bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
KOKS YRA SINTAKSĖS SĄVOKOS TURINYS?
Authors: Šopauskas Laisvūnas
Published: January 2019

Straipsnyje analizuojama, kaip aiškintina sintaksės sąvoka. Nesant galimybės pateikti universaliai pritaikomo sintaksės sąvokos išaiškinimo reikia tenkintis paieška tokio, kuris pritaikomas tik kai kurių kalbų ar jų fragmentų atžvilgiu; šį išaiškinimą vėliau būtų galima papildyti ar patikslinti atsižvelgus į kitas kalbas ar kalbų fragmentus. Toks pradinis sintaksės sąvokos išaiškinimas gali būti gautas analizuojant sudėtines išraiškas, sudarytas iš prisotintų ir neprisotintų išraiškų. Pagrindinis straipsnio rezultatas yra išvada, kad tokių sudėtinių išraiškų sintaksė gali būti išskaidyta į tris aspektus: struktūrą, sintaksines kategorijas ir tiesioginių dalių vaidmenis.Pagrindiniai žodžiai: loginė semantika, kalbos filosofija, sintaksė, sintaksinė kategorija, funktorius, bazinė išraiška, kompozicionalumas.Initial Explication of the Concept of SyntaxLaisvūnas Šopauska
SummaryThe author analyzes how the concept of syntax should be explicated. It being impossible to formulate an explication applicable to all languages, we should be content by achieving an explication applicable only to some languages or their fragments; this explication can later be enriched or made more precise using data provided by analysis of other languages or their fragments. Such an initial explication of the concept of syntax can be achieved by analyzing complex expressions consisting of saturated and unsaturated expressions. The author comes to the conclusion that the syntax of such complex expressions consists of three aspects: structure, syntactical categories and the role of the immediate parts.Keywords: logical semantics, philosophy of language, syntax, syntactical category, functor, basic expression, compositionality.
NEPASTEBĖTA PASAULIETINĖ RELIGIJA MOKSLE
Authors: Kasak Enn
Published: January 2019

Pasaulietinės religijos sąvoka, vartojama socialinėje filosofijoje, taip pat gali būti šiek tiek kitaip pritaikyta ir mokslo analizei, nes tarp mokslininkų galime aptikti nepastebėtų religinių nuostatų, kaip antai pasitikėjimo nuomone ar šventumo pajauta. Tokios nuostatos žadina abejotinos argumentacijos vartojimą kovojant prieš pseudomokslus, skatina kontekstinę demagogiją mokslinėje propagandoje. Pasaulietinės religijos moksle pripažinimas leistų atskirti disciplinas, kuriose religiškumas yra klaidinantis reiškinys (pvz., fizika), nuo tų, kurios yra pagrįstos religiniais įsitikinimais (pvz., astrologija). Religiškumą moksle galima tyrinėti pasitelkiant daugiamates religiškumo skales. Remdamiesi pragmatizmo ideologija, mokslininkaigalėtų išsaugoti savo ištikimybę tikrovės pažinimui, išvengdami nukrypimo į pasaulietinę religiją.Pagrindiniai žodžiai: įsitikinimai, religiškumo matmenys, civilinė religija, mokslo filosofija, religiškumas moksle.Unperceived Civil Religion in ScienceEnn Kasak
SummaryThe concept of civil religion, as used in social philosophy, can also be applied in the study of science in a slightly different way, as we can find unperceived religious attitudes in trusting beliefs and feelings of sanctity among scientists. Such reactions evoke the use of questionable argumentation in the struggle against pseudo-sciences, spawning contextual demagogy in scientific propaganda. Recognising civil religion in science enables us to distinguish disciplines in which religiosity is a misleading phenomenon (e.g. physics) from others that are based on religious convictions (e.g. astrology). Religiosity in science can be analysed via multidimensional scales of religiosity. Using pragmatist ideology, scientists could retain their devotion to cognizing reality without deviating into civil religion.Keywords: beliefs, dimensions of religiosity, civil religion, philosophy of science, religiosity in science.
INDIVIDO KULTŪRINIS TAPATUMAS
Authors: Kuzmickas Bronislovas
Published: January 2019

Straipsnio tikslas yra apibūdinti individo kultūrinį tapatumą, jį formuojančius veiksnius. Remiamasi prielaida, kad individo tapatumas, nedalus savo visuma, gali būti apibūdinamas skirtingais aspektais, įvardijamais kaip daliniai tapatumai, pavyzdžiui, kultūrinis, socialinis, politinis, konfesinis ir kitokie. Bendrąja prasme individo kultūrinį tapatumą lemia kultūroje, kurioje individas gyvena, susiformavusi žmogaus samprata. Tolesnė sklaida rodo, kad individo kultūrinis tapatumas yra trijų veiksnių – individo subjektyvumo, socialinės aplinkos ir kultūrinių poveikių išvestinė. Tai šeimoje ir mokykloje prasidedantis, visą gyvenimą trunkantis vyksmas, kurio pobūdis priklauso nuo to, kokias kultūros vertybes individas renkasi ir su jomis tapatinasi. Individo kultūrinis tapatumas lyginamas su socialinio tapatumo bruožais.Pagrindiniai žodžiai: individas, tapatumas, kultūra, socialumas.Cultural Identity of an IndividualBronislovas Kuzmickas
SummaryThe purpose of this paper is to describe the cultural identity of the individual, to show it forming factors. The research rests on the presumption, that the identity of the individual is indivisible as a whole, but can be described from different points of view, thus making a sort of partial identities, such as cultural, social, political, confessional. In general outline the cultural identity of the individual is to great extend defined by the concepts of a man prevalent in the culture where an individual lives. The following analysis shows, that the cultural identity of the individual can be defined as a sort of derivative of such factors as the subjectivity of the individual, social environment and cultural influencies. This is a lifelong process, beginning in the family and in the school, later depending on which cultural values the individual prefers and identifies himself with. The cultural identity of the individual is characterised comparing it the individuals social identity.Keywords: individual, identity, culture, sociality.
DIALOGAS: TARP IŠTIKTIES IR PRASMĖS BENDRUMO
Authors: Junutytė Laura
Published: January 2019

