bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
Delayed Disclosure of HIV Status and Lack of Resources Affect Older Persons during Care of Adult Family Members with AIDS-Related Illness in Rural Mpumalanga, South Africa
Authors: Madiba Sphiwe , Ntuli Makhosazane
Published: June 2020

Purpose. This paper examines the older persons’ knowledge of HIV and AIDS and explores the effect of delayed disclosure of HIV status and lack of resources during care. Methods. The study site was health facilities in Thembisile Hani subdistrict, Mpumalanga Province, South Africa. Older persons aged 60 years and above were selected using purposive sampling for in-depth interviews. Thematic analysis was used to analyse the data. Results. Providing physical care to sick adults is labour intensive for the already weak older persons. They undertake the caring role within constraints arising from lack of resource such as gloves, diapers, and soap with which to perform the caring role. Taking care of the sick needed resources for specialized care and money for transport to the health facilities. This put a strain on the finances and rendered the older persons food insecure. Furthermore, disclosure of HIV status was delayed, and some older persons cared for the sick adult children without knowing that they were HIV-infected and had AIDS-related illnesses. The nondisclosure of their HIV status by the sick prevented them from taking precautionary measures to prevent the risk of infection during the provision of care. This was heightened by the limited knowledge of HIV/AIDS of the older persons. Conclusion. Older persons undertake the caring role with diligence under trying conditions due to lack of resources and the nondisclosure of HIV status of the adult children they take care of. Healthcare workers should educate older persons to take preventive precautionary measures when caring for family members even when there is no suspicion of HIV infection. In addition, access to the incapacity grants provided for individuals sick with AIDS-related illnesses could relieve the older persons from financial constraints.
Mast Cell Activation, Neuroinflammation, and Tight Junction Protein Derangement in Acute Traumatic Brain Injury
Authors: Kempuraj Duraisamy , Ahmed Mohammad Ejaz , Selvakumar Govindhasamy Pushpavathi , Thangavel Ramasamy , Raikwar Sudhanshu P. , Zaheer Smita A. , Iyer Shankar S. , Burton Casey , James Donald , Zaheer Asgar
Published: June 2020

Traumatic brain injury (TBI) is one of the major health problems worldwide that causes death or permanent disability through primary and secondary damages in the brain. TBI causes primary brain damage and activates glial cells and immune and inflammatory cells, including mast cells in the brain associated with neuroinflammatory responses that cause secondary brain damage. Though the survival rate and the neurological deficiencies have shown significant improvement in many TBI patients with newer therapeutic options, the underlying pathophysiology of TBI-mediated neuroinflammation, neurodegeneration, and cognitive dysfunctions is understudied. In this study, we analyzed mast cells and neuroinflammation in weight drop-induced TBI. We analyzed mast cell activation by toluidine blue staining, serum chemokine C-C motif ligand 2 (CCL2) level by enzyme-linked immunosorbent assay (ELISA), and proteinase-activated receptor-2 (PAR-2), a mast cell and inflammation-associated protein, vascular endothelial growth factor receptor 2 (VEGFR2), and blood-brain barrier tight junction-associated claudin 5 and Zonula occludens-1 (ZO-1) protein expression in the brains of TBI mice. Mast cell activation and its numbers increased in the brains of 24 h and 72 h TBI when compared with sham control brains without TBI. Mouse brains after TBI show increased CCL2, PAR-2, and VEGFR2 expression and derangement of claudin 5 and ZO-1 expression as compared with sham control brains. TBI can cause mast cell activation, neuroinflammation, and derangement of tight junction proteins associated with increased BBB permeability. We suggest that inhibition of mast cell activation can suppress neuroimmune responses and glial cell activation-associated neuroinflammation and neurodegeneration in TBI.
The Multibases of Symmetric Caterpillars
Authors: Isariyapalakul Supachoke , Khemmani Varanoot , Pho-on Witsarut
Published: June 2020

For a set W=w1,w2,…,wk of vertices and a vertex v of a connected graph G, the k-multiset mrvW=dv,w1,dv,w2,…,dv,wk, where dv,wi is the distance from v to wi for i=1,2,…,k, and is the multirepresentation of v with respect to W. The set W is a multiresolving set of G if the multirepresentations of every two distinct vertices of G with respect to W are distinct. The multiresolving set of G having the minimum cardinality is called a multibasis of G. The cardinality of a multibasis of G is the multidimensiondimMG of G. A caterpillar cak1,k2,…,ks is called a symmetric caterpillar if ki=ks−i+1 for all integers i with 1≤i≤s. In this work, the multiresolving sets of symmetric caterpillars are studied.
Range-Kernel Orthogonality and Elementary Operators: The Nonsmoothness Case
Authors: Bachir A. , Segres A. , Sayyaf Nawal
Published: June 2020

The characterization of the points in C1ℋ, the trace class operators, that are orthogonal to the range of elementary operators has been carried out for certain kinds of elementary operators by many authors in the smooth case. In this note, we study that the characterization is a problem in nonsmoothness case for general elementary operators, and we give a counter example to S. Mecheri and M. Bounkhel results.
Localized Breast Amyloidosis Associated with Sjörgren Syndrome
Authors: Fischer Edgar G.
Published: June 2020

Sjörgren syndrome is a systemic autoimmune disease that is rarely associated with amyloid deposits, and in most reported cases, these deposits are localized to a single organ. Amyloidosis of the breast is a rare and unexpected finding, and only 5 case series with 63 patients have been published in the past 40 years. To date, only 6 cases have been reported in which Sjörgren syndrome is associated with amyloid deposits in the breast. A 61-year-old female diagnosed with Sjörgren syndrome underwent a breast needle core biopsy for calcifications. Microscopic examination revealed amyloid deposits in the periductular basement membranes, in the walls of arteries and veins, and in the surrounding connective tissue. No malignancy was found. Clinical workup revealed the amyloid deposits to be localized to the breast and did not reveal an underlying hematolymphoid neoplasm. The association between Sjörgren syndrome and breast amyloidosis is rare, but few reports have appeared in recent years, and it may be an emerging disease association. The finding of localized amyloid in the breast and other organs should lead to a clinical workup not only for hematopoietic neoplasms but also for autoimmune diseases such as Sjörgren syndrome.
A New Method for Predicting Coal and Gas Outbursts
Authors: Dong Guowei , Liang Xuanming , Wang Qixiang
Published: June 2020

