex virus thymidine kinase and cytosine deaminase.

CONCLUSIONS

Decades of research efforts and an improving understanding of the immunomodulatory effects of viral therapies for gliomas are informing ongoing clinical efforts aimed at improving outcomes in patients with HGG. The available clinical data reveal varied efficacy among different virus-based treatment strategies.
Synthetic and systems biology principles in the design of programmable oncolytic virus immunotherapies for glioblastoma
Authors: Monie Dileep D. , Bhandarkar Archis R. , Parney Ian F. , Correia Cristina , Sarkaria Jann N. , Vile Richard G. , Li Hu
Published: February 2021

Oncolytic viruses (OVs) are a class of immunotherapeutic agents with promising preclinical results for the treatment of glioblastoma (GBM) but have shown limited success in recent clinical trials. Advanced bioengineering principles from disciplines such as synthetic and systems biology are needed to overcome the current challenges faced in developing effective OV-based immunotherapies for GBMs, including off-target effects and poor clinical responses. Synthetic biology is an emerging field that focuses on the development of synthetic DNA constructs that encode networks of genes and proteins (synthetic genetic circuits) to perform novel functions, whereas systems biology is an analytical framework that enables the study of complex interactions between host pathways and these synthetic genetic circuits. In this review, the authors summarize synthetic and systems biology concepts for developing programmable, logic-based OVs to treat GBMs. Programmable OVs can increase selectivity for tumor cells and enhance the local immunological response using synthetic genetic circuits. The authors discuss key principles for developing programmable OV-based immunotherapies, including how to 1) select an appropriate chassis, a vector that carries a synthetic genetic circuit, and 2) design a synthetic genetic circuit that can be programmed to sense key signals in the GBM microenvironment and trigger release of a therapeutic payload. To illustrate these principles, some original laboratory data are included, highlighting the need for systems biology studies, as well as some preliminary network analyses in preparation for synthetic biology applications. Examples from the literature of state-of-the-art synthetic genetic circuits that can be packaged into leading candidate OV chassis are also surveyed and discussed.
Асоціація поліморфізму генів BCL-2, CTLA-4, APO-1/Fas з активністю проліферації й апоптозу в тиреоїдній тканині хворих із вузловими формами зоба на тлі автоімунного тиреоїдиту та аденоми щитоподібдної залози
Authors: Sheremet M.I. , Sydorchuk L.P. , Shidlovskyi V.O. , Shidlovskyi O.V. , Bedenyuk A.D. , Kurochkin G.S. , Tkachuk N.P. , Gyrla Yu.V.
Published: February 2021

Мета — вивчення показників апоптозу та проліферативної активності в тканині щитоподібної залози (ЩЗ) у хворих на вузловий зоб на тлі автоімунного тиреоїдиту (ВЗАІТ) та аденому ЩЗ (АЩЗ) порівняно з морфологічно незміненою тканиною, підрахунок кількості імунореактивних клітин, які експресують зазначені маркери. Матеріал і методи. Проводили порівняльний аналіз процесів апоптозу та проліферації в тканині ЩЗ у хворих на ВЗАІТ та АЩЗ і в морфологічно незміненій тканині ЩЗ шляхом дослідження експресії/щільності маркерів Fas/FasL, Bcl‑2, p53 і Ki‑67 на тиреоцитах у ділянках лімфоїдної інфільтрації та їх деструкції, а також у морфологічно незмінених ділянках тиреоїдної тканини (контроль). Підраховували кількість імунореактивних клітин, які експресують зазначені маркери, з використанням імуногістохімічного методу з урахуванням поліморфізму генів BCL‑2 (rs17759659), CTLA‑4 (rs231775) і APO‑1/Fas (rs2234767). Результати. Встановлено, що у хворих на ВЗАІТ та АЩЗ активуються декілька ланок програмованого кілінгу тиреоцитів із перевагою Fas-індукованого апоптозу, який асоціюється з промотором гена BCL‑2 (rs17759659) (F=25,33; p<0,001) і майже у 6 разів слабше — з промотором гена CTLA‑4 (rs231775) (F=4,23; p=0,017) через виражену експресію Fas і FasL на поверхні клітин у ділянках лімфоїдної інфільтрації та деструкції тиреоцитів (сильніше в носіїв GG-генотипу гена BCL‑2 — на 18,54% і 36,18% відповідно), що свідчить про ініціацію зовнішнього шляху апоптозу через каспазний механізм (ефекторну каспазу 8).
Биофлавоноиды в лечении пациентов с сахарным диабетом 2-го типа и церебральным атеросклерозом
Authors: Tronko M.D. , Kuznetsova S.M. , Cherska M.S.
Published: February 2021

