bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
Hevostallien pelastussuunnitelma
Authors: Taivassalo Milka , Lehtimäki Katriina , Kangas Olli , Suhonen Pirjo , Aalto Arja
Published: April 2019

Tallilla toimivan työnantajan velvollisuus on laatia turvallisuusohjeet, jotka takaavat työntekijän turvallisuuden,terveyden ja hyvinvoinnin. Työntekijän puolestaan on noudatettava annettuja ohjeita ja huomioitavamuita riskitekijöitä ja ilmoittaa, jos jossain ilmenee puutteita.Tämän työn tarkoituksena oli laatia suurille hevostiloille ja talleille soveltuva ja tallien tarpeita palvelevapelastussuunnitelma. Pelastussuunnitelma on turvallisuusasiakirja, jonka tulee löytyä jokaiselta suurehkoltamaatilalta. Pelastussuunnitelman tekoon velvoittavat Suomen pelastuslaki (468/03 8 § ja 9 §) sekä pelastusasetus(787/03 9 § ja 10 §). Suomen Kuluttajavirasto vaatii, että palveluntarjoajilla, esim. ratsastustalleilla,tulee olla myös ajan tasalla oleva turvallisuussuunnitelma. Nämä kaksi asiakirjaa voidaan yhdistääyhdeksi pelastussuunnitelmaksi. Sen voi tehdä itse, mutta se pitää hyväksyttää pelastusviranomaisella ennenkäyttöönottoa.Tässä työssä pelastussuunnitelman laadinta toteutettiin case-tutkimuksena kokoluokaltaan suurelle, yli50 hevosen tilalle; Ylä-Savon ammattiopiston Hingunniemen opetumaatilalle. Pelastussuunnitelmaa vartenhenkilökunnalle ja opiskelijoille suunniteltiin ja järjestettiin alkusammutuskoulutus ja pelastusharjoitus yhteistyössäpalo- ja pelastusviranomaisten kanssa. Turvallisuuskoulutukset antoivat tarvittavaa tietoa siitä,kuinka talleilla toimitaan tulipalossa.Tämän työn tuloksena tuotettu pelastussuunnitelma lisää toiminnan turvallisuutta ja ohjaa turvallisiinmenettelytapoihin mahdollisissa kriisitilanteissa. Tuotetussa pelastussuunnitelmassa keskitytään tallirakennustenturvallisuuteen. Suunnitelma sisältää riskianalyysin ja mm. tallirakennusten tiedot sekä tiedot turvallisistarakenneratkaisuista. Lisäksi suunnitelmassa on ohjeet siitä, kuinka toimia onnettomuustilanteissa jaennaltaehkäistä onnettomuuksia ja vaaratilanteita: henkilökunnan tehtävät, ohjeet hevosten pelastamisesta jatallien pohjapiirustukset poistumisreitteineen. Paloviranomainen on tarkastanut pelastussuunnitelman luotettavuuden.Talliyrittäjät voivat hyödyntää tehtyä suunnitelmaa taustatietoineen laatiessaan pelastus- tai turvallisuussuunnitelmaatalleilleen.
