bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
Evaluation of Four Multiple Imputation Methods for Handling Missing Binary Outcome Data in the Presence of an Interaction between a Dummy and a Continuous Variable
Authors: Javadi Sara , Bahrampour Abbas , Saber Mohammad Mehdi , Garrusi Behshid , Baneshi Mohammad Reza
Published: May 2021

Multiple imputation by chained equations (MICE) is the most common method for imputing missing data. In the MICE algorithm, imputation can be performed using a variety of parametric and nonparametric methods. The default setting in the implementation of MICE is for imputation models to include variables as linear terms only with no interactions, but omission of interaction terms may lead to biased results. It is investigated, using simulated and real datasets, whether recursive partitioning creates appropriate variability between imputations and unbiased parameter estimates with appropriate confidence intervals. We compared four multiple imputation (MI) methods on a real and a simulated dataset. MI methods included using predictive mean matching with an interaction term in the imputation model in MICE (MICE-interaction), classification and regression tree (CART) for specifying the imputation model in MICE (MICE-CART), the implementation of random forest (RF) in MICE (MICE-RF), and MICE-Stratified method. We first selected secondary data and devised an experimental design that consisted of 40 scenarios (2 × 5 × 4), which differed by the rate of simulated missing data (10%, 20%, 30%, 40%, and 50%), the missing mechanism (MAR and MCAR), and imputation method (MICE-Interaction, MICE-CART, MICE-RF, and MICE-Stratified). First, we randomly drew 700 observations with replacement 300 times, and then the missing data were created. The evaluation was based on raw bias (RB) as well as five other measurements that were averaged over the repetitions. Next, in a simulation study, we generated data 1000 times with a sample size of 700. Then, we created missing data for each dataset once. For all scenarios, the same criteria were used as for real data to evaluate the performance of methods in the simulation study. It is concluded that, when there is an interaction effect between a dummy and a continuous predictor, substantial gains are possible by using recursive partitioning for imputation compared to parametric methods, and also, the MICE-Interaction method is always more efficient and convenient to preserve interaction effects than the other methods.
Tripartite Evolutionary Game Model for Public Health Emergencies
Authors: Xu Zhiqi , Cheng Yukun , Yao Shuangliang
Published: May 2021

Public health emergencies are more related to the safety and health of the public. For the management of the public health emergencies, all parties’ cooperation is the key to preventing and controlling the emergencies. Based on the assumption of bounded rationality, we formulate a tripartite evolutionary game model, involving the local government, the enterprises, and the public, for the public health emergency, e.g., COVID-19. The evolutionary stable strategies under different conditions of the tripartite evolutionary game are explored, and the effect from different factors on the decision-makings of participants for public health emergencies is also analyzed. Numerical analysis results show that formulating reasonable subsidy measures, encouraging the participation of the public, and enforcing the punishment to enterprises for their negative behaviors can prompt three parties to cooperate in fighting against the epidemic. Our work enriches an understanding of the governance for the public health emergency and provides theoretical support for the local government and related participants to make proper decisions in public health emergencies.
Stochastic Single Machine JIT Scheduling with Geometric Processing Times and Due Dates
Authors: Luo Yuncheng
Published: May 2021

In this paper, we investigate a static stochastic single machine JIT scheduling problem in which the jobs’ processing times are stochastically independent and follow geometric distributions whose mean is provided, due dates are geometrically distributed with a common mean, and both the unit penalty of earliness/tardiness and the fixed penalty of earliness/tardiness are deterministic and different. The objective is to minimize the expected total penalties for quadratic earliness, quadratic tardiness, and early and tardy jobs. We prove that the optimal schedule to minimize this problem is V-shaped with respect to the ratio of mean processing time to unit tardiness penalty under the specific condition. Also, we show a special case and two theorems related to this JIT scheduling problem under specific situations where the optimal solutions exist. Finally, based on the V-shaped characteristic, a dynamic programming algorithm is designed to achieve an optimal V-shaped schedule in pseudopolynomial time.
Mechanical Analysis of the Failure Characteristics of Stope Floor Induced by Mining and Confined Aquifer
Authors: Lu Zhiguo , Ju Wenjun , Yin Xiwen , Sun Zhuoyue , Zhang Fengda , Han Chujian
Published: May 2021

Mining above confined aquifer has become an important task for water inrush prevention in China. To study the failure characteristics of stope floor along the strike, a mechanical model under combined action of mining and confined aquifer was constructed, and the distribution of vertical stress, horizontal stress, and shear stress was obtained. Based on the Mohr–Coulomb criterion, the failure range of the floor is determined and verified by the in situ test. The results indicate the following. (1) Both vertical stress and horizontal stress in the stope floor take the junction of stress increasing area and stress decreasing area as the dividing line, forming two groups of “convex arches” at the solid coal side and the goaf side, respectively. (2) The vertical stress gradient in the solid coal side is significantly higher than that in the goaf side, while the horizontal stress gradient in the solid coal side is similar to that in the goaf side. The shear stress distribution is divided into three regions by the boundary between positive and negative shear stress, which makes the stope floor in this area to show compression shear or tension shear failure. (3) According to the in situ test, the maximum floor failure depth of 41503 working face is 11.38 m, which is quite close to the theoretical calculation result of 9.68 m. (4) Applying the mechanical model to five other coal mines with different mining conditions and stress states, the maximum absolute error between the measured and theoretical values of floor failure depth is 1.1 m, the average absolute error is 0.8 m, the maximum relative error is 8.2%, and the average relative error is 6.5%. The study provides a certain mechanical basis and reference for the floor failure mechanism induced by mining and confined aquifer.
Simulation and Optimization for the Staircase Evacuation of a Cruise Ship Based on a Multigrid Model
Authors: Hu Min , Cai Wei
Published: May 2021