Цель работы — комплексная оценка влияния кверцетина на функциональное состояние центральной нервной и сердечно-сосудистой систем у больных ишемическим инсультом (ИИ) и сахарным диабетом 2-го типа (СД2) в восстановительный период. Материал и методы. В клинике ГУ «Институт геронтологии им. Д.Ф. Чеботарева НАМН Украины» проведено открытое пилотное когортное проспективное клиническое исследование, которое включало 30 больных, перенесших атеротромботический ишемический инсульт в каротидном бассейне (19 женщин и 11 мужчин), в возрасте от 55 до 75 лет (средний возраст 64,3±7,5 года), треть из них имели в анамнезе СД2. До и после курсового приема препарата кверцетин больным проводили комплексное клинико-неврологическое и нейропсихологическое обследование, исследование мозгового кровотока методом ультразвукового дуплексного сканирования экстра- и интракраниальных отделов магистральных артерий головы и шеи, электрокардиографию с оценкой вариабельности ритма сердца. Все больные получали кверцетин (лиофилизат для приготовления раствора для инъекций (комплекс кверцетина с повидоном) в дозе 0,5 г в сутки в течение 10 дней. Для приготовления раствора для внутривенного введения препарат растворяли в 100 мл изотонического раствора NaCl и вводили внутривенно капельно в течение 15-20 минут 1 раз в день. Результаты. У больных с левополушарным инсультом кверцетин оказывал более выраженное влияние на структуру биоэлектрической активности головного мозга и церебральную гемодинамику, чем у больных с правополушарной локализацией ИИ. У больных, перенесших ИИ, кверцетин улучшалпсихоэмоциональные и мнестические функции за счет положительной реорганизации биоэлектрической активности головного мозга, улучшения церебральной гемодинамики и гармонизации симпатического и парасимпатического звеньев вегетативной нервной системы. Выводы. Корригирующее влияние кверцетина на функциональное состояние мозга и сердца дает основание рекомендовать применение препарата в системе реабилитации больных, перенесших ишемический инсульт.
Активація кінази, що регулюється позаклітинними сигналами-1/2 (ЕRК1/2), у мононуклеарах крові людини за діабету та автоімунного тиреоїдиту
Authors: Pushkarev V.V. , Sokolova L.K. , Kovzun O.I. , Cherviakova S.A. , Vatseba T.S. , Pushkarev V.M. , Tronko M.D.
Published: February 2021

До складу мононуклеарних клітин периферичної крові (PBМC) в основному входять моноцити і лімфоцити, які беруть участь у розвитку цукрового діабету (ЦД), та інших автоімунних захворювань. Ret/Ras/Raf/MEK/ERK є сигнальним каскадом, який контролює такі клітинні процеси, як проліферація, виживання, ангіогенез, ріст і рухливість клітин. Метою роботи було дослідження активації в PBМC головної ефекторної протеїнкінази цього каскаду — ERK1/2. Матеріал і методи. Матеріалом роботи була кров здорових осіб, пацієнтів із діабетом 2-го типу, з діабетом 2-го типу й автоімунним тиреоїдитом (АІТ), із діабетом 2-го типу та раком щитоподібної залози, із діабетом 1-го типу, із діабетом 1-го типу й АІТ. Для визначення кількості фосфо-ERK1/2 (ф-Thr202/Thr204 і Thr185/Tyr187 відповідно) використовували набори для імуноферментного аналізу 85-86012 («Invitrogen», СШA). Результати. Пацієнтів розподілили на 6 груп: 1 — контроль — здорові особи, репрезентативні за віком та ІМТ, 2 — пацієнти з діабетом 2-го типу,3 — пацієнти з діабетом 2-го типу й АІТ, 4 — пацієнти з діабетом 2-го типу та раком щитоподібної залози, 5 — пацієнти з діабетом 1-го типу,6 — пацієнти з діабетом 1-го типу і АІТ. Показано, що активації ЕRК1/2 у РВМС хворих на діабет 2-го типу та рак не спостерігалося, тоді як у хворих на діабет 1-го типу або з АІТ вона суттєво зростала. Натомість у хворих на діабет 1-го типу з АІТ активація ЕRК1/2 у РВМС знижувалася до контрольного рівня, що можна пояснити конкуренцією між двома автоімунними процесами за спільні сигнальні шляхи. Висновок. У пацієнтів з автоімунними захворюваннями (діабет 1-го типу або АІТ) у PBМC відбувається активація МАРК/ЕRК-каскаду.
Порівняльна характеристика ауксологічних і гормональних показників пацієнтів із затримкою внутрішньоутробного розвитку та пацієнтів із соматотропною недостатністю
Authors: Bolshova O.V. , Muz N.M.
Published: February 2021

