bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
On the use of a satellite remote-sensing-based approach for determining aerosol direct radiative effect over land: a case study over China
Authors: Sundström A.-M. , Arola A. , Kolmonen P. , Xue Y. , de Leeuw G. , Kulmala M.
Published: January 2015

Abstract. A satellite-based approach to derive the aerosol direct shortwave (SW) radiative effect (ADRE) was studied in an environment with highly variable aerosol conditions over eastern China from March to October 2009. The method is based on using coincident SW top-of-the-atmosphere (TOA) fluxes from the Clouds and the Earth's Radiant Energy System (CERES) and aerosol optical depths (AODs) from the MODerate Resolution Imaging Spectroradiometer (MODIS) to derive SW clear-sky ADRE. The estimate for the aerosol-free TOA flux (F0,TOA) is obtained by establishing linear regression between CERES SW TOA fluxes and MODIS AODs. A normalization procedure to a fixed solar zenith angle, Earth–Sun distance and atmospheric water vapor content was applied to the CERES fluxes prior to the linear fit against AOD to reduce the flux variation not related to aerosols. In the majority of the cases, the normalization increased positive correlation between observed SW TOA fluxes and AODs, and it decreased RMSE. The key question in the satellite-based approach is the accuracy of the estimated F0,TOA. Comparison with simulated F0,TOA showed that both the satellite method and the model produced qualitatively similar spatial patterns, but absolute values differed. In 58 % of the cases the satellite-based F0,TOA was within ±10 W m−2 of the modeled value (about 7–8 % difference in flux values). Over bright surfaces, the satellite-based method tend to produce lower F0,TOA than the model. The satellite-based clear-sky estimates for median instantaneous and diurnally averaged ADRE over the study area were −8.8 W m−2 and −5.1 W m−2, respectively. Over heavily industrialized areas, the cooling at TOA was 2 to more than 3 times the median value, and associated with high AODs (> 0.5). Especially during the summer months, positive ADREs were observed locally over dark surfaces. This was most probably a method artifact related to systematic change of aerosol type, sub-visual cloud contamination or both.
Modeling dust as component minerals in the Community Atmosphere Model: development of framework and impact on radiative forcing
Authors: Scanza R. A. , Mahowald N. , Ghan S. , Zender C. S. , Kok J. F. , Liu X. , Zhang Y. , Albani S.
Published: January 2015

Abstract. The mineralogy of desert dust is important due to its effect on radiation, clouds and biogeochemical cycling of trace nutrients. This study presents the simulation of dust radiative forcing as a function of both mineral composition and size at the global scale, using mineral soil maps for estimating emissions. Externally mixed mineral aerosols in the bulk aerosol module in the Community Atmosphere Model version 4 (CAM4) and internally mixed mineral aerosols in the modal aerosol module in the Community Atmosphere Model version 5.1 (CAM5) embedded in the Community Earth System Model version 1.0.5 (CESM) are speciated into common mineral components in place of total dust. The simulations with mineralogy are compared to available observations of mineral atmospheric distribution and deposition along with observations of clear-sky radiative forcing efficiency. Based on these simulations, we estimate the all-sky direct radiative forcing at the top of the atmosphere as + 0.05 Wm−2 for both CAM4 and CAM5 simulations with mineralogy. We compare this to the radiative forcing from simulations of dust in release versions of CAM4 and CAM5 (+0.08 and +0.17 Wm−2) and of dust with optimized optical properties, wet scavenging and particle size distribution in CAM4 and CAM5, −0.05 and −0.17 Wm−2, respectively. The ability to correctly include the mineralogy of dust in climate models is hindered by its spatial and temporal variability as well as insufficient global in situ observations, incomplete and uncertain source mineralogies and the uncertainties associated with data retrieved from remote sensing methods.
Step changes in persistent organic pollutants over the Arctic and their implications
Authors: Zhao Y. , Huang T. , Wang L. , Gao H. , Ma J.
Published: January 2015

Abstract. While some persistent organic pollutants (POPs) have been declining globally due to their worldwide ban since the 1980s, the declining trends of many of these toxic chemicals become less significant and in some cases their ambient air concentrations, e.g., polychlorinated biphenyls (PCBs), showed observable increase since 2000, disagreeing with their declining global emissions and environmental degradation. As part of the efforts to assess the influences of environmental factors on long-term trend of POPs in the Arctic, step change points in the time series of ambient POPs atmospheric concentrations collected from four arctic monitoring sites were examined using various statistical techniques. Results showed that the step change points of these POPs data varied in different years and at different sites. Most step change points were found in 2001–2002 and 2007–2008, respectively. In particular, the step change points of many PCBs for 2007–2008 were coincident with the lowest arctic sea ice concentration occurring in this period of time during the 2000s. The perturbations of air concentration and water-air exchange fluxes of several selected POPs averaged over the Arctic, simulated by a POPs mass balance perturbation model, switched from negative to positive from the early 2000s, indicating a tendency for reversal of POPs from deposition to volatilization which coincides with a positive to negative reversal of arctic sea ice extent anomalies from 2001. Perturbed ice-air exchange flux of PCB-28 and 153 showed an increasing trend and the negative to positive reversal in 2007, the year with the lowest arctic sea ice concentration. On the other hand, perturbed ice-air exchange flux of α-hexachlorocyclohexane (HCH) decreased over the period of 1995 through 2012, likely owing to its lower Henry's law constant which indicates its relatively lower tendency for volatilization from ice to air.
Insights into the chemical composition of summertime PM2.5 at the northeast of the Qinghai-Xizang (Tibet) Plateau
Authors: Xu J. , Zhang Q. , Wang Z. , Yu G. , Ge X. , Qin X.
Published: January 2015