A cruise ship is a large public place, and it is very important to ensure the safety of passengers during the evacuation process in case of an emergency. This paper proposes a method to improve evacuation efficiency on cruise ships by controlling passengers’ density. According to the construction of the staircase, the space of the staircase is divided into the step and landing areas. On the basis of considering the influence of passengers’ view field and moving characteristics of passengers, the moving rules of passengers in two areas are established. Taking staircases of the cruise ship as the evacuation scenario, the evacuation process is simulated by using the established model. From simulation results, it is found that numbers of evacuated passengers between staircases are very unbalanced and too many passengers gather in one staircase, which lead to serious congestion. By controlling passengers’ density in stairs areas, the minimum evacuation time is the optimization objective and the optimization model is established by using the quantum-inspired evolutionary algorithm and genetic algorithm. The optimization results show that the evacuation time is significantly shortened when the passenger’s density on the staircase is kept within an appropriate range, which proves that the evacuation efficiency can be effectively improved by controlling the passengers’ density.
Precision Measurement for Industry 4.0 Standards towards Solid Waste Classification through Enhanced Imaging Sensors and Deep Learning Model
Authors: Qin Leow Wei , Ahmad Muneer , Ali Ihsan , Mumtaz Rafia , Zaidi Syed Mohammad Hassan , Alshamrani Sultan S. , Raza Muhammad Ahsan , Tahir Muhammad
Published: May 2021

Achievement of precision measurement is highly desired in a current industrial revolution where a significant increase in living standards increased municipal solid waste. The current industry 4.0 standards require accurate and efficient edge computing sensors towards solid waste classification. Thus, if waste is not managed properly, it would bring about an adverse impact on health, the economy, and the global environment. All stakeholders need to realize their roles and responsibilities for solid waste generation and recycling. To ensure recycling can be successful, the waste should be correctly and efficiently separated. The performance of edge computing devices is directly proportional to computational complexity in the context of nonorganic waste classification. Existing research on waste classification was done using CNN architecture, e.g., AlexNet, which contains about 62,378,344 parameters, and over 729 million floating operations (FLOPs) are required to classify a single image. As a result, it is too heavy and not suitable for computing applications that require inexpensive computational complexities. This research proposes an enhanced lightweight deep learning model for solid waste classification developed using MobileNetV2, efficient for lightweight applications including edge computing devices and other mobile applications. The proposed model outperforms the existing similar models achieving an accuracy of 82.48% and 83.46% with Softmax and support vector machine (SVM) classifiers, respectively. Although MobileNetV2 may provide a lower accuracy if compared to CNN architecture which is larger and heavier, the accuracy is still comparable, and it is more practical for edge computing devices and mobile applications.
Research on Vibration Reduction Method of Nonpneumatic Tire Spoke Based on the Mechanical Properties of Domestic cat’s Paw Pads
Authors: Zhou Haichao , Li Huiyun , Mei Ye , Wang Guolin , Liu Congzhen , Zhang Lingxin
Published: May 2021

Although there is no risk of puncture, the vibration problem caused by discontinuous structures limits nonpneumatic tire development (NPT). The vibration reduction of nonpneumatic tires is a solvable urgent problem. This current study analyzed the dynamic grounding characteristics and the vibration reduction mechanism of the cat’s paw pads and then applied the mechanical properties to the bionic design of nonpneumatic tire spokes to solve the vibration problem. Domestic cats’ paw pads’ dynamic grounding characteristics were determined using the pressure-sensitive walkway, high-speed camera, and VIC-2D. The results indicated that the mechanical characteristics of swing deformation of paw pads during the grounding process attenuated the grounding stress and buffered the energy storage to achieve the vibration reduction effect. According to the similarity transformation, a finite element model of NPT that could accurately reconstruct the structure and realistically reflect the load deformation was employed. The structure design of asymmetric arcs on the spokes’ side edges was proposed, and it can effectively reduce the radial excitation force of NPT. The three parameters, the asymmetric arc, the thickness, and the curvature of spokes, were used as design variables to maximize the vibration reduction. The orthogonal experimental, the Kriging approximate model, and the genetic algorithm were carefully selected for optimal solutions. Compared with the original tire, the results showed that peak amplitude 1, peak amplitude 2, and the root square of the optimized tire’s amplitudes were reduced by 76.07%, 52.88%, and 51.65%, respectively. These research results offer great potential guidance in the design of low-vibration NPT.
Research on Ship Meteorological Route Based on A-Star Algorithm
Authors: Chen Ge , Wu Tao , Zhou Zheng
Published: May 2021

