bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
Essential Oil and Juice from Bergamot and Sweet Orange Improve Acne Vulgaris Caused by Excessive Androgen Secretion
Authors: Sun Peng , Zhao Liang , Zhang Nanhai , Wang Chengtao , Wu Wei , Mehmood Arshad , Zhang Liebing , Ji Baoping , Zhou Feng
Published: October 2020

Acne vulgaris is one of the most common chronic inflammatory skin diseases. Bergamot and sweet orange are rich in nutritional and functional components, which exhibit antioxidant, anti-inflammatory, and antiapoptotic effect. The aim of this study was to evaluate the potential effect of bergamot and sweet orange (juice and essential oil) on acne vulgaris caused by excessive secretion of androgen. Eighty male golden hamsters were randomly divided into 10 groups and received low or high dose of bergamot and sweet orange juice and essential oil, physiological saline, and positive drugs for four weeks, respectively. Results showed that all interventions could improve acne vulgaris by reducing the growth rate of sebaceous gland spots, inhibiting TG accumulation, decreasing the release of inflammatory cytokines (notably reducing IL-1α levels), promoting apoptosis in the sebaceous gland, and decreasing the ratio of T/E2. Among them, bergamot and orange essential oil may have better effects (dose dependent) on alleviating acne vulgaris than the corresponding juice. In view of the large population of acne patients and the widespread use of sweet orange and bergamot, this study is likely to exert an extensive and far-reaching influence.
Healthcare Engineering: A Lean Management Approach
Authors: Abdallah Abdallah A.
Published: October 2020

This work tries to answer the following question: can healthcare be engineered using lean management tools? Lean is known to achieve successful results when implemented in the manufacturing sector. Typical results are operational cost reduction, cycle time reduction, and higher customer satisfaction. The service sector, however, has seen mixed results. For the last two decades, educators and healthcare professionals are trying to implement lean tools in healthcare. Some reported success and many did not, for variety of reasons. In this paper, we search the literature and reveal the special nature of healthcare services, success factors, and barriers facing implementation of lean in healthcare. We then conduct a survey of 18 elite Jordanian hospitals to study the case holistically. Statistical analysis of the survey results confirmed some of what the literature revealed; organizational leadership seems to be the most dominant factor, followed by knowledge of employees about lean, training, and patient satisfaction (customer focus). Another important finding, not captured by the literature, is that lean implementation success depends on educating physicians about continuous improvement and lean and ensuring they are part of the improvement team. Based on the revealed enablers and obstacles, we created a full lean implementation framework. This framework was then used along with selected engineering tools to implement lean in a major hospital successfully. Implementation results showed 60% of reduction in cycle time, 80% reduction in operational cost, and many other benefits.
Based on Systematic Pharmacology: Molecular Mechanism of Siwei Jianbu Decoction in Preventing Oxaliplatin-Induced Peripheral Neuropathy
Authors: Zhang Peng , Lu Yuting , Yang Chao , Zhang Qiuyan , Qian Yangyan , Suo Jinshuai , Cheng Peng , Zhu Jing
Published: October 2020

Chemotherapy-induced peripheral neuropathy (CIPN) is a dose-limiting side effect caused by chemotherapy drugs, and its existence seriously affects the quality of life of patients. We first established an oxaliplatin-induced peripheral neuropathy (OIPN) model and then measured and evaluated mechanical hyperalgesia, thermal nociception, cold allodynia, and intraepidermal nerve fiber (IENF) density to determine Siwei Jianbu Decoction’s role in preventing OIPN. Then, we conducted a systematic pharmacological study that revealed important roles for the MAPK signaling pathway and proinflammatory immune pathway and confirmed these roles by western blot, immunofluorescence, and qPCR. The data show that Siwei Jianbu Decoction can effectively prevent oxaliplatin-induced neuroinflammation by inhibiting an increase in NF-κB expression via downregulation of p-ERK1/2 and p-p38. The present study showed that SWJB may be beneficial in preventing oxaliplatin-induced peripheral neuropathy.
Effect of Earthquake Ground Motion Duration on the Seismic Response of a Low‐Rise RC Building
Authors: Martineau Martin O. , Lopez Alvaro F. , Vielma Juan C.
Published: October 2020

This paper investigates the effect of earthquake ground motion duration on the seismic response of a low‐rise reinforced concrete shear wall building. Two sets of spectrally equivalent ground motion sets were determined to isolate the effect of duration from other earthquake record characteristics. A numerical model that accounts for P‐delta effects and degradation of strength and stiffness of the structural elements was used. Detailed nonlinear dynamic analysis for both the design and collapse levels of shaking was performed, considering the spectral acceleration at the fundamental period of vibration with intensity measure and material strains as engineering demand parameters. The results showed that at the design level of shaking, slightly larger interstory drifts were obtained under the short‐duration events. However, the maximum values for interstory drifts were small, and minor damage is expected in the structure. When both seismic record sets were incrementally scaled until collapse, a slight increase in the material strains was found under the short‐duration seismic events. Overall, it is indicated that ground motion duration does not influence the seismic response of low‐rise buildings with low deformation capacity.
The Impact of Different Mapping Function Models and Meteorological Parameter Calculation Methods on the Calculation Results of Single-Frequency Precise Point Positioning with Increased Tropospheric Gradient
Authors: Liu Ying , Wang Ren , Gao Jingxiang , Zhu Peng
Published: October 2020

