Interviu cu dl. dr. ing. Nicolae Doniță, membru al Academiei de Științe Agricole și Silvice „Gheorghe Ionescu-Șișești”, Secția Silvicultură
Authors: Ciornei Laurențiu 
Published: October 2019

Profesorul Nicolae Doniţă s-a născut la Chişinău, la 20 noiembrie 1929, într-o familie de intelectuali (bunicul fiind preot la Hirişeni, apoi la Răciula, iar tatăl, Boris Doniţă, judecător şi apoi avocat la judecătoria Călăraşi). A urmat şcoala primară în oraşul natal, iar după 1940, când România este obligată să cedeze părţi însemnate din teritoriul ei, cu o populaţie majoritar românească, părăseşte Basarabia şi se refugiază împreună cu familia în teritoriul românesc nedezmembrat, unde îşi continuă studiile – liceul la Turda, iar între 1950 – 1955 cursurile Facultăţii de Silvicultură a Institutului Forestier din Braşov. Drama dezrădăcinării a fost amplificată de pericolul de a fi exmatriculat din cauza originii sale sociale, considerată „nesănătoasă” la acea vreme, și a fugii din calea comunismului, după ocupația sovietică a Basarabiei. A fost salvat de colegii de facultate care, cunoscându-l şi apreciindu-l, au refuzat în unanimitate să voteze un act discriminatoriu, în şedinţa publică în care a fost pusă în discuţie exmatricularea. La scurt timp după absolvire, după o stagiatură la OS Sebiș – județul Arad, în 1956, este angajat în cadrul Colectivului Forestier al Academiei, la recomandarea unuia dintre profesorii săi, cunoscut om de ştiinţă, academicianul C.C. Georgescu. Aici îşi începe cariera de cercetător sub conducerea profesorului Sergiu Paşcovschi, reputat cercetător, cel care a descris tipurile de pădure din România. Între timp, Colectivul Forestier este încadrat în Centrul de Cercetări Biologice, care, ulterior, devine Institutul de Biologie al Academiei. Colectivul Forestier este integrat în structura Laboratorului de Ecologie al Institutului. Lucrează alături de alţi specialişti recunoscuţi din domeniile ştiinţelor biologice şi silvice: I. Popescu-Zeletin, Al. Beldie, I. Vlad, C. Chiriţă, Gr. Eliescu, At. Haralamb, Alice Săvulescu, Ana Paucă, Ev. Soroceanu Puşcariu etc. În anul 1971, cercetătorii silvicultori din Institutul de Biologie al Academiei sunt transferaţi la Institutul de Cercetări şi Amenajări Silvice (ICAS), unde se constituie un laborator de Ecologie Forestieră. Va fi şeful acestui laborator începând cu anul 1975, până la pensionarea Domniei sale, în anul 1997. A continuat activitatea de cercetare şi după pensionare, colaborând la realizarea a numeroase proiecte de cercetare derulate în cadrul Laboratorului de Ecologie Forestieră din ICAS. A obţinut titlul de doctor în Agronomie, specialitatea Silvicultură, la Facultatea de Silvicultură şi Exploatări Forestiere a Universităţii din Braşov, în anul 1970, cu teza „Cercetări geobotanice şi silviculturale asupra şleaurilor din Podişul Babadag”. A obţinut două burse de pregătire profesională în Germania: i) 1970-1971 bursier Alexander von Humboldt al Institutului de Sistematică şi Geobotanică al Universităţii din Göttingen; ii) 1985-1986 bursier Alexander von Humboldt al Institutului de Silvicultură al Landului Baden-Württemberg. A publicat în calitate de autor unic, autor principal sau coautor peste 250 de lucrări ştiinţifice, din care 2 tratate (Ecologie forestieră, 1978; Silvicultura pe baze ecosistemice,1997), 30 de cărţi sau capitole de cărţi, dintre care 12 au apărut la edituri din străinătate, 15 hărţi, dintre care 2 au apărut la edituri din străinătate, 8 manuale, ghiduri de bune practici, peste 200 de articole ştiinţifice, dintre care multe au fost publicate în reviste din străinătate. În cele peste șase decenii de activitate ştiinţifică, domnul prof. dr. ing. Nicolae Doniţă s-a dezvoltat şi remarcat ca o personalitate proeminentă a ştiinţelor silvice, deschizător de drumuri, întemeietor de şcoală şi formator de specialişti, care a avut şi încă are contribuţii fundamentale la creşterea şi dezvoltarea silvologiei în ţara noastră, în domenii de mare importanţă, cum sunt: ecologia forestieră, fitocenologia şi tipologia pădurilor, cartografia forestieră, biodiversitatea pădurilor şi conservarea acesteia.