Ship meteorological navigation is based on hydrometeorological data of a certain time scale, considering the ship’s motion characteristics and its own characteristics. First, we provide the best route for the ship and then use real-time local weather information to correct the route during the ship’s navigation. It can also be expressed as follows: it is based on the hydrological and meteorological conditions of the ship during its voyage and the seakeeping characteristics of the ship itself, and the route planning method is used to select the best route for the ship. The best route is a balance between economy and safety, that is, based on ensuring the safety of ship navigation, the route that meets the shortest navigation time, the least fuel consumption, or the least navigation risk is obtained. Weather navigation includes the optimization of the initial route before sailing and the correction of the route after sailing. As there may be errors in hydrometeorological forecasts, especially in the accuracy and real-time performance of medium and long-term forecasts, the optimal initial route may not achieve the best results. Therefore, after the ship sails, it is necessary to adjust and correct the preferred initial route based on the meteorological information detected by the sensors or the continuously updated hydrometeorological forecast data to ensure the best effect of meteorological navigation. This paper proposes a weather route planning method based on the improved A-star algorithm. The convex shape of the concave obstacle and the expansion of the obstacle are carried out; according to the position of the target point relative to the starting point, the search direction of the A-star algorithm at each node is restricted, and an improved A-star algorithm is proposed. The simulation of global weather route planning shows that the improved A-star algorithm can not only find the optimal path but also effectively reduce the number of nodes that the algorithm needs to search during operation. Compared with the classic algorithm, the improved algorithm reduces the number of node searches by 29.25%.
Nedd9 Restrains Autophagy to Limit Growth of Early Stage Non–Small Cell Lung Cancer
Authors: Deneka Alexander Y. , Kopp Meghan C. , Nikonova Anna S. , Gaponova Anna V. , Kiseleva Anna A. , Hensley Harvey H. , Flieder Douglas B. , Serebriiskii Ilya G. , Golemis Erica A.
Published: May 2021

Non–small cell lung cancer (NSCLC) is the most common cancer worldwide. With overall 5-year survival estimated at <17%, it is critical to identify factors that regulate NSCLC disease prognosis. NSCLC is commonly driven by mutations in KRAS and TP53, with activation of additional kinases such as SRC promoting tumor invasion. In this study, we investigated the role of NEDD9, a SRC activator and scaffolding protein, in NSCLC tumorigenesis. In an inducible model of NSCLC dependent on Kras mutation and Trp53 loss (KP mice), deletion of Nedd9 (KPN mice) led to the emergence of larger tumors characterized by accelerated rates of tumor growth and elevated proliferation. Orthotopic injection of KP and KPN tumors into the lungs of Nedd9-wild-type and -null mice indicated the effect of Nedd9 loss was cell-autonomous. Tumors in KPN mice displayed reduced activation of SRC and AKT, indicating that activation of these pathways did not mediate enhanced growth of KPN tumors. NSCLC tumor growth has been shown to require active autophagy, a process dependent on activation of the kinases LKB1 and AMPK. KPN tumors contained high levels of active LKB1 and AMPK and increased autophagy compared with KP tumors. Treatment with the autophagy inhibitor chloroquine completely eliminated the growth advantage of KPN tumors. These data for the first time identify NEDD9 as a negative regulator of LKB1/AMPK–dependent autophagy during early NSCLC tumor growth.

Significance:

This study demonstrates a novel role for the scaffolding protein NEDD9 in regulating LKB1-AMPK signaling in early stage non–small cell lung cancer, suppressing autophagy and tumor growth.
Genotypic and Phenotypic Characteristics of Cerebral Autosomal Dominant Arteriopathy with Subcortical Infarcts and Leukoencephalopathy from China
Authors: Zhang Chen , Li Shaowu , Li Wei , Niu Songtao , Wang Xingao , Zhang Zaiqiang
Published: May 2021

Background and Purpose: Studies have shown characteristics of genotypes and phenotypes in cerebral autosomal dominant arteriopathy with subcortical infarcts and leukoencephalopathy (CADASIL). This study aimed to describe the clinical and genetic characteristics of and correlations between the genotypes and phenotypes observed in CADASIL in China on the basis of exon classification. Methods: Consecutive Chinese patients with CADASIL were evaluated. The detailed clinical and genetic features of CADASIL patients were collected. Genotypic and phenotypic characteristics were compared among 3 CADASIL groups: group 1 included patients with NOTCH3 mutations in exons 3–4, group 2 included those with NOTCH3 mutations in exon 11, and group 3 included those with NOTCH3 mutations in other exons. Results: A total of 46 patients with CADASIL were evaluated. A comparison of 3 groups with mutations in different NOTCH3 exons revealed that individuals with exon 11 mutations were diagnosed at the oldest age, had the lowest modified Rankin Scale (mRS) scores, and were most likely to have basal ganglia (BG) enlarged perivascular spaces (EPVS) > 20 and atrophy. There were no significant clinical or neuroimaging differences between patients with mutations in exons 3–4 and those with mutations in other exons. Conclusions: Clinical and neuroimaging features are different among Chinese patients with mutations in exons 3–4, exon 11, or other exons. Exon 11 showed characterized phenotype (the oldest age at diagnosis, the lowest mRS scores, and were most likely to have BG EPVS > 20 and atrophy), there were no significant differences between exons 3–4 and other exons.
1-Boc-Piperidine-4-Carboxaldehyde Prevents Binge-Eating Behaviour and Anxiety in Rats
Authors: Guzmán-Rodríguez Sergio , Chávez-Reyes Jesús , Vázquez-León Priscila , Soriano-Ursúa Marvin A. , Rosalez Melvin N. , Allende Gonzalo , Marichal-Cancino Bruno A.
Published: May 2021