Punahomealttius ohra- ja kauralajikkeissa
Authors: Parikka Päivi , Kangas Arjo , Högnäsbacka Merja , Weckman Anja
Published: April 2019

Mykotoksiinit muodostavat turvallisuusriskin viljaa ravintona käyttäville ihmisille ja viljarehua syöville eläimille. Toksiineista johtuvat syömis- ja lisääntymishäiriöt voivat johtaa huomattaviin taloudelliiin menetyksiin kotieläintuotannossa. Viileän ilmaston maissa Fusarium-suvun sienet ovat yleisimpiä toksiinien muodostajia viljassa. Kasvukauden kuluessa saatu tartunta jyvissä voi johtaa sopivissa oloissa toksiinien muodostumiseen. Viljalajeista kauraa pidetään alttiina Fusarium-tartunnalle ja sillä tavataan usein korkeita toksiinipitoisuuksia. Ohra on kuitenkin yhtä yhtä arka tartunnalle ja sillä tavataan myös runsaasti toksiineja.Punahomeita aiheuttavien Fusarium-sienten tartuntaa määritettiin MTT Ylistaron toimipaikan virallisissa lajikekokeissa 2008-2009 vertailtavina olevista kaura- ja ohralajikkeista. Ohrasta tutkittiin kumpanakin vuonna 31 lajiketta. Kauran lajikkeita ja jalostuslinjoja tutkittiin 2008 24 ja 2009 20. Tähkä- ja röyhynäytteitä otettiin koealueilta, joita ei käsitelty fungisideilla. Fusarium-tartunnan kehitystä seurattiin tähkälle tulosta aina valmiiseen satoon asti.Kahden kesän olosuhteet olivat erilaisia sade- ja lämpöoloiltaan. Kesä 2008 oli viileä ja sateinen, 2009 kuivempi ja lämpimämpi. Ohrista monitahoiset lajikkeet olivat 2008 alttiimpia Fusarium-tartunnalle kuin kaksitahoiset. Kesän 2009 havainnoissa Fusarium-tartunta runsastui nopeammin kuin edellisenä vuonna. T2/HT-2-toksiinien muodostajista F. langsethiae- laji tartutti silloin kauran lisäksi ohraa verrattain runsaasti jo heinäkuun jälkipuoliskolla. Myös deoksinivalenolin (DON)-muodostajien määrä lisääntyi jo ennen elokuuta eräillä lajikkeilla.Lajikkeiden välillä oli suuria eroja Fusarium-tartunnassa. Aikaiset lajikkeet säästyvät usein hometartunnoilta myöhäisiä paremmin, mutta kaikki lajikkeiden väliset erot eivät selity niiden valmistumisella. Kauralla DON-muodostajia havaittiin ennen sadonkorjuuta eniten ‘Aslak’-, ‘Fiia’-, ‘Ivory’ ‘Julius’-‘Steinar’-, ja ‘Roope’-lajikkeilla. Ohrista eniten tartuntaa todettiin ‘Olavi’-, ‘Vilde’-, ‘Einar’-, ‘Edel’-, ‘Conchita’-, ‘Ingmar’-, ‘Afrodite’-, ‘Kunnari’- ja ‘Maltasia’-lajikkeilla.T2/HT-2 -toksiinien muodostajia oli valmistuvassa sadossa 2008 vähemmän kuin 2009. Kaura- lajikkeista ‘Eemeli’, ‘Roope’, ‘Aarre’, ‘Carron’ ja ‘Ivory’ saivat kohtalaisesti tartuntaa. Ohralla lajeja esiintyi 2008 vähän. Kuitenkin 2009 ohralajikkeilla F. langsethiae oli jopa yleisempi kuin kauroilla. Erityisesti ‘Umbrella’, ‘Maltasia’ ja ‘Olavi’ olivat saastuneita.Tutkimus täydentää lajikekokeista tehtäviä kasvitautihavaintoja, mutta ei pysty tuottamaan tietoa kaikista lajikkeista. Fusarium-alttius ennakoi sadon hävikkiä surkastuneina jyvinä ja laatua elintarvikkeeksi, rehuksi ja mallastukseen. Fusarium-alttiuden tunteminen auttaa arvioimaan myös tuotetun sadon toksiiniriskiä.