Мета — порівняльний аналіз ауксологічних і гормональних показників пацієнтів із низькорослістю внаслідок затримки внутрішньоутробного розвитку (ЗВУР) або соматотропної недостатності. Матеріал та методи. Проведено обстеження 84 дітей (55 хлопчиків і 29 дівчинок) передпубертатного віку з низькорослістю (<-2 SDS). У 34 пацієнтів встановлено наявність ізольованої соматотропної недостатності, у решти низько-рослість було пов’язано із затримкою внутрішньоутробного розвитку. На час обстеження всі пацієнти були в стані евтиреозу, лікування рекомбінантним гормоном росту (рГР) не отримували. Соматотропну функцію до- сліджували за допомогою фармакологічних тестів (інсулін, клонідин). Рівні гормону росту (ГР), інсуліноподібного чинника росту 1 (ІЧР‑1) досліджували методом твердофазного імуноферментного аналізу з використанням наборів «Immulate 2000 XPi». Рівні тиреотропного гормону (ТТГ), тироксину (Т4) вільного, трийодтироніну (Т3) вільного, ІЧР-зв’язуючого білка 3 (ІЧР-ЗБ‑3) досліджували імунорадіометричним методом за допомогою стандартних наборів (Immunotech® kit, Чехія). Результати. Усі діти з низькорослістю з ознаками ЗВУР на тлі однакового гестаційного віку мали суттєве зниження довжини та маси тіла на час народження порівняно з показниками дітей з ізольованою соматотропною недостатністю. Дефіцит зросту та маси зберігався й навіть зростав протягом тривалого часу (до 6-7-річного віку) в усіх обстежених. Ступінь відставання в рості та рентген-віці, швидкість росту та стадія статевого дозрівання в усіх обстежених достовірно не різнилися. У більшості (68,0%) пацієнтів зі ЗВУР без «спонтанного зростання» зафіксовано адекватний стимульований викид ГР, який достовірно перевищував пік викиду в дітей з ізольованим дефіцитом гормону росту, проте такі діти зберігали суттєве відставання в зрості та масі тіла. У решти пацієнтів зі ЗВУР (16 осіб, 32%) і в пацієнтів з ізольованим дефіцитом ГР встановлено різке зниження стимуляційного викиду ГР, що свідчить про наявність різкого дефіциту ГР. В усіх обстежених виявлено зниження рівнів ІЧР‑1 та ІЧР-ЗБ‑3 у сироватці крові. Зниження рівнів ІЧР-ЗБ‑3 було однаковим у пацієнтів усіх груп, а суттєве зниження рівня ІЧР‑1 спостерігали в дітей із соматотропною недостатністю (р<0,05) порівняно з показником пацієнтів зі ЗВУР із низьким викидом ГР. Висновки. У пацієнтів із затримкою внутрішньоутробного розвитку, які не мають «спонтанного зростання», можуть спостерігатися як нормальні, так і знижені показники стимульованого викиду гормону росту на тлі суттєво знижених показників ІЧР‑1 та ІЧР-ЗБ‑3. Дефіцит зросту, маси тіла, зниження рівнів ІЧР‑1 та ІЧР-ЗБ‑3 зберігаються тривалий час після народження дитини.
Тактика ведення хворих після гемітиреоїдектомії з приводу доброякісного однобічного еутиреоїдного зоба
Authors: Kvachenyuk D.A. , Kvachenyuk A.М.
Published: February 2021