Background: Piperidines are biogenic amines studied mainly in toxicology because they were initially found as alkaloids from peppers and insect venoms. Piperidines are also produced in the human body, and their actions seem to be related to wakefulness/sleep and other cognitive phenomena. Piperidines have been minimally characterized for therapeutic applications. In this context, 1-Boc-piperidine-4-carboxaldehyde (1-Boc-piperidine) is a piperidine-derivative molecule with no mechanism of action reported, although its uses include the synthesis of GPR119 selective agonists that have been patented as anti-obesity drugs. Objectives: The aim of this work was to study the effects of 1-Boc-piperidine on binge-eating behaviour and anxiety in Wistar rats. Methods: In experimental protocol 1, binge-eating behaviour was induced in animals that received pre-treatment (i.p.) with (i) vehicle (methanol 10%; 1 mL/kg), (ii) 1-Boc-piperidine (1 µmol kg−1), or (iii) 1-Boc-piperidine (10 µmol kg−1). In experimental protocol 2, mildly stressed animals were evaluated in the elevated plus maze under the acute effects of the pre-treatments applied in experimental protocol 1. Results and Conclusions: 1-Boc-piperidine decreased, in a dose-dependent manner, the intake of calories from a succulent hyper-caloric food in a binge-eating protocol in female rats, whereas the acute exposition to this piperidine exerted an anxiolytic effect in the male rat. In both effects, the mechanism of action remains to be characterized.
Prediction of the Risk of Alopecia Areata Progressing to Alopecia Totalis and Alopecia Universalis: Biomarker Development with Bioinformatics Analysis and Machine Learning
Authors: Zhang Tao , Nie Yingli
Published: May 2021

Background: Alopecia areata (AA) is an autoimmune disease typified by nonscarring hair loss with a variable clinical course. Although there is an increased understanding of AA pathogenesis and progress in its treatments, the outcome of AA patients remains unfavorable, especially when they are progressing to the subtypes of alopecia totalis (AT) or alopecia universalis (AU). Thus, identifying biomarkers that reflect the risk of AA progressing to AT or AU could lead to better interventions for AA patients. Methods: In this study, we conducted bioinformatics analyses to select key genes that correlated to AU or AT based on the whole-genome gene expression of 122 human scalp skin biopsy specimens obtained from NCBI-GEO GSE68801. Then, we built a biomarker using 8 different machine learning (ML) algorithms based on the key genes selected by bioinformatics analyses. Results: We identified 4 key genes that significantly increased (CD28) or decreased (HOXC13, KRTAP1-3, and GPRC5D) in AA tissues, especially in the subtypes of AT and AU. Besides, the predictive accuracy (area under the curve [AUC] value) of the prediction models for forecasting AA patients progressing to AT/AU models reached 90.7% (87.9%) by logistic regression, 93.8% (79.9%) by classification trees, 100.0% (76.3%) by random forest, 96.9% (76.3%) by support vector machine, 83.5% (79.9%) by K-nearest neighbors, 97.1% (87.3%) by XGBoost, and 93.3% (80.6%) by neural network algorithms for the training (internal validation) cohort. Besides, 2 molecule drugs, azacitidine and anisomycin, were identified by Cmap database. They might have the potential therapeutic effects on AA patients with high risk of progressing to AT/AU. Conclusions: In the present study, we conducted high accuracy models for predicting the risk of AA patients progressing to AT or AU, which may be important in facilitating personalized therapeutic strategies and clinical management for different AA patients.
Survival without Bronchopulmonary Dysplasia of Extremely Preterm Infants: A Predictive Model at Birth
Authors: Baud Olivier , Laughon Matthew , Lehert Philippe
Published: May 2021

Introduction: Early prediction of survival without bronchopulmonary dysplasia (BPD) at 36 weeks of postmenstrual age remains challenging for infants born extremely preterm. We aimed to provide a new predictive model including variables available only at or soon after birth based on the literature and existing models. Methods: We conducted a systematic review to identify all variables considered to be significant predictors of BPD and survival at birth in extremely preterm infants. We then assessed the external validity of the Eunice Kennedy Shriver National Institute of Child Health and Human Development (NICHD) Neonatal Research Network BPD estimator on the PREMILOC cohort, a recent French study with a large sample of extremely preterm infants and a vast number of variables at baseline. Finally, we attempted to improve this model by testing the added value of other early predictors reported in previous studies. Results: Restricted to baseline predictors, the NICHD Neonatal Research Network BPD estimator confirmed its calibration and fair discrimination (area under the receiver operating characteristic [auROC] [95% CI] = 0.73 [0.68–0.77] when used with a published model and auROC [95% CI] = 0.77 [0.73–0.81] when fitted to the PREMILOC dataset). We were able to improve the discriminatory power by adding candidate variables at birth associated with BPD in previous studies. The modified best predicting model included gestational age at birth, birthweight, respiratory support at baseline, gender, center effect, and multiple pregnancy as baseline predictors. This model showed significantly better discrimination (auROC [95% CI] = 0.85 [0.82–0.88]) and better confirmed calibration (Hosmer-Lemeshow test, p = 0.45). Conclusion: This new model, based on 6 early predictors, appears to improve the prediction soon after birth of BPD-free survival in extremely preterm infants.
Динаміка біохімічних та мікробіологічних параметрів при моделюванні різної реактивності організму
Authors: Яров Ю. Ю.
Published: May 2021

Резюме. Захворювання тканин пародонта за соціально-економічним значенням відносяться до числа найбільш складних проблем у сучасній стоматології. Актуальними залишаються питання уточнення ключових механізмів розвитку і перебігу запально-деструктивного ураження тканин пародонта  залежно від стану реактивності організму та можливість управління цими процесами.

Мета дослідження – вивчити динаміку біохімічних та мікробіологічних показників в умовах експерименту з моделюванням крайніх станів гіпер- і гіпореактивності організму.

Матеріали і методи. Досліди виконано на 24 дорослих безпородних собаках масою 8–12 кг зі спотанним пародонтитом. Тварин поділили на три рівні групи, в яких моделювали стани нормо-, гіпер- та гіпореактивності організму. В сироватці крові й тканинах ясен оцінювали динаміку біохімічних параметрів, а також частоту виділення і рівень заселення мікрофлори дентальної біоплівки при різній реактивності організму.