In view of the fact that coal and gas outbursts are difficult to predict, a new method for predicting coal and gas outbursts was proposed based on occurrence mechanisms of coal and gas outbursts relating to coal mass strength, gas pressure, and in situ stress. The method revealed that the rate of occurrence of coal and gas outbursts in mines was 5% to 10% and gas pressures for coal and gas outbursts in shallow and deep mines in China were greater than 0.74 and 0.6 MPa, respectively. The prediction index for coal and gas outbursts based on the gas factor was the gas desorption index of drilling cuttings (K1), which is referred to the gas content desorbed from the coal mass in the first minute of drilling. The prediction index for coal and gas outbursts based on coal mass strength was the thickness of a soft layer that could be twisted into powder by hand. Based on many cases of coal and gas outbursts, the critical thickness of the soft layer was found to have been 0.2 m. The prediction index for coal and gas outbursts based on in situ stress was the weight of drilling cuttings, which represented the mass of drilling cuttings per linear metre of boreholes with diameters of 42 or 75 mm. Finally, the new prediction method and prediction index critical values for coal and gas outbursts were verified based on industrial application tests. This method has been widely applied on-site and obtained good prediction results.
Association of the Sialylation of Antibodies Specific to the HCV E2 Envelope Glycoprotein with Hepatic Fibrosis Progression and Antiviral Therapy Efficacy
Authors: Kurtenkov Oleg , Jakovleva Jelena , Sergejev Boris , Geller Julia
Published: June 2020

The E2 envelope glycoprotein of the hepatitis C virus (HCV) is a major target of broadly neutralizing antibodies that are closely related to a spontaneous cure of HCV infection. There is still no data about the diversity of E2-specific antibodies (Abs) glycosylation. The aim of this study was to analyze the level and sialylation of E2 IgG Abs, the relation of the respective changes to hepatic fibrosis (F) progression and their possible association with the efficacy of interferon-α-2a plus ribavirin (IFN-RBV) antiviral therapy. One hundred three HCV infected treatment-naive patients were examined using ELISA with E2 recombinant protein as antigen and sialic acid-specific Sambucus nigra agglutinin. The efficacy of the IFN-RBV treatment of patients with HCV dominant 1b and 3a genotypes (GT) was evaluated. A significant decrease of E2 Abs sialylation in the late stages of fibrosis was found irrespective of HCV genotype. On this basis, the F4 stage of fibrosis can be discriminated from its F0 or F1-3 stage by an about 75-79% accuracy. HCV infection of 1b genotype is associated with the production of lower sialylated E2 Abs, a higher frequency of F4 stage fibrosis, and a worse response to antiviral therapy. The increased SNA reactivity of E2 Abs was observed in patients with a sustained virological response (SVR). The proportion of SVR responders was significantly higher among patients with 3a genotype. However, for both dominant HCV genotypes (3a and 1b), an increased sialylation of E2 IgG was associated with a higher rate of patients with sustained virological response to antiviral therapy. Thus, the association of alterations of anti-E2 IgG Abs sialylation with hepatic fibrosis stage, HCV genotype, and the efficacy of antiviral therapy enables using these changes as novel noninvasive predictive biomarkers. The clinical potential of these findings is discussed.
Bioactive Characteristics of Wild Berberis vulgaris and Berberis crataegina Fruits
Authors: Eroğlu Arzu Yaşar , Çakır Özlem , Sağdıç Mustafa , Dertli Enes
Published: June 2020

There is an increasing trend to find novel sources of products with high antioxidant capacity and wild fruits are very good examples for these sources. In this study, fruits of Berberis vulgaris and Berberis crataegina, naturally grown in Bayburt province of Turkey, were tested for their physicochemical features, antioxidant capacities, phenolic compound profiles, and antimicrobial activities. The physicochemical analysis of the fruits revealed that the dry matter content, ash content, pH, and aw values were between 28.47% and 41.61%, 0.65% and 2.13%, 2.44 and 3.25, and 0.996 and 0.97, respectively. The total phenolic content of the fruits was determined by the Folin–Ciocalteu methodology, and for the determination of the antioxidant capacity of the fruits, DPPH, ABTS, and β-carotene bleaching methods were performed and a high level of antioxidant activity was observed. HPLC analysis was applied to identify the phenolic content of the fruits, and gallic acid and chlorogenic acid were found to be the dominant phenolic compounds in Berberis fruits. The water extracts of the Berberis fruits were tested against important foodborne pathogenic bacteria as potential antimicrobials. The extracts inhibited the growth of Bacillus cereus, Salmonella typhimurium, Yersinia enterocolitica, and Staphylococcus aureus at significant rates. This study revealed the potential antioxidant and antimicrobial characteristics of wild-type B. vulgaris and B. crataegina that can be used for different future applications.
Association of Sex Hormones with Risk of Cancers of the Pancreas, Kidney, and Brain in the UK Biobank Cohort Study
Authors: Peila Rita , Arthur Rhonda S. , Rohan Thomas E.
Published: June 2020

Background:

There is some evidence to suggest that endogenous levels of sex hormones might influence the etiology of cancers of the pancreas, kidney, and brain, but epidemiologic data are lacking.

Methods:

We evaluated the association of circulating levels of total and free testosterone, and of sex hormone–binding globulin (SHBG), with the risk of cancers of the pancreas, kidney, and brain, and of total and free estradiol with the risk of kidney cancer, in the UK Biobank cohort study (n = 425,793; 225 pancreatic cancers, 749 kidney cancers, 467 brain cancers). Multivariable Cox proportional hazards models were used to estimate HRs and 95% confidence intervals for the associations.

Results:

Testosterone and SHBG levels were not associated with risk of pancreatic cancer. Most of the associations for the other two anatomic sites were null. There were inverse associations between total testosterone and brain cancer in men and between SHBG and risk of kidney cancer in the total sample and in women. Estradiol was not associated with the risk of kidney cancer.