Dialogue: Encounter and Commonness of MeaningLaura Junutytė
POLITIKOS MOKSLO ATSIRADIMO FILOSOFINĖS PRIELAIDOS
Authors: Stoškus Mindaugas
Published: January 2019

Straipsnyje analizuojamos pagrindinės politikos mokslo atsiradimo prielaidos. Įprasta manyti, jog politikos mokslo gimimą iš esmės lėmė pozityvizmo filosofija. Šiame straipsnyje bandoma parodyti, kad tam tikros politikos mokslo prielaidos buvo suformuotos gerokai anksčiau. Klasikinės politikos sampratos atmetimas ir naujos, modernios politikos sampratos formavimasis, pastebimas jau Renesanso pasaulėjautoje, N. Machiavelli’o ir Th. Hobbeso politinėse teorijose, leido iškelti žmogaus ir politikos „konstruojamumo“ idėjas. Teigiama, jog moderni politikos samprata buvo viena iš būtinų politikos mokslo sąlygų. XVII a. mokslo revoliucija paskatino mąstytojus į filosofiją perkelti gamtos mokslų metodus. Gamtos mokslų metodais pakelti filosofiją į naują mokslinį lygmenį buvo vienas didžiausių daugelio Apšvietos filosofų tikslų. Taigi, kai pozityvistai prakalbo apie būtinybę sukurti naujus pozityvius mokslus apie žmogų ir visuomenę, intelektualiems pokyčiams jau buvo visiškai pasirengta.Pagrindiniai žodžiai: Renesansas, Apšvieta, pozityvizmas, Millis, Comte’as.Philosophical Presuppositions of the Emergence of Political ScienceMindaugas Stoškus
SummaryThe paper deals with the main presuppositions of the emergence of political science. The aim is to show that the rupture in the history of political philosophy in the Renaissance, the refusal of the classical political thought about human nature as zoon politikon and about purpose of state, and the birth of modern political ideas about politics as mechanics, was conditio sine qua non for the emergence of the new political science. Main philosophers who initiated this rupture were N. Machiavelli and Th. Hobbes. The 17th century scientific revolution and Enlightenment helped to bring the methods of natural sciences into philosophy. All those ideas were fused together in Positivism which played a pivotal role in the emergence of Political science.Keywords: Renaissance, Enlightenment, positivism, Mill, Comte.
KALBANČIO SUBJEKTO IŠNYKIMAS M. FOUCAULT FILOSOFIJOJE
Authors: Karvelytė Kristina
Published: January 2019

Straipsnyje apmąstoma Michelio Foucault išdėstyta kalbančio subjekto išnykimo idėja. Straipsnio tikslas yra aptikti esmines tokią poziciją lemiančias prielaidas ir atsakyti į klausimą: kas kalba iš paties mąstytojo tekstų? Problema analizuojama ir aptariama struktūriškai, išskiriant „kalbos būties“, „teiginio“ ir „subjekto“ pjūvius, bei ontologiškai, atskiriant absoliutųjį ir istorinį būties matmenis. Visų šių elementų sąveika padeda ne tik atskleisti fundamentalias Foucault įžvalgas, susijusias su kalba, bet ir nustatyti bendrus skirties mąstymo principus, postmodernistinę subjekto mirtį suvokti ir kaip etišką gestą. Šiam uždaviniui pagrįsti kreipiamasi ne tik į Foucault „istorijos ontologiją“, bet ir Gilles’io Deleuze’o skirties filosofiją, t. y. perspektyvas, numatančias ontologinę skirtumo principo pirmenybę prieš tapatybės principą ir šio principo aktualizaciją istoriniame-imanentiniame lauke.Pagrindiniai žodžiai: „kalbos būtis“, subjektas, teiginys, Foucault, Deleuze.Dissolution of the Speaking Subject in Philosophy of M. FoucaultKristina Karvelytė
SummaryThe focus of this article is the idea of dissolution of the speaking subject in Foucault’s philosophy. The main purpose of the article is to extract the essential presuppositions of such attitude and to answer the question: whose voice is speaking from the thinker’s books? The problem can be observed by invoking the structural analysis of “language-being”, “statement” and “subject”. It can also be exercised ontologically when distinguishing between absolute and historical dimensions of being. The interplay of all these elements reveals Foucault’s fundamental insights about language and helps to define general principles of postmodern thinking. This also permits to think of ethical outcomes related to the question of the subject’s death. The paper invokes not only Foucault and his “ontology of history”, but also Deleuze’s philosophy of difference, which gives preference to the principle of difference over the principle of the Same and implementation of the former in the historical field of immanence.Keywords: “language-being”, statement, subject, Foucault, Deleuze.
ESĖ APIE ŽMOGAUS MĄSTYMO GALIAS (ištrauka)
Authors: Reid Thomas
Published: January 2019

On the Intellectual Powers of Man (Excerpt)Thomas Reid
RELIATYVIZMO PANEIGIMAS
Authors: Beardsley Monroe C.
Published: January 2019

Monroe C. Beardsley'io "The Refutation of Relativism" vertimas į lietuvių kalbą. Vertė Nijolė Radavičienė.
APIE DENOTACIJĄ
Authors: Russell Bertrand
Published: January 2019

Bertrando Russello "On Denoting" vertimas į lietuvių kalbą. Vertė Jonas Dagys.
KASDIENIS „ASMENS“ KONCEPTAS: STRUKTŪRA IR PATIKIMUMAS
Authors: Berniūnas Renatas
Published: January 2019