Tropospheric delay is one of the main errors in precise point positioning (PPP). The inaccuracy of the tropospheric delay model will inevitably lead to a decrease in PPP accuracy. Therefore, the influence of the tropospheric gradient on the positioning accuracy should be considered in the processing of tropospheric delay. At the same time, the effects of different mapping function models and meteorological parameter calculation methods on the tropospheric delay accuracy of single-frequency PPP (SF PPP) are analyzed. Twelve MGEX stations, which are evenly distributed in the world, are used in this article. Taking into account the seasonal variation of the tropospheric delay, the observation times adopted are 2016, 2017, and 2018 for different seasons (winter, day of year (DOY): 22–28; spring, DOY: 92–98; summer, DOY: 199–205; and autumn, DOY: 275–281). Then, according to different mapping function models and meteorological parameter calculation methods, a total of 7056 tests and 9072 tests are performed, respectively. The following results were obtained after comparative analysis. (1) When the same method is used for calculating meteorological parameters, the percentage with improved tropospheric delay repeatability calculated by the Hopfield mapping function model (MFM3) is the highest, reaching more than 70%, and by Vienna Mapping Functions 3 (VMF3, grid resolution is 1°), the mapping function model (MFM8) is the lowest, less than 67.5%. The percentage with improved position repeatability is highest in the north (N) direction and lowest in the up (U) direction. (2) Using the same mapping function model, the correction of the tropospheric gradient model has a greater impact on calculating the repeatability percentage of the tropospheric delay and the position. Compared with standard atmospheric parameters, other calculation methods of meteorological parameters have little effect on the percentage increase of the tropospheric delay value and the positioning result after adding the tropospheric gradient model. It shows that different calculation methods of meteorological parameters have little effect on the calculation of tropospheric delay and position, different mapping function models have a large effect on the calculation of tropospheric delay and position, and the tropospheric gradient model has the greatest influence on the calculation of tropospheric delay and position.
Vitamin D Decreases Plasma Trimethylamine‐N‐oxide Level in Mice by Regulating Gut Microbiota
Authors: Wang Xin , Li Xueqi , Dong Yumei
Published: October 2020

As a metabolite generated by gut microbiota, trimethylamine‐N‐oxide (TMAO) has been proven to promote atherosclerosis and is a novel potential risk factor for cardiovascular disease (CVD). The objective of this study was to examine whether regulating gut microbiota by vitamin D supplementation could reduce the plasma TMAO level in mice. For 16 weeks, C57BL/6J mice were fed a chow (C) or high‐choline diet (HC) without or with supplementation of vitamin D3 (CD3 and HCD3) or a high‐choline diet with vitamin D3 supplementation and antibiotics (HCD3A). The results indicate that the HC group exhibited higher plasma trimethylamine (TMA) and TMAO levels, lower richness of gut microbiota, and significantly increased Firmicutes and decreased Bacteroidetes as compared with group C. Vitamin D supplementation significantly reduced plasma TMA and TMAO levels in mice fed a high‐choline diet. Furthermore, gut microbiota composition was regulated, and the Firmicutes/Bacteroidetes ratio was reduced by vitamin D. Spearman correlation analysis indicated that Bacteroides and Akkermansia were negatively correlated with plasma TMAO in the HC and HCD3 groups. Our study provides a novel avenue for the prevention and treatment of CVD with vitamin D.
Cranial Nerve VI Palsy as Presenting Sign of Previously Undiagnosed Metastatic Prostate Adenocarcinoma to the Clivus
Authors: Douglas Jennifer E. , Lee John Y.K. , Rajasekaran Karthik
Published: October 2020

Prostate adenocarcinoma is the most common malignancy in males in the United States and is typically highly treatable. Herein we present a case report of a male with a history of prostate adenocarcinoma previously managed with definitive radiation therapy who presented with sudden onset diplopia and examination consistent with an abducens palsy. He was ultimately found to have prostate adenocarcinoma metastatic to the clivus causing cranial neuropathy, and was referred for systemic chemotherapy and palliative Cyberknife stereotactic radiosurgery. While relatively rare, metastatic disease should be included in the differential diagnosis of atypical skull base lesions.
The Clinical Effects of Utilizing Allogeneic Acellular Dermal Matrix in the Surgical Therapy of Anterior Urethral Stricture
Authors: Tang Xu , Zhang Xiaowei , Wu Yuanyi , Yin Huaqi , Du Yiqing , Zhang Xiaopeng , Li Qing , Liu Shijun , Xu Tao
Published: October 2020

Objective: The aim of this study was to estimate the clinical effects of allogeneic acellular dermal matrix (ADM) in the surgical therapy of anterior urethral stricture (AUS). Methods: We retrospectively collected the clinical data of 49 patients with AUS who underwent urethral repair surgery with ADM in the Department of Urology of the Peking University People’s Hospital, and in the First Affiliated Hospital of the People’s Liberation Army, from September 2015 to January 2019. The changes in urine flow rate and conditions of urethral mucosal coverage were observed as well as complications and outcomes, and statistical analysis was performed. Results: The average maximum urine flow rates at the 1st, 6th, and 12th month post-surgery were 16.3 ± 1.5, 15.0 ± 1.9, and 14.6 ± 2.1 mL/s, respectively. These values were significantly higher than the preoperative maximum urine flow rate, 1.3 ± 0.5 mL/s (p < 0.05). Cystoscopy was performed in 11 patients 12 months after surgery, with microscopic assessment revealing good urethral epithelial mucosal coverage. Only 2 patients developed infection 2–4 weeks after surgery, while 7 patients developed noninfective urethral restricture 6–10 months after surgery and 1 patient developed urinary fistula 5 months after surgery. All of these statuses improved after receiving appropriate treatment. Conclusions: Use of ADM represents a new option for the surgical management of AUS repair and reconstruction, with positive clinical effects. In addition, it has the advantages of convenient for operation procedures and access, with no need for additional sampling surgery.
Colonic Carcinosarcoma: Report of a Rare Colorectal Malignancy and Review of Literature
Authors: Kyriakos Saad Melissa , Ghandour Fatme , Ghandour El Hajj Fatmeh , El Hajj Imad , Saikaly Elias
Published: October 2020

Colonic carcinosarcoma is an extremely rare tumor composed of mixed malignant epithelial and mesenchymal cells. Due to its rarity, its pathogenesis is poorly understood, and there are no specific guidelines for its treatment.
Proposed Algorithm for Hepatitis E Virus Diagnosis in the Early Phase of Illness
Authors: Yadav Sulekha , Barapatre Rekha , Sharma Ravendra , Neral Arvind , Barde Pradip
Published: October 2020

Hepatitis E virus (HEV), a major etiologic agent of enterically transmitted hepatitis worldwide, is known to cause outbreaks. Diagnosis of the causative agent is important for patient management, understanding epidemiology and outbreak mitigation. We attempted to develop an algorithm for molecular diagnosis and compared the diagnostic accuracy of 2 of HEV IgM ELISA tests during an outbreak. Eighty-four blood samples collected during an outbreak in central India were referred to a nodal laboratory for confirmation of diagnosis. The samples were tested by serological and molecular testes. The results were analyzed by statistical tests. Both the IgM ELISAs were equally competent to diagnose HEV infection when samples were collected after 7.95 ± 3.2 days of onset of illness, whereas nRT-PCR proved a better test when samples were collected between 0 and 6.17 ± 1.97 days of illness. During HEV outbreaks, it is not possible to test all suspected cases by both serological and molecular tests; we suggest testing all ELISA-negative and samples collected in early phase (<7 days) of illness by molecular tests to rule out false-negative results. More studies with large sample size will aid in designing national guidelines for molecular diagnosis of HEV.
КОНЦЕПТУАЛЬНІ ПІДХОДИ ДО ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ЗДОРОВОГО СПОСОБУ ЖИТТЯ СТУДЕНТСЬКОЇ МОЛОДІ
Authors: Zhdanova О. V. , Slabkiy G. O. , Potokiy N. J.
Published: October 2020

Мета: розробити та оцінити концептуальні підходи до забезпечення здорового способу життя студентської молоді.