Perustamislannoitus antaa potkua ruokohelvelle
Authors: Virkkunen Elina , Hoppula Kalle , Reinikainen Olli , Kauppila Raimo , Kemppainen Jukka , Järvelin Vesa
Published: April 2019

MTT Sotkamon tutkimusasema toteutti yhteistyössä Vapon ja Yara Suomen kanssa vuosina 2005 – 2008 ruokohelven lannoitus- ja kalkituskokeen, jossa tutkittiin rakeisten Y-lannoitteiden, hivenlisäyksen, lietekompostin, biotiitin ja Siilinjärven magnesiumpitoisen kalkin vaikutuksia ruokohelven kasvuun.Ruokohelven lannoituskoe perustettiin vuonna 2005 runsasmultaiselle hietamoreenimaalle. Kokeesta tehtiin kasvumittaukset elokuussa 2006 sekä satomittaukset toukokuussa 2007 ja toukokuussa 2008. Koejäseniä oli 7:1 kalkitus dolomiittikalkilla, suositusten mukainen lannoitus2 kalkitus dolomiittikalkilla, suositusten mukainen lannoitus, hivenlannoitus3 ei lannoitusta4 biotiitti, suositusten mukainen lannoitus5 kaksinkertainen määrä biotiittia, suositusten mukainen lannoitus6 dolomiittikalkki, lietekomposti7 biotiitti, lietekompostiPerustamisen jälkeisenä vuonna lannoittamaton käsittely kasvoi muita heikommin, samoin toisena vuonna. Kolmantena vuonna koetta ei lannoitettu, ja erot tasoittuivat entisestään. Siinä mielessä hidasliukoiset komposti ja biotiittikaan eivät olleet muita lannoitteita parempia. Eri biotiittilannoitusmäärien välillä ei ollut eroja.Viljavuusanalyysin perusteella maassa oli rikkiä, kuparia, mangaania ja sinkkiä riittävästi. Tämän johdosta erillinen hivenlannoitus ei vaikuttanut sadon määrään.Kokeessa ei saatu eri lannoituskäsittelyjen välille merkitseviä eroja, vaikka lannoittamaton ruutu erottui muita heikompana. Tämän kokeen perusteella vaikuttaisi siltä, että lannoiteaineella ei ole merkitystä, kunhan ruokohelpi saa jollakin tavoin tarvitsemansa ravinteet.Vuonna 2006 koejäsenten hehtaaria kohti lasketut kuiva-ainesadot vaihtelivat välillä 5316–7248 kg/ha ja vuonna 2007 välillä 6205–7057 kg/ha. Vastaavat tuoresadot vaihtelivat vuonna 2006 6333–9033 kg/ha ja vuonna 2007 välillä 7683–9967 kg/ha. Lisäksi kokeessa mitattiin vuonna 2006 kasvuston korkeus ja ylimmän lehden korkeus sekä laskettiin verojen määrä neliömetrillä.Ruokohelven viljelystä saatava tulo perustuu suurimmilta osin tukiin. Näin ollen viljelijän kannattaa käyttää edullisinta lannoitetta, jolla kasvuston ravinnetarve saadaan tyydytettyä. Kemiallisten lannoitteiden kallistuminen parantaa kotoperäisten lannoitteiden, kuten karjanlannan ja kompostin, kilpailuetua. Kokeessa jouduttiin tyytymään pieniin kompostilannoitemääriin. Uusi lannoitevalmistelaki ottaa paremmin huomioon kompostin ravinteiden hitaan liukoisuuden.
Haluaako lehmä laiduntaa?