Pagrindinis šio straipsnio tikslas yra išnagrinėti kasdienį „asmens“ konceptą. Gretutinis tikslas yra pristatyti naują eksperimentinės filosofijos sritį, naudojant jos teorinę prieigą tyrinėti kasdienius konceptus. Didžioji straipsnio dalis yra skirta kasdienio „asmens“ koncepto deskripcijos problemoms: viename poskyryje bedrais bruožais apibūdinu patį „kasdienio koncepto“ terminą, tada aptariu kasdienį „asmens“ konceptą; kitame poskyryje pristatau asmens sampratą, kuri kyla iš kognityvinio mokslo. Galiausiai pateikiu preliminarius atsakymus į substantyvius klausimus apie kasdienių konceptų patikimumą. Šiame straipsnyje yra teigiama, kad tokio tipo empirinė konceptualinė analizė gali praturtinti standartinius analitinės filosofijos metodus, prisidėti prie koceptualinio aiškumo kognityviniame moksle bei padėti spręsti normatyvines problemas.
ACCESSING SOCIAL THEORY THROUGH CIVILIZATION
Authors: Mickunas Algis
Published: January 2019

The scientific modern Western pronouncement that everything has to be treated with objective impartiality requires the positing of our own culture as one among others, having no value claim to be privileged in its various pronouncements. The claim to scientific objectivity is an aspect of Western modern culture and belongs only to its interpretive context. Hence, the very claim to Western scientific superiority as having methods to access all phenomena objectively is a culture bound position that cannot be universal. After all, “objectively speaking” other cultures, as equal, have very different understandings that do not include such tandems as “objectivity” or for that matter “subjectivity.” Culturally objectively speaking, we cannot deny them their different reading of cultural, and indeed all other, phenomena. To say that the others are wrong would be tantamount to saying that we have a criterion of the “right culture” which belongs only to our culture. But in this sense, one abolishes the treatment of other cultures as given objectively and equivalently. We then would posit our scientific culture as universal and require that all others interpret themselves in terms of our own requirements. If social theory is part of modern western culture, then it is limited by that culture and cannot claim universality.Keywords: civilizational awareness, common daily world, life world, transitional awareness.Socialinė teorija civilizacijos požiūriuAlgis MickūnasSantraukaModerni mokslinė Vakarų nuostata, kad viskas turi būti traktuojama objektyviai ir nešališkai, reikalauja mūsų pačių kultūrą priimti kaip vieną iš daugelio, nesuteikiant privilegijuoto statuso jokioms jos formoms. Mokslinio objektyvumo reikalavimas yra šiuolaikinės Vakarų kultūros bruožas ir priklauso tik jos interpretaciniam kontekstui. Taigi, pati Vakarų mokslo pretenzija į metodų, leidžiančių pažinti visus reiškinius objektyviai, monopolį yra kultūriškai sąlygota ir negali būti universali. Kitoms kultūroms, kaip lygioms, būdingos visai kitokios nuostatos, kuriose nerasime Vakarams įprasto „objektyvumo“ ir „subjektyvumo“ tandemo. Kultūriškai objektyviai kalbant, mes negalime paneigti kitokio jų kultūrinių ir kitokių fenomenų supratimo. Sakyti, kad kiti klysta, yra tas pat, kas teigti, jog turime teisingos kultūros kriterijų, kuris priklauso tik mūsų kultūrai. Taip būtų neigiamas kitų kultūrų traktavimas kaip objektyviai duotų ir lygiaverčių. Taip mes laikytume savo mokslinę kultūrą universalia ir reikalautume visas kultūras interpretuoti pagal mūsų kultūros standartus. Jei socialinė teorija yra modernios Vakarų kultūros dalis, ji turi išlikti toje kultūroje ir negali pretenduoti į universalumą.Pagrindiniai žodžiai: civilizacinis supratimas, kasdienis pasaulis, gyvenamasis pasaulis, pereinamasis supratimas.
UNFOLDING FLESH TOWARDS THE OTHER: LEVINAS’ PERSPECTIVE OF MATERNITY AND THE FEMININE
Authors: Poleshchuk Irina
Published: January 2019

The paper discusses a formation of the ethical body in Levinas’ philosophy. The central question is how different modalities of subjectivity, brought into light in face-to-face relation with the other, constitute a particular ethical and sensible embodiment. The main topics of the paper are caress, touch, and pain, and their role in constructing ethical embodiment. The focus is given to such existential modalities as being-in-one’s-own-skin, the-one-for-the-other and having-the-other-under-one’s-own-skin. The conceptual work of maternity and the feminine in the face-to-face situation accentuate a meaning of responsive and responsible sensibility which Levinas reveals in his major works Otherwise than Being or Beyond the Essence and Totality and Infinity. Keywords: Emmanuel Levinas, sensibility, embodiment, flesh, face, the other, skin, caress, touch, pain, maternity, feminineAtveriant kūną kitam: leviniškoji motinystės ir moteriškumo interpretacijaIrina Poleshchuk
SantraukaStraipsnyje analizuojamas etinis kūnas Levino filosofijoje. Pagrindinis klausimas – kaip skirtingi subjektyvybės modalumai, išnirę į šviesą betarpiškoje akistatoje su Kitu, įsteigia konkretų etinį ir juslinį įkūnytumą. Pagrindinės straipsnio temos yra glamonė, lietimas ir skausmas bei jų vaidmuo kuriant etinį įsikūnijimą. Dėmesys skiriamas tokiems egzistenciniams modalumams kaip „buvimas savo paties odoje“, „vienas kitam“, „kito buvimas po mano oda“. Motinystės ir moteriškumo konceptualinis veikimas akistatos situacijoje išryškina reikšmę atsakančio ir atsakingo juslumo, kurį Levinas atskleidžia savo pagrindiniuose darbuose „Kitaip negu būtis, arba anapus esmės“ ir „Totalybė ir begalybė“.Pagrindiniai žodžiai: Emmanuel Levinas, juslumas, įkūnytumas, kūnas, veidas, kitas, oda, glamonė, lietimas, skausmas, motinystė, moteriškumas.
E. LEVINAS IR ETINĖS FILOSOFIJOS ĮTEISINIMAS– ATSAKYMAS A. MICKŪNUI
Authors: Saldukaitytė Jolanta
Published: January 2019