Матеріали і методи. Під час проведення дослідження використано такі методи: бібліосемантичний, структурно-логічного аналізу, описового моделювання, експертних оцінок, статистичний. Методичною основою дослідження став системний підхід. Матеріалами дослідження є результати попередніх досліджень та анкети оцінки концептуальних підходів до забезпечення здорового способу життя студентської молоді 25 незалежними експертами. Оцінку відповідей незалежних компетентних експертів проводили за 10-бальною системою з наступним медико-статистичним аналізом отриманих результатів.

Результати. Запропоновані концептуальні підходи до забезпечення здорового способу життя студентської молоді складаються із таких розділів: проблем, причин виникнення проблем та шляхів їх вирішення.

Виділено вісім основних проблем: студенти не ведуть здоровий спосіб життя, відсутність державної політики із забезпечення здорових умов життя та навчання студентів, недостатній спектр здоров’язбережувальних та здоров’яформувальних послуг, недостатня розвиненість системи надання індивідуальних та колективних послуг, які забезпечують здоровий спосіб життя, несистемна робота з формування здорового способу життя, відсутність стратегії здорового способу життя, відсутність державного фінансування пропаганди, формування та забезпечення здорового способу життя студентів, нерозвиненість системи повернення до здорового способу життя.

Визначено основні причини виникнення даних проблем та розроблено шляхи усунення причин виникнення проблем. Дані шляхи є комплексними і стосуються прийняття управлінських рішень та запровадження практичних заходів на всіх рівнях управління від керівництва країною до рівня студентського самоврядування закладу освіти. До створення умов для збереження та зміцнення під час навчання здоров’я студентами нами запропоновано залучати майбутніх роботодавців та використовувати механізми державно-приватного партнерства.

Концептуальні підходи позитивно оцінено незалежними експертами.

Висновки. Розроблені концептуальні підходи до забезпечення здорового способу життя студентської молоді, які рекомендують до практичного впровадження в галузі охорони здоров’я та сфері вищої освіти України.
РОЗВИТОК КОНЦЕПТУАЛЬНИХ ПІДХОДІВ ДО УПРАВЛІННЯ ЯКІСТЮ МЕДИЧНИХ ПОСЛУГ ЗАКЛАДІВ ОХОРОНИ ЗДОРОВ’Я
Authors: Shkilnyak M. M. , Кryvokulska N. M.
Published: October 2020

Мета: обґрунтувати концептуальні положення, які повинні лягти в основу управління якістю медичних послуг закла­дів охорони здоров’я.

Матеріали і методи. Матеріалами дослідження слугували дані кошторисів Хмельницької обласної дитячої лікар­ні за 2017–2019 рр. Використано методи теоретичного узагальнення, групування; факторного аналізу; статистичного порівняння та узагальнення.

Результати. Обґрунтовано необхідність розвитку концептуальних підходів до управління якістю медичних послуг закладів охорони здоров’я. Визначено причини, які детермінують потребу управління якістю медичних послуг закладів охорони здоров’я та його вдосконалення (приміром, приналежність закладів охорони здоров’я до публічного сектору економіки; необхідність вирішення проблем, пов’язаних із управлінням якістю медичних послуг за умов обмежених матеріальних, фінансових, технічних ресурсів, що виділяють на охорону здоров᾽я). Вказано на переваги розвитку концептуальних підходів до управління якістю медичних послуг закладів охорони здоров’я.

Висновки. Розвинуті концептуальні підходи до управління якістю медичних послуг закладів охорони здоров’я дозволять вдосконалити інституційну базу управління галуззю охорони здоров’я; вивчати заклади охорони здоров’я як соціальні системи в їх безпосередньому взаємозв’язку з іншими соціальними системами суспільства; зміцнити основи пацієнторієнтованої моделі охорони здоров’я в Україні; активізувати використання проектного підходу в управлінні закладами охорони здоров’я; посилити кадровий потенціал галузі охорони здоров’я та закладів цієї галузі.
АРТЕРІАЛЬНА ГІПЕРТЕНЗІЯ У ХВОРИХ З АТЕРОСКЛЕРОТИЧНИМ УРАЖЕННЯМ ТА ПАТОЛОГІЧНОЮ ЗВИВИСТІСТЮ КАРОТИДНИХ АРТЕРІЙ ДО ТА ПІСЛЯ ХІРУРГІЧНОЇ КОРЕКЦІЇ КАРОТИДНИХ СТЕНОЗІВ
Authors: Didenko O. Z. , Kobza І. І. , Yavorskyi O. G.
Published: October 2020

Однією з провідних причин розвитку ішемічного інсульту у пацієнтів з артеріальною гіпертензією (АГ), що поступається лише атеросклерозу (АС), є патологічні звивистості (ПЗ) каротидних артерій (КА).

Мета – вивчити особливості динаміки артеріального тиску (АТ) у пацієнтів з АГ у поєднанні АС або ПЗ КА до та після каротидної ендартеректомії (КЕ).

Матеріал і методи. Відібрано 104 пацієнти з АГ та каротидними стенозами з метою проведення КЕ. Пацієнтів поділено на дві групи: 76 хворих з АС КА (група 1), та 28 хворих з ПЗ КА, що не поєднувалась з АС та(або) з фібром’язовою дисплазією (група 2). Пацієнтам проводили добове моніторування АТ (ДМАТ) за 2 дні та через 3 місяці після КЕ. Вік хворих складав від 36 до 70 років. Оцінювали середні показники систолічного АТ (САТ) та діастолічного АТ (ДАТ) за добу, день, ніч; середнього пульсового АТ (ПАТ); варіабельність САТ та ДАТ за добу, день, ніч.

