Методологія дослідження організаційних основ діяльності слідчого з розслідування кримінальних правопорушень
Authors: Жуков Андрій Андрійович 
Published: October 2024

Метою публікації є з’ясування можливості та доцільності використання «діяльнісного підходу» в якості методологічної основи дослідження здійснюваного слідчим розслідування кримінальних правопорушень. Доведено, що у вітчизняній науці поняття «діяльність» інколи відіграє основоположну, центральну, методологічну роль під час вивчення закономірностей розвитку досліджуваних наукою об’єктів. Напрям методологічного використання «структури діяльності» під час вивчення об’єктів дослідження, отримав в науці назву «діяльнісного підходу». Підсумовано, що «діяльність» стала базовою категорією для різних природничих і соціальних наук. Наприклад, у психології її визначають не інакше як «вихідною» і «найважливішою». Діяльність у психології і філософії вживається поряд з такими термінами як «відображення», «особистість», «спілкування». А категорії, як відомо, є певним «знаряддям», яке дозволяє обробляти досліджувані наукою явища і об’єкти, пояснювати їх. Категорія «діяльність» тісно пов’язується із базовими категоріями філософії і психології. Зокрема, категорія «діяльність» тісно пов’язана із психічним відображенням. Вважається, що психічне відображення породжується не інакше як в процесі «практичної діяльності». Крім того, у відриві від «діяльності» не можливо зрозуміти генезу і функціонування психічного відображення. Універсальними складовими діяльності визначені: суб’єкт, з його потребами; мета, відповідно до якої перетворюється предмет; об’єкт, на який спрямовано діяльність; предмет, який «перетворюється» у процесі здійснення діяльності. При цьому усі ці перетворення здійснюються за допомогою знарядь, якими є знаряддя праці, що створені людьми – техніка і технологія. Усі ці складники діяльності, під час мислення та практичної діяльності людини, розчленовуються на два види: ідеальний та матеріальний. Сама діяльність є їх взаємоперетворенням, тобто має «двоїсту природу». З одного боку, в ході здійснення діяльності «суб’єкт» має справу з наявним «об’єктом», і орієнтуючись на нього, створює його ідеальний образ – теоретичне ставлення до світу. З другого боку – людиною створюється «ідеальний образ бажаного», відповідно до якого й перетворюється предмет (тобто це практичне ставлення до світу). Зроблено висновок, що «діяльнісний підхід», поряд із методами науки криміналістики, а також іншими методологічними підходами (інформаційним, системним, синергетичним, прогностичним тощо) плідно використовується сучасними науковцями з метою дослідження об’єктів криміналістичної науки, удосконалення, оптимізації сучасної практики з виявлення, розкриття, розслідування та попередження кримінальних правопорушень. Об’єктами наукового дослідження криміналістичної науки загальновизнано два основні: «злочинна діяльність» і «діяльність з виявлення, розкриття, розслідування та попередження кримінальних правопорушень». Поряд з цим, окремо плідно досліджують диференційовані види «криміналістичної діяльності», зокрема: «слідча діяльність», «експертна діяльність», «судова діяльність», «оперативно-розшукова діяльність» та ін. Використання у криміналістиці «діяльнісного підходу», поряд з іншими підходами та методами, дає можливість науці отримувати якісно нове інтегративне знання, а отже її постійно збагачувати та вдосконалювати її, зокрема, на нашу думку, буде плідним й у дослідженні організаційних основ діяльності слідчого з розслідування кримінальних правопорушень.