Straipsnyje aptariama Algio Mickūno kritika Emmanuelio Levino etinės filosofijos atžvilgiu, klausiant, ar radikalia išorybe paremtas mąstymas gali būti laikomas filosofija. Viena vertus, Mickūnas Levino fenomenologijoje įžvelgia spekuliatyvumo momentą, nuo filosofijos vedantį link teologijos. An­tra, jis tvirtina, kad etinis santykis, esminis Levino mąstyme, galiausiai yra dar vienas ontologinis galios diskursas. Ši Mickūno kritika seka iš jo filosofijos sampratos, kuri atpalaiduojama tiek nuo transcenden­cijos mąstymo, tiek nuo Vakarų metafizikos apskritai. Laikomasi nuomonės, kad Levino filosofijoje trans­cendencija nėra tapati spekuliatyviosios teologijos Dievo sampratai. Teigiama, kad Levino filosofijoje ji nurodo į intersubjektyvų santykį, reikalaujantį fenomenologinės prieigos. Autorė gina požiūrį, kad Levi­no etinė metafizika nėra grindžiama galios santykiu, nėra ji ir Vakarų filosofijos atmetimas. Pripažįstant intersubjektyvumo svarbą, Levino filosofijoje veikiau atskleidžiamas gilesnis, etinis, metafizikos prasmės matmuo, taip drauge pagilinant pačią Vakarų filosofiją.Pagrindiniai žodžiai: Levinas, Mickūnas, fenomenologija, metafizika, etika. 
E. Levinas and Legitimization of Ethical Philosophy – an Answer to A. MickūnasJolanta Saldukaitytė
 
Abstract This article presents counter-arguments to Algis Mickūnas’s critique of Emmanuel Levinas’s ethical philosophy, delving into the question whether thinking based on radical exteriority can remain philosophy. First, Mickūnas argues that there is an erroneous speculation in Levinas’s phenomenology which leads out of philosophy into theology. Second, he argues that the ethical relation, central to Levinas’s thought, is but another ontological discourse of power. The present article shows that Mickūnas’s criticism comes from his concept of philosophy which is free from transcendence as well as Western metaphysics. The author argues that the specific notion of transcendence in Levinas is not the same as is found in speculative theology, which is concerned with God, but is rather the one required by the pursuit of phenomenological research of inter-subjectivity to its limits. The author also argues that the ethical metaphysics defended by Levinas is not the discourse of power nor does it reject Western philosophy. Rather, by recognizing the full significance of inter-subjectivity deeper ethical dimension of meaning is revealed, and hence Western philosophy is deepend and Levinas kept within the bounds of philosophy. Keywords: Levinas, Mickūnas, phenomenology, metaphysics, ethics.
DUNSO ŠKOTO MINČIŲ ATGARSIAI WITTGENSTEINO ETIKOJE
Authors: Plėšnys Albinas
Published: January 2019

Straipsnyje analizuojamos Wittgensteino etinės pažiūros, pateiktos jo veikale „Tractatus Lo­gico-Philosophicus“ ir „Lecture on Ethics“. Juose Wittgensteinas tvirtina, kad etikos dalykai nepriklauso faktų sričiai. Todėl negali būti jokių etikos teiginių ir etika negali būti išreikšta. Wittgensteinas buvo vie­nas iš analitinės filosofijos kūrėjų ir etikos problemas svarsto būdu, kuris vėliau tapo įprastas šios filoso­fijos atstovams. Jis analizuoja, kaip kalboje funkcionuoja etikai būdingos sąvokos, ir tuo grindžia savo išvadas. Klasikinėje tradicijoje etinių sąvokų funkcionavimo ypatumai buvo aiškinami remiantis proto ir valios santykiu. Wittgensteinas etiką irgi sieja su valios subjektu, laikydamasis tam tikros proto ir valios santykio sampratos. Mūsų nuomone, ji labiausiai artima Dunso Škoto pasiūlytai proto ir valios santykio interpretacijai. Tačiau ne ja Wittgensteinas grindžia savo išvadą apie tai, kad etika neišreiškiama.Pagrindiniai žodžiai: absoliučios vertybės, etika, faktai, valios subjektas, santykinės vertybės.Ripples of Duns Scotus’ Thinking in Wittgenstein’s EthicsAlbinas Plėšnys
 
Abstract The paper deals with Wittgenstein’s interpretation of ethics which was given in his Tractatus Logico-Philosophicus and in his Lecture on Ethics. He asserts that there are no propositions which we would call ethical propositions and that statements of facts can express nothing ethical. It is clear for him that ethics cannot be expressed. Wittgenstein was a pioneer in the field of analytic philosophy and he considered ethical questions in the manner of thought typical for its protagonists. He analyses the working of ethical conceptions in spoken language and draws the conclusions on this basis. On the other hand, in the classical tradition the peculiarity of ethical concepts had been founded on the relations of subject’s mind and volition. Wittgenstein linked ethics with the willing subject too. What is good and evil is essentially the I, not the world, says he. We think Wittgenstein’s opinion is closest to Duns Scotus’ understanding of the relation of mind and will. On the other hand, Wittgenstein argues the conclusion that ethics is inexpressible without appealing on mind and will relation.Keywords: absolute values, ethics, facts, subject of the will, relative values.
Carl Schmitt’s Political Theology: The Status Problem
Authors: Jokubaitis Linas
Published: January 2019

The aim of the article is the analysis of the status of Carl Schmitt’s political theology. It is argued that this conception can not be understood as a sociology of juristic concepts as it was described by its author. Today many interpretators attempt to explain political theology as a part of theology. This interpretation is deficient in some of its parts. Schmitt was developing a political theory which he called “political theology”. This project has to be understood as an attempt to use theological argumentations and insights in the discourse of political philosophy. Schmitt’s attempt to create a synthesis of theology and philosophy for the study of politics is similar to the aims of reactionary XIX century Catholic political philosophy of Joseph de Maistre, Louis de Bonald and Juan Donoso Cortes.
From biopolitics to biophilosophy: M. Foucault, G. Agamben, G. Deleuze
Authors: Žukauskaitė Audronė
Published: January 2019