Результати досліджень та їх обговорення. При гіпер- та гіпореактивності організму відбувається виснаження резервних можливостей антиокисної системи (АОС), про що свідчить достовірне зниження активності основного ферменту антирадикальної ланки АОС – супероксиддисмутази (СОД) – в сироватці крові й біоптаті ясен, відповідно в 1,41 і 2,84 раза (р<0,05). При цьому вібувається достовірне підвищення активності ферменту фосфоліпази А2 в сироватці крові й тканинах ясен (р<0,05). Аналіз частоти виділення і рівня заселення мікрофлори дентальної біоплівки у тварин зі спонтанним пародонтитом на тлі порушеної реактивності організму свідчить про збільшення виявлення факультативних та облігатних анаеробів.

Висновки. Моделювання порушеної (гіпер- і гіпо-) реактивності організму призводить до дисбалансу регуляторних систем, що проявляється вираженою деструкцією тканин пародонта та відповідною динамікою біохімічних і мікробіологічних параметрів. Тому перспективним вважаємо подальше вивчення можливості впливу на показники реактивності організму з наближенням їх до значень при нормореакції організму, що забезпечить оптимальний перебіг патологічного процесу в пародонті.
Дистанційна форма навчання на післядипломній освіті підготовки лікарів-інтернів-стоматологів: міф чи реальність
Authors: Ільницька О. М. , Костишин A. B.
Published: May 2021

Резюме. На сьогодні прогресивним у розвитку нашого інформаційного суспільства сфери технологій виступає дистанційна освіта як нова освітня парадигма розвитку освітньо-інформаційного простору.

Мета дослідження – розглянути та визначити значення дистанційної форми навчання на процес професійної підготовки лікарів-інтернів стоматологів на етапі післядипломної освіти. Також довести  недоцільність запровадження дистанційного навчання у післядипломній освіті лікарів-стоматологів.

З огляду на це, у статті актуалізовано проблему дистанційної форми навчання лікарів-інтернів на етапі післядипломної підготовки фахівців у сфері стоматології. Розкривається поняття дистанційного навчання та його плюси і мінуси у підготовці лікарів-інтернів. Запропоновано власні визначення понять «дистанційне навчання» та «дистанційне навчання лікарів-інтернів». Розглянуто деякі моменти нормативно-правового регулювання безперервного професійного розвитку фахівців з охорони здоров’я та особливості правового регулювання надання стоматологічних послуг. Визначено значення дистанційного навчання у професійному становленні лікаря-стоматолога на етапі його післядипломної підготовки, адже така форма навчання є недоцільною для одержання освіти і підвищення кваліфікації на даному етапі професійного розвитку. Також з’ясовано ефективність дистанційного навчання у професійному розвитку лікарів-стоматологів на етапі післядипломної освіти шляхом відповідей на актуальні суспільні запитання в медичній освіті. Оскільки використання дистанційної форми навчання на етапі післядипломної підготовки лікаря-інтерна не дасть позитивного впливу на рівень професійної підготовки і готовності майбутнього стоматолога до виконання своїх професійних обов’язків, де професійні вміння і навики набуваються в процесі безпосереднього контакту з пацієнтом.
Хірургічні аспекти лікування тотального варикотромбофлебіту великої підшкірної вени
Authors: Філіп С. С. , Русин В. В. , Гаджега І. І.
Published: May 2021

Мета роботи: обґрунтувати показання до хірургічного лікування тотального варикотромбофлебіту в басейні великої підшкірної вени (ВПВ).
Матеріали і методи. У роботі наведено аналіз результатів обстеження та лікування 27 хворих із тотальним варикотромбофлебітом у басейні великої підшкірної вени.
Результати досліджень та їх обговорення. У 24 (88,9 %) пацієнтів верхівка тромботичних мас локалізувалася у верхній третині стегна в середньому на (5,2±1,4) см від сафенофеморального співгирла. У 3 (11,1 %) хворих верхівка тромботичних мас доходила до остіального клапана, але не переходила через сафенофеморальне співгирло. Нижня межа тромботичного ураження у 4 (14,8 %) хворих локалізувалася у верхній, у 16 (59,3 %) – у середній та у 7 (25,9 %) – у нижній третинах гомілки. У 22 (81,5 %) пацієнтів у патологічний процес, крім магістрального стовбура, залучалися притоки ВПВ. У 21 (95,5%) пацієнта з тромботичним ураженням приток ВПВ спостерігали їх варикозну трансформацію.
 Операційне втручання обов’язково включало кросектомію, видалення тромбованого стовбура ВПВ та при потребі тромбованих приток, субфасціальне лігування неспроможних вен. При відсутності варикозних змін та неспроможних пронизних вен об’єм операційного втручання скорочували за рахунок флебоцентезу з наступною склерооблітерацією. Активна хірургічна тактика при тотальному варикотромбофлебіті дала можливість ефективно запобігти розвитку венозних тромбоемболічних ускладнень.
Морфо-структурні зміни діафрагми на тлі змодельованого підвищеного інтраабдомінального тиску різної тривалості
Authors: Орел Ю. М. , Продан А. М. , Шевяк П. І. , Рудковська Н. Г. , Запорожець Ю. В.
Published: May 2021

Мета роботи: оцінка ступеня морфо-структурних змін м’язово-апоневротичних елементів діафрагми за дії експериментально змодельованого підвищеного інтраабдомінального тиску різної тривалості.