Abstract. Aerosol filter samples were collected at a high-elevation mountain observatory in the northeastern part of the Qinghai-Xizang (Tibet) Plateau (QXP) during summer 2012 using a low-volume sampler and a micro-orifice uniform deposit impactor (MOUDI). The aim was to improve our understanding of the chemical composition of free tropospheric aerosols in the QXP region. The samples were analyzed for water-soluble inorganic ions (WSIs), organic carbon (OC), elemental carbon (EC), water soluble organic carbon (WSOC), and total organic nitrogen (TON). The bulk chemical composition and the average oxidation degree of water-soluble organic matter (WSOM) were assessed using a high resolution time-of-flight aerosol mass spectrometer. Furthermore, the concentrations of both primary organic aerosol (POA) and secondary organic aerosol (SOA) were estimated. The average mass concentration of the sum of the analyzed species in PM2.5 (WSIs + OC + EC + TON) was 3.74 μg m−3, 36.2% of which was sulfate, 17.8% OC, 16.9% nitrate, 10.1% ammonium, 6.6% calcium, 6.4% TON, 2.6% EC, 1.5% sodium, 0.9% chloride, 0.5% magnesium, and 0.3% potassium. The size distribution of sulfate and ammonium peaked in the accumulation mode (0.32–0.56 μm), whereas the size distributions of both nitrate and calcium peaked in the range of 1.8–3.2 μm, suggesting the formation of nitrate on mineral dust. OC, EC and TON were also predominantly found in the accumulation mode. High average ratios of OC / EC (7.6) and WSOC / OC (0.79) suggested that organic aerosols were primarily made of secondary species. WSOM was found to be highly oxidized in all PM2.5 samples with the average oxygen-to-carbon atomic ratio (O / C) being 1.16 and organic mass to carbon ratio (OM / OC) being 2.75. The highly oxidized WSOM was likely related to active cloud processing during upslope air mass transport coupled with strongly oxidizing environments caused by snow/ice photochemistry. SOA was estimated on average accounting for 75.3% (46.4–96.4%) of the PM2.5, indicating that SOA accounted for a significant portion of the free tropospheric aerosols over the northern QXP.
Schneefernerhaus as a mountain research station for clouds and turbulence – Part 1: Flow conditions and large-scale turbulence
Authors: Risius S. , Xu H. , Di Lorenzo F. , Xi H. , Siebert H. , Shaw R. A. , Bodenschatz E.
Published: January 2015

Abstract. Cloud measurements are usually carried out with airborne campaigns, which are expensive and are limited by temporal duration and weather conditions. Ground based measurements at high-altitude research stations therefore play a complementary role in cloud study. Using the meteorological data (wind speed, direction, temperature, humidity, visibility, etc.) collected by the German Weather Service (DWD) from 2000 to 2012 and turbulence measurements recorded by multiple ultrasonic sensors (sampled at 10 Hz) in 2010, we show that the Umweltforschungsstation Schneefernerhaus (UFS) located just below the peak of Zugspitze in the German Alps, at a height of 2650 m, is a well-suited station for cloud-turbulence research. The wind at UFS is dominantly in the east–west direction and nearly horizontal. During the summer time (July and August) the UFS is immersed in warm clouds about 25% of the time. The clouds are either from convection originating in the valley in the east, or associated with synoptic-scale weather systems typically advected from the west. Air turbulence, as measured from the second and third order velocity structure functions that exhibit well-developed inertial ranges, possesses Taylor microscale Reynolds numbers up to 104, with the most probable value at ~ 3000. In spite of the complex topography, the turbulence appears to be nearly as isotropic as many laboratory flows when evaluated on the so called "Lumley-triangle".
Schneefernerhaus as a mountain research station for clouds and turbulence – Part 2: Cloud microphysics and fine-scale turbulence
Authors: Siebert H. , Shaw R. A. , Ditas J. , Schmeissner T. , Malinowski S. P. , Bodenschatz E. , Xu H.
Published: January 2015

Abstract. Mountain research stations are advantageous not only for long-term sampling of cloud properties, but also for measurements that prohibitively difficult to perform on airborne platforms due to the true air speed or adverse factors such as weight and complexity of the equipment necessary. Some cloud-turbulence measurements, especially Lagrangian in nature, fall into this category. We report results from simultaneous, high-resolution and collocated measurements of cloud microphysical and turbulence properties during several warm cloud events at the Umweltforschungsstation Schneefernerhaus (UFS) on Zugspitze in the German Alps. The data gathered was found to be representative of observations made with similar instrumentation in free clouds. The turbulence observed, shared all features known for high Reynolds number flows: it exhibited approximately Gaussian fluctuations for all three velocity components, a clearly defined inertial subrange following Kolmogorov scaling (power spectrum, and second and third order Eulerian structure functions), and highly intermittent velocity gradients, as well as approximately lognormal kinetic energy dissipation rates. The clouds were observed to have liquid water contents of order 1 g m−3, and size distributions typical of continental clouds, sometimes exhibiting long positive tails indicative of large drop production through turbulent mixing or coalescence growth. Dimensionless parameters relevant to cloud-turbulence interactions, the Stokes number and settling parameter, are in the range typically observed in atmospheric clouds. Observed fluctuations in droplet number concentration and diameter suggest a preference for inhomogeneous mixing. Finally, enhanced variance in liquid water content fluctuations is observed at high frequencies, and the scale break occurs at a value consistent with the independently estimated phase relaxation time from microphysical measurements.
Dipolarization fronts in the near-Earth space and substorm dynamics
Authors: Vogiatzis I. I. , Isavnin A. , Zong Q.-G. , Sarris E. T. , Lu S. W. , Tian A. M.
Published: January 2015

Abstract. During magnetospheric substorms and plasma transport in the Earth's magnetotail various magnetic structures can be detected. Dipolarization fronts and flux ropes are the most prominent structures characteristic for substorm dynamics. However, they are treated as separate magnetotail features independent of each other. In this paper, we analyze a number of dipolarization fronts observed by the THEMIS (Time History of Events and Macroscale Interactions during Substorms) spacecraft at different geocentric distances by applying the magnetohydrostatic Grad–Shafranov (GS) reconstruction technique. Our analysis shows that there is a possibility of dipolarization fronts to originate from highly dissipated flux ropes which are in the late stage of their evolution, subjected to a continuous magnetic deterioration due to the reconnection process. These results may improve our understanding of magnetoplasma processes in Earth's magnetotail.
Radiation dose of aircrews during a solar proton event without ground-level enhancement
Authors: Kataoka R. , Nakagawa Y. , Sato T.
Published: January 2015

Abstract. A significant enhancement of radiation doses is expected for aircrews during ground-level enhancement (GLE) events, while the possible radiation hazard remains an open question during non-GLE solar energetic particle (SEP) events. Using a new air-shower simulation driven by the proton flux data obtained from GOES satellites, we show the possibility of significant enhancement of the effective dose rate of up to 4.5 μSv h−1 at a conventional flight altitude of 12 km during the largest SEP event that did not cause a GLE. As a result, a new GOES-driven model is proposed to give an estimate of the contribution from the isotropic component of the radiation dose in the stratosphere during non-GLE SEP events.
Emissions from prescribed fires in temperate forest in south-east Australia: implications for carbon accounting
Authors: Possell M. , Jenkins M. , Bell T. L. , Adams M. A.
Published: January 2015