Authors: Tuomisto Leena , Frondelius Lilli , Mononen Jaakko , Sairanen Auvo
Published: April 2019

Maidontuotannon rakennemuutoksesta johtuva tilakokojen suureneminen voi johtaa siihen, että laidunalaei enää riitä ja laiduntamisen järjestäminen suurelle eläinmäärälle on vaikeaa. Koska laiduntamisenkuitenkin katsotaan yleisesti vaikuttavan edullisesti nautojen hyvinvointiin, tutkimuksessa selvitettiinlehmien tarvetta laiduntaa. Kokeen 24 lehmää oli jaettu kahteen 12 lehmän ryhmään, jotka laidunsivatympäri vuorokauden pois lukien lypsyajat. Kontrolliryhmän eläimet laidunsivat tavanomaisesti,mutta koejaksojen aikana häkkiryhmän lehmille tarjottiin lisäksi samalta laidunlohkolta niitettyäruohoa ruokintahäkistä. Kaikki lehmät saivat väkirehua lypsyjen yhteydessä (9 kg/lehmä/vrk). Koejaksojen,yksi heinäkuussa ja yksi elokuussa, kesto oli viisi vuorokautta. Lehmiä tarkkailtiin hetkelliselläseurannalla kymmenen minuutin havaintovälillä koejaksojen viimeisen 48 h ajan pois lukien lypsyajat(klo 05:30–09:00 ja 14:30–18:00). Tilastollinen testaus tehtiin lineaarisella sekamallilla käyttäen yksittäistenlehmien havaintoja toisistaan riippumattomina havaintoina. Mallissa kiinteinä tekijöinä olivatkäsittely, koejakso sekä näiden yhdysvaikutus ja satunnaistekijänä blokki. Häkkiryhmän lehmät laidunsivatvähemmän kuin kontrolliryhmän eläimet (keskimäärin 3,5 vs. 7,1 h vuorokaudesta, P<0,001),ja käyttivät vuorokaudesta keskimäärin 2,6 h häkistä tarjotun rehun syömiseen. Kaikkiaan häkkiryhmänlehmät käyttivät syömiseen vähemmän aikaa kuin kontrolliryhmän eläimet (keskimäärin 6,1 vs.7,1 h vuorokaudesta, P<0,001). Häkkiryhmän eläimet märehtivät enemmän kuin kontrolliryhmäneläimet (keskimäärin 6,9 vs. 6,3 h vuorokaudesta, P<0,05). Kontrolli- ja häkkiryhmän lehmien välilläei ollut eroa lehmien kävelemiseen (keskimäärin 0,2 vs. 0,2 h vuorokaudesta), muuhun aktiivisuuteenmakuulla ja seisaalla (1,0 vs. 1,1 h), joutilaana makaamiseen ja seisomiseen (3,0 vs. 3,3 h) tai yhteensämakaamiseen (8,6 vs. 9,1 h) käyttämässä ajassa. Kun lehmillä oli mahdollisuus hankkia ravintonsalaiduntamalla tai syömällä ruokintahäkistä, ne valitsivat helpomman häkkiruokintavaihtoehdon vainosittain. Kokeemme tulokset viittaavat siihen, että lehmillä on tarve hankkia ainakin osa ravinnostaanlaiduntamalla. Lehmän sosiaalinen asema ja terveys saattavat kuitenkin vaikuttaa yksittäisten lehmientekemiin valintoihin.
Seosrehu pilaantuu nopeasti jos vanhaa seosta jää mukaan
Authors: Seppälä Arja , Heikkilä Terttu , Rinne Marketta , Miettinen Harri
Published: April 2019

Seosrehuruokinnassa erityisesti kesäaikana rehuseoksen lämpeneminen ruokintapöydällä on tavallinen ongelma. Säilörehun aerobisesta stabiilisuudesta tehtyjen tutkimusten ja käytännön havaintojen perusteella on syytä olettaa, että lämpenemisongelma seosrehuruokinnassa kärjistyy erillisruokintaan verrattuna. Tässä kokeessa havainnollistettiin, miten 10 % osuus vanhaa rehua uudessa seoksessa vaikuttaa tehdyn seosrehun pilaantumisherkkyyteen. Lisäksi tutkittiin mahdollisuutta hidastaa seosrehun pilaantumista ruokintatilanteessa propionihappopohjaisilla säilöntäaineilla.Kokeessa käytetty seosrehu sisälsi 37 % väkirehuseosta ja 63 % säilörehua kuiva-aineesta. Pelletöity väkirehuseos sisälsi ohraa, kauraa, melassileikettä, rypsipuristetta