Мета даного аналізу — оцінити на підставі результатів світових досліджень ризик розвитку поопераційного гіпотиреозу (як субклінічного, так і маніфестного), час виникнення гіпотиреозу після гемітиреоїдектомії та частоту рецидивів вузлоутворення в частці ЩЗ, що залишилася. Матеріал і методи. Для пошуку відповідних досліджень використовували електронні бази PubMed. Результати. Для аналізу характеристик поопераційного гіпотиреозу відібрано 13 досліджень, із них у 8 представлено кількісні дані щодо структури гіпотиреозу, який розділили на два підтипи: субклінічний і маніфестний. В огляді представлено дані про найбільш поширене ускладнення після гемітиреоїдектомії — гіпотиреоз, його структуру, частоту розвитку, час настання після операції та чинники, що впливають на розвиток поопераційного гіпотиреозу. Серед основних розглянуто передопераційний рівень ТТГ, вік пацієнта та наявність антитиреоїдних антитіл. Також описано ризики вузлоутворення в залишеній частці щитоподібної залози після гемітиреоїдектомії. У цілому в короткостроковій перспективі не відзначалося розвитку вузликів у частці, що залишилася. Висновки. Основним ускладненням у віддалений період після гемітиреоїдектомії з приводу однобічного доброякісного еутиреоїдного захворювання ЩЗ є гіпотиреоз, який розвивається в 10,9-48,8% випадків. Частота розвитку поопераційного гіпотиреозу та перехід його з транзиторної в перманентну форму залежить насамперед від передопераційних показників тиреотропного гормону та рівнів антитиреоїдних антитіл. Поопераційну замісну терапію тиреоїдними гормонами не слід призначати рутинно, а лише у випадках переходу гіпотиреозу із субклінічної в маніфестну форму (ТТГ понад 10 мОд/мл).
Корекція функціонального статусу ендотелію як потенційної мішені у хворих із серцево-судинними захворюваннями та метаболічними розладами
Authors: Kuryata A.V. , Grechanyk M.M.
Published: February 2021

Серцево-судинні (ССЗ) та обмінні захворювання (такі як ожиріння та цукровий діабет) наразі є основними проблемами зі здоров’ям у всьому світі. Одним із найважливіших патофізіологічних зв’язків між цими станами є наявність оксиду азоту (NO), який постійно виробляється з умовно незамінної амінокислоти L-аргініну. NO є важливою паракринною речовиною, яка продукується ендотелієм для регуляції судинного тонусу. Розвиток і прогресування атеросклерозу пов’язано з дисфункцією ендотелію та зниженням біодоступності NO. Встановлено, що ожиріння також пов’язано зі зменшенням продукції NO, викликаної порушенням біодоступності його субстрату — аргініну, а збільшенню вмісту аргініну в ендотелії запобігає гіпертензія, яка часто поєднується з ожирінням. L-аргінін є амінокислотою, необхідною ферменту ендотеліальній NO-синтазі (eNOS) для продукції NO. Мета — бібліографічний огляд наукових публікацій. Результати. У даному огляді розглянуто фізіологічну роль NO у функціонуванні різних системорганізму. Наведено дані щодо метаболізму L-аргініну, його біодоступності та механізмів дії. Проаналізовано літературні дані про ефективність і безпечність застосування різних доз L-аргініну в пацієнтів з ожирінням, цукровим діабетом, інсулінорезистентністю (ІР) та артеріальною гіпертензією. Висновки. Питання дози та тривалості застосування аргініну сьогодні вимагають подальшого вивчення. Результати багатьох досліджень, в яких оцінювали використання аргініну в дорослих з ожирінням, дозволяють припустити, що аргінін може бути безпечним, недорогим і ефективним терапевтичним засобом за ожиріння та позитивно впливає на корекцію метаболічних процесів, а саме на ІР. Ефективність застосування L-аргініну як додаткової терапії до основної схеми лікування отримала підтвердження за артеріальної гіпертензії, цукрового діабету та ІР. Аналіз літератури свідчить, що застосування L-аргініну є безпечним у діапазоні до 30 г на добу, хоча в більшості досліджень використовували дози від 6 до 12 г на добу.
Результати роботи ДУ «Інститут ендокринології та обміну речовин ім. В.П. Комісаренка НАМН України» за 2019 рік
Authors: Tronko M.D. , Kovzun O.I. , Sologub N.V. , Pasteur I.P.
Published: February 2021