The essay analyzes the notions of biopolitics in Foucault’s and Agamben’s works. Foucault defines biopolitics as the result of the relationship between power and life, which has been changing constantly throughout history: the sovereign power has been replaced by disciplinary power, and the latter has been replaced by biopolitics. Foucault connects the emergence of biopolitics with the development of capitalism and economical processes, and this is why he prefers to speak in terms of political economy rather than political theory. By contrast, Agamben interprets biopolitics as a quasi-ontological condition: he claims that the production of biopolitical bodies which is legitimated by the state of exception characterizes both archaic empires and contemporary democracies. These negative notions of biopolitics necessarily raise the question of how the resistance to biopolitics is possible. Both Foucault and Deleuze point out that when power takes life as the object of its manipulation, it is life itself which is turned against power. It is important to stress that biopolitical power and the power of life are not different poles of the same power but are of different nature. Thus the power of life needs to be conceptualized in different terms which are taken from Deleuzian philosophy. The article seeks to define these terms and conceptualize the philosophy of life or biophilosophy, and in this way tries to answer the question of how resistance to power is possible.
TWO METAPHORS OF MEMORY IN EARLY MODERN PHILOSOPHY
Authors: Malyshkin Eugeny
Published: January 2019

The article analyses the relation between two metaphors of memory: project and repository. These ancient metaphors in early modern philosophy describe memory as the origin of such a duration which is the foundation of autonomy of contemplating being. That description gives the opportunity to answer the questions: what is the necessity of memory, what is memorabilia (and why memory and mnemonical things are essentially the same), and what it means to remember “by heart”. The concept of duration, which is central for Bergson’s philosophy, has its roots in early modern thinking and is strongly connected with a special kind of memory machine: machine without movement.Keywords: memory, duration, contraposition of memory and history, memory machinesDvi atminties metaforos ankstyvoje moderniojoje filosofijojeEugeny Malyshkin
 
SantraukaStraipsnyje analizuojamas dviejų atminties metaforų – projekto ir talpyklos – santykis. Šios senos metaforos ankstyvoje moderniojoje filosofijoje nusako atmintį kaip kontempliuojančios būtybės autonomijos pagrindą sudarančios trukmės šaltinį. Toks aprašymas suteikia galimybę atsakyti į klausimus – kokia yra atminties būtinybė, kas yra atmintini daiktai (ir kodėl atmintis iš esmės yra tas pats kas mnemoniniai dalykai) ir ką reiškia išmokti mintinai. Trukmės sąvoka, centrinė Bergsono filosofijoje, yra kilusi iš ankstyvojo moderniojo mąstymo ir glaudžiai susijusi ypatingos rūšies atminties mašina – statiška mašina.Pagrindiniai žodžiai: atmintis, trukmė, atminties ir istorijos priešprieša, atminties mašinos.x;">
BALTIJOS ŠALIŲ FILOSOFINIO DISKURSO POSOVIETINĖ TRANSFORMACIJA II
Authors: Kabelka Gintaras
Published: January 2019

Straipsnio antroje dalyje pateikiami, interpretuojami ir palyginami bibliometriniai duome­nys apie Baltijos šalių filosofinių diskursų (1955–2011) apimtį, augimo tempą, probleminę ir konceptua­linę struktūrą, filosofų bendrijos dydį ir jos pokyčius bei produktyvumą. Diskursų posovietiniai pokyčiai interpretuojami taikant posovietinės transformacijos keturių orientacijų (mimetinės, kontinuacinės, restitucinės ir inovacinės) schemą, kuri naudojama lyginamuosiuose istoriniuose sociologiniuose tyri­muose. Remiantis statistiniais duomenimis formuluojama keletas hipotetinių teiginių apie šių šalių filo­sofinių diskursų konsolidacijos, augimo tempų, kalbinės sudėties, posovietinės transformacijos skirtumų priežastis.Pagrindiniai žodžiai: Lietuva, Latvija, Estija, filosofinis diskursas, posovietinė transformacija, pro­duktyvumas
 
The Post-Soviet Transformation of the Philosophical Discourse in Baltic Countries IIGintaras Kabelka
 
AbstractThe second part of this paper presents the interpretation of bibliometric data about the philosophi­cal discourses in three Baltic countries (1955–2011) concerning the philosophical disciplines, branches, and authors of the texts. The scope, growth rate and productivity of these discourses during above mentioned period are explicated. The structural changes of the philosophical movements in three Baltic countries are explained and compared employing the scheme of orientations of post-soviet transformation (mimetic, continuational, restitutive, and innovative) used in historical and sociological comparative research. Several hypotheses about the consolidation, growth rate, and distinctions of post-soviet transformation of philosophical discourses are proposed.Keywords: Lithuania, Latvia, Estonia, philosophical discourse, post-soviet transformation, productivitypan>
DVILYPĖ FILOSOFINIO MODERNO SAVIGRINDA IN PECTORE – TVARUSIS HYPOKEIMENON IR ATOMON SĄJUNGOS TRAPUMAS
Authors: Šaulauskas Marius Povilas
Published: January 2019