Результати. До операції у хворих групи 1 спостерігали достовірно вищий рівень середнього САТ за добу (p<0,001), за день (p<0,001), за ніч (p<0,0001); середнього ДАТ за добу (p<0,001), за день (p<0,01), за ніч (p<0,001); достовірно вищі показники денних значень варіабельності САТ (p<0,02) та ДАТ (p<0,03). Рівень ПАТ був вище нормативних значень в обох групах та достовірно вищий у групі 1.

Після операції у хворих групи 1 відбулась достовірна позитивна динаміка усіх показників ДМАТ. У хворих групи 2 фіксували достовірну позитивну динаміку тільки середнього нічного ДАТ (p<0,01) та не спостерігали достовірних змін решти показників САТ та ДАТ. Достовірно позитивну динаміку варіабельності АТ спостерігали у хворих з АС КА.

Висновки. У пацієнтів з АС КА хірургічне лікування асоційоване зі стійким зниженням АТ, на відміну від хворих з ПЗ КА.
МОНОСИНАПТИЧНІ ВІДПОВІДІ ВЕНТРАЛЬНИХ КОРІНЦІВ СПИННОГО МОЗКУ В УМОВАХ ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНОЇ ГІПОАНДРОГЕНЕМІЇ
Authors: Rodinsky A. G. , Tkachenko S. S. , Marazha I. O.
Published: October 2020

Досліджень, присвячених змінам біоелектричної активності мотонейронів спинного мозку, що виникають у віддалені строки гіпоандрогенемії, майже немає. Ця проблема є маловивченою та актуальною.

Мета – вивчення біоелектричної активності моторного апарату спинного мозку шляхом аналізу викликаних моносинаптичних розрядів (МР) вентрального корінця (ВК) за умов експериментальної гіпоандрогенемії через 4 місяці від початку її моделювання.

Матеріал і методи. Дослідження виконане на щурах-самцях лінії Wistar віком 5–6 міс. та вагою 180–260 г, що були поділені на піддослідну (n=10) та контрольну (n=12) групи. Експериментальну модель було створено шляхом хірургічної кастрації. Відведення викликаної активності проводили від ізольованого вентрального корінця при стимуляції проксимальної ділянки іпсилатерального дорсального корінця сегмента L5 імпульсами тривалістю 0,3 мс та силою від 1 до 5 порогів. Аналізували поріг, хронаксію, латентний період, амплітуду та тривалість викликаних потенціалів, а також досліджували явище рефрактерності за допомогою нанесення парних стимулів з інтервалом від 1 до 1000 мс. Динаміку розповсюдження збудження на різнопорогові нейрони вивчали застосовуючи подразник зростаючої інтенсивності (від 1,1 до 2 П).

Результати. У тварин з орхектомією поріг збудження достовірно збільшувався на (35,29±8,7) %, хронаксія зменшувалась на (6,2±2,66) %, тривалість латентного періоду зростала на (4,59±0,88) % відносно відповідних показників контрольної групи. Застосування подразнення зростаючої інтенсивності виявило більш швидке зростання амплітуди інтегральної відповіді у тварин з експериментальною гіпоандрогенемією на проміжку від 1,1 П до 1,6 П. При нанесенні парних стимулів відновлення амплітуди відповіді на тестуючий стимул мало більш повільний характер при інтервалах від 20 до 200 мс.

Висновки. У віддалених строках гіпоандрогенемії спостерігається відносне зниження порогу збудження середньо- та високопорогових мотонейронів на фоні загального зниження їх збудливості та збільшення тривалості латентного періоду. Також спостерігається зниження лабільності, обумовлене більш за все посиленням явищ гомосинаптичної депресії.
АПРОКСИМАЦІЯ УРАЖЕННЯ НИРОК ЗА АРТЕРІАЛЬНОЇ ГІПЕРТЕНЗІЇ З УРАХУВАННЯМ ПОЛІМОРФІЗМУ ГЕНА CYP11B2 (RS1799998)
Authors: Sydorchuk L. P. , Dzhuryak V. S. , Iftoda O. M. , Korovenkova O. M.
Published: October 2020

Поєднання есенціальної артеріальної гіпертензії (ЕАГ) та цукрового діабету – провідна незалежна причина ураження нирок, на їх частку припадає 63 % усіх випадків хронічної хвороби нирок (ХХН).

Мета – оцінити кореляції та розробити моделі апроксимації появи ХХН у хворих на ЕАГ з урахуванням алельного стану гена цитохрому 11b2 альдостерон-синтетази (CYP11B2, rs1799998).

Матеріал і методи. Скринінг пройшли 100 хворих на ЕАГ, яким виконали комплекс клінічно-лабораторних обстежень із наступним епідеміологічним, кореляційним та регресійним аналізом отриманих результатів. ХХН нирок визначали за швидкістю клубочкової фільтрації (ШКФ) за CKD-EPI (за креатиніном і цистатином-С крові з урахуванням статі), відповідно до рекомендацій KDIGO (2012). Контрольну групу склали 48 практично здорових людей, які вірогідно не відрізнялись за статевим розподілом і віком. У 72 хворих та у контрольній групі виконали дослідження поліморфізму гена CYP11B2 (rs1799998) методом ПЛР аналізу.

Результати. ШКФ, розрахована за креатиніном, незалежно від генотипів гена CYP11B2 (rs1799998) прямо корелює із показником ШКФЦистатин-С (r=0,82; p<0,001) та зворотно сильно залежить від концентрації креатиніну і цистатину-С крові, рівня глюкози крові у носіїв СС-генотипу (r=-0,53; p=0,042), а також віку (r=-0,51-0,54; p<0,05) і статі: у жінок із TC-генотипом ШКФКреатинін нижча, ніж у чоловіків (r=-0,38; p=0,02).

У хворих на ЕАГ ШКФ за цистатином-С, незалежно від генотипів гена CYP11B2 (rs1799998), негативно сильно корелює із креатиніном та цистатином-С крові (r=-0,96-0,98; p<0,001). У пацієнтів із ТТ-генотипом ШКФЦистатин-С помірно зворотно залежить від показника співвідношення обводу талії / обводу стегон (r=-0,52; p<0,011). Залежність розвитку ХХН за ШКФКреатинін у обстеженій популяції хворих на ЕАГ для носіїв всіх поліморфних варіантів гена CYP11B2 (rs1799998), а за ШКФЦистатин-С для носіїв Т-алеля можна апроксимувати рівняннями логіт-регресії.