Інститут ендокринології та обміну речовин ім. В.П. Комісаренка створено згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 19.12.64 р. № 1244 (Наказ МОЗ України від 18.01.65 р. № 40). Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.03.93 р. № 211 Інститут передано в підпорядкування Академії медичних наук України. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 13.07.2011 р. № 732 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 1999 року № 1913 «Про затвердження Статуту Академії медичних наук України» внесено такі зміни до найменування установи: Державна установа «Інститут ендокринології та обміну речовин ім. В.П. Комісаренка Національної академії медичних наук України» (постанова Президії Національної академії медичних наук України від 06.10.2011 р. № 19/8). Наразі Державна установа «Інститут ендокринологiї та обміну речовин ім. В.П. Комісаренка НАМН України» (далі — Інститут) є науковим, консультативним і лікувальним закладом, що надає допомогу дорослим і дітям із захворюваннями щитоподібної залози, цукровим діабетом та іншою ендокринною патологією.
Рівень ендотеліну‑1 у крові хворих на діабет на тлі терапії цукрознижуваль ними препаратами
Authors: Sokolova L.K. , Belchina Y.B. , Pushkarev V.V. , Cherviakova S.A. , Vatseba T.S. , Kovzun O.I. , Pushkarev V.M.
Published: February 2021

Актуальність. Ендотелін (EТ) є одним із найбільш значущих регуляторів функціонального стану ендотелію судин. ET‑1 є основною серцево-судинною ізоформою системи ендотелію. ЕТ‑1 здійснює як запальний, так і проліферативний ефект і провокує патогенні процеси в серцево-судинній системі. За діабету підвищення концентрації глюкози впливає на утворення ET‑1. Мета. Метою роботи було вивчення вмісту ЕТ‑1 у крові пацієнтів із цукровим діабетом, які отримували різні гіпоглікемічні препарати. Матеріал і методи. Кількість ET‑1 оцінювали за допомогою ІФА в 103 осіб: 17 здорових добровольців і 86 пацієнтів із діабетом. Для визначення концентрації ET‑1 використовували набір EIA для ендотеліну (1-21) (Biomedica). Глікований гемоглобін визначали з використанням набору one HbA1c FS — DiaSys Diagnostic Systems. Результати. Середній рівень ендотеліну в крові хворихна цукровий діабет склав 0,536±0,047 фмоль/мл, у контролі — 0,118±0,017 фмоль/мл. Ми не спостерігали змін рівнів ET‑1 на тлі монотерапії метформіном або інсуліном. За використання комбінацій метформін + інсулін + дапагліфлозин, інсулін + метформін і сульфанілсечовина + метформін, але не комбінації інгібітор DPP‑4 + метформін (ЦД2) спостерігалося зниження рівня ET‑1 у крові. Цікаво, що інгібітор DPP‑4 + метформін викликали істотне збільшення (0,767±0,043 фмоль/мл) концентрації ET‑1. Висновки. Отже, на тлі комбінованої терапії, за винятком пари інгібітор DPP‑4 + метформін, рівень ET‑1 у крові пацієнтів із діабетом істотно знижувався, на відміну від монотерапії.
Біохімічні і молекулярні механізми розвитку інсулінорезистентності в клітинах жирової тканини
Authors: Levchuk N.I.
Published: February 2021

Інсулінорезистентність (ІР) тісно пов’язана з ожирінням і є ключовою ланкою в патогенезі цукрового діабету 2-го типу (ЦД2) та низки супутніх захворювань. Споживання надмірної кількості висококалорійної їжі та недостатня фізична активність призводить до накопичення жирової тканини переважно в абдомінально-вісцеральній області. Вісцеральний жир є метаболічно активним. Його клітини виробляють низку біологічно-активних речовин і є місцем синтезу ферментів стероїдних гормонів. Висока метаболічна активність вісцеральної жирової тканини також пов’язана з наявністю в адипоцитах високої щільності β3-адренорецепторів, кортикостероїдних і андрогенних рецепторів та відносно низької щільності α2-адренорецепторів і рецепторів до інсуліну. Збільшення об’єму вісцеральної жирової тканини призводить до активного ліполізу, що супроводжується утворенням великої кількості вільних жирних кислот (ВЖК), синтезу прозапальних цитокінів (інтерлейкін-6 (IЛ-6), інтерлейкін-1бета (IЛ-1β) і фактор некрозу пухлин альфа (ФНП-α)) та розвитку хронічного системного запалення. Всі ці події призводять до розвитку ІР – стану, що характеризується зниженням чутливості периферичних тканин організму до дії інсуліну. Результати ґрунтовного аналізу наукової літератури дають змогу стверджувати, що вивчення молекулярних механізмів розвитку ІР має важливе практичне значення для удосконалення і розробки нових методів діагностики та лікування осіб із надмірною масою жирової тканини. У даному огляді літератури розглянуто біохімічні і морфологічні особливості структури жирової тканини, її метаболічну активність, а також механізми формування стану клітинної ІР на рецепторному і пострецепторному рівнях. Наведено дані про участь запального процесу в розвитку ІР.
Йодо- та селенодефіцит у патогенезі зобної трансформації щитоподібної залози та автоімунних тиреопатій (огляд літератури та результати власних досліджень)
Authors: Tarashchenko Yu.М. , Kovalenko А.Ye. , Kravchenko V.І. , Kovzun O.I. , Simurov О.V.
Published: February 2021