Modernusis epistemologinis metanaratyvas randasi kaip universalusis žmogiškojo pažinimo savigrindos projektas. Retrospektyviąją šio projekto pagrindų rekonstrukciją įgalina dekartiškojo subjectum kaip epistemologinio ego siejimas ne tik, sekant Heideggeriu, su hypokeimenon, bet ir, reinterpretuojant Habermaso įžvalgas, su atomon kaip performatyviąja moderniosios individualumo sampratos versme. Epistemologinis ego kaip atomon apnuogina solipsistinę moderniosios pažinimo teorijos agneologinę priedermę, o epistemologinis ego kaip hypokeimenon išreiškia dekartiškojo subjectum performatyvumą. Toks agneologinis performatyvumas ir yra agneologinis antropocentrinės epistemologijos branduolys, atskleidžiantis ir sisteminantis darnią jame ex necessitate rei slypėjusių pažintinių galių visumą galimos pažinti būties ir metafilosofinių ego cogito steiginių izomorfijos horizonte. Tad klausimas „Kaip įmanomas pažintinių patikimumo pretenzijų įteisinimas reflektyviosios epistemologinio ego savipratos ištekliais?“ laikytinas visos moderniosios, par excellence agneologinės, filosofijos ašimi. Būtent tokia nuolat replikuojama epistemologinio ego metafilosofinė performacija ir yra tvariojo moderniosios Vakarų filosofijos trapumo – jos agneologinio gymio – laidas, raiška ir lemtis.Bifurcating Foundationalism of the Philosophical Modernity in pectore: Persistent Lability of the Hypokeimenon-Atomon JointureMarius Povilas Šaulauskas
SummaryThe primary desiderata of the modern epistemological metanarrative eventually hinges on the reflexively founded certainty and universality of human knowledge. The retrospective reconstruction of the conceptual underpinnings of this modernity’s project dwells on the reinterpretation of Cartesian subjectum, posited as an epistemological ego, in terms of not only Heideggerian hypokeimenon, but also of Habermasian atomon, understood as a performative constituent of the modern nuclear individuality. While hypokeimenon pinpoints the irreducible performativity of the epistemological ego, its atomon determinant unveils the agneological and solipsistic nature of modern epistemology. It is the agneological performativity of the modern anthropocentrical epistemology that serves as an ultimate basis for the systematic disclosure of the unified epistemic potential of modern knowledge, unfolded along the isomorphic lines of the metaphilosophical presumptions of ego cogito and universal pretensions of empirical natural philosophy. Thus the question how to establish the certainty of reliable human knowledge on the ground of reflexive self-understanding of the epistemological ego stands as the ultimate basis of the par excellence agneological modern philosophy. The metaphilosophical performation of the epistemological ego is unremittingly replicated as a warrant, expression and fortune of the persistent lability of modern Western philosophy, its ineradicably agneological posture.
ZYGMUNTĄ BAUMANĄ KALBINA JULIJA TULEIKYTĖ
Authors: Visuomenėje Apie nejautrumą
Published: January 2019

On Indifference in Society. Professor Zygmunt Bauman interviewed by Julija Tuleikytė
KODĖL SUNKU SUPRASTI SPENCERIO ETIKĄ?
Authors: Kacevičius Romualdas
Published: January 2019

Why is it Difficult to Understand Spencer’s Ethics?Romualdas Kacevičius
 
pan>
APIBENDRINIMAI IŠ DISKUSIJŲ SU FARDELLA
Authors: Leibniz Gottfried Wilhelm
Published: January 2019

Versta iš: Gottfried Wilhelm Leibniz.Sämtliche Schriften und Briefe, Sechste Reihe: Philosophische Schriften. Bd. 4. Berlin: Akademie Verlag, 1999, p. 1666–1674.Iš lotynų kalbos vertė Laurynas Adomaitis
Communication from the Discussions with FardellaGottfried Wilhelm Leibniz
ATIDESNIS ŽVILGSNIS Į LEIBNIZĄ
Authors: Adomaitis Laurynas
Published: January 2019

A Closer Look at LeibnizLaurynas Adomaitis
KAIP APIBRĖŽIAMOSIOS DESKRIPCIJOS VARTOJAMOS SINGULIARINIAMS TEIGINIAMS IŠREIKŠTI?
Authors: Borisov Evgeny
Published: January 2019

Straipsnyje keliamas klausimas: kokios sąlygos turi būti patenkintos, kad, ištarę sakinį su apibrėžiamąja deskripcija kaip sakinio subjektu, mes išreikštume singuliarinį teiginį (Kaplano prasme). Autorius teigia, kad Wettsteino įsitikinimas, jog teiginio singuliariškumas nustatomas ištarimo metu nurodant apibrėžiamosios deskripcijos referentą, yra nenuoseklus. Straipsnyje siūlomas kitas singuliariškumo kriterijus: teiginys yra singuliarinis, jeigu jame dalyvaujanti apibrėžiamoji deskripcija įvertinama vieninteliame galimame pasaulyje, o jeigu apibrėžiamoji deskripcija turi būti įvertinta daugiau nei vieno galimo pasaulio atžvilgiu, tai teiginys yra bendrasis (general). Šis kriterijus veiksmingas aiškinant kontroversiškus atvejus – kai išreiškiame teisingą singuliarinį teiginį, kurio subjekto dėmuo nedera su apibrėžiamąja deskripcija, pavartota ištartame sakinyje.Pagrindiniai žodžiai: apibrėžiamoji deskripcija, nuoroda, singuliarinis ir bendrasis teiginys, galimų pasaulių semantika.
How Do We Use Definite Descriptions to Express Singular Propositions?Evgeny Borisov
AbstractThe paper is devoted to the question: under what conditions do we express a singular proposition (in the Kaplanian sense) when uttering a sentence containing a definite description as the subject term. It is argued that Wettstein’s claim that singularity of a proposition is determined by the demonstration of the referent of definite description accompanying the utterance contains an inconsistency. An alternative criterion of singularity is proposed: we express a singular proposition if the definite description in question is to be evaluated at a single possible world, and we express a general one if the definite description in question is to be evaluated at a range of possible worlds. This criterion is effective in explaining controversial cases in which we manage to express a true singular proposition with a subject constituent that does not fit the definite description used in the utterance.Keywords: definite description, reference, singular and general propositions, possible world semantics
RŪPESČIO ETIKOS IR SENTIMENTALIZMO SANTYKIS
Authors: Bikauskaitė Renata
Published: January 2019