ja kivennäisiä. Säilörehu oli toisen sadon timotei-nurminata-puna-apilanurmea, joka oli säilötty muurahaishappopohjaisella säilöntäaineella. Säilörehun säilönnällinen laatu oli kiitettävä. Seosrehun kuiva-ainepitoisuus oli 409 g/kg ka. Samalla reseptillä tehtiin kaksi seosrehua. Tuore seos sekoitettiin puhtaalla seosrehun sekoituslaitteella hyvälaatuisista raaka-aineista. Tuoreen seoksen lisäksi tehtiin seos, jossa käytettiin ymppinä 10 % jo lämmennyttä seosta. Ymppinä käytetty seosrehu oli sekoitettu samalla reseptillä viikkoa aikaisemmin ja sen oli annettu lämmetä.Välittömästi seosrehujen sekoittamisen jälkeen niihin lisättiin kokeessa tutkitut säilöntäaineet. Kiinteä tuote sisälsi natriumkalsiumpropionaattia ja nestemäinen tuote propionihappoa, ammoniumpropionaattia ja ammoniumformiaattia. Aineita lisättiin kahdella eri annostustasolla (2 tai 3 g/kg). Kustakin käsittelystä tehtiin kolme rinnakkaista rehunäytettä, joiden lämpenemistä seurattiin 6 vuorokauden ajan. Rehunäytteiden aerobinen stabiilisuus ja kuiva-ainetappiot aerobisen vaiheen aikana määritettiin.Vanha seosrehu uuden seosrehun seassa lyhensi aerobista stabiilisuutta reilulla kahdella vuorokaudella (9,2 h vs. 66,2 h, p < 0,001). Tutkituilla säilöntäaineilla voitiin parantaa seosrehun aerobista stabiilisuutta tässä kokeessa keskimäärin 3,2 tuntia ilman säilöntäainetta tehtyyn kontrollikäsittelyyn verrattuna (p < 0,001). Säilöntäaineiden tai annostelutasojen välillä ei ollut tilastollisesti merkitseviä eroja. Tämän kokeen tulos osoittaa selvästi, miten merkittävää seosrehun laadun kannalta on, ettei pilaantuneen vanhan rehun anneta ympätä tuoretta seosta.
Pikkuvasikoiden kasvatus eristämättömissä olosuhteissa - kirjallisuusselvitys
Authors: Tuomisto Leena , Huuskonen Arto
Published: April 2019

Tämän kirjallisuusselvityksen tarkoituksena oli koota tutkittua tietoa pikkuvasikoiden lämmönsäätelynfysiologiasta ja kylmässä kasvattamisen vaikutuksesta pikkuvasikoiden terveyteen, tuotantoon ja hyvinvointiin.Vasikat ovat vanhempia eläimiä heikommin varustettuja selviytymään äärilämpötiloissa.Kyky sietää alhaisia lämpötiloja kehittyy vasikan kasvaessa. Iän myötä vasikan lämpöeristys paranee:karvapeite tihenee ja pitenee, iho paksunee ja ihonalainen rasva lisääntyy. Termoneutraalilla alueellavasikka säilyttää ruumiinlämpönsä tasaisena pelkästään fysikaalisen lämmönsäätelyn keinoin vähentämällätai lisäämällä elimistöstä tapahtuvaa lämmönhukkaa. Tämä tapahtuu säätelemällä iholle virtaavanveren määrää, sydämen sykettä, hengitystiheyttä ja ihon karvojen asentoa. Alemman kriittisenlämpötilan alapuolella vasikan on myös lisättävä aineenvaihdunnallista lämmöntuottoaan säilyttääkseentasaisen ruumiinlämpötilansa. Tämä tapahtuu lihasvärinällisen ja lihasvärinättömän (ruskeanrasvakudoksen aktivoituminen) lämmöntuoton avulla. Maksimaalisen lämmöntuoton ollessa käynnissävastasyntyneen vasikan energiavarastot kuluvat loppuun noin 18 tunnissa. Lihasvärinä lakkaa vasikanydinlämpötilan laskettua 6–8 °C:lla. Ruumiinlämmön edelleen laskiessa vasikka kuolee. Suomen nykyiseneläinsuojelulainsäädännön mukaan vasikat on totutettava kylmäkasvatukseen vähitellen. Vasikoillaon oltava asianmukaiset ruokinta- ja juoma-astiat, sulaa juomavettä sekä kuivikepohjainen suojaepäsuotuisia