ВПЛИВ КУЛЬТУРНО-ІДЕОЛОГІЧНИХ ПРОЦЕСІВ НА ФУНКЦІОНУВАННЯ ВИДАВНИЦТВ В УКРАЇНІ У 40 – 50-І РР. ХХ СТ.
Authors: Молоткіна Валентина 
Published: August 2023

У статті аналізуються особливості функціонування видавництв в Україні в умовах політико-ідеологічного контролю над культурною сферою другої половини 40-х – 50-х рр. ХХ ст.
Встановлено, що видавнича діяльність в 1940-1950-і рр., як і взагалі протягом всього періоду існування Радянського Союзу, відповідно до партійних директив розглядалася як інструмент ідеологічного впливу на суспільство. Саме книжково-газетним видавництвам панівна комуністична партія відводила роль головного популяризатора своєї політики, тому навіть в умовах післявоєнної розрухи та відновлення економіки держава шукала ресурси для відновлення їх діяльності.
Адміністративно-командні методи управління всіма сферами культурного життя, у тому числі й видавничою, ідеологічний тиск, який був дещо послаблений у період війни, з другої половини 1940-х рр. знову починають набирати сили й незабаром набувають характеру ідеологічного наступу. Усім організаціям та установам країни було заборонено випускати самостійно (поза офіційно існуючими видавництвами) книжки, брошури, періодичні видання.
Суттєву роль у механізмі ідеологічного впливу на видавничу діяльність відігравала цензура. В умовах тоталітарного суспільства й розгалуженої адміністративно-бюрократичної системи контролю за видавництвами та друкованими виданнями вся друкована продукція ретельно вивчалася на предмет її відповідності ідеологічній політиці держави. Періодична преса публікувала інформаційні матеріали, які не суперечили панівній ідеології і мали формувати потрібну владі суспільну думку. Художні твори, наукові праці передусім розглядалися під кутом зору «ідеологічної витриманості», від чого залежало бути чи не бути їм надбанням громадськості. Особливо системному політичному контролю та ідеологічному редагуванню  підлягала  українська  книга,  в  якій  найчастіше  за  утвердженням  влади «проводилися дрібнобуржуазні націоналістичні погляди». Спеціальні державні та партійні органи, що здійснювали цензурний нагляд, укладали за спеціально розробленою методикою різні види списків друкованих видань, так званої «ідеологічно-шкідливої» літератури, яка підлягала вилученню з видавництв, книжкових складів, магазинів, фондів бібліотек. Конфіскації підлягали твори численних авторів – жертв репресій чи різноманітних ідеологічних кампаній проти «буржуазних космополітів», «критиків-антипатріотів», «переродженців» в історії, філософії, літературі й мистецтві, вчених-генетиків та ін. Також з читацького обігу виймалися книги емігрантів, видання релігійного змісту, а також книжки, в яких містилися фотографії, цитати з праць, позитивні згадки про «ворогів народу». Посилювався нагляд за вивезенням літератури і тими виданнями, які надходили з-за кордону. Адже, поміж першочергових завдань режиму в повоєнний період було виключення будь яких іноземних впливів.
Книги в радянському суспільстві виконували виховну функцію тому держава намагалася стимулювати читацький інтерес випуском ідеологічно витриманої літератури великими накладами, ігноруючи інтереси читачів. Питання реалізації непроданої книжкової продукції вирішувалося через комплектування нею бібліотек, внаслідок чого їх книжкові фонди переповнювалися непотрібною для читача літературою.