Матеріали і методи. Робота виконана на 12 нелінійних статевозрілих білих щурах обох статей масою 180–200 г. Експериментальні тварини були розділені на 4 групи залежно від тривалості напруженого інтраабдомінального тиску: 1 група (3 тварини) – до 1 години, 2 група (3 тварини) – до 3 годин, 3 група (3 тварини) – до 5 годин та 4 група (3 тварини) – більше 5 годин. Експериментальний підвищений тиск моделювали за допомогою манжетки та тонометра. З метою оцінки структурних змін у піддослідних білих щурів після виведення їх з експерименту діафрагму відпрепаровували та здійснювали її макроскопічний огляд. Наступним етапом був забір тканини з різних анатомічних відділів (купол, ніжки, сухожильний центр) з їх подальшим гістологічним дослідженням.

Результати досліджень та їх обговорення. Результати гістологічного дослідження свідчать, що загальне знеболення із підвищеним інтраабдомінальним тиском впливає на стан органів і тканин білих щурів і, зокрема, на стан діафрагми. Морфологічно ці зміни характеризуються розвитком гемодинамічних порушень, явищами дезорганізації волокнистих структур сполучної тканини, дистрофічними змінами мʼязової тканини, виникненням запальної реакції. Оцінюючи інтенсивність зазначених змін у експериментальних групах із різною тривалістю загального знеболення, можна простежити пряму залежність між вираженістю структурних змін та тривалістю дії досліджуваного фактора на організм піддослідних тварин.
Оцінка доцільності використання одноетапної стратегії лікування холедохолітіазу та холецистолітіазу шляхом виконання симультанних лапароскопічних втручань із двохетапною стратегією
Authors: Галей М. М. , Дзюбановський І. Я. , Марчук І. П.
Published: May 2021

Мета роботи: вивчення ускладнень, пов’язаних із одноетапною стратегією лікування холедохолітіазу та холецистолітіазу, що передбачає виконання симультанної холецистектомії та холедохолітотомії з інтраопераційною холангіографією, використовуючи власний розроблений метод встановлення лапароскопічних портів, та оцінка доцільності використання кожного із методів.

Матеріали і методи. У період із 2015 до 2019 р. проліковано 118 пацієнтів із поєднанням холедохолітіазу та холецистолітіазу. Усі пацієнти проходили операційне лікування із використанням розробленої техніки виконання симультанних операцій. Порівняння тривалості лікування та профілю безпеки розробленого методу проводили із таким для двохетапного методу із використанням ендоскопічної ретроградної холангіопанкреатографії (ЕРХПГ).  Контрольними точками досліджень були тривалість перебування у стаціонарі та частота ускладнень. Дані про згадані показники отримано із публікацій наших колег.

Результати досліджень та їх обговорення. Тривалість лікування у дослідній групі склала 4 ліжко-дні, що менше від тривалості лікування у дослідах наших колег (не менше 6 днів). Рівень ускладнень при використанні одноетапного методу із власною технікою склав 0,85 %, що суттєво менше від сумарного рівня місцевих і загальних ускладнень, характерних для ЕРХПГ (6,85 %). Якщо повторна ( 12–23 %), то рівень ускладнень зростає до 19,35 %, що, на нашу думку, є неприйнятим ризиком. Також для одноетапного методу нехарактерними ускладненнями є гострий панкреатит, холангіт, перфорація кишечника та септичні стани, включно пов’язані із резистентною мікрофлорою. Використання неінвазивного методу (МРХПГ) для діагностики холедохолітіазу є пріоритетним над інвазивним і небезпечним ЕРХПГ.
Пріоритетність у виборі методу хірургічної корекції кукси після ампутації дистального відділу стопи у хворих із різними формами синдрому діабетичної стопи
Authors: Футуйма Ю. М. , Беденюк А. Д. , Кульбаба І. Я.
Published: May 2021

Мета роботи: покращити результати хірургічного лікування хворих із різними формами синдрому діабетичної стопи шляхом вибору адекватного закриття дефекту кукси після трансметатарзальної ампутації.

Матеріали і методи. Проведено аналіз результатів лікування 72 хворих із ускладненим цукровим діабетом 2 типу. Невропатична форма переважала та складала 65,3 %, невроішемічна – 29,2 % та ішемічна – 5,5 % серед усіх оперованих пацієнтів. У всіх хворих встановлено ураження дистального відділу стопи 3 та 4 стадій за класифікацією Meggit–Wagner. Усім пацієнтам виконано трансметатарзальну ампутацію. Для запобігання ускладненням в післяопераційному періоді ампутацію дистального відділу стопи здійснювали електромеханічно-вібраційною методикою із наступним закриттям кукси при невропатичній формі за допомогою вільного нижнього клаптя та при невроішемічній чи ішемічній формах синдрому діабетичної стоп із застосуванням ранньої ксено- чи автодермопластики після гельйотинного методу ампутації.

Результати досліджень та їх обговорення. Даний підхід дав нам можливість закрити дефект дистального відділу кукси у тих групах пацієнтів із невроішемічною та ішемічною формами синдрому діабетичної стопи, де судинні реконструктивні операції неможливо було виконати за клініко-діагностичними ознаками.
Оцінка ефективності лікування пацієнтів із перилімфатичними фістулами різного генезу
Authors: Шербул О. В. , Сребняк І. А. , Борисенко О. М. , Шевченко Т. О.
Published: May 2021

Мета роботи: провести оцінку ефективності лікування пацієнтів із спонтанними та набутими ПЛФ при ХГСО з холестеатомою шляхом дослідження клініко-аудіологічних результатів після використання мініінвазивних мікрохірургічних методів хірургічного лікування з оптимальною комбінованою візуалізацією ураженої ділянки.