У статті описано сучасний погляд на роль дефіциту йоду та селену в патогенезі захворювань щитоподібної залози (ЩЗ), зокрема її зобної трансформації та автоімунних тиреопатій. Відмічена кореляція вираженості патологічних змін зі ступенем йододефіциту. У зонах зниженого споживання йоду (<50 мкг на добу) 25-30% населення мають ту чи іншу патологію ЩЗ, серед яких найчастішою є ендемічний зоб. Другою за частотоювиникнення патологією ЩЗ є вузловий зоб, частота якого в ендемічних по зобу регіонах досягає 50-70% від усіх захворювань ЩЗ. Поєднаний дефіцит йоду і селену посилює проблему йодної недостатності, призводить до зростання частоти гіпертрофічних і гіперпластичних процесів у ЩЗ і автоімунних тиреопатій. Метою роботи було визначення вмісту йоду та селену в пацієнтів із доброякісною патологією ЩЗ. Матеріал і методи.Обстежено 81 пацієнта, віком від 19 до 69 років, яким проводили ультразвукове обстеження ЩЗ, визначали рівень екскреції йоду зі сечею церій-арсенітним методом у модифікації J.T. Dunn та ін. і рівень селену в сироватці крові спектрофлуориметричним методом. Результати. У 43,6% пацієнтів при різних видах зобної трансформації, колоїдному проліферуючому зобі, автоімунних тиреопатіях та їх поєднанні відзначено низький рівень йодної екскреції (<100 мкг/л); у 38,5% пацієнтів виявлено стабільно оптимальне йодне забезпечення (100-150 мкг/л) і в 17,9% пацієнтів — стабільно високе (>150 мкг/л). У 76,5% пацієнтів виявлено значно знижений рівень селену в крові (<80 мкг/л), у 13,6% пацієнтів — субоптимальний (81-100 мкг/л) і лише в 9,9% пацієнтів — оптимальний (101-120 мкг/л). Також відзначено, що в пацієнтів із вузловою патологією ЩЗ, автоімунними тиреопатіями та при їх поєднанні зафіксовано дефіцит селену в порівнянні з контрольною групою (ехографічно незмінена ЩЗ). Висновок. Терапія препаратами йоду та селену під контролем їх вмісту виправдана в процесі тривалого спостереження за пацієнтами із зобною трансформацією ЩЗ і автоімунними тиреопатіями.
Вплив гіпоандрогенемії на складові метаболічного синдрому в підлітків із затримкою статевого розвитку
Authors: Shlyakhova N.V. , Turchina S.I. , Kosovtsova G.V.
Published: February 2021