Conclusions:

The results of this study provide little support for associations between sex hormones/SHBG and risk of cancers of the pancreas, kidney, and brain. Larger studies are warranted.

Impact:

Although these results provide little support for roles for sex hormones and SHBG in the etiology of cancers of the pancreas, kidney, and brain, there is a need for studies with larger numbers of cases.
A Giant Mammary Hamartoma in a Young Breast Cancer Patient
Authors: Rumpf Anna-Lena , Mathiak Micaela , Schäfer Fritz K. , Caliebe Almuth , Farrokh Andre , Elessawy Mohamed , Bauerschlag Dirk O. , Maass Nicolai , van Mackelenbergh Marion , Heilmann Thorsten
Published: June 2020

Background: Hamartomas of the breast are rare benign tumors. Pre- and also postoperative differentiation from other benign or even malignant tumors is challenging. Case Presentation: A 36-year-old female presented with a giant tumor of the left breast. The patient had suffered from an early breast cancer of the contralateral right breast the year before, which was treated with breast-conserving therapy, radiation, and endocrine therapy ever since. The hamartoma was classified as BI-RADS 2 in mammography and BI-RADS 4 in ultrasound. On clinical examination, a tumor of nearly 15 cm in size led to an abstruse deformity of the breast and the nipple-areola complex. We found an indolent, grand bulging tumor with an elastic texture directly beneath the skin. A biopsy that had been performed before was compatible with the suspected hamartoma. Because of the remaining diagnostic uncertainties after contralateral breast cancer and the progressive malformation of the left breast, a tumor extirpation utilizing a reduction mammaplasty was performed without complications. Subsequent genetic analyses excluded a loss of PTEN in this patient. Conclusion: We presented the rare case of a 36-year-old woman with a history of breast cancer and a 700-g breast hamartoma. The preoperative and even the postoperative specification of a hamartoma remains challenging, and associations with genetic alterations should be considered.
A Comprehensive Multidisciplinary Management Plan Is Effective in Reducing the Prevalence of Overweight and Obesity in Childhood and Adolescence
Authors: Genitsaridi Sofia-Maria , Giannios Christos , Karampatsou Sofia , Papageorgiou Ifigeneia , Papadopoulos Georgios , Farakla Ioanna , Koui Eleni , Georgiou Alexandra , Romas Stamatis , Terzioglou Eleni , Papathanasiou Chryssanthi , Kassari Penio , Manios Yannis , Charmandari Evangelia
Published: June 2020

Background: Obesity in childhood and adolescence represents a major health problem of our century. In Greece, 30–35% of children and adolescents are overweight or obese. Objective and Hypotheses: To investigate the effectiveness of a comprehensive multidisciplinary personalized management plan at reducing the prevalence of overweight and obesity in childhood and adolescence. Patients and Methods: One thousand (n = 1,000) children and adolescents aged 2–18 years (mean age ± SD: 10.09 ± 2.86 years; 520 females, 480 males) were studied prospectively. Subjects were classified as obese (n = 579, 57.9%), overweight (n = 295, 29.5%) or having a normal body mass index (BMI) (n = 126, 12.6%) according to the International Obesity Task Force cutoff points. All subjects were evaluated by a multidisciplinary team at frequent intervals, received personalized advice on diet and exercise and were studied prospectively for 1 year. Detailed clinical evaluation and laboratory investigations were performed at the beginning and at the end of the study. Results: At initial evaluation, 57.9% of subjects were obese, 29.5% overweight and 12.6% of normal BMI. Indices of cardiometabolic disease were higher in obese than in overweight and normal-BMI subjects. Following 1 year of multidisciplinary management interventions, the prevalence of obesity decreased by 16.8%, the prevalence of normal BMI increased by 8.2%, and all cardiometabolic indices improved significantly. Conclusions: A personalized multidisciplinary management plan is effective at reducing the prevalence of obesity in childhood and adolescence.
Chronic Myeloid Leukemia Preceded by Tuberculosis
Authors: Al-Qudah Bara M. , Yassin Mohamed A. , Abdulla Mohammad A.J. , Aldapt Mahmood S. , Abufaied Mohamad M.
Published: June 2020

Chronic myeloid leukemia (CML) is a myeloproliferative neoplasm, classically described as a triphasic disease. However, little is known about risk factors for developing CML. Currently, ionizing radiation is the only established risk factor. Here, we report on a 37-year-old man treated for tuberculosis; 2 years later, he developed CML in a chronic phase. We would like to shed light on tuberculosis as a possible risk factor for CML.
Efficacy and Safety of Endovascular Treatment in Acute Tandem Carotid Occlusions: Analysis of a Single-Center Cohort
Authors: Fernández Menéndez Santiago , Murias Quintana Eduardo , Vega Valdés Pedro , Morales Deza Edison , López-Cancio Elena , Benavente Fernández Lorena , González Delgado Montserrat , Rico-Santos Maria , Calleja Puerta Sergio , Larrosa Campo Davinia
Published: June 2020

Introduction: Acute ischemic strokes with tandem occlusions, which represent 10–20% of all ischemic strokes, have a particularly poor prognosis. Since emergent treatment of tandem lesions has not been specifically addressed in randomized trials, there is an absence of standardized management. Objective: We sought to assess the efficacy and safety of acute endovascular treatment in stroke due to tandem occlusions in our center and compare the results with previous reports. Methods: From a prospective registry we analyzed data of 99 consecutive patients (males: 77.7%, mean age ± SD: 67.5 ± 9.5 years) with stroke due to tandem occlusions who underwent treatment with emergent carotid stenting and intracranial mechanical thrombectomy. Successful recanalization was defined as a TICI score of 2b-3 and a good functional outcome was defined as a modified Rankin scale score ≤2 at 90 days. Symptomatic intracranial hemorrhage (sICH) was considered when associated with worsening on the National Institutes of Health Stroke Scale (≥4 points). Results: A successful recanalization rate was achieved in 87.8 and 48.5% of the patients had a good functional outcome. sICH and mortality rates were 12.1 and 20.2%, respectively, and 21.2% of the patients received combined treatment with intravenous thrombolysis, which did not affect neither the prognosis nor the recanalization or sICH rates. The time from symptom onset to recanalization and the degree of recanalization were the main factors associated with prognosis and the occurrence of sICH. Conclusions: Our results suggest that endovascular treatment with emergent carotid stenting and intracranial thrombectomy in patients with acute stroke due to tandem occlusions is an effective and safe procedure.
Complete Response of Locally Advanced Gastric Cancer with Pancreatic Invasion and Gastric Outlet Obstruction after Neoadjuvant Chemotherapy with S-1 and Oxaliplatin
Authors: Kondo Masato , Nishino Shogo , Yamashita Daisuke , Kaihara Satoshi
Published: June 2020