Abstract. We estimated emissions of carbon, as equivalent CO2 (CO2e), from planned fires in four sites in a south-eastern Australian forest. Emission estimates were calculated using measurements of fuel load and carbon content of different fuel types, before and after burning, and determination of fuel-specific emission factors. Median estimates of emissions for the four sites ranged from 20 to 139 Mg CO2e ha−1. Variability in estimates was a consequence of different burning efficiencies of each fuel type from the four sites. Higher emissions resulted from more fine fuel (twigs, decomposing matter, near-surface live and leaf litter) or coarse woody debris (CWD; > 25 mm diameter) being consumed. In order to assess the effect of declining information quantity and the inclusion of coarse woody debris when estimating emissions, Monte Carlo simulations were used to create seven scenarios where input parameters values were replaced by probability density functions. Calculation methods were (1) all measured data were constrained between measured maximum and minimum values for each variable; (2) as in (1) except the proportion of carbon within a fuel type was constrained between 0 and 1; (3) as in (2) but losses of mass caused by fire were replaced with burning efficiency factors constrained between 0 and 1; and (4) emissions were calculated using default values in the Australian National Greenhouse Accounts (NGA), National Inventory Report 2011, as appropriate for our sites. Effects of including CWD in calculations were assessed for calculation Method 1, 2 and 3 but not for Method 4 as the NGA does not consider this fuel type. Simulations demonstrate that the probability of estimating true median emissions declines strongly as the amount of information available declines. Including CWD in scenarios increased uncertainty in calculations because CWD is the most variable contributor to fuel load. Inclusion of CWD in scenarios generally increased the amount of carbon lost. We discuss implications of these simulations and how emissions from prescribed burns in temperate Australian forests could be improved.
The biogeochemical structuring role of horizontal stirring: Lagrangian perspectives on iron delivery downstream of the Kerguelen plateau
Authors: d'Ovidio F. , Della Penna A. , Trull T. W. , Nencioli F. , Pujol I. , Rio M. H. , Park Y.-H. , Cotté C. , Zhou M. , Blain S.
Published: January 2015

Abstract. Field campaigns are instrumental in providing ground truth for understanding and modelling global ocean biogeochemical budgets. A survey however can only inspect a fraction of the global oceans, typically a region 100s km wide for a temporal window of the order of (at most) several weeks. This spatiotemporal domain is also the one in which the mesoscale activity induces through horizontal stirring a strong variability in the biogeochemical tracers, with ephemeral, local contrasts which can easily mask the regional and seasonal gradients. Therefore, whenever local in-situ measures are used to infer larger scale budgets one faces the challenge of identifying the mesoscale structuring effect, if not simply to filter it out. In the case of the KEOPS2 investigation of biogeochemical responses to natural iron fertilization, this problem was tackled by designing an adaptive sampling strategy based on regionally-optimized multisatellite products analyzed in real time by specifically designed Lagrangian diagnostics. This strategy identified the different mesoscale and stirring structures present in the region and tracked the dynamical frontiers among them. It also enabled back-trajectories for the ship sampled stations to be estimated, providing important insights into the timing and pathways of iron supply, which were explored further using model based on first order iron removal. This context was essential for the interpretation of the field results. The mesoscale circulation based strategy was also validated post-cruise by comparing the Lagrangian maps derived from satellite with the patterns of more than one hundred drifters adaptively released during KEOPS2 and a subsequent research voyage. The KEOPS2 strategy was adapted to the specific biogeochemical characteristics of the region, but its principles are general and will be useful for future in-situ biogeochemical surveys.
Seasonal dynamics of nitrogen fixation and the diazotroph community in the temperate coastal region of the northwestern North Pacific
Authors: Shiozaki T. , Nagata T. , Ijichi M. , Furuya K.
Published: January 2015

Abstract. Nitrogen fixation in temperate oceans is a potentially important, but poorly understood process that may influence the marine nitrogen budget. This study determined seasonal variations in nitrogen fixation and nifH gene diversity within the euphotic zone in the temperate coastal region of the northwestern North Pacific. Nitrogen fixation as high as 13.6 nmolN L−1 d−1 was measured from early summer to fall when the surface temperature exceeded 14.2 °C and the surface nitrate concentration was low (≤ 0.30 μM), although we also detected nitrogen fixation in subsurface layers (42–62 m) where nitrate concentrations were high (> 1 μM). During periods with high nitrogen fixation, the nifH sequences of UCYN-A were recovered, suggesting that these groups played a key role in nitrogen fixation. The nifH genes were also recovered in spring and winter when nitrogen fixation was undetectable. These genes consisted of many sequences affiliated with Cluster III diazotrophs (putative anaerobic bacteria), which hitherto have rarely been reported to be abundant in surface diazotroph communities in marine environments.
Snowstorm at the geomagnetic observatory
Authors: Čop R.
Published: January 2015

Abstract. The Sinji Vrh Geomagnetic Observatory is situated on Gora above Ajdovščina, a highland Karst Plateau, in the southwest part of Slovenia. The observatory operates in exceptional geological and meteorological conditions due to its location. Already first measurements at the time of initial tests showed that weather fronts induce changes in the local magnetic field. The first dedicated measurements for determining the value of this influence were carried out at the end of summer 2011. On January 2013 the first such measurements were carried out during the winter. This article presents the results of these measurements, showing how the snowstorm induced changes in the earth magnetic field.
Long-term monitoring of nitrate-N transport to drainage from three agricultural clayey till fields
Authors: Ernstsen V. , Olsen P. , Rosenbom A. E.
Published: January 2015