Мета — дослідити вплив гіпоандрогенемії (ГА) на формування компонентів метаболічного синдрому (МС) у хлопців із затримкою статевого розвитку. Матеріал і методи. Комплексне дослідження проведено у 55 хлопців 14-18 років із клінічними ознаками затримки статевого розвитку та лабораторно підтвердженим зниженим рівнем тестостерону (<12,0 нмоль/л) (основна група). Групу порівняння становили 44 практично здорових однолітки із нормальним рівнем статевого дозрівання. Оцінювали статевий та фізичний розвиток хлопців. Визначали рівні загального тестостерону (ЗТ) та естрадіолу (Е 2), сексстероїдзв’язуючого глобуліну (СЗГ), загального холестерину (ЗХС), тригліцеридів (ТГ), холестерину ліпопротеїдів високої щільності (ХС ЛПВЩ), рівень натще глюкози та імунореактивного інсуліну в сироватці крові. Розраховували співвідношення (Т/Е 2), індекс вільного андрогена (ІВА); показники холестерину ліпопротеїдів низької щільності (ХС ЛПНЩ) та коефіцієнту атерогенності (КА), індекс інсулінорезистентності НОМА. Статистичний аналіз виконано в програмі SPSS17.00. Результати. У підлітків із ГА зниження рівня ЗТ поєднувалось із достовірними зменшеннями співвідношення Т/Е 2 (40,35±28,02 ум.од., р<0,05) та ІВА (22,08±6,05 ум. од., р<0,05) на тлі зниження рівня СЗГ (28,11±3,64 нмоль/л, р<0,05). За індивідуального аналізу у 23,6% хворих із ГА діагностовано ознаки інсулінорезистентності (ІР). Встановлено, що хлопці з ГА мали вірогідно більші показники ЗХС (4,91±0,17 нмоль/л, р<0,05), ТГ(1,15±0,12 нмоль/л, р<0,05) та ХС ЛПНЩ (2,65±0,19 нмоль/л, р<0,05) порівняно зі здоровими однолітками. Доведено наявність негативних зв’язків рівнів ЗТ, СЗГ із вмістом ЗХС та позитивного зв’язку Е 2 із ЗХС, які не залежали від віку та індексу маси тіла (ІМТ). Висновки. Низькі рівні ЗТ у хлопців вже в підлітковому віці асоціюються з порушеннями ліпідного профілю, які можуть бути предиктором формування МС. Підлітки з ГА потребують динамічного спостереження та комплексного лікування, спрямованого на покращення репродуктивного потенціалу та попередження прогресування метаболічних порушень.
Орфанні захворювання в ендокринології
Authors: Тronko М.D. , Kvachenyuk А.M. , Lutsenko L.А. , Suprun І.S. , Ohrimchuk О.О.
Published: February 2021

Медико-соціальне значення ендокринних орфанних захворювань обумовлено труднощами в діагностиці та лікуванні, а також несприятливим прогнозом і високою частотою інвалідизації пацієнтів із цією патологією. Особливо це стосується таких захворювань, як акромегалія та множинна ендокринна неоплазія. В Європі існує спеціальна програма, яка направлена на вирішення різноманітних питань щодо діагностики, лікування та соціального забезпечення пацієнтів з орфанними захворюваннями. Європейський проект «Орфанет» підтримується державними структурами, об’єднує інформацію щодо рідкісних захворювань практично у всіх європейських країнах і включає європейські, інтернаціональні, національні та регіональні реєстри орфанних захворювань. В Україні опубліковано Наказ Міністерства охорони здоров’я (МОЗ) України від 27.10.2014 р. № 778 «Про затвердження переліку рідкісних (орфанних) захворювань», яким офіційно затверджено 302 нозології, що віднесені до рідкісних захворювань. Серед орфанних захворювань вказано 61 рідкісну ендокринну хворобу (зокрема, розлади харчування та порушення обміну речовин), а також природженівади розвитку, хромосомні аномалії та рідкісні новоутворення, у визначенні тактики ведення яких лікар-ендокринолог бере безпосередню участь. Останнім часом зростає частота виявлення орфанних захворювань, зокрема і ендокринних. Причиною цього може бути покращення методів інструментальної та лабораторної діагностики, використання генетичних методів діагностики та більш широка обізнаність лікарів різних спеціальностей щодо ранніх проявів орфанних захворювань. В Україні проблема орфанних захворювань тривалий час перебувала в інертному стані. Ініціація ухвалення Національної стратегії з профілактики, діагностики та лікування рідкісних (орфанних) захворювань в Україні свідчить про визнання проблеми на державному рівні та дає можливість вирішення питань своєчасного виявлення і лікування рідкісних захворювань, а також забезпечення пацієнтів життєво необхідними лікарськими засобами.
Клінічні дослідження медичних наслідків аварії на Чорнобильській АЕС згідно з базою даних сайту ClinicalTrials.gov
Authors: Pasteur I.P.
Published: February 2021