The prognosis of locally advanced gastric cancer is poor even if radical gastrectomy with D2 lymphadenectomy is followed by adjuvant chemotherapy. Hence, neoadjuvant chemotherapy is performed to try to improve the prognosis, as it can significantly downstage the tumor and safely improve the R0 resection rate of patients. Herein, we report a case of locally advanced gastric cancer with pancreatic invasion and gastric outlet obstruction that showed a pathological complete response after neoadjuvant chemotherapy with S-1 and oxaliplatin (SOX). A 74-year-old man presented to our hospital with abdominal pain and pyloric stenosis. CT images revealed a cStage IVb, cT4b tumor in the pancreas, cN1, cM0. Therefore, we performed laparoscopic gastrojejunostomy, and the patient’s oral intake improved after surgery; we then administered neoadjuvant chemotherapy with SOX on postoperative day 18, without any surgical complications. After 3 courses of neoadjuvant chemotherapy, the patient underwent radical distal gastrectomy, thereby avoiding pancreatoduodenectomy. Histopathological examination of the resected sample revealed no residual cancer cells, indicating a pathological complete response. No recurrence has occurred for 1 year after surgery. Thus, neoadjuvant chemotherapy with SOX can help in tumor downstaging and may be a multipotent option for the treatment of locally advanced gastric cancer, such as cases with the invasion of other organs; this treatment can result in improved curability and avoid overinvasive surgery.
Pediatric Spinal Traumas
Authors: Katar Salim , Aydin Ozturk Pinar , Ozel Mehmet , Cevik Serdar , Evran Sevket , Baran Oguz , Akkaya Enes , Asena Muhammet , Cetin Abdurrahman
Published: June 2020

Introduction: Although childhood trauma is a major cause of morbidity and mortality, the incidence of spinal trauma is significantly lower in children than in adults. Existing studies on pediatric spinal trauma (PST) largely concern cervical trauma because of its frequency of incidence. We aimed to obtain more information by examining all types of spinal trauma, and evaluating factors such as age, trauma type, injury type, and American Spinal Injury Association score and comparing them with data from the literature. Methods: We retrospectively reviewed 30 pediatric trauma patients with spinal pathology confirmed by spinal imaging. Results: The mean age was 166.4 months. Mean age for each mechanism of injury was: 142.7 months for a simple fall, 149.0 months for injury involving a foreign object, 163.5 months for a fall from a height, and 181.6 months for traffic accidents. There was no statistically significant difference in mean age for different mechanisms of injury (p = 0.372). The levels of the spinal injuries were: lumbar 53.3% (16), thoracic 26.6% (8), and cervical 20.0% (6). Mean age for each level of spinal injury was 113.3 months for the cervical area, 172.2 months for the thoracic area, and 183.3 months for the lumbar area. Mean age was found to be statistically significant (p = 0.000). Discussion: PST is uncommon and the type of trauma and the spinal level affected varies with age. Cervical trauma predominates at younger ages, but adult-like traumas begin to occur with increasing age. It should be considered that the risk of developing neurological deficits is higher in pediatric patients than in adults, and the risk of multisystem injury is also high.
КОРОНАВІРУС 2019-nCOV: НОВІ ВИКЛИКИ ОХОРОНІ ЗДОРОВ’Я ТА ЛЮДСТВУ
Authors: Zadorozhnа V. I. , Vynnyk N. P.
Published: June 2020

Проведено аналіз наукових джерел щодо структури емерджентного коронавірусу 2019-nCoV (SARS-CoV-2), гіпотез його походження, клінічних, епідеміологічних особливостей нової коронавірусної хвороби COVID-19. Симптомами цієї інфекції можуть бути підвищена температура тіла, кашель, задишка, біль у м’язах, сплутаність свідомості, біль голови, біль у горлі, ринорея, діарея, нудота та блювання, двобічна пневмонія, гострий респіраторний дистрес-синдром, поліорганна недостатність. Частота симптомів COVID-19, за різною інформацією, мала деякі відмінності, залежала від ступеня тяжкості недуги. Випадки середнього ступеня тяжкості спостерігалися у близько 80 %. Можна припустити, що в подальшому ці показники можуть змінюватися. Це пов’язано з потенціалом вірусу до мінливості та його подальшою адаптацію до організму нового хазяїна. За нашими припущеннями, легкий ступінь захворювання у дітей може бути пов’язаний з низькою експресією у них рецепторів АСЕ2, що не дозволяє забезпечити в організмі високе вірусне навантаження і, відповідно, – тяжкий маніфестний прояв інфекції. Загальна летальність становила близько 2 %. Її рівень збільшувався з віком. Крім того, летальність мала відмінності у різних краї­нах (від 0,7 % у Південній Кореї до 8,8 % в Ірані). Частка чоловіків і жінок серед захворілих була майже однаковою. У той же час, летальність серед чоловіків була в 1,6 разу вищою, тобто і клінічний перебіг хвороби у чоловіків був тяжчим. Провідним є крапельний механізм передачі збудника, але вірус визначають і в пробах фекалій пацієнтів. При цій інфекції велике значення має дотримання інфекційного контролю. Середня тривалість інкубаційного періоду становить 3,0-6,4 доби, загальноприйнята максимальна тривалість – 14 діб, однак є поодинокі повідомлення про можливість його подовження до 24 і 27 діб. Можливий безсимптомний перебіг інфекції. На круїзному судні «Діамантова принцеса» в Японії його показник був вище 50 %. Тривалість збереження збудника в організмі людини як при цій, так і при маніфестній формах COVID-19, невідома і потребує вивчення. Натепер перевіряються різні стратегії антивірусної терапії: нуклеозидний аналог GS-5734 ремдезевір, антиретровірусні препарати, плазма перехворілих та інші.
Можливими сценаріями подальшого розвитку подій можуть бути:
1. Набуття COVID-19 характеру пандемії з укоріненням збудника в людській популяції. У подальшому будуть спостерігатися сезонні підйоми захворюваності на COVID-19. При створенні вакцини інфекція може стати вакцинокерованою.
2. Перехід епідемічного процесу у стан уповільненого перебігу в масштабах світу, окремих його регіонах або на обмежених територіях.
3. Після широкого розповсюдження можливе поступове зниження біологічного потенціалу вірусу та елімінація з циркуляції, як це сталося з вірусом SARS.
Для мінімізації наслідків від нової біозагрози Україні необхідно бути готовою до протидії за найнесприятливішим сценарієм. Суворі епідеміологічні заходи мають вирішальне значення.
ОЦІНКА ЩІЛЬНОСТІ ЗАСЕЛЕННЯ БІОТОПІВ КЛІЩАМИ З ВИКОРИСТАННЯМ ІНДЕКСУ ЗАСЕЛЕННЯ. ПОРІВНЯННЯ ЕФЕКТИВНОСТІ РІЗНИХ ЗАСОБІВ ЗБОРУ КЛІЩІВ
Authors: Panychev V. O. , Andreychyn M. A. , Kashuba M. O.
Published: June 2020