Висновок. Моделі апроксимації появи ХХН у хворих на ЕАГ є спроможними за ШКФКреатинін для всіх генотипів гена CYP11B2 (rs1799998), за ШКФЦистатин-С для носіїв Т-алеля даного гена.
Параметри кісткового метаболізму в пацієнтів із генералізованим пародонтитом на тлі хронічної ревматичної хвороби серця
Authors: Myhal O. O.
Published: October 2020

У статті наведено результати дослідження стану кальцій-фосфор-магнієвого обміну та метаболізму кісткової тканини у пацієнтів із захворюваннями тканин пародонта та супутньою хронічною ревматичною хворобою серця (ХРХС) й осіб групи контролю. Результати дослідження вказують на порушення регуляторних механізмів ремоделювання кісткової тканини в осіб із хронічною ревматичною хворобою серця.

Мета дослідження – вивчити показники кальцій-фосфор-магнієвого обміну та метаболізму кісткової тканини у пацієнтів із захворюваннями тканин пародонта та супутньою хронічною ревматичною хворобою серця.

Матеріали і методи. Проведено дослідження показників кальцій-фосфор-магнієвого обміну, оксипроліну та лужної фосфатази у сироватці крові 96 осіб із хронічною ревматичною хворобою серця (основна група) та 34 практично здорових осіб (контрольна група). До груп спостереження було включено осіб, хворих на генералізований пародонтит початкового-І, II та III ступенів тяжкості віком від 35 до 54 років.

Результати досліджень та їх обговорення. Аналізуючи результати показників кальцій-фосфор-магнієвого обміну в сироватці крові пацієнтів із ХРХС, можна стверджувати, що дистрофічні процеси в кістковій тканині альвеолярного відростка при генералізованому пародонтиті відбуваються на тлі достовірних змін кальцій-фосфорного гомеостазу в крові, що підтверджується динамікою сироваткових показників цих макроелементів. Зміна рівнів оксипроліну та зниження активності лужної фосфатази у пацієнтів із ХРХС може вказувати на послаблення процесів ремоделювання кісткової тканини, що може бути передумовою до суттєвої втрати кісткової тканини пародонта.

Висновки. Дисбаланс параметрів кісткового метаболізму в пацієнтів із ХРХС підтверджує припущення про ушкодження на етапі тканинного метаболізму кісткової системи, а тому може бути причиною прогресуючого остеопорозу та швидкого прогресування генералізованого пародонтиту.
ДІАБЕТИЧНА СТОПА ТА ОСОБЛИВОСТІ ПСИХОЕМОЦІЙНИХ І КОГНІТИВНИХ ПОРУШЕНЬ У ПАЦІЄНТІВ ІЗ ЦУКРОВИМ ДІАБЕТОМ 2 ТИПУ
Authors: Naumova L. V. , Mazur L. P. , Kulchinska V. M.
Published: October 2020

Резюме. Цукровий діабет (ЦД) є однією з найпоширеніших та найбільш ускладнених ендокринних патологій. У виникненні його на даний час роль психологічного параметра (стресу) є доведеною.

Мета дослідження – виявити психоемоційні та когнітивні порушення у пацієнтів із цукровим діабетом 2 типу, ускладненого діабетичною стопою.

Матеріали і методи. Ми обстежили 59 пацієнтів з ЦД 2 типу віком 45–70 років з тривалістю захворювання 4–22 роки. Когнітивну сферу було обстежено за допомогою шкали Mini Mental State Examination.

Результати. У роботі представлено результати аналізу психоемоційних та когнітивних порушень у пацієнтів із цукровим діабетом 2 типу, ускладненим діабетичною стопою.

Висновки. Автори відзначають прямо пропорційну залежність між клінічною формою діабетичної стопи та ступенем вираження когнітивних порушень.
ОЦІНКА ФАРМАКОТЕРАПЕВТИЧНОЇ ЕФЕКТИВНОСТІ ГЛУТАРГІНУ Й ЕРБІСОЛУ В МІЖРЕЦИДИВНОМУ ПЕРІОДІ ХРОНІЧНОЇ ЕКЗЕМИ
Authors: Cherkashyna L. V. , Mamduh Methkal Ahmad Mahmoud , Kuts L.V. , Demikhova N. V. , Kuts K. V.
Published: October 2020

Резюме. Потреба у постійному та довготривалому спостереженні пацієнтів із хронічною екземою (ХЕ) на рівні первинної медико-санітарної допомоги актуалізує необхідність удосконалення лікування саме в період між рецидивами захворювання. Актуальним є визначення фармакотерапевтичних ефектів антиоксидантних засобів та засобів адаптогенного впливу, передусім стосовно формування у цих хворих метаболічних компенсаторних реакцій як запоруки подовження термінів клінічної ремісії хронічної екземи. Мета дослідження – оцінити ефективність диференційованих терапевтичних комплексів на рівні системи неспецифічного імунного захисту та окиснювального гомеостазу в пацієнтів із хронічною екземою в міжрецидивний період. Матеріали і методи. У дослідженні задіяно 75 пацієнтів із ХЕ, яких поділили на три групи залежно від складу диференційованих терапевтичних комплексів (ДТК), і у міжрецидивний період проведено лікування, зокрема у пацієнтів першої клінічної групи (КГ1) застосовано препарат «Глутаргін» (0,25 мг тричі на добу впродовж 3-х тижнів), у другій (КГ2) – препарат «Ербісол» (щоденно 2,0 мл внутрішньом’язово упродовж трьох тижнів), при лікуванні пацієнтів третьої групи (КГ3) застосовано препарати «Глутаргін» та «Ербісол». Фармакотерапевтичну ефективнівність ДТК оцінювали за показниками стану системи ОГ та СНІЗ. Результати. Досліджено фармакотерапевтичні ефекти препаратів «Глутаргін» та «Ербісол» у хворих на хронічну екзему в міжрецидивному періоді та доведено, що найбільш ефективним є їх застосування в єдиному терапевтичному комплексі, що дозволяє досягати адаптаційних та компенсаторних реакцій системи окиснювального гомеостазу та системи неспецифічного імунного захисту в більшості пацієнтів з одночасним формуванням метаболічних резервів адаптації. Висновки. З’ясовано, що при використанні препарату «Глутаргін» дещо зростає частота осіб із функціональною компенсацією та зменшується питома вага хворих з реакціями метаболічного дисбалансу (р>0,05); узагальнений індекс ефективності у клінічній групі (КГ)1 становить: ІЕ.ОГ=1,11. При використанні препарату «Ербісол» достовірно зростає частота осіб із функціональною компенсацією та зменшується частка хворих з реакціями метаболічного дисбалансу (р<0,05); узагальнений індекс ефективності у КГ2 становить: ІЕ.ГО=1,38. При використанні комплексу (препарати «Глутаргін» і «Ербісол») достовірно зростає частота осіб з функціональною компенсацією (р<0,05) та зменшується частка хворих із реакціями метаболічного дисбалансу (р<0,01); узагальнений індекс ефективності у КГ3 становить: ІЕ.ГО=1,71. Виявлено, що при використанні всіх трьох терапевтичних комплексів зростає частота хворих з імунорегуляторною компенсацією, зменшується питома вага хворих із реакціями імунорегуляторного дисбалансу (р<0,05).
ВИВЧЕННЯ ЕФЕКТІВ ПОЄДНАНОЇ ДІЇ ХАРЧОВИХ ДОБАВОК
Authors: Lisnianska N. V. , Novak–Mazepa Kh. O. , Kopanytsia O. M. , Mialiuk O. P. , Pak A. I.
Published: October 2020