sääolosuhteita vastaan. Pikkuvasikoiden kasvua ja rehunkäyttöä kylmissä olosuhteissa ontutkittu melko laajasti ristiriitaisin tuloksin. Vasikat ovat kasvaneet heikommin, yhtä hyvin tai jopaparemmin kylmissä kuin lämpimissä olosuhteissa. Kylmissä olosuhteissa kasvatus on lisännyt vasikoidenrehun syöntiä tai ei ole vaikuttanut siihen. Talvella vasikan rehunkulutuksen on laskettu olevan3–4 % suurempi eristämättömässä kuin eristetyssä kasvatusympäristössä. Eläimestä tapahtuva lämmönhukkaon pienin asennoissa, joissa vartalon lämpöä luovuttava pinta-ala on mahdollisimman pieni.Kylmissä oloissa vasikat voivat vähentää lämmönhukkaansa ja säästää energiaa lisäämällä kokonaismakuuaikaasekä makaamalla enemmän käpertyneenä ja kiinni toisessa eläimessä. Ulkokasvatuksenvaikutusta vasikoiden terveyteen on tutkittu paljon. Iglukasvatuksen on usein havaittu vähentävänhengitystietulehduksia ja ripulia verrattuna sisäkasvatukseen, mutta vastakkaissuuntaisiakin tutkimustuloksiaon saatu.
Viherkesanto maatalousmaan ravinnekuormituksen hallinnassa muuttuvissa ilmasto-oloissa
Authors: Granlund Kirsti , Peltonen-Sainio Pirjo , Hakala Kaija , Puustinen Markku
Published: April 2019

Ilmaston lämpeneminen ja sademäärän ennustettu kasvu tulevaisuudessa voivat lisätä ravinteidenhuuhtoutumista maatalousmaalta. INCA-N typpimallia (Integrated Nutrients from Catchments – Nitrogenmodel) sovellettiin Savijoen maatalousvaltaisella tutkimusvaluma-alueella ILMASOPUtutkimusprojektissa(katso www.mtt.fi, Tutkimus-Hankehaku-ILMASOPU). Malli laskee veden virtauksensekä epäorgaanisen typen prosessit maaperässä ja jokivedessä. Tutkimuksen tavoitteena oliselvittää mallintamisen keinoin 1) miten ilmastonmuutos vaikuttaa maatalousmaan typpihuuhtoutumaanviljelytoimenpiteiden jatkuessa muuttumattomina ja 2) missä määrin peltomaan viherkesannointivähentää valuma-alueen typpikuormaa nykyilmastossa sekä muuttuneissa ilmasto-oloissa neljän erilaisenilmastoskenaarion perusteella. Savijoki (pinta-ala 15 km2) edustaa Lounais-Suomen tehokkaastiviljeltyjä viljantuotantoalueita.INCA-N mallin hydrologinen osio on aiemmin kalibroitu jaksolle 1981–2000. Tässä tutkimuksessamallin uusin versio kalibroitiin jaksolla 2004–2007 ja mallia testattiin jaksolla 2000–2003. Mallinkalibroinnissa käytettiin vertailutietoina Savijoessa mitattuja virtaama-arvoja sekä nitraatti- ja ammoniumtyppipitoisuuksia.Mallilla lasketut ja havaitut epäorgaanisen typen pitoisuudet Savijoessavastasivat keskimäärin hyvin toisiaan kalibrointi- ja testausjaksoilla. Käytetyt ilmastoskenaariot edustavatjaksoa 2071–2100 ja niiden mukaan vuoden keskilämpötila nousisi 2.8–4.7 ºC ja sadanta kasvaisi10.1–23.6 %. Skenaarioiden mukainen lämpötilan kohoaminen ja sadannan lisääntyminen erityisestitalvella vaikutti voimakkaasti mallinnettuun lumipeitteen ja valunnan jakautumiseen Savijoella. Myöhäissyksynja talven valunta lisääntyi huomattavasti korvaten nykyisen lumen sulamisesta aiheutuvankevätvaluntapiikin.Viljelytoimenpiteiden jatkuminen muuttumattomina tulevissa ilmasto-oloissa aiheutti valumaalueentyppikuorman kasvun n. 46 %:lla (vaihteluväli eri skenaarioilla 29–64 %). Huuhtoutuma lisääntyierityisesti marraskuun ja helmikuun välisellä jaksolla. Huuhtoutuman kasvu johtui mineralisaationkiihtymisestä ja valunnan lisääntymisestä