Abstract. The application of nitrogen (N) fertilisers to crops grown on tile-drained fields is necessary to sustain most modern crop production, but poses a risk to the aquatic environment since tile drains facilitate rapid transport pathways with no significant reduction in nitrate. To maintain the water quality of the aquatic environment and the provision of food from highly efficient agriculture in line with the EU's Water Framework Directive and Nitrates Directive, field-scale knowledge is imperative if there is to be differentiated N-regulation in future. This study describes nitrate-N leaching to drainage based on coherent monitoring of nitrate-N concentrations, the climate, the groundwater table and crop-specific parameters obtained over eleven years (2001–2011) at three subsurface-drained clayey till fields (1.3–2.3 ha). The monitoring results showed significant field differences in nitrate-N transport to drainage. Not only were these caused by periods of bare soil after short-season crops and N-fixing crops (pea), which have been shown to generate high nitrate-N concentrations in drainage, but by the hydrogeological field conditions that were shown to be the controlling factor of nitrate-N transport to drainage. The fields had the following characteristics: (A) the lowest mass transport (13 kg N ha−1) and fertiliser input had short-term and low-intensity drainage with the highest nitrate-N concentrations detected, representing 40% of net precipitation (226 mm) combined with low air temperatures, (B) the medium mass transport (14 kg N ha−1) had medium-term and medium-intensity drainage, representing 42% of net precipitation (471 mm) combined with periods of both low and higher air temperatures, (C) the highest mass transport (19 kg N ha−1) had long-term drainage, representing 68% of net precipitation (617 mm), but had the highest potential for in-situ soil denitrification and post-treatment (e.g. constructed wetlands) due to long periods with both high water saturation in the soil and high air temperatures. These results show that local hydrogeological conditions need to be taken into account in a differentiated N-regulation of agricultural fields in future.
Precipitation in the Amazon and its relationship with moisture transport and tropical Pacific and Atlantic SST from the CMIP5 simulation
Authors: Martins G. , von Randow C. , Sampaio G. , Dolman A. J.
Published: January 2015

Abstract. Studies on numerical modeling in Amazonia show that the models fail to capture important aspects of climate variability in this region and it is important to understand the reasons that cause this drawback. Here, we study how the general circulation models of the Coupled Model Intercomparison Project Phase 5 (CMIP5) simulate the inter-relations between regional precipitation, moisture convergence and Sea Surface Temperature (SST) in the adjacent oceans, to assess how flaws in the representation of these processes can translate into biases in simulated rainfall in Amazonia. Using observational data (GPCP, CMAP, ERSST.v3, ERAI and evapotranspiration) and 21 numerical simulations from CMIP5 during the present climate (1979–2005) in June, July and August (JJA) and December, January and February (DJF), respectively, to represent dry and wet season characteristics, we evaluate how the models simulate precipitation, moisture transport and convergence, and pressure velocity (omega) in different regions of Amazonia. Thus, it is possible to identify areas of Amazonia that are more or less influenced by adjacent ocean SSTs. Our results showed that most of the CMIP5 models have poor skill in adequately representing the observed data. The regional analysis of the variables used showed that the underestimation in the dry season (JJA) was twice in relation to rainy season as quantified by the Standard Error of the Mean (SEM). It was found that Atlantic and Pacific SSTs modulate the northern sector of Amazonia during JJA, while in DJF Pacific SST only influences the eastern sector of the region. The analysis of moisture transport in JJA showed that moisture preferentially enters Amazonia via its eastern edge. In DJF this occurs both via its northern and eastern edge. The moisture balance is always positive, which indicates that Amazonia is a source of moisture to the atmosphere. Additionally, our results showed that during DJF the simulations in northeast sector of Amazonia have a strong bias in precipitation and an underestimation of moisture convergence due to the higher influence of biases in the Pacific SST. During JJA, a strong precipitation bias was observed in the southwest sector associated, also with a negative bias of moisture convergence, but with weaker influence of SSTs of adjacent oceans. The poor representation of precipitation-producing systems in Amazonia by the models and the difficulty of adequately representing the variability of SSTs in the Pacific and Atlantic oceans may be responsible for these underestimates in Amazonia.
Evaluating snow weak-layer failure parameters through inverse finite element modelling of shaking-platform experiments
Authors: Podolskiy E. A. , Chambon G. , Naaim M. , Gaume J.
Published: January 2015

Abstract. Snowpack weak layers may fail due to excess stresses of various natures, caused by snowfall, skiers, explosions or strong ground motion due to earthquakes, and lead to snow avalanches. This research presents a numerical model describing the failure of "sandwich" snow samples subjected to shaking. The finite element model treats weak layers as interfaces with variable mechanical parameters. This approach is validated by reproducing cyclic loading snow fracture experiments. The model evaluation revealed that the Mohr–Coulomb failure criterion, governed by cohesion and friction angle, was adequate to describe the experiments. The model showed the complex, non-homogeneous stress evolution within the snow samples and especially the importance of tension on fracture initiation at the edges of the weak layer, caused by dynamic stresses due to shaking. Accordingly, a simplified analytical solution, ignoring the inhomogeneity of tangential and normal stresses along the failure plane, may incorrectly estimate the shear strength of the weak layers. The values for "best fit" cohesion and friction angle were ≈1.6 kPa and 22.5–60°. These may constitute valuable first approximations in mechanical models used for avalanche forecasting.
LIETUVIŲ LIAUDIES ŠOKIUS ŠOKANČIŲ IR NEŠOKANČIŲ PUSIAUSVYROS PAKITIMAI: POSTUROGRAFINIS VERTINIMAS
Authors: Piščalkienė Viktorija , Rutkauskienė Laura , Gintilienė Milda , Kubaitis Viktoras
Published: January 2015