Резюме. Розвиток харчової індустрії, сучасний рівень наукових досліджень у галузях теоретичної та прикладної хімії, біохімії, біотехнології, фізіології, гігієни харчування та нутриціології; динамічне зростання обсягів виробництва та асортименту продуктів харчування, а також інтенсивна інтеграція України в світову спільноту зумовлюють широке використання харчових добавок у технології харчових продуктів.

Мета дослідження – проаналізувати особливості поєднаного застосування харчових добавок у харчовій промисловості та їх вплив на організм

Результати. На даний час як Е621, так і Е407 широко застосовують при виготовленні страв із м’яса, риби, птиці, молочних продуктів, соусів, варених ковбасних виробів, консервів, напівфабрикатів. При цьому реальна кількість їх вживання є практично неконтрольованим процесом. У той же час безпечна добова доза споживання харчових добавок неоднозначна.

Висновки. Використання харчових добавок викликає значні суперечки як у науковому товаристві, так і в громадськості, в основному через відсутність ґрунтовних досліджень щодо їх впливу на організм людини, особливо в умовах їх поєднаної дії. Проведені дослідження не дають остаточної відповіді щодо різного ступеня сприйнятливості людини до ефектів, що проявляються за умови дії харчових добавок, а дані про їх поєднаний вплив відсутні. Дані твердження обґрунтовують необхідність детального дослідження ізольованого та поєднаного впливу карагінану й мононатрієвої солі глутамінової кислоти на організм людини.
THE WAY TO PREDICT THE EFFECTIVENESS OF BARIATRIC SURGERY IN PATIENTS WITH COMORBID OBESITY IN POST-PANDEMIC PERIOD
Authors: Marushchak M. I. , Krynytska I. Ya. , Dzyubanovskyі I. Ya.
Published: October 2020

Summary. It is estimated that from 650 million to 2 billion adults worldwide, are overweight or obese, the numbers indicating epidemic levels of disease. In individuals, body mass index (BMI) exceeding 27 kg/m2 is associated with a high risk of mortality and the presence of comorbid pathologies, in particular, atherogenic  dyslipidemia, arterial hypertension (AH), type 2 diabetes mellitus (T2D), thromboembolism, hepatic steatosis, etc. Preliminary data indicate that obesity is among key risk factors in severe and fatal cases of COVID-19, when comorbid with AH and T2D.

The aim of this study – to analyze the possibility of developing an optimized model utilizing anamnestic, clinical, biochemical and genetic parameters for predicting the outcomes of bariatric surgery in the patients with obesity, type 2 diabetes mellitus (T2D) and/or arterial hypertension (AH).

Results. Lifestyle changes and conservative treatment of obesity usually only result in a short-term effect, since the measures aiming to induce weight loss consign the person to a constant struggle with natural homeostatic processes. Recurrence of obesity in such patients is observed in 95 % of the cases. Therefore, the International Association of Endocrinologists recommends that patients with a BMI greater than 40 kg/m2, as well as with a BMI of 35.0 to 39.9 kg/m2 and metabolic syndrome undergo a surgical treatment of obesity using minimally invasive techniques. At the same time, a number of issues associated with bariatric laparoscopic interventions remain unresolved, since these procedures are invasive and carry all the risks accompanying surgery, general  anesthesia, and the postoperative recovery period. An  innovative surgical approach, the X-ray endovascular bariatric embolization of the gastric arteries (BAE) is proposed as an alternative to laparoscopic intervention. However, the indications for the use of BAE are undefined, especially in the cases of comorbid obesity; there are no clear algorithms and guidelines for its use.

Conclusions. There have been no comprehensive studies of short-term, intermediate and long-term outcomes of BEA in Ukraine. This warrants the need to develop an optimal model for predicting the outcomes of both classical bariatric laparoscopic surgery with regulated gastric band and innovative BEA procedure in patients with comorbid obesity in post-pandemic period  using anamnestic, clinical, biochemical and genetic predictors.
НАПРАВЛЕННЫЙ ПОИСК СОЕДИНЕНИЙ, ВЛИЯЮЩИХ НА ВЫДЕЛИТЕЛЬНУЮ ФУНКЦИЮ ПОЧЕК КРЫС, СРЕДИ НОВЫХ ПРОИЗВОДНЫХ ЦИКЛОАЛКИЛКАРБОНИЛТИОМОЧЕВИН И ТИОСЕМИКАРБАЗИДОВ
Authors: Kholodniak O. V. , Sokolova K. V. , Kovalenko S. I. , Pidpletnya O. A.
Published: October 2020