Матеріали і методи. Обстежено 33 пацієнти з ПЛФ різного генезу віком від 20 до 62 років, які знаходилися на лікуванні у відділі мікрохірургії вуха. Пацієнти були розподілені на групи залежно від етіологічного чинника виникнення ПЛФ. I групу склали пацієнти зі спонтанною ПЛФ (n=13), II групу – пацієнти з холестеатомною формою ХГСО та набутою ПЛФ (n=20).

Всім пацієнтам проводили: отомікроскопію, тональну порогову аудіометрію, імпедансометрію, комп’ютерну томографію скроневих кісток (КТ) та магнітно-резонансну томографію головного мозку (МРТ).

Результати оцінювали до та після лікування, через 6 місяців після операційного лікування, використовуючи міжнародну класифікацію порушень слуху за даними ВООЗ.

Всім пацієнтам були проведені операційні втручання – мініінвазивна тимпанотомія з використанням комбінованої мікроскопічної та ендоскопічної візуалізації ділянки ПЛФ та пластики ділянки фістули пломбувальним матеріалом.

Статистичну обробку отриманих результатів проводили із використанням ліцензійного пакета “MSExсel 2010ˮ та “Statisticav-8.0ˮ з використанням відповідних методів статистичної обробки даних.

Результати досліджень та їх обговорення. У пацієнтів обох дослідних груп визначалось зменшення порогів сприйняття звуків по КП на всіх дослідних частотах в терміни 6 місяців після хірургічного лікування.

У пацієнтів I групи до операційного лікування пороги сприйняття звуків по КП визначалися від 29,2 до 58,8 дБ, а у пацієнтів II складали від 6,3 до 25,0 дБ.

У терміни 6 місяців після операції визначалася тенденція до зменшення порогів сприйняття звуків по КП у пацієнтів обох груп, а у пацієнтів II групи – достовірне зменшення вищевказаних порогів на всіх дослідних частотах від 4,5 до 21,8 дБ.

Зменшення порогів сприйняття ПП визначалося у всіх дослідних групах пацієнтів, з більш вираженими значеннями на частотах 500 Гц – 1 кГц у пацієнтів II групи та з тенденцією до зменшення на всіх дослідних частотах у пацієнтів I групи.

Також встановлено достовірне зменшення КПІ у пацієнтів обох дослідних групах через 6 місяців після проведеного хірургічного лікування, що вказує на функціональну ефективність проведеної мініінвазивної тимпанотомії з закриттям ПЛФ із використанням оптимальної комбінованої візуалізації.
Клінічний випадок синдрому Бадда – Кіарі в хірургічній практиці
Authors: Ковтонюк В. А. , Савенко В. А. , Самарець Е. Ф. , Лукʼяненко В. М. , Федюшкін С. О. , Єльчанінова Т. І.
Published: May 2021

Мета роботи: наведено рідкісний випадок синдрому Бадда – Кіарі в хірургічній практиці, його ускладнення та труднощі діагностики.

При ретроспективному аналізі хвороби запідозрити у пацієнтки наявність синдрому Бадда – Кіарі можливо було лише при детальному зборі анамнезу захворювання, ретельному клінічному нагляді за перебігом хвороби з використанням комплексу лабораторних методів дослідження та сучасної діагностичної техніки. Це дає можливість своєчасно розпізнати і встановити до операції правильний діагноз: синдром Бадда – Кіарі. Незважаючи на проведену автопсію істинного етіологічного фактора виникнення синдрому Бадда – Кіарі встановити не вдалося.
Gastos com a judicialização de medicamentos: uma revisão integrativa
Authors: Braga Bárbara Suellen Fonseca , Oliveira Yonara Monique da Costa , Ferreira Maria Angela Fernandes
Published: May 2021

A judicialização da saúde é um fenômeno que se  iniciou no Brasil após a promulgação da Constituição  Federal de 1988, que normatizou a garantia à saúde  como um direito social. A quantidade de ações  judiciais que requerem do Estado algum insumo ou  serviço de saúde vem crescendo a cada ano, o que  afeta de forma direta o financiamento da saúde. Por  isso, o objetivo deste estudo foi realizar um  levantamento bibliográfico acerca dos gastos com a aquisição de medicamentos via demandas judiciais.  Para tanto, foi feita uma revisão integrativa a partir  de pesquisa nas bases de dados Medline, Lilacs, SciELO e Scopus. Inicialmente, foram encontrados 57  estudos, sendo realizadas a apreciação dos títulos e dos resumos e a análise em pares. Ao final da busca, estaram nove artigos que tinham dados suficientes para o estudo proposto e relação com os critérios de  inclusão. Os textos selecionados, em sua maioria,  concentraram-se nas regiões Sul e Sudeste do Brasil,  tratando principalmente da requisição de medicamentos que atuam no sistema nervoso, mas  também de agentes antineoplásicos e  imunomoduladores (os mais onerosos). Pôde-se  perceber, ainda, que não existe uma padronização na fonte dos dados financeiros e que o gasto com a  judicialização dos medicamentos é elevado: tanto os  estudos de abrangência municipal e estadual, como  o que apenas analisou dados da União,  apresentaram valores de R$ 350 mil até R$ 219  milhões. Além disso, observou-se a baixa presença  dos medicamentos pedidos judicialmente nas listas  oficiais.
Abstract 019: Modifiable Lifestyle Factors And Plasma Branched Chain Amino Acids: An Analysis Of N=19,472 US Women
Authors: Hamaya Rikuta , Mora Samia , Lawler Patrick R , Cook Nancy R , Buring Julie E , Lee I-min M , Manson JoAnn E , Tobias Deirdre K
Published: May 2021

Background:
Circulating branched-chain amino acids (BCAAs) are associated with insulin resistance and higher risk of incident type 2 diabetes (T2D); however, despite their potential as a target for T2D prevention, upstream determinants of plasma BCAAs are largely unknown. Therefore, we investigated modifiable lifestyle factors in relation to plasma BCAAs in the Women’s Health Study.