Griuvimai yra viena iš dažniausių problemų vyresniame amžiuje, turinčių fizinį aktyvumą ribojančių problemų. Ankstyva griuvimų rizikos diagnostika ir prevencija gali sumažinti mirtingumą. Pusiausvyra gali būti tiriama subjektyviais klinikiniais testais ir objektyviais instrumentinias tyrimais. Vienas iš tokių tyrimų – posturografinis tyrimas. Pusiausvyrą galima lavinti žaidimų pagalba, joga bei kitomis Rytų meno formomis, aktyvia fizine veikla ir kt. Mūsų tikslas buvo palyginti šokančių ir nešokančių lietuvių liaudies šokius asmenų pusiausvyros pakitimus. Hipotetiškai teigėme, kad lietuvių liaudies šokiai išlaikė savo vieną svarbiausių funkcijų ir pagyvenusiems žmonėms padeda išsaugoti pusiausvyrą. Tiriamieji ir tyrimo metodika. Straipsnyje pristatomas posturografinis tyrimas yra jungtinis, apimantis atskiras asmenų grupes Lietuvoje ir Jungtinėje Karalystėje (Šiaurės Velse). Šokėjus tyrėme naudodami pusiausvyros vertinimo platformą „Sigma Balance Pad“. Mes ištyrėme mėgėjiškuose lietuvių liaudies šokių kolektyvuose šokančius Lietuvos senjorus (N=23; amžiaus vidurkis 66 metai). Rezultatus palyginome su kontroline grupe: a) jauni ir vidutinio amžiaus lietuvių liaudies šokius šokantys asmenys (N=38; amžiaus vidurkis 47 metai), b) nešokantys Lietuvos senjorai (N=71; amžiaus vidurkis 73 metai); c) nešokantys Šiaures Velso senjorai (N=20; amžiaus vidurkis 85 metai). Iš viso tyrime dalyvavo 152 asmenys. Tyrimas yra prospektyvinis. Tyrimo statistinio reikšmingumo lygmuo 2. Tyrimo rezultatai. Lietuvių liaudies šokius šokančių senjorų pusiausvyros centro kelio ilgis ir vaizdinio plotas yra geresni, kas leidžia patvirtinti, jog liaudies šokiai yra efektyvi profilaktinė pusiausvyros lavinimo priemonė (p≤0,05). Lietuvių liaudies šokius šokančių jaunų ir vidutinio amžiaus asmenų pusiausvyros rodikliai yra geriausi tarp šokančių Lietuvos senjorų, skirtingai nei nešokančių Lietuvos senjorų, nustatyti didesni nukrypimo nuo X ir Y ašių greičiai, o tai leidžia manyti, kad šokantys asmenys greičiau geba koordinuoti judesius. Šis tyrimas tik patvirtina, kad liaudies šokius šokantys asmenys pasižymi išplėtotu kompensaciniu mechanizmu besikeičiančios aplinkos sąlygomis. Galima daryti prielaidą, kad situacijose, kuriose yra tikimybė pargriūti, šie asmenys greičiau sureaguos į įvairias kliūtis ir mažiau patirs griuvimų. Mūsų tyrimas atveria galimybes naujiems tarpkultūriniams tyrimams, kurių tiriamaisiais būtų įvairių šalių tautinius šokius šokantys senjorai ir kitų amžiaus tarpsnių asmenys.
PAGYVENUSIŲ IR SENŲ ŽMONIŲ MITYBĄ SĄLYGOJANČIŲ VEIKSNIŲ VERTINIMAS
Authors: Piščalkienė Viktorija , Januškevičiūtė Rima , Balčiūnienė Regina
Published: January 2015

Žmogui senstant jo mityba kinta ir tą nulemia eilė veiksnių, dalis kurių yra dėl organizmo senėjimo pokyčių, sveikatos būklės, dalis susiję su jo socialine, kultūrine aplinka, jo nuostatomis, žiniomis. Visus mitybą sąlygojančius veiksnius galima būtų suskirstyti į keturias grupes: socialinius, psichologinius, organizmo senėjimo nulemtus ir biomedicininius. Tiriamieji. Tiriamųjų grupę sudarė 307 netikimybiniu tiksliniu atrankos būdu atrinkti 60 metų amžiaus ir vyresni asmenys. Tyrimo metodai: mokslinės literatūros analizė; statistinė duomenų analizė, naudojant SPSS 21 (aprašomoji statistika, vidurkių palyginimo T testas, Anova testas). Tyrimui atlikti buvo naudojama anketinė apklausa raštu. Vyresnio amžiaus žmonių mityba buvo vertinta naudojant penkiabalę Likert'o skalę, kuomet 1 reiškė prasčiausią, 5 – geriausią mitybos vertinimą. Šiame straipsnyje analizuojami subjektyvų mitybos vertinimą lemiantys veiksniai (lytis, gyvenamoji vieta, šeimyninis statusas, išsilavinimas, finansinė padėtis, ar šiuo metu dirba, fizinis aktyvumas, vaistų vartojimas, emocinė būsena). Emocinė būsena vertinta pagal HAD depresijos ir nerimo sutrikimų tyrimo skalę HAD (ang. Hospital Anxiety and Depression). Tyrimo rezultatai. Prasčiau savo mitybą vertino mažas pajamas gaunatys, vieniši, taip pat tie, kurie linkę į nerimą/depresiją, nedirbantys, gyvenantys vieni, mažesniu fiziniu aktyvumu užsiimantys vyresnio amžiaus asmenys. Išgeriamų skysčių kiekis buvo nepakankamas vyresnio amžiaus asmenų grupėje, ypač mažiau skysčių suvartoja asmenys, turintys emocinių problemų. Pagyvenusių ir senų žmonių subjektyvus mitybos vertinimas nepriklauso nuo lyties, amžiaus grupių, gyvenamosios vietos, išsilavinimo. Teikiant kompleksines gydymo, slaugos, reabilitacijos ir socialines paslaugas turėtų būti sprendžiamos pagyvenusių ir senų žmonių mitybos problemos, vertinami mitybą neigiamai veikiantys veiksniai ir ieškoma efektyviausių būdų jiems mažinti. Mitybos būklės vertinimas galėtų tapti vienu iš profilaktinių patikrinimų aspektų, kuris padėtų identifikuoti pacientus su nepakankamos mitybos rizika ar jau turinčius išryškėjusį mitybos nepakankamumą.
TĖVŲ, AUGINANČIŲ VAIKUS, TURINČIUS AUTIZMO SINDROMĄ, NUOMONĖ APIE DANTŲ ĖDUONIES PROFILAKTIKOS GALIMYBES
Authors: Juchnevičienė Rita , Mačiulienė Daiva , Juškytė Vaidilė
Published: January 2015

Autizmas yra vienas iš sudėtingiausių raidos sutrikimų. Autizmas yra patologinis žmogaus uždarumas, kuris apima socialinį ir emocinį nesupratimą, bendravimo sunkumą, mąstymo ir elgesio nelankstumą. Siekiant autizmo negalią turinčių žmonių neatskirti nuo visuomenės reikėtų skirti daugiau dėmesio jų prisitaikymui. Taikant stuktūruoto interviu metodą, atliktas tyrimas, kuriame dalyvavo 7 vaikų tėvai, auginantys autizmo sindromą turinčius vaikus. Apklausos metu buvo siekiama sužinoti tėvų nuomonę apie dantų ėduonies profilaktikos galimybes. Visi tyrime dalyvavę informantai teigė, jog pas burnos priežiūros specialistą reikėtų vaiką pratinti apsilankyti profilaktiškai kuo anksčiau, siekiant geriausių burnos higienos rezultatų. Kaip ankstyvoji autizmo diagnostika nepaprastai svarbi tolesnei vaiko raidai, taip ir ankstyvasis supažindinimas su dantų ėduonies profilaktikos galimybėmis yra labai svarbus siekiant išvengti dantų ėduonies.
SOCIALINIO DARBUOTOJO VEIKLOS POREIKIS SPRENDŽIANT MOTERŲ, SERGANČIŲ KRŪTIES VĖŽIU, SOCIALINES – PSICHOLOGINES PROBLEMAS
Authors: Kondratavičienė Virginija , Gadeikytė Dovilė
Published: January 2015