Вступ. Тривале застосування діуретиків, особливо у великих дозах, численність і тяжкість побічних ефектів (водно-електролітні й метаболічні порушення), а також відносно обмежена номенклатура існую­чих діуретичних засобів диктують необхідність пошуку нових сполук, які б проявляли діуретичну дію, мали нескладну технологію виробництва та були більш безпечними. Мета дослідження – здійснити спрямований пошук діуретиків серед невідомих дизаміщених тіосечовин і тіосемікарбазидів з використанням методології молекулярного докінгу для пояснення імовірного механізму дії. Методи дослідження. Структури цільових сполук запропоновано із застосуванням підходів “drug-design”, а саме введенням до тіосечовин і тіосемікарбазидів структурних фрагментів, характерних для відомих діуретиків. Заміщені циклоалкілкарбонілтіосечовини чи тіосемікарбазиди синтезовано одно­реакторним методом з використанням циклоалкілкарбонілхлоридів, амонію ізотіоціанату та заміщених анілінів або гідразидів карбонових кислот. Будову синтезованих сполук доведено методами ІЧ-, 1Н ЯМР-спектроскопії, хроматомас-спектрометрії та елементним аналізом. Спрямований пошук сполук, що впливають на видільну функцію нирок щурів, здійснено за загальноприйнятим методом Є. Б. Бєрхіна з водним навантаженням. Імовірний молекулярний механізм дії передбачено завдяки молекулярному докінгу. Результати й обговорення. Однореакторна реакція циклоалкілкарбонілхлоридів з еквімолекулярною кількістю амонію ізотіоціанату та заміщених анілінів або гідразидів карбонових кислот приводить до заміщених циклоалкілкарбонілтіосечовин чи тіосемікарбазидів. Обговорено будову синтезованих сполук з використанням даних ІЧ-, 1Н ЯМР- і хроматомас-спектрів. Дослідження впливу синтезованих сполук на видільну функцію нирок щурів при водному навантаженні дозволили виявити ряд сполук, які за діуретичною дією перевищують фуросемід та конкурують з гідрохлортіазидом. Результати молекулярного докінгу показали, що досліджувані сполуки проявляли високу спорідненість до карбоангідрази II і мали подібні сайти зв’язування з референс-препаратами. Зазначене вказує на ймовірний їх механізм дії. Висновки. Розроблена та реалізована стратегія пошуку діуретиків серед заміщених циклоалкілкарбонілтіосечовин і тіосемікарбазидів дозволила виявити ефективну сполуку (3.2), яка за силою сечогінного ефекту наближається до референс-препарату “Гідрохлортіазид”. Важливо, що, згідно з результатами молекулярного докінгу, синтезовані сполуки, як і референс-препарати, мають подібний механізм дії (інгібітори карбоангідрази II). Імовірно, виражений діуретичний ефект досліджуваних сполук пов’язаний зі здатністю заміщених тіосечовин утворювати координаційні зв’язки з катіоном цинку в активній ділянці СА II. Отримані результати обґрунтовують подальший цілеспрямований пошук потенційних діуретиків серед цього класу сполук.
ЕНДОГЕННА ІНТОКСИКАЦІЯ В ЩУРІВ З ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНИМ КАНЦЕРОГЕНЕЗОМ ПІСЛЯ ЗАСТОСУВАННЯ ЦИТОСТАТИКА НА ТЛІ СОРБЦІЙНОЇ ТЕРАПІЇ
Authors: Kachur O. I. , Fira L. S. , Likhatsky P. G.
Published: October 2020

Вступ. Щороку кількість онкологічних хворих на колоректальний рак зростає. Тяжкість стану хворих досить часто зумовлена гіперфункцією активних форм оксигену з подальшим порушенням антиоксидантного захисту організму. Тому важливим є вивчення ефективності дії цитостатика на тлі ентеросорбційної терапії за умов ендогенної інтоксикації.

Мета дослідження – оцінити ефективність використання цитостатика “Вінкристин” на тлі ентеросорбційної терапії за умов оксидативного стресу в організмі щурів, уражених 1,2-диметилгідразином.

Методи дослідження. Експеримент виконано на білих щурах-самцях, яким моделювали рак товстої кишки шляхом щотижневого підшкірного введення 1,2-диметилгідразину в дозі 7,2 мг/кг маси тіла протягом 30-ти тижнів. Ентеросорбент АУТ вводили інтрагастрально щоденно впродовж 21-го дня після моделювання канцерогенезу в дозі 1 мл завису (що відповідає 0,2 г чистої маси препарату) на 100 г маси тіла тварини. Цитостатик “Вінкристин” вводили тваринам з індукованим канцерогенезом внутрішньошлунково щоденно протягом 14-ти днів у дозі 0,23 мг/кг маси тіла після 21-денної детоксикаційної терапії. Розвиток оксидативного стресу вивчали за активністю окисної модифікації протеїнів, концентрацією продуктів пероксидного окиснення ліпідів, активністю супероксиддисмутази і каталази.

Результати й обговорення. Отримані результати дослідження свідчать про те, що введення 1,2-диметилгідразину протягом 30-ти тижнів сприяло розвитку оксидативного стресу. В експериментальних тварин порушувався про-антиоксидантний баланс, що супроводжувалося зниженням активності антиоксидантної системи. Застосування ентеросорбенту АУТ сприяло нормалізації цих показників, а проведена цитостатична терапія незначно вплинула на перебіг окиснювальних процесів в організмі піддослідних тварин.

Висновок. Отримані результати вказують на відсутність вираженого побічного ефекту цитостатика “Вінкристин” та підтверджують позитивну динаміку використання детоксикаційної терапії ентеросорбентом АУТ під час прогресуючого розвитку оксидативного стресу за умов змодельованого канцерогенезу.
АНАЛІЗ МІНЕРАЛЬНОГО СКЛАДУ РОСЛИННИХ АНТИДІАБЕТИЧНИХ ЗБОРІВ
Authors: Savych A. O. , Marchyshyn S. M.
Published: October 2020

Вступ. Цукровий діабет є глобальною соціальною проблемою у сфері охорони здоров’я, що зумовлена швидкими темпами поширення цього захворювання та розвитком серйозних ускладнень у вигляді діа­бетичних ангіопатій, які істотно знижують якість і тривалість життя пацієнтів. З метою вирішення даної проблеми варто здійснювати оптимізацію існуючої фармакотерапії, зокрема за допомогою фіто­зборів, що зможуть впливати на різні ланки патогенетичного механізму розвитку цукрового діабету та його ускладнень завдяки широкому спектру біологічно активних речовин. У цьому відношенні особливої уваги заслуговують мінеральні речовини, оскільки багато з них бере участь у регулюванні вуглеводного обміну.