kasvukauden ulkopuolella. Mallitulosten mukaan koko peltoalueenviherkesannointi vähentää valuma-alueen epäorgaanisen typen kuormaa nykyilmastossa n. 50%. Tulevaisuuden ilmastossa vähenemä olisi keskimäärin vain 26 % nykytilan kuormaan verrattuna.Simuloinneissa viherkesantokasvuston typenotto kasvoi keskimäärin 26 % nykytilaan verrattuna. Valunnanja osittain typen mineralisaation lisääntyminen talvikaudella kuitenkin heikensi viherkesannonkykyä vähentää typpikuormitusta.Peltomaan vesitalouden hallintaan on tulevaisuudessa kiinnitettävä entistä enemmän huomiota.Maatalouden typpikuormituksen vähentäminen ilmaston muuttuessa voi vaikeutua entisestään lounaisillaviljelyalueilla, jotka nykyisin kuormittavat Saaristomerta. Intensiivisen maanmuokkauksen korvaaminenpysyvän kasvipeitteen kaltaisilla vaihtoehdoilla on keskeinen toimenpide kuormitusherkilläalueilla.
Pellon kasvipeitteisyyden teknologia muuttuvassa ilmastossa – maaperämikrobien ekosysteemipalvelujen hyödyntäminen
Authors: Palojärvi Ansa , Sipilä Timo , Yrjälä Kim , Alakukku Laura
Published: April 2019

Maatalous kohtaa ilmastonmuutoksen myötä entistä suurempia ympäristöhaasteita. Eroosio– jaravinnekuorma vesistöihin kasvaa, mikäli talvet muuttuvat ennustetulla tavalla lauhemmiksi jasateisemmiksi. Talviaikainen kasvipeitteisyys suojaa maan pintaa vähentäen eroosio– jaravinnehuuhtoumariskiä. Kevätkylvöisten kasvien viljelyssä kasvukauden ulkopuolinenkasvipeitteisyys voidaan toteuttaa sekä vähentämällä syysmuokkausta (mm. kevennetty muokkaus,suorakylvö sänkeen keväällä) että lisäämällä viljelykiertoon monivuotisia kasveja. Muokkaustakevennettäessä edellisen vuoden kasvustojäte voi hidastaa maan lämpenemistä ja kuivumista keväällä,sekä luoda suotuisat olosuhteet maa– jakasvinjätelevintäisille kasvitaudeille. Kasvipeitteisyydenympäristöhyöty vähenee, mikäli torjuntaaineidenkäyttötarve lisääntyy.Peltomaassa on yleensä jossain määrin luontaista kykyä estää taudinaiheuttajien kehittymistä jakasvua. Syynä ovat muut maaperän mikrobit: tietyt maaperämikrobit voivat tuottaa toisten mikrobienkasvua estäviä ns. antagonistisia yhdisteitä ja mikrobiston monimuotoisuuden sinänsä on todettuvahvistavan maan kykyä tukahduttaa sienitauteja. Maaperän mikrobiston koostumuksen ratkaisevanatekijänä on viljelytekniikka, joka vaikuttaa maamikrobien ravintoon ja elinympäristön olosuhteisiin.Tällaisia viljelyteknisiä keinoja ovat mm. maan muokkaus ja viljelykierto.Vuonna 2009 aloitettiin hanke ’Tuotannon kestävyys muuttuvissa ilmastooloissa– teknologisetratkaisut ja maaperäbiologisten ekosysteemipalvelujen hyödyntäminen’, jonka tavoitteena on kehittääinnovatiivistä ja käytännön peltoviljelyyn soveltuvaa maatalouden ympäristöteknologiaa peltojenkasvipeitteisyyden lisäämiseksi samalla hyödyntäen maaperämikrobiston ekosysteemipalvelujatautimikrobien tukahduttamiseksi luontaisin menetelmin ja kasvijätteen toivotunlaiseksi hajotukseksi.Hankkeessa on monitieteinen tutkimusryhmä MTT:n ja Helsingin yliopiston tutkijoita maataloudenympäristöteknologiasta, ympäristöbiotekniikasta, biologiasta ja mikrobiologiasta.Posterissa annetaan yleiskuva hankkeesta (ks. myös posteri Knuutila ym.) sekä esitellääntarkemmin kasvitautien luontaiseen tukahduttamiseen eli tautisuppressiivisuuteen keskittyvääosahanketta.