Methods:
We performed a cross-sectional analysis among N=19,472 women (mean age=54.9 [SD=7.2] years) free of T2D, cardiovascular disease, and cancer. BCAAs were quantified via NMR spectroscopy and log-transformed among women reporting ≥8 hours of fasting at baseline blood draw. Lifestyle factors were ascertained from self-reported questionnaires at study baseline: body mass index (BMI, kg/m
2
), smoking, alcohol, physical activity [PA, MET-hrs/wk], and diet (Mediterranean diet pattern score [aMED], alternative Health Eating Index score [aHEI], dietary BCAA intake [g/d], and individual protein sources [servings/d]). We estimated % mean differences in BCAAs (95% CI) for each lifestyle factor categorically (linear regression models) and continuously to calculate R
2
from univariate cubic spline models. Multivariate models were mutually adjusted for the other lifestyle factors and other T2D risk factors.

Results:
Overall, we observed positive associations between BMI and dietary protein sources with plasma BCAAs, while alcohol and PA were inversely associated with BCAAs in multivariable-adjusted models. Smoking and aMED and aHEI dietary quality scores were not associated with BCAAs. Compared with women with BMI<25.0, BCAAs were 8.2% (7.5, 8.8), 14.6% (13.8, 15.5), and 20.3% (17.8, 22.9) higher for BMI groups 25.0-29.9, 30.0-39.9, and ≥40.0, respectively (p-trend<0.0001). Compared to never drinkers, women with moderate or high alcohol intake had -1.8% (-2.8, -0.9) and -2.7% (-3.9, -1.5) lower BCAA levels. There was a slightly lower (-1.2% [-2.0, -0.4]) BCAA level among highest vs. lowest quartiles of PA (p-trend=0.0002). Women with higher intakes of dietary BCAAs had modest incrementally higher plasma BCAAs (comparing Q5 vs. Q1: 2.9% [2.0, 3.7]; p-trend<0.0001). Similarly, we observed dose-response relationships for higher intakes of major US protein sources (red meat, poultry, fish, eggs, dairy products) and higher plasma BCAAs. In continuous models, BMI explained 11.5% of the variability of plasma BCAAs, while the other modifiable factors each explained 0-1.1%.

Conclusions:
Our analysis in a large cohort of US women confirms prior evidence for a compelling relationship between BMI and plasma BCAAs. We also observed novel associations for dietary protein intake, alcohol, and PA, although the magnitudes of their contribution to BCAAs were small. Future clinical research on interventions to lower BCAAs for T2D prevention should consider body weight as a primary target for modification.
Abstract 049: De Novo Postpartum Hypertension In A Safety-net Hospital: Incidence And Risk Factors
Authors: Parker Samantha E , Ajayi Ayodele , Yarrington Christina
Published: May 2021

Introduction:
Postpartum hypertension can be persistent, following a pregnancy complicated by hypertension, or new onset (
de novo
), following a normotensive pregnancy. The postpartum period is traditionally defined as six weeks after delivery, yet accruing evidence shows that hypertension underlies the majority of severe maternal morbidity events through a year postpartum. While guidelines for enhanced monitoring of women at risk of persistent postpartum hypertension exist, less is known about risk factors for de novo postpartum hypertension. The aim of this study is to estimate the incidence of and identify risk factors for de novo postpartum hypertension among a diverse safety-net hospital population through the entire year postpartum.

Hypothesis:
We assessed the hypothesis that women with de novo postpartum hypertension share similar demographic and reproductive characteristics to women at increased risk of cardiovascular related maternal morbidity.

Methods:
We conducted a cohort study of 8,531 deliveries at Boston Medical Center from 2016-2018. Data on demographics, reproductive history, and labor and delivery were obtained from medical records. All documented blood pressure measures from pregnancy through 12 months postpartum were extracted. Women with chronic hypertension or hypertensive disorders of pregnancy were excluded. De novo postpartum hypertension was defined as two separate blood pressure readings with systolic blood pressure (SBP) ≥ 140 mmHg and/or diastolic blood pressure (DBP) ≥90 mmHg at least 48 hours after delivery. Severe de novo hypertension was defined using criteria of SBP ≥160 and/or DPB ≥110. We examined the distribution of demographic and pregnancy characteristics among women with and without de novo postpartum hypertension. Secondary analyses restricting to women with healthcare visits after six weeks postpartum were also conducted.

Results:
Among the 6,631 women without a history of hypertension, 10% (n=660) developed de novo postpartum hypertension; a third of whom had severe hypertension (n=225). Compared to women without de novo hypertension; cases were more likely to be non-Hispanic Black; delivered via cesearean section; have had a preterm delivery; and be multiparous. In analyses restricted to women with visits extending past six weeks postpartum (n=3,272), the incidence of de novo postpartum hypertension was 16.6%. Approximately 30% of these cases were diagnosed after the traditionally used six week period.

Conclusion:
In conclusion, 1 in 10 women with normotensive pregnancies experience de novo hypertension in the year after delivery, with a third of these cases developing after six weeks. Opportunities to monitor and manage women at the highest risk of de novo hypertension throughout the entire year postpartum could mitigate cardiovascular related maternal morbidity.