Мета дослідження – вивчити мінеральний склад рослинних антидіабетичних зборів, які застосовують у народній медицині для лікування та профілактики цукрового діабету.

Методи дослідження. Якісний склад та кількісний вміст макро- і мікроелементів визначали методом атомно-абсорбційної спектроскопії з атомізацією у повітряно-ацетиленовому полум’ї.

Результати й обговорення. Під час дослідження було виявлено і встановлено кількісний вміст 5 макро- та 4 мікроелементів у рослинних антидіабетичних зборах № 3, № 4, № 7, № 13, № 19. За результатами дослідження, серед макроелементів найбільший вміст Na в антидіабетичному зборі № 4, K – в антидіабетичних зборах № 4 та № 7, Fe – № 4 і № 19, Mg – № 3 та № 19, Ca – № 4 і № 19; серед мік­ро­елементів, які мають значний вплив на розвиток, лікування та перебіг цукрового діабету, найвищий вміст Zn виявлено в антидіабетичних зборах № 13 і № 7, Cr – № 7 та № 19, Mn – в антидіабетичному зборі № 19, Cu – № 4.

Висновок. Результати дослідження дозволяють прогнозувати виражену гіпоглікемічну активність антидіабетичних зборів за патогенетичним механiзмом впливу.
РОЗРОБКА СПЕКТРОФОТОМЕТРИЧНОЇ МЕТОДИКИ ВИЗНАЧЕННЯ СУМИ ФЛАВОНОЇДІВ В ЕКСТРАКТАХ ЧЕБРЕЦЮ ПОВЗУЧОГО
Authors: Zarivna N. O.
Published: October 2020

Вступ. На сьогодні помітно зростає науковий інтерес до вивчення флавоноїдів у лікарській рослинній сировині, що пов’язано з їх високою біологічною активністю та різноплановою фармакологічною дією. Доступним і перспективним джерелом БАР є чебрець повзучий (ЧП). Як свідчать літературні дані, препарати на його основі широко використовують у народній і практичній медицині, що робить ЧП актуальним на сьогодні для розробки нових вітчизняних рослинних препаратів. Розробка нового муколітичного засобу на основі густого екстракту ЧП і ефірної олії чебрецю звичайного передбачала одержання рідкого і густого екстрактів ЧП. За технологією отримано екстракти із задовільними фармако-технологічними властивостями та максимальним і стабільним вмістом БАР досліджуваної сировини. З метою стандартизації трави ЧП як показник якості, серед інших, було обрано склад і вміст флавоноїдів та гідроксикоричних кислот. Складні комбінації БАР, що наявні в екстрактах, вимагають використання сучасних методів аналізу для їх стандартизації і в майбутньому – готового лікарського засобу, тому доречним є проведення їх ідентифікації та кількісного визначення. Після виконання якісного аналізу БАР у цих екстрактах необхідно визначити також їх кількісний вміст, що дозволить запропонувати кількісний показник якості та обрати критерії прийнятності.

Мета дослідження – розробити методику кількісного визначення суми флавоноїдів у рідкому і густому екстрактах чебрецю повзучого та обрати відповідні критерії прийнятності.

Методи дослідження. У цьому дослідженні використовували спектрофотометр марки “Cary-50”, (ФСЗ) апігенін (Fluka), екстракти чебрецю повзучого, етиловий спирт 60 % (об/об), 3 % розчин алюмінію хлориду Р.

Результати й обговорення. Вміст флавоноїдів в одержаних екстрактах ЧП визначали методом диференціальної спектрофотометрії за реакцією утворення фотометрованої сполуки з алюмінію хло­ри­дом. Кількісний вміст флавоноїдів у досліджуваних екстрактах ЧП коливався у певних межах і визначався їх вмістом у вихідній сировині та відтворюваністю технології екстракту. Для їх стандартизації можна запропонувати кількісним критерієм якості вміст флавоноїдів: для рідкого екстракту – не менше 0,03 %, для густого – не менше 2,5 % у перерахунку на апігенін.

Висновки. Розроблено методику кількісного визначення суми флавоноїдів у екстрактах чебрецю повзучого. У результаті визначено їх кількісний вміст та запропоновано критерії прийнятності.
Abstract 298: Predicting Pulse Status During Cardiopulmonary Resuscitation Using Dimensionality Reduction of Electrocardiogram Wavelet Transforms
Authors: Sashidhar Diya , Kwok Heemun , Coult Jason , Blackwood Jennifer E , Kudenchuk Peter J , Bhandari Shiv , Rea Thomas , Kutz J. N
Published: October 2020

Background:
Current resuscitation protocols require pausing cardiopulmonary resuscitation (CPR) to check for a pulse. However, pausing CPR during a pulseless rhythm worsens patient outcome. We designed an ECG-based algorithm that predicts pulse status during uninterrupted CPR, and evaluated its performance both with and without CPR.

Methods:
We evaluated 383 patients who were treated for out-of-hospital cardiac arrest using defibrillators with real-time ECG, CPR, and audio recordings. We collected paired adjacent ECG segments with and without CPR during organized rhythms. Segments were collected during the 10-s CPR period just prior to pulse check, and 5-s segments without CPR during the pulse check. ECG segments with or without a pulse were identified by the audio annotation and recorded blood pressures. Patients were randomly divided into 60% (230/383) training and 40% (153/383) test groups. From training data, we developed an algorithm to predict clinical pulse status based on the wavelet transform of the bandpass-filtered ECG, applying principle component analysis (PCA). We then trained a linear discriminant model using 3 principle component modes as input features. Model performance was evaluated on test group segments with and without CPR using receiver operating curves overall and according to initial arrest rhythm.

Results:
There were 230 patients (540 pulse checks) in the training set and 153 patients (372 pulse checks) in the test set. In both of these sets, about 16% (37/230 and 25/153) of the patients presented with initial non-shockable rhythm . Overall 38% (351/912) of checks had a spontaneous pulse. The areas under the receiver operating characteristic curve (AUCs) for predicting pulse status with and without CPR on test data were 0.84 and 0.89, respectively.

Conclusion:
A novel ECG-based algorithm demonstrates potential to improve resuscitation by predicting presence of a spontaneous pulse without pausing CPR.