Krūties vėžys – viena dažniausiai pasitaikančių moterų onkologinių ligų. Kasmet sergamumas šia liga vis didėja. Pastebėta, kad šia liga serga vis jaunesnės moterys. Pastaraisiais metais Lietuvoje kasmet nustatoma apie 1300 naujų krūties vėžio atvejų. Sirgdamos šia liga, moterys susiduria su įvairiomis psichologinėmis ir socialinėmis problemomis. Dėl gydymo dažnai pasikeičia moters išvaizda, moteris atsiriboja nuo aplinkinių, artimųjų, nuolatos jaučia baimę ir nerimą dėl savęs, artimųjų ir ateities, taip pat nuolat patiria stresą, kurį sukelia gydymo pasekmės ir kiti stresoriai. Todėl labai svarbu išsiaiškinti, koks yra socialinio darbuotojo veiklos poreikis sergančioms moterims, kad būtų galima padėti joms sumažinti keliamas socialines – psichologines problemas. Apklaustos moterys teigė, kad socialinis darbuotojas joms būtų labai naudingas, kadangi esant stacionarioje gydymo įstaigoje dažnai atsiranda įvairių klausimų ne tik joms, bet ir jų artimiesiems. Apklaustos moterys išreiškė konsultacijų poreikį joms ir jų artimiesiems apie reabilitacinėms paslaugoms priklausančias sanatorijas, socialinės paramos išmokas, taip pat jos norėtų, kad socialinis darbuotojas konsultuotų apie savipagalbos grupes. Apklaustos moterys norėtų, kad socialinis darbuotojas suteiktų joms daugiau informacijos apie kompensacinę techniką ( specialias liemenėles) ir jos gavimą, moterų, sergančių krūties vėžiu, teises ir jas ginančius įstatymus.
GYDYTOJŲ ODONTOLOGŲ PADĖJĖJŲ DARBE PATIRIAMAS STRESAS
Authors: Šatrauskaitė Rimgailė , Tamulienė Rasa , Mačiulienė Daiva
Published: January 2015

Straipsnyje pristatomo tyrimo metu buvo siekiama įvertinti gydytojo odontologo padėjėjo darbe patiriamą stresą. Tyrime dalyvavo 62 Kauno mieste dirbantys odontologų padėjėjai. Gydytojų odontologų padėjėjų darbe patiriamas stresas buvo vertinamas pagal ASSET skalę, naudotas duomenų rinkimo metodas – apklausa raštu. Tyrimo rezultatai atskleidė: nors gydytojų odontologų padėjėjų darbe patiriamas stresas yra vidutinio lygmens, vis dėlto jis yra ženkliai artėjantis prie aukšto patiriamo streso lygmens. Tyrimo metu buvo nustatyta, kad didžiausi stresoriai gydytojo odontologo padėjėjo darbe yra santykiai su kolegomis bei tai, jog darbuotojai nesijaučia vertinami, jais nėra pakankamai pasitikima. Tyrimo rezultatai atskleidė, jog didesnį stresą patiria jaunesniojo amžiaus, mažesnį darbo stažą turintys specialistai. Nustatyta, kad privačiame sektoriuje dirbantys gydytojai odontologai padėjėjai patiria aukštesnio lygmens stresą nei viešajame sektoriuje dirbantys specialistai.
FILTRUOTO VANDENS, TIEKIAMO VANDENTIEKIO, KOKYBĖS PAGAL CHEMINĘ SUDĖTĮ ĮVERTINIMAS
Authors: Batulevičienė Vaida , Žižytė Kristina
Published: January 2015

Vandentiekio vandenį vartotojai naudoja įvairiems tikslams, o vartojant jį kaip geriamąjį vandenį vartotojai sprendžia jo tinkamumą pagal savo skonį. Vartotojai stengiasi pritaikyti vandenį savo reikmėms ir skoniui gerindami jo kokybę. Vienas iš vandens gerinimo būdų yra vandens filtracija. Filtrai dažniausiai skirstomi į mechaninius, vandens minkštinimo, nugeležinimo, mineralizavimo, aktyvuotos anglies bei atvirkštinio osmoso slėgio filtrus. Pagrindinė šių filtrų funkcija – gerinti vandenį ir užtikrinti geriamojo vandens kokybę. Tyrimo tikslas - įvertinti filtruoto vandentiekio vandens kokybę pagal cheminę sudėtį. Tyrimo metu buvo atliktas vandens kokybės tyrimas: nustatytas kalcio ir magnio jonų, sulfatų, chloridų kiekis atsitiktinai pasirinktuose, 5 skirtingų filtrų, 29 filtruoto vandens mėginiuose. Atlikto tyrimo duomenimis, nustatyta, kad didžiausias cheminės sudėties pokytis, mineralinių medžiagų kiekio sumažėjimas, stebimas vandenį nufiltravus atvirkštinio osmosinio slėgio filtru. Mineralizavimo filtras nepapildo kalcio ir magnio jonais, sulfatais bei chloridais iki vandentiekio tiekiamo vandens sudėties. Mechaninis vandens filtras neturi įtakos cheminei vandens sudėčiai. Nugeležinimo filtras mažiau pakeičia cheminę vandens sudėtį nei minkštinimo ar atvirkštinio osmosinio slėgio filtras. Geriamojo vandens kokybė taip pat gali priklausyti nuo vandenvietės bei filtro priežiūros.
PAAUGLIŲ POTYRIAI TĖVAMS IŠVYKUS Į UŽSIENĮ
Authors: Motienė Regina , Daukšienė Jurgita , Šerkšnienė Žaneta
Published: January 2015

Padidėjusi lietuvių emigracija turėjo nemažos įtakos demografiniams, ekonominiams bei socialiniams procesams. Emigracija daugiausia įtakos daro šeimoms ir vaikams. Emigrantai dažnai siekdami ekonominės naudos nepaiso socialinių emigracijos pasekmių šeimai. Nereti atvejai, kai išvyksta vienas ar abu tėvai, vaikus ilgam palikdami giminaičių ar net svetimų žmonių globai, o kartais ir visai be globos. Tėvams išvykus, daugelis vaikų susiduria su mokymosi problemomis, trečdaliui pablogėjo mokymosi rezultatai; tyrimo dalyviai nurodo, kad ketvirtadalis vaikų pradėjo praleidinėti pamokas. Visgi aktualiausia problema tampa pasikeitęs vaiko elgesys ir su juo susiję padariniai. Taip pat nustatyta, jog iš socialinio darbuotojo veiklų šeimoms, globojančioms emigravusių tėvų vaikus, mažiau svarbi socialinio darbuotojo organizacinė veikla, rengiant mokymus globėjams, bei daugiau nei trečdalis šeimų, globojančios emigravusių tėvų vaikus, nepageidauja socialinio darbuotojo tarpininkavimo, padedant nustatyti psichologo konsultacijų poreikį vaikui.
MIESTO IR RAJONO KŪNO KULTŪROS MOKYTOJŲ KŪNO MASĖS INDEKSO IR FIZINIO AKTYVUMO PAMOKŲ METU SĄSAJA
Authors: Astrauskienė Audronė , Vilkienė Jovita , Cesevičiūtė Ieva , Klizienė Irina
Published: January 2015