Šiame straipsnyje analizuojama ryškėjanti tendencija sutapatinanti rūpesčio etiką su sentimentalizmu. Lyginant šios tendencijos atstovo Michaelo Slote’o ir vienos iš rūpesčio etikos kūrėjų Nel Noddings filosofiją, analizuojamas rūpesčio etikos ir sentimentalizmo santykis, pastarojo galimybės adekvačiai konceptualizuoti rūpesčio / rūpinimosi specifiką. Teigiama, kad sentimentalizmo konceptualinis žodynas, grindžiamas empatijos sąvoka, užgožia reliacinį rūpesčio etikos pobūdį. Straipsnyje empatijos sąvokai priešpriešinama dėmesio sąvoka, kurią nemaža dalis rūpesčio etikos atstovų pasitelkia apibrėžti moralinį rūpestį / rūpinimąsi. Analizuojant Simone Weil ir Iris Murdoch filosofiją, atskleidžiama dėmesio sąvokos reikšmė rūpesčio etikai.Pagrindiniai žodžiai: rūpesčio etika, sentimentalizmas, Slote, Noddings.
The Relationship Between Ethics of Care and SentimentalismRenata Bikauskaitė
AbstractThe article analyses the currently emerging tendency to identify ethics of care with sentimentalism. Through comparison of philosophy represented by one of the most prominent representative of this trend, Michael Slote, with the ideas of Nel Noddings, one of the founders of ethics of care, the relationship between ethics of care and sentimentalism is identified. The question arises whether sentimentalist moral vocabulary is adequate for conceptualising the peculiarities of ethics of care? The paper argues that any attempt to elaborate ethics of care while at the same time invoking the conceptual apparatus of sentimentalism, which is based on the notion of empathy, actually conceals the relational nature of this ethics. Further analysis of the notion of attention found in the works of Simone Weil and Iris Murdoch highlights the theoretical influence of this notion to ethics of care in general.Keywords: ethics of care, sentimentalism, Michael Slote, Nel Noddings.
POLITINIS VIRSMAS LIETUVOJE: INDIVIDO MĄSTYMO POKYČIAI
Authors: Kuzmickas Bronislovas
Published: January 2019

Straipsnis yra platesnio šiuolaikinės Lietuvos visuomenės mąstymo pokyčių tyrimo dalis. Vadovaujamasi prielaida, kad kiekviena kultūra, istorinė epocha sukuria savo individo ir jo mąstysenos tipą. Aptariami materialieji ir idealieji veiksniai, kurie lemia individo gyvenseną, veiklos motyvaciją ir mąstymą. Tų veiksnių visumai apibrėžti vartojama paradigmos sąvoka. Aptariamos pagrindinės socialinės, ekonominės, politinės sąlygos, skirtingai apibūdinančios totalitarinę ir demokratinę santvarkas, kurios veikė individo mąstymo ypatumus ir pokyčius prieš 1990 metų politinį virsmą ir veikia po jo – per dvidešimt nepriklausomybės metų. Tarp aplinkybių, veikiančių pastarojo laikotarpio individo mąstymą, išskiriama visuomenės vartotojiškumas, globalusis atvirumas, informacinių technologijų naudojimas, kai kurios postmodernizmo idėjos. Parodoma, jog technologijos, įsiskverbdamos į žmonių santykių ir darbo sritį, silpnina tiesioginio bendravimo poreikį, atveria galimybes formuotis netradiciniams tapatumams ir mąstymo būdams. Individų mąstymas evoliucionuoja keliomis kryptimis.Pagrindiniai žodžiai: individas, mąstymas, politinis virsmas, totalitarizmas, demokratija, vartotojiškumas, informacinės technologijos.
The Political Transformation in Lithuania: Alterations of Individual MentalityBronislovas Kuzmickas
AbstractThe article is a part of the research project devoted to the investigation of the changes taking place in the contemporary society of Lithuania. Considering that each culture, each historical epoch creates the type of its own of an individual and his way of thinking, the author analyses material and ideal factors which influence individual’s way of thinking and motivation. The concept of paradigm is used to denote the whole of these factors. There are highlighted the basic social, economic, political circumstances, which differently characterize totalitarian and democratic political systems and have influence on the mentality of an individual before the political transformation of 1990 and after it during the twenty years of independence. Consumerism, wide application of information technologies, global openness, certain ideas of postmodernity are singled out among the circumstances influencing mentality of individuals. The usage of communication technologies is weakening the need for direct personal contacts, thus opening ways to develop non-traditional identities and modes of thinking. The individual thinking is thus evolving in several directions.Keywords: individual, thinking, political transformation, totalitarianism, democracy, consumerism, information technologies.
Motiejaus Valančiaus veikla politikos filosofijos požiūriu
Authors: Jokubaitis Alvydas
Published: January 2019

Straipsnio tikslas – politikos filosofijos požiūriu pažvelgti į Motiejaus Valančiaus veiklą. Pripažindami, kad Valančius sukūrė atskirą Lietuvos istorijos epochą, istorikai neatskleidė jos savitumą apibrėžiančio turinio. Šiam uždaviniui įgyvendinti gali padėti politikos filosofija. Remiantis istorikų atliktais tyrinėjimais, būtina rasti naujas Valančiaus veiklą aiškinančias sąvokas. Straipsnyje bandoma pagrįsti mintį, kad Valančiaus vadovaujama Žemaičių vyskupija buvo pirmoji moderniosios lietuvių tautos politinio gyvenimo forma, tarpinis darinys tarp Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės ir tautinės valstybės. Valančius valdė politinę prasmę turėjusią instituciją ir sukūrė atskirą šalies politinės istorijos laikotarpį, kuriam gali būti pritaikyta interregnum sąvoka.
Vinco Vyčino filosofinio palikimo tyrimas
Authors: Ruzas Mantautas
Published: January 2019

Žilvino Svigario disertacijos gynimas.
Antoninas Artaud ir Gilles’io Deleuze’o modernaus kino filosofija
Authors: Baranova Jūratė
Published: January 2019

Straipsnis skiriamas prancūzų aktoriaus, poeto, scenaristo, žiaurumo teatro idėjos autoriaus Antonino Artaud (1898–1948) idėjų pėdsakų šifravimui Gilles’io Deleuze’o (1925–1995) kino filosofijoje. Straipsnyje keliami klausimai: kuo Artaud idėjų traktuotė antrajame knygos „Kinas“ tome „Vaizdinys-laikas“ skiriasi nuo čia pat aptariamų rusų režisieriaus Sergejaus Eisensteino idėjų įtakos? Kaip modernaus kino filosofijoje veikia Deleuze’ui svarbi Artaud mintis apie pamatinę minties bejėgystę, įkūnytą pačioje mintyje? Ar iš Artaud pasiskolintas „kūno be organų“ konceptas išveda į kasdienį ir ceremonijų kūną, apie kurį rašo Deleuze’as kaip apie modernaus kino ženklą? Straipsnyje prieinama prie išvados, kad visgi galima išskirti dvi Deleuze’o iš Artaud perimtas kūno traktuotes: iki-šizofrenišką pozų ir gestų kūną, kuris sudaro pamatinę „žiaurumo teatro“ konceptualinę šerdį ir kuria remiasi Deleuze’as, rašydamas apie modernaus kino tapsmą, bei šizofrenišką „kūną be organų“, kuris turėjo įtakos Deleuze’o ir Guattari tyrimams. Pamatinė straipsnyje ginama tezė: tiriant teorines įtakas Deleuze’o modernaus kino filosofijai, neįmanoma apeiti ir nepastebėti Artaud.
The "Death Loop" challenge: A few remarks
Authors: Kulviecas L.
Published: January 2019