Дослідницька та практична діяльність, пов’язана з вивченням та оцінкою певних явищ і процесів, вимагає використання до них об’єктивних критеріїв. Якщо ці критерії виражаються числовими значенням і співвідносяться з об’єктами, явищами чи процесами, що характеризуються певними одиницями вимірювань, то останні повинні надаватися в одиницях інтернаціональної метричної системи (СІ).

Отримані результати мають бути відтворюваними та збіжними, тобто не залежати від суб’єктивних та інших обставин, що можуть на них впливати. Результати досліджень мають наукову цінність лише у випадку наявності можливостей їх відтворення та зіставлення. Це передбачає використання стандартизованих методів, а отримані кількісні показники мають відображатись у загальноприйнятій системі стандартів вимірів [1].

Мета роботи – дослідити можливість оцінки чисельності кліщів у природньому середовищі запропонованим нами індексом заселення, що виражається в кількості кліщів на одиницю площі. Порівняти ефективність збору кліщів запатентованих нами пристрою та способу їх відлову і традиційних методів.

Матеріали і методи. Використані матеріали власних польових досліджень, що проводились у біотопах природних та урбанізованих ландшафтів різних кліматичних районів Тернопільської області протягом 2017-2019 рр. із застосуванням традиційних та удосконалених нами засобів збору кліщів. Застосовані статистичні методи.

Результати. Статистична обробка матеріалів акаралогічних досліджень обґрунтовує можливість оцінки чисельності кліщів за індексом заселення. На відміну від традиційних показників, запропонований нами індекс базується на використанні одиниць системи СІ.

Ефективність запатентованих пристрою та способу відлову кліщів є достовірно вищою за традиційні методи.

Висновки. Індекс заселення точніше характеризує заселеність територій кліщами, придатний для порівняльного аналізу ситуації на окремих територіях у різні роки, є стандартизованим.
АНАЛІЗ ДІАГНОСТИЧНИХ ПАРАМЕТРІВ ІМУНОБЛОТИНГУ ДЛЯ ВИЗНАЧЕННЯ СЕНСИБІЛІЗАЦІЇ ДО ПИЛКОВИХ АЛЕРГЕНІВ У ПАЦІЄНТІВ З РЕСПІРАТОРНИМИ ЗАХВОРЮВАННЯМИ
Authors: Bogomolov A. Ye. , Zaykov S. V.
Published: June 2020

Метою дослідження було порівняти діагностичні параметри різних систем дослідження методом імуноблоту для визначення сенсибілізації до алергенів пилкової групи у пацієнтів з респіраторними захворюваннями – алергічним ринітом та бронхіальною астмою.

Матеріали і методи. В ході дослідження 88 пацієнтів з алергічним ринітом і/або атопічною астмою були обстежені трьома різними методами специфічної алергічної діагностики (in vivo та in vitro). Критеріями включення були діагноз алергічного риніту (як інтермітуючого, так і персистуючого) та/або атопічної астми. Прик-тест проводився за класичною методикою тестування відповідно до нормативних документів з комерційними екстрактами алергенів. Вестерн-блот для визначення рівнів IgE проводили з використанням тест-систем RIDA AllergyScreen (R-Biopharm AG, Дармштадт, Німеччина) і Euroline (Euroimmun).

Результати та висновки. Результати двох систем визначення специфічного IgE до алергенів пилкової групи методами Rida AllergyScreen та Euroline не завжди добре узгоджуються між собою внаслідок систематичної розбіжності показників.

Результати визначення специфічних IgE до окремих алергенів в цілому добре узгоджуються між собою та з результатами шкірного тестування методом прик-тесту, втім до пилкових алергенів полину, берези, ліщини та вільхи система Euroline не завжди узгоджується з даними шкірного тестування методом прик-тесту, даючи хибно-негативні результати. Необхідний подальший аналіз узгодженості та діагностичних параметрів методів за іншими групами алергенів для узагальнення результатів дослідження.
УСКЛАДНЕННЯ У ХВОРИХ НА COVID-19
Authors: Trykhlib V. I.
Published: June 2020

Мета роботи – вивчення досвіду фахівців з різних країн щодо можливих ускладнень, які розвиваються при COVID-19.