Tyrimo tikslas – nustatyti kūno kultūros mokytojų fizinio aktyvumo, amžiaus ir kūno masės indekso sąsajas. Tyrimo medžiaga ir metodai. Tyrimas atliktas Kaišiadorių miesto ir rajono mokyklose, gimnazijose 2013 m. sausio mėnesį. Buvo ištirta 20 kūno kultūros mokytojų, kurių amžius - nuo 30 iki 65 metų. Tiriamieji pildydami tarptautinio fizinio aktyvumo (IPAQ) klausimyno trumpąją formą turėjo užpildyti keturias anketą sudarančias dalis, pagal kurias buvo nustatytas fizinio aktyvumo intensyvumas. Prieš tai tiriamieji turėjo pažymėti savo: lytį, amžių, ūgį ir svorį, kad galima būtų nustatyti kūno masės indeksą. Tiriamieji buvo suskirstyti į tris grupes: 1 grupė – patiriantys didelį fizinį aktyvumą (AFA), 2 grupė – patiriantys vidutinį fizinį aktyvumą (VFA), 3 grupė – patiriantys mažą fizinį aktyvumą (MFA). Tyrimo rezultatai. Nustatyta, kad miesto (50 %), rajono mokyklose (60 %) dominuoja 51-60 metų kūno kultūros mokytojai. Lyginant miesto ir rajono kūno kultūros mokytojų pasiskirstymą pagal amžių, statistiškai reikšmingi skirtumai nenustatyti (χ2 = 3,09; df = 3; p > 0,05). Statistiškai reikšmingi skirtumai tarp miesto ir rajono kūno kultūros mokytojų fizinio aktyvumo nenustatyti (χ2 = 0,39; df = 1; p > 0,05). Išvada. Miesto ir rajono mokyklose dominuoja 50 – 60 metų amžiaus kūno kultūros mokytojai. Normalų kūno masės indeksą turi 60 proc. miesto kūno kultūros mokytojų, tačiau 60 proc. rajono kūno kultūros mokytojų turi antsvorį. Fiziškai aktyvesnių kūno kultūros mokytojų kūno masės indeksas yra normalus, tuo tarpu mažesnį fizinį aktyvumą patiriančių kūno kultūros mokytojų kūno masės indeksas padidėjęs.
TAIKOMOSIOS FIZINĖS VEIKLOS PROGRAMA NEĮGALIŲJŲ SPORTININKŲ FIZINIŲ YPATYBIŲ UGDYMUI
Authors: Samsonienė Laimutė , Šverčiauskas Lukas
Published: January 2015

Moksliniais tyrimais įrodyta, kad fizinis aktyvumas, nepriklausomai nuo įgalumo, stiprina asmens fizines ypatybes, didina savarankiškumą bei gerina gyvenimo kokybę. Darbo tikslas - įvertinti taikomosios fizinės veiklos programos (TFVP) poveikį sėdimojo tinklinio atletų fizinių ypatybių ugdymui. Tyrimas atliktas Vilniaus mieste 2014 metų vasario – balandžio mėnesiais. Dalyvavo Vilniaus „Fenikso“ neįgaliųjų sėdimojo tinklinio komandos 8 neįgalūs sportininkai. TFVP taikyta neįgaliems tinklininkams 6 savaites. Sėdimojo tinklinio atletai buvo apmokyti taisyklingos pratimų atlikimo technikos. Vėliau treniravosi savarankiškai. Treniruotės vyko 2 kartus per savaitę ne mažesniu nei 72 valandų periodiškumu. Treniruotės trukmė – ne ilgiau nei 45 minutės, neįskaičiuojant apšilimui skirto laiko. Po jėgos lavinimo treniruočių buvo atliekami sėdimojo tinklinio technikos elementai, treniruojamos žaidybinės situacijos. Sportininkų fizinės savybės buvo testuojamos prieš TFVP ir po 6 savaičių. Matematiniai skaičiavimai atlikti standartine Microsoft Windows Exel 2003 operacine programa bei matematinės statistikos SPSS 19.0 programa. Taikomosios fizinės veiklos programa taikyta 6 savaites pagerino neįgaliųjų sportininkų fizinius parametrus bei kompleksinio fizinio pasirengimo rodiklius.
VILNIAUS MIESTO ŠEŠKINĖS POLIKLINIKOS PACIENTŲ APKLAUSA APIE SVEIKATOS PRIEŽIŪROS PASLAUGŲ PRIEINAMUMĄ – NUOMONĖ PAGAL PACIENTŲ AMŽIŲ IR IŠSILAVINIMĄ
Authors: Kairys Jonas , Stukas Rimantas , Juozulynas Algirdas , Šturienė Renata , Lamanauskaitė Miglė
Published: January 2015