26 квітня 1986 р. на четвертому реакторі Чорнобильської атомної електростанції (ЧАЕС) сталася найбільш масштабна техногенна аварія в історії людства. Мета — представити інформацію про клінічні дослідження медичних наслідків аварії на ЧАЕС. Результати. Станом на 31 березня 2020 р. на сайті ClinicalTrials.gov була розміщена інформація про 6 клінічних досліджень із медичних наслідків аварії на ЧАЕС. Середня тривалість досліджень становить 15 років і 9 місяців, а 2/3 із них виконуються понад 20 років. Поточний статус досліджень: «завершено» — 3 дослідження, «набір», «активний, без набору» і «призупинено» — по 1 дослідженню. 4 клінічних дослідження проводяться в Україні: 3 — на базі ДУ «Національний науковий центр радіаційної медицини НАМН України» і 1 — на базі ДУ «Інститут ендокринології та обміну речовин ім. В.П. Комісаренка НАМН України»; 1 дослідження проводиться в Республіці Білорусь на базі Республіканського науково-практичного центру радіаційної медицини та екології людини (м. Гомель), а 1 завершене дослідження проводилося в Спо- лучених Штатах Америки на базі Національного інституту раку (National Cancer Institute). У всіх дослідженнях головний дослідник є співробітником National Cancer Institute (США). Спонсором усіх досліджень є National Cancer Institute (США). Загальна кількість учасників клінічних досліджень становила 51 051 особу (мінімальна — 673, максимальна — 23 143, середня — 8 508). Тип дослідження у всіх випадках був обсерваційний. За моделлю дослідження розподіл наступний: когортне дослідження — 2 дослідження, дослідження «випадок-контроль» — 2 дослідження, дослідження сімей — 1 дослідження (для одного дослідження інформація відсутня). За часовою перспективою дослідження були ретроспективними — 3 дослідження, проспективними і поперечними — по 1 дослідженню (для одного дослідження інформація відсутня). За методом вибірки клінічні дослідження були випадковими (2 дослідження) і невипадковими (3 дослідження); для одного дослідженняінформація відсутня. Представлено огляд 20 публікацій за результатами 5 клінічних досліджень. Висновок. На сайті ClinicalTrials.gov зареєстрована вкрай мала кількість клінічних досліджень медичних наслідків аварії на ЧАЕС.
Hardware System for Parallel Processing of Flash Memory Chips for Preparing an Identification System
Authors: Vladimirov S. , Yankovskiy A.
Published: February 2021

Research subject. The paper presents options for the implementation of a hardware-software system for parallel processing of flash memory chips for preparing an identification system. Method. The analy-sis of the degradation rate of memory modules is carried out and the average values of the processing time and the number of processing cycles for one memory chip during the preparation of the identifier are determined. Core results. Parallel and serial-parallel schemes for flash memory chips processing are proposed. Practical relevance. It is proposed to use the developed complex for the creation of identifying flash memory microcircuits intended for statistical research of identification methods and pro-tocols.
Analysis of Network Reliability of Network Synchronization
Authors: Lobastova M. , Matyukhin A. , Muthanna A.
Published: February 2021

This article describes the challenges of modern communication networks reliability, analyses ITU-T recommendations and regulations governing the communication networks reliability in Russian Federation. The network clock network is an integral part of digital communication networks. Therefore, the issue of the synchronization network reliability should be given great attention. Research subject. In this article, we discussed the reliability of the clock synchronization network. Method. The main mathematical tools are graph theory and probability theory. To implement the proposed method for assessing the structural reliability of the synchronization network, the direct search method is used. Core results. The results allow us to conclude that the proposed method can be applied to assess the structural reliability of the clock synchronization network. Practical relevance. The solution proposed in this article can be used for a reasonable assessment of the network structural reliability indicators, which is necessary for making a decision on the choice of a route for transmitting a synchronization signal.
EFFECT OF GRADED CONDITIONING ON SELECTED PHYSIOLOGICAL VARIABLES AND BODY COMPOSITION OF CHILDREN WITH CEREBRAL PALSY
Authors: PASWAN C.K.
Published: February 2021

Cerebral palsy is one of the known and famous types of neurological impairment among children across the globe. The study aimed to see the effect of graded conditioning and exercises over some of the physiological variables of children with cerebral palsy. For the purpose of the study 20 children with cerebral palsy were selected and were divided into two groups of ten each the experimental group were given the treatment and the other was the kept as control group for twelve weeks. To obtain the results the analysis of co-variance was applied and it was seen that resting heart rate (.006), triceps girth (.002), suprailliac girth (.002), abdominal umbilicus (.001), sub-scapular girth (.009), positive breath holding capacity (.007) and cardio-respiratory endurance (.001) showed positive significance at .005 level. As after twelve weeks of graded conditioning it can be seen that most of the physiological variables and variables of body composition showed great signs of improvement and showed positive significance, so it can be concluded that with good graded training (according to their need and capability) the positive physiological improvement can be made among children with cerebral palsy.