Представлений огляд літератури з приводу можливих ускладнень, які розвиваються при COVID-19. Зазначено, що частота пневмонії становить 15,7-100 %, гострого респіраторного дистрес-синдрому (ГРДС) – 3-90 %, ураження серця, токсичного гепатиту – 4-53 %, реактивного панкреатиту, анемії, тромбозу глибоких вен, тромбоемболії – до 31 %, коагулопатії – до 38 %, анемії – до 15 %, гострого ураження нирок з розвитком гострої ниркової недостатності – 3-8 %, сепсису, септичного шоку – 4-8 %, поліорганної недостатності, отиту, синуситу, бронхіту, неврологічних ускладнень – 36,4-45,5 %, гострого цереб­роваскулярного захворювання, інсульту, порушення свідомості, атаксії, судом, невралгії, травмування скелетних м’язів, енцефалопатії, периферійної полінейропатії, вторинної бактерійної інфекції – 6-10 %, бактеріємії, грибкової суперінфекції, викиднів – 2 %, внутрішньоутробної зупинки розвитку плода – 10 %, передчасних пологів – 39 %.

Висновки. У хворих із COVID-19 можуть розвиватися найрізноманітніші ускладнення, серед яких найчастішими є пневмонія, ГРДС, коагулопатія, тромбоемболія, ураження печінки.

У хворих із швидким клінічним погіршенням, крім розвитку ГРДС, слід виключати передусім тромбоемболії, зокрема легеневу емболію. У діагностиці важливу роль відіграють КТ-легенева ангіографія, збільшення протромбінового часу, або активованого часткового тромбопластинового часу (АЧТЧ).

У хворих з тяжким станом слід використовувати лабораторні тести (D-димер, протромбіновий час, АЧТЧ, число тромбоцитів) для виявлення осіб з ризиком несприятливого висліду і потреби в ушпиталенні у відділення реанімації та інтенсивної терапії (ВРІТ).

В осіб з високим ризиком розвитку венозної тромбоемболії реєструються: підвищений рівень D-димеру, високий рівень фібриногену, низький рівень антитромбіну.

Під час епідемічного періоду COVID-19, при обстеженні пацієнтів з неврологічними проявами, лікарі повинні виконувати диференційну діагностику, щоб уникнути запізнілого або помилкового діагнозу і запобігти можливому розпов­сюдженню збудника. Лікарі повинні приділяти пильну увагу неврологічним проявам, особливо у хворих, у кого тяжкий стан, оскільки ураження нервової системи можуть сприяти розвитку летального висліду.
ЗВ’ЯЗОК ПЕРЕДЧАСНОГО РОЗРИВУ ПЛОДОВИХ ОБОЛОНОК З ВНУТРІШНЬОУТРОБНИМИ І МАТЕРИНСЬКИМИ ІНФЕКЦІЯМИ
Authors: Shpikula N. H.
Published: June 2020

Мета роботи – проаналізувати сучасні наукові відомості про зв’язок передчасного розриву плодових оболонок (ПРПО) з внутрішньоутробними і материнськими інфекціями та особливості ведення недоношеної вагітності, ускладненої ПРПО. ПРПО ускладнює до 8 % усіх вагітностей і є основною причиною розвитку спонтанних передчасних пологів (ПП) в 30-51 %, а в терміні, коли ПП починаються до 26 тиж вагітності, частка ПРПО досягає 90-92 %. ПРПО в недоношеному терміні не завжди призводить до розвитку регулярної пологової діяльності, безводний період (БВП) може тривати дні й місяці, і це, зазвичай, веде до патологічного перебігу пологів, украй несприятливо впливає на материнський організм і на стан плода. Зважаючи на те, що у дітей, народжених раніше 34 тиж, гіпоплазія легень може призвести до неонатальної смертності, вичікувальна тактика в цьому терміні є виправданою, а після 34 тиж тривала вичікувальна тактика (12-24 год і більше) не показана. При ПП, ускладнених ПРПО, необхідно оцінювати ризики: 1) ризик вичікувальної тактики (пролонгація вагітності); 2) ризик активно-вичікувальної тактики (преіндукція, індукція пологів); 3) ризик активної тактики (оперативне розродження шляхом кесаревого розтину (КР), а також одночасно плодові ризики: недоношеність, неонатальний сепсис, легенева гіпоплазія, респіраторний дистрес-синдром (РДС), компресія пуповини, материнські ризики: передчасне відшарування нормально розташованої плаценти, розвиток хоріоамніоніту (ХА), післяродового ендометриту (ПЕ) і сепсису. Розвиток сепсису у новонароджених при ПРПО до 34 тиж вагітності статистично значущо частіший у жінок з позитивним результатом полімеразно-ланцюгової реакції на такі інфекційні агенти, як Ureaplasma, Mycoplasma hominis, Chlamydia trachomatis і з клінічними ознаками ХА.
ГЕНДЕРНІ ВІДМІННОСТІ ОСОБИСТІСНИХ ОСОБЛИВОСТЕЙ СТУДЕНТІВ З НЕПСИХОТИЧНИМИ ПСИХІЧНИМИ РОЗЛАДАМИ
Authors: Yurtsenyuk О. S.
Published: June 2020

Проблема спеціальної діагностики особистісних особливостей студентів є актуальною протягом всіх років навчання. В статті розглянуто гендерні відмінності особистісних особливостей та їх вплив на формування непсихотичних психічних розладів у студентів.
Мета – вивчення гендерних відмінностей особистісних особливостей студентів із непсихотичними психічними розладами та здорових студентів.
Матеріал і методи. Протягом 2015–2017 рр. з дотриманням принципів біоетики та деонтології ми провели суцільне комплексне обстеження 1235 студентів. Застосовані клінічний, клініко-психопатологічний, клініко-епідеміологічний, клініко-анамнестичний, експериментально-психологічний та статистичний методи. Вивчення особистісних особливостей проводили з використанням скороченого багатофакторного опитувальника особистості (СБОО), розробленого на підставі тесту MMPI (Minnesota Multiphasic Personality Inventory).
Результати. Виявлено, що в основній групі спостерігались вищі абсолютні значення фактично за всіма шкалами (р<0,005). Найвищі абсолютні показники у жінок встановлені за ІІ (депресія) та VІІ (психастенія) шкалами – (59,32±0,97) та (59,59±0,96) балів в основній групі (N=220) та (44,22±0,37) та (46,71±0,45) балів у порівняльній групі відповідно (N=650). У чоловіків найвищі абсолютні показники були виявлені також за ІІ та VІІ шкалами – (62,90±1,56) та (61,58±1,50) балів в основній групі (N=97) та (45,46±0,52) та (48,17±0,64) балів у порівняльній групі відповідно (N=268). Істеричні особливості особистості достовірно частіше були характерними для дівчат з непсихотичними психічними розладами 16,36 % та для 13,40 % хлопців (р<0,005).
Висновки. Серед студентів обох статей з непсихотичними психічними розладами достовірно частіше зустрічалися особи з депресивними, паранояльними, психастенічними та істеричними рисами особистості, що необхідно враховувати при ранній діагностиці та побудові психотерапевтичної програми для цього контингенту хворих.
ПОРУШЕННЯ ЗВ’ЯЗУВАЛЬНОЇ ФУНКЦІЇ СИРОВАТКОВОГО АЛЬБУМІНУ, БІЛКОВОГО ТА ЛІПІДНОГО ОБМІНУ І ЇХ КОРЕКЦІЯ У ХВОРИХ НА ГІПЕРТОНІЧНУ ХВОРОБУ В ПОЄДНАННІ З НЕАЛКОГОЛЬНИМ СТЕАТОГЕПАТИТОМ
Authors: Andreychyn S. M. , Dzordzo Yu. R.
Published: June 2020