Tyrimas atliktas 2014.05 – 2014.06 laikotarpiu. Buvo apklausinėjami 18 metų sulaukę respondentai. Iš pradžių 450 anketų buvo išskirstytos į registratūras, iš jų 442 anketos grįžo (grįžtamumas 98,2 proc.). Anketa buvo duodama kas dešimtam pirmą kartą besikreipiančiam pacientui. Daugiau respondentų (60,7 proc.), turinčių aukštąjį/ nebaigtą aukštąjį išsilavinimą, nei respondentų (4,4 proc.), turinčių nebaigtą vidurinį išsilavinimą, 21 – 40 m. amžiaus nei 41 – 60 m. amžiaus respondentų, nurodė, kad buvo patenkinti poliklinikos darbo laiku. Apklausoje dalyvavusių pacientų nuomone, poliklinikos registratūroje, norint užsiregistruoti pas gydytoją sugaištama nuo 5 iki 10 minučių. Dauguma tyrime dalyvavusių 21 – 40 m. (47,1 proc.) ir 41 – 60 m. (34,8 proc.) pacientų nurodė, kad pas savo šeimos gydytoją vizito teko laukti apie 1 – 5 dienas. Daugiausia respondentų (66,7 proc.), nurodžiusių, kad juos šeimos gydytojas priima per 1 – 5 dienas, buvo respondentai, turintys aukštąjį/nebaigtą aukštąjį išsilavinimą, o mažiausiai taip teigusių buvo respondentai (5,7 proc.), turintys nebaigtą vidurinį išsilavinimą. Daugiau jaunesnio (42,3 proc.) nei vyresnio (15,5 proc.) amžiaus respondentų nurodė, kad pas neurologą jiems teko laukti apie mėnesį, o daugiau vyresnio (44,4 proc.) nei jaunesnio (34,7 proc.) amžiaus respondentų nurodė, kad jiems teko laukti ilgiau kaip mėnesį. Išanalizavus tyrimo duomenis nustatyta, jog 40,6 proc. 21– 40 m. respondentų į gydytojo kabinetą buvo pakviesti paskirtu laiku, o 45,2 proc. 41 – 60 m. amžiaus respondentų teigė, kad jiems teko laukti ilgiau kaip 30 minučių. Daugiau respondentų (53,7 proc.), turinčių aukštąjį/ nebaigtą aukštąjį išsilavinimą, nei respondentų (3,3 proc.), turinčių nebaigtą vidurinį išsilavinimą, nurodė, kad jiems poliklinika priminė apie profilaktines programas.
LIPOFILINĖS FAZĖS ĮTAKOS EMULSIJŲ, GAMINAMŲ SU POLIAKRILO RŪGŠTIES POLIMERINIAIS EMULSIKLIAIS, STABILUMUI, TYRIMAS
Authors: Babonienė Edita , Jonaitienė Laimutė , Pečiūra Rimantas
Published: January 2015

Siekiant parengti naujas metodikas, įgalinančias pagaminti fiziologiškai efektyvesnes trinares emulsines sistemas, užsibrėžėme tikslą įvertinti, kaip kinta poliakrilo rūgšties polimerinių emulsiklių galia gaminant su jais emulsijas iš skirtingų lipofilinės fazės atstovų – nedžiūstančių, pusiau džiūstančių ir mineralinių aliejų. Emulsijų stabilumo charakteristikos buvo nustatomos taikant klasikinius tyrimo metodus: viskozimetriją, konduktometriją, potenciometriją, emulsijas mikroskopuojant, centrifuguojant. Nustatyta, kad skirtingų aliejų (nedžiūstančių, pusiau džiūstančių ir mineralinių) koncentracija, naudojant emulsiklius PTR1, PTR2 ir jų mišinius, beveik nekeitė emulsijos rūgštingumo. Nedžiūstančių aliejų koncentracija emulsijoje stipriausiai didino emulsijos klampą. Emulsijose su alyvuogių aliejumi, dispersinės fazės emulsiniai lašeliai 80C ir 380C temperatūroje didėjo tolygiai ir iki mažesnių matmenų, nei emulsijose su pusiau džiūstančiais (saulėgrąžų) ar mineraliniais (skystojo parafino) aliejais. Tyrimo rezultatai leidžia daryti prielaidą, kad, gaminant emulsijas iš nedžiūstančių aliejų ir panaudojant pemulenų tipo emulsiklius, galima tikėtis gauti didesnių matmenų emulsinių lašelių patvarią sistemą, nei tomis pačiomis sąlygomis gaminant emuslijas iš pusiau džiūstančių ar mineralinio aliejų. Pagal mūsų parengtą metodiką gaminant emulsines sistemas, kurių lipofilinė fazė yra mineraliniai aliejai, galima tikėtis gauti mažiausio dydžio emulsinių lašelių sistemas, palyginus su kitos prigimties aliejų pagrindu pagamintomis emulsijomis.
AUTOIMUNINĖS UŽDEGIMINĖS REUMATINĖS LIGOS IR SKIEPIJIMO TIKSLINGUMAS
Authors: Arštikytė Inesa , Kaplerytė Giedrė , Butrimienė Irena
Published: January 2015

Pasaulyje yra net dvidešimt aštuonios infekcinės ligos, nuo kurių efektyviausia apsaugos priemonė yra skiepijimas [1]. Lietuvoje Nacionalinė imunoprofilaktikos programa įgyvendinama nuo 1992 m., vaikų profilaktinių skiepijimų kalendorius Lietuvoje patvirtintas 2007 m. Šiuo metu didžiausias dėmesys skiriamas suaugusiųjų skiepijimo rekomendacijų kūrimui ir patvirtinimui. Suaugusiųjų skiepijimo rekomendacijos apima visų suaugusiųjų skiepijimus ir suaugusiųjų, priklausančių tam tikroms rizikos grupėms, skiepijimus [2]. Šiuo metu vienas svarbiausių ir sudėtingiausių uždavinių – rizikos grupių pacientų skiepijimo rekomendacijų sukūrimas, apimantis rizikos grupių identifikavimą, vakcinų, kuriomis galėtų būti taikoma imunoprofilaktika, parinkimas, rekomendacijų, kada imunoprofilaktika turėtų būti taikoma, patvirtinimas, bei naudos-rizikos santykio įvertinimas. Viena sudėtingiausių identifikuojamų rizikos grupių – autoimuninėmis uždegiminėmis reumatinėmis ligomis (AURL) sergantys žmonės, kurie turi padidėjusią riziką sirgti infekcinėmis ligomis, jų eiga dažnai yra sunkesnė, komplikacijos dažnesnės, todėl tai lemia padidėjusį pacientų sergamumą ir mirtingumą. Nustatyta, kad reumatoidiniu artritu (RA) sergantys pacientai turi du kartus didesnę riziką sirgti sunkiomis infekcinėmis ligomis, o tarp sergančių sistemine raudonaja vilklige (SRV) pacientų apie 25 proc. mirties atvejų yra sąlygoti infekcinių ligų [3,4]. Skiriamos kelios padidėjusio imlumo infekcinėms ligoms priežastys: imunodeficitinė būklė dėl autoimuninio uždegiminio proceso, skiriamo gydymo ligos eigą modifikuojančiais medikamentais (LMV), slopinančiais imuninę sistemą, gydymo biologine terapija, ilgalaikio gliukokortikosteroidų vartojimo, gretutinių ligų kiekio, organų ir organų sistemų pažeidimo. Būtina paminėti, jog vakcinos efektyvumas šios rizikos grupės pacientams gali būti sumažėjęs ar net sukelti ligos paūmėjimus.