The article deals with famous mechanical problem on the weighty point of the movement of the vertical circle, making it clear that in the case of one-way communication (even when the considered point is the object of an additional tangential force, causing its uniform circular motion) a material point can never break away from the links at the highest point of the curve. By analogy it also cannot separate from the links at the highest point of the vertical trajectory: 1) a homogeneous sphere, rough rolling circular cylinder with its axis horizontal, spherical center of mass always in the same in a vertical plane inside and 2) a system of three identical homogeneous balls up so that while remaining in a vertical plane their centers coincide with peaks ·equilateral triangle, with a side equal the diameter of the spheres ·(two supporting spheres roll on the inside of that rough cylinder, while the whole system is composed like a cart, moving; "death loop"). The results showed the formulation and solution of the elementary mechanics "death loop" tasks of the: · there are some inaccuracies; moreover, a critical remark about the work specifically deals with this type of task.
Sports activities impact on ordinary mental reaction latency
Authors: Paužaitė S.
Published: January 2019

Practice needs are what raised the issue for reaction time research. This problem was first faced by astronomers. Physiologists investigated reaction time thereafter. The Donderso reaction time test method created in 1868 spread in mental processes research. Researchers studied the various factors that affect response time at the beginning of the 20th century. The importance of the ordinary mental reaction time research was not lost to Soviet and foreign psychology circles. Our task was to compare ordinary mental response time of athletes and non-of athletes, give an ordinary mental response characterization, and figure out factors that affect the reaction. The latency comparison showed that reaction is short for athletes, as well as their three-dimensional optical reaction. In their practical work they trained a rapid response to stimuli skills. Their sports activities had a positive impact on the reaction latency by shortening it. However, athletes did make more mistakes in responding. This emerged out of athletes' habit of responding in a motorized way and their greater tolerance for racing. From this we can conclude that the shortening of the latent period is not necessarily conclusive as an improvement in neurodynamic cortex condition. Thus, sporting exercises should be organized so that they would have a positive impact not only in terms of speed, but also for the correct response.
Psychological analysis of 4th grade students’ interests and aptitudes for useful work
Authors: Stonys B.
Published: January 2019

The article analyses children’s interests and aptitudes for different types of useful work that have formed in the occupational education family and under the effect of primary grades of secondary school. Having used a method of individual discussion with the 4th grade urban (100 students) and rural (50 students) school students, the author of the article presents materials describing an initial psychological preparedness of children at our republic and discloses in part some psychological peculiarities for the formation of occupational interests and aptitudes.

When analyzing the prevailing interests, two types of students were identified: 1) children with expressed interests for different types of mental work, and 2) children with interests for different types of physical work. The majority of children surveyed were attributed to the first type.

Conversations showed that only 28% of 4th grade students systemically perform job assignments within their families (except for learning tasks) or perform them accidently at the order of adults. It is characteristic that children who are not taught useful work within their family are also characterized for poorer academic progress at school.

4th grade students insufficiently perceive and appreciate the significance of adult work. Two-thirds of the children surveyed indicated that adults work only for their personal interest in the satisfaction of family needs.

Insufficiently developed children’s interests and aptitudes for physical work, specific blue-color occupations, show specific shortcomings of occupational education in the family and at school. Together with the identified psychological peculiarities, the author also provides specific pedagogical recommendations for parents and primary grade teachers seeking to improve psychological preparedness for work of the future communism builders.
Linguistic substantiation of learning Russian pronunciation (from work experience by teaching Lithuanian students)
Authors: Plakunova T.
Published: January 2019

1. When teaching the Russian language to Lithuanian students, it is important not only to develop their skills to correctly pronounce the sounds of Russian, but also to teach them correct writing in Russian.

2. When teaching the literary pronunciation of the Russian language to Lithuanians, it is not advisable to teach them pronounce single separate sounds. Because every sound occupies a certain place in the language system, improvement of correct pronunciation of sounds must rely on comparison of phonetic and phonological systems of the Russian and Lithuanian languages.

3. The method of comparison requires the learner’s conscious control of articulation unconventional to him/her and simultaneous refusal of pronunciation of sounds of own mother tongue when assimilating the sounds of a studied language.

It is especially difficult to control such sounds and sound combinations of a learned language which at first seem to be similar to one’s mother tongue, but actually such “similarity” is only supposed.

4. When teaching Lithuanians to pronounce vowels of the Russian language, attention should be firstly paid to the following aspects:

a) General lax of the organs of speech

b) Qualitative change of Russian vowel sounds in unstressed position and elongation of vowels depending on their position

c) Qualitative promiscuity of vowels, the tendency of stressed Russian vowels to breaking, the influence of the phonetic environment on the quality of vowels (especially on the vowel e)

5. When teaching Lithuanians to pronounce the consonants of the Russian language, the attention should be paid to assimilation of: a) the hushing ш and ж before u and pronunciation of e, also the pronunciation of ш and ж in combinations шё and жё; b) pronunciation of the soft consonants т' and б' , especially before vowels u and e; c) pronunciation of the consonant л before the soft consonants and pronunciation of the soft л‘ before hard consonants; d) pronunciation of the soft consonants at the end of the word, especially of the soft consonant ф‘; e) the character of consonant palatalization before vowels u and e; f ) assimilation of the pronunciation of long consonants, first of all, in morpheme junctions and a consonant with the subsequent compound.