В останні роки значно підвищився інтерес до вивчення гіпертонічної хвороби, у зв’язку з високим рівнем захворюваності на цю патологію, що призводить до тривалої втрати працездатності. Серйозність проблеми пов’язана також із низькою ефективністю лікування таких хворих. Важлива роль у перебігу цього захворювання належить різним коморбідним станам, зокрема, неалкогольному стеатогепатиту, однак патогенез такої поєднаної патології досліджений недостатньо.

Мета – дати клініко-патогенетичну оцінку порушень зв’язувальної функції сироваткового альбуміну (ЗФСА) при гіпертонічній хворобі з діастолічною серцевою недостатністю у хворих із супутнім неалкогольним стеатогепатитом (НАСГ) та запропонувати медикаментозну корекцію виявлених змін.

Матеріал і методи. Обстежено 40 хворих на гіпертонічну хворобу ІІ–ІІІ ступенів. Їх було поділено на 2 групи. До 1 групи увійшли пацієнти з гіпертонічною хворобою без ураження печінки, до 2 – хворі із супутнім неалкогольним стеатогепатитом. Усі хворі пройшли стандартне клінічне обстеження, також у них визначали ЗФСА, білкові фракції, ліпідограму.

Результати. У пацієнтів 1 групи виявлені порушення ліпідограми (атерогенний тип дисліпідемії), при супутньому НАСГ виявлено достовірне зниження ЗФСА, а також порушення білкового та ліпідного обміну. Хворі обох груп отримували базову антигіпертензивну терапію. У другій групі додатково приймали препарат Антраль 200 мг тричі на добу впродовж 2 місяців. Після проведеного лікування у більшості хворих 2 групи мали місце достовірне збільшення ЗФСА та покращення білкових фракцій та ліпідного обміну.

Висновки. Коморбідність гіпертонічної хвороби з неалкогольним стеатогепатитом супроводжується достовірним зниженням ЗФСА та більш глибокими змінами в білковому та ліпідному обміні. Додаткове призначення Антралю таким хворим проявляється істотним збільшенням ЗФСА та нормалізацією білкового та ліпідного обміну.
ВАРІАБЕЛЬНІСТЬ ІМУНОЛОГІЧНИХ ПОКАЗНИКІВ У ХВОРИХ НА ГОСТРУ ДИЗЕНТЕРІЮ
Authors: Borak V. P. , Romanyuk L. B. , Kravets N. Y. , Borak V. T. , Medvid I. I. , Halabitska I. M.
Published: June 2020

У структурі інфекційної захворюваності кишкові інфекції займають друге місце після респіраторних хвороб. З декількох причин шигельоз (дизентерія) займає серед них провідне місце. За даними різних джерел, серед етіологічно верифікованих діарей вона складає від 28 до 75 %. Одним із ефективних та достовірних показників підтвердження діагнозу при дизентерії є імунологічне дослідження для виявлення змін клітинної ланки імунітету та специфічних антитіл.

Мета – вивчити та проаналізувати зміни клітинної та гуморальної ланок імунітету, що виникають у хворих на дизентерію.

Матеріал і методи. Було обстежено 30 пацієнтів із гострим шигельозом, які перебували на лікуванні в інфекційному відділені Міської комунальної лікарні № 1. Загальну кількість Т-лімфоцитів, В-лімфоцитів визначали за допомогою реакції спонтанного розеткоутворення (ЕАС-РУЛ, ТЕ-РУЛ). Функціональну активність Т-лімфоцитів оцінювали за реакцією бластної трансформації Т-лімфоцитів з фітогемаглютиніном. Рівні IgM, IgА та IgG визначали за методом Манчіні.

Результати. У віковому аспекті обстежений контингент складався із хворих у віці 23–59 років – 21 (70,0 %) особа, 60 років і старше – 9 (30,0 %) осіб. Серед обстежених 30 пацієнтів з гострим шигельозом 10 мали легкий перебіг, 13 – середнього ступеня тяжкості, 7 – тяжкий перебіг. Імунорегуляторний індекс при легкому ступені хвороби, викликаної S. Sonnei, варіював від 2,12 до 3,18, при середньотяжкому – 2,45–4,82, при тяжкому – 1,80–5,25. Показники імунорегуляторного індексу у пацієнтів з виділеною S. fexneri при легкому ступені складали 2,03–2,81; при середньому – 3,32–3,96; при тяжкому – 2,02–4,07.

