Функціональна активність лімфоцитів як лабораторний маркер токсико-алергічних реакцій до протитуберкульозних препаратів у хворих на туберкульоз легень
Authors: Панасюкова О.Р. , Рекалова О.М. , Матвієнко Ю.О. , Жадан В.М. , Ясирь С.Г. 
Published: February 2023

Обґрунтування. Використання інтенсивної багатокомпонентної тривалої хіміотерапії при лікуванні хворих на туберкульоз (ТБ) легень призводить до частого виникнення побічних реакцій, які часто мають алергічний або токсико-алергічний характер. Патогенез останніх залишається недостатньо вивченим.

Мета. Визначити особливості функціональної активності лімфоцитів у хворих на ТБ з ознаками токсико-алергічних побічних реакцій до протитуберкульозних препаратів.

Матеріали та методи. Обстежено 68 хворих на ТБ, які проходили стаціонарне лікування в інституті. Хворі були розподілені на чотири групи: А – з клінічними ознаками алергічних реакцій; ТА – з клінічними ознаками токсико-алергічних реакцій; Т – із лабораторними ознаками токсичних реакцій; БП – без клініко-лабораторних ознак побічних реакцій. За допомогою двокольорової проточної лазерної цитометрії з використанням моноклональних антитіл до диференціювальних антигенів проводили фенотипування пан-Т-клітин (CD3), Т-хелперів/індукторів (CD4), цитотоксичних Т-клітин (CD8), В-лімфоцитів (CD19), природних кілерів (CD16/56) і визначали їхню інтенсивність флуоресценції (IF), на підставі чого здійснювалася статистична обробка матеріалу із застосуванням ранжованих рядів даних з однаковою кількістю рангів, яка дорівнювала 5 (Burges C., 2010). Для визначення функціональної активності лімфоцитів використовували лімфоцитарне число (ЛЧ) за формулою: ЛЧ = RIFCD/RCD, де RIFCD – ранжовані дані показника IF певного пулу лімфоцитів, RCD – ранжовані дані відсотка певного пулу лімфоцитів. Роботу виконано коштом держбюджету України.

Результати та їх обговорення. Встановлено, що ЛЧ загального пулу Т-клітин найнижче у хворих групи А, що означало пригнічення функціональної активності Т-лімфоцитів, причому за рахунок як Т-хелперної субпопуляції, так і Т-цитотоксичних клітин (р<0,05). У групі Т також спостерігалося пригнічення функції Т-клітин, але переважно за рахунок Т-хелперної субпопуляції, але не таке виражене, як у групі А, тому що компенсувалося посиленням активності Т-цитотоксичних клітин (р<0,05). У хворих групи ТА порівняно з хворими групи А ЛЧ було достовірно вище – майже у 2,5 раза (р<0,05), що свідчило на користь активації Т-лімфоцитів у разі токсико-алергічних реакцій, причому за рахунок Т-хелперної субпопуляції (р<0,05), як і в групі БП.

ЛЧ В-лімфоцитів також виявилося значно нижчим у групі А, ніж у хворих інших груп (р<0,05), і не відрізнялося від референтних значень, що свідчило про виражену анергію В-системи імунітету у хворих з алергією. Натомість у пацієнтів у групах ТА, Т і БП відбувалося достовірне підвищення ЛЧ В-лімфоцитів порівняно з референтними значеннями (р<0,05), що свідчило про активацію в них В-ланки імунітету. Активація природних кілерів була характерна лише для групи Т, тоді як в інших трьох групах ЛЧCD16+56+ залишалося в межах референтних значень.

Висновки. Отже, одним із маркерів імунної системи, що дає змогу лабораторно диференціювати алергічні та токсико-алергічні реакції до протитуберкульозних препаратів, можна вважати ЛЧ, яке віддзеркалює функціональну активність кожного окремого лімфоцита крові.