Висновки. Дослідження імунологічних показників у гострому періоді хвороби виявили зміни лише при середньому та тяжкому ступенях дизентерії. З боку гуморального імунітету суттєвих відмінностей у реакції хворих на дизентерію залежно від віку не було.
DEVELOPMENT OF METHODOLOGY FOR SIMULTANEOUS DETERMINATION OF METOPROLOL AND MELDONIUM IN PHARMACEUTICALS BY USING TLC
Authors: Horyn M. M. , Logoyda L. S. , Zarivna N. O.
Published: June 2020

Active pharmaceutical ingredient (API) can often be measured by several methods and the choice of analytical method involves many considerations, such as chemical properties of the analyte, concentrations levels, sample matrix, cost of the analysis, and speed of the analysis, quantitative or qualitative measurement, and precision required and necessary equipment. Thin-layer chromatography (TLC) is a chromatography technique used to separate non-volatile mixtures. TLC can be used to help determine the number of components in a mixture, the identity of compounds, and the purity of a compound. By observing the appearance of a product or the disappearance of a reactant, it can also be used to monitor the progress of a reaction.

The aim of the study – to improve to more rapid, simple, selective, less expensive methods TLC analysis of simultaneous determination of metoprolol and meldonium.

Methods. The present study assessed mobile phases of metoprolol and meldonium for TLC.

Results and Discussion. Method of simultaneous identification of metoprolol and meldonium by TLC has been developed. We have established that the most optimal Rf observed using mobile phases for simultaneous determination of metoprolol and meldonium: acetone – water (3: 2). We have explored the validation characteristics – specificity and suitability of the chromatographic system that met, the eligibility criteria established by the SPU.

Conclusion. We have developed chromatographic method for simultaneous determination of metoprolol and meldonium. Prospects for future research will be aimed at developing analytical methods of analysis.
ЗМІНИ ЛІПІДНОГО ТА ВУГЛЕВОДНОГО ОБМІНУ В ПАЦІЄНТІВ З ПОДАГРОЮ ТА НЕАЛКОГОЛЬНИМ СТЕАТОГЕПАТИТОМ
Authors: Andreychyn S. M. , Mudra U. O.
Published: June 2020

Патологія суглобового апарату належить до числа частих і поширених хвороб у популяції. Найчастіше серед так званих сольових артропатій виявляють подагру, на клінічний перебіг якої значно впливає коморбідна патологія. Поєднання подагри і неалкогольного стеатогепатиту є актуальним питанням сьогодення, оскільки обидва захворювання є мультисистемними, з метаболічними та серцево-судинними розладами.

Мета – виявити зміни ліпідного та вуглеводного обміну і оцінити клінічні прояви захворювання в пацієнтів із подагрою в поєднанні з неалкогольним стеатогепатитом.

Матеріал і методи. В дослідженні взяли участь 123 хворих на подагру в період загострення, з них 118 (95,9 %) чоловіків і 5 (4,1 %) жінок. Хворим проводили загальноклінічне обстеження (збір скарг, анамнезу, вимірювання зросту та маси тіла) та біохімічні тести (визначали функціональні проби печінки, показники ліпідного спектра, вуглеводного обміну, також рівень сечової кислоти (СК) у сироватці крові як маркер порушення пуринового обміну).

Усіх обстежених було поділено на дві групи. До групи І увійшло 65 хворих на подагру без ураження печінки, до групи ІІ – 58 осіб із супутнім НАСГ. Групу порівняння склали 30 практично здорових осіб (ПЗО).

Встановлено, що розвиток НАСГ у хворих на подагру асоціюється з більшими порушеннями показників функціонального стану печінки (підвищення вмісту СК, активності АлАТ, АсАТ, глікемії, загального білірубіну, зниження рівня загального білка), супроводжується суттєвою дис- та гіперліпідемією (зростання у крові ЗХС, проатерогенних ЛПНЩ, зниження протиатерогенних ЛПВЩ).

Висновок. Наявність НАСГ, як супутнього захворювання у пацієнтів з подагрою, погіршує їх загальний стан і якість життя. Встановлено глибші ліпідні порушення крові при поєднаному перебігу подагри і НАСГ, що погіршує перебіг основного захворювання і підвищує ризик кардіоваскулярних подій.
ПОРІВНЯЛЬНА ХАРАКТЕРИСТИКА ІМУННОГО СТАТУСУ ПРИ РІЗНИХ ТИПАХ ПЕРЕБІГУ У ХВОРИХ ІЗ СПОРАДИЧНОЮ ТА СІМЕЙНОЮ ФОРМАМИ РОЗСІЯНОГО СКЛЕРОЗУ
Authors: Voloshina N. P. , Nehreba T. V. , Pohuliaieva T. M. , Kirzhner V. M.
Published: June 2020

В останні десятиліття переконливо доведена провідна роль імунопатологічних порушень у патогенезі розсіяного склерозу (РС). Однак, складний і неоднозначний характер клініко-імунологічних взаємовідносин при різних типах перебігу РС, з урахуванням спадкової обтяженості цього захворювання, потребують подальшого вивчення.

Матеріал і методи. Проведено аналіз 197 імунограм у хворих з різними типами перебігу РС при спорадичній і сімейній формах: 110 – у хворих з спорадичною і 27 – з сімейною формами при рецидивному перебігу (РП); 41 – з спорадичною і 19 – з сімейною формами при прогредієнтних типах перебігу (ПП) РС. Для визначення клітинної і гуморальної ланок імунітету в сироватці крові досліджували 16 показників у межах нормативних значень, вище і нижче норми.

Результати. Проведений аналіз показав, що при двох формах з РП був виявлений виражений дефіцит регуляторної клітинної ланки (СD4 та СD8) і підвищений вміст лімфоцитотоксичних аутоантитіл (р<0,05). При сімейній формі з РП достовірно переважало число досліджень з підвищенням IgМ і комплементу в поєднанні з лейкопенією і В-лімфоцитозом (р<0,05). При ПП РС для спорадичної форми були достовірно підвищені комплемент, імунні комплекси і лімфоцитотоксичні аутоантитіла. За допомогою математичного (метод пермутації) і статистичного (таблиці спряженості) аналізів отримані: достовірні числові відмінності між формами; середня кількість відхилень від норми за всіма імунологічними показниками; зв’язки між парами ознак за критерієм хі-квадрат з перебором всіх можливих пар з 16 імунологічних показників. У результаті проведених досліджень були отримані істотні відмінності в структурній організації імунного дисбалансу для спорадичної і сімейної форм РС, які диференційовано зачіпали як клітинну і гуморальну ланки імунітету, так і інтегральні показники, отримані за допомогою математичних методів.