Viherlannoitusnurmella nopeaan sokerijuurikkaan kasvuun
Authors: Riski Hanne , Turakainen Marja , Muurinen Susanna
Published: April 2019

Suomessa sokerijuurikasta viljellään juurikas-vilja -viljelykierrossa tai ilman viljelykiertoa. Karjattomillatiloilla nurmen sijoittaminen viljelykiertoon koetaan ongelmaksi. Ratkaisuna voisi ollanurmikierron järjestäminen viherlannoitusnurmen avulla.Kokeen tavoitteena oli selvittää yksivuotisen timotei-apila –nurmen viherlannoitusvaikutustasokerijuurikkaan sadon määrään ja sen laatuun sekä maan kasvukuntoon. Viherlannoitusnurmi oliperustettu vuonna 2007 Tenholaan tilakokeena. Verranteena toimi tavallisessa viljelyssä ollutlohko, jossa edellisvuonna oli kasvanut mallasohra. Molemmat koelohkot jaettiin kahteen kaistaan,joille annettiin kylvön yhteydessä joko 90 kg N/ha tai 120 kg N/ha. Kaistoista tehtiin taimettumis-ja peittävyyshavainnnot sekä seurattiin typen riittävyyttä lehtivihreämittauksilla. Lisäksimaan kuntoa arvioitiin kuoppatestin avulla sekä mittaamalla pintamaan vedenjohtavuus. Viherlannoituksenvaikutusta tuholaisvioituksiin havainnoitiin eri siemenkäsittelyillä. Kasvustosta havainnoitiinRamularia- lehtilaikkutaudin vioitusmäärä. Juurisadon määrä ja sokeri-, aminotyppi-,kalium- ja natriumpitoisuus sekä saanto-% määritettiin lopullisesta sadosta.Taimettuminen oli nopeampaa ja tasaisempaa viherlannoituslohkolla kuin tavallisella lohkollasamoin kuin myös kasvuston peittävyys oli suurempi. SPAD-arvot olivat viherlannoituslohkollakoko kasvukauden korkeammat kuin ilman viherlannoitusta olleella lohkolla. Mineraalitypenmäärä kasvukaudella oli viherlannoituslohkolla 70 kg/ha ja tavallisella 56 kg/ha. Lehtivihreämittaustuloksistaja liukoisen typen pitoisuudesta voidaan päätellä, että viherlannoitus lisäsi kasveillekäyttökelpoisen typen määrää kasvukauden aikana. Viherlannoitus tuotti alhaisemmalla typpilannoituksella4500 kg/ha ja korkeammalla typpilannoituksella 9800 kg/ha korkeammman juurisadonkuin tavallinen lannoitus. Ramularia lehtilaikkutautia esiintyi huomattavasti vähemmän viherlannoituslohkolla.Tuloksista voidaan päätellä, että yksivuotinen viherlannoitus soveltuu hyvin sokerijuurikkaanviljelykiertoon ja se hyötyy viherlannoituksesta. Juurikkaalla saadaan merkittävä sadonlisäys, kunmaan typpitaloutta parannetaan viherlannoitusnurmella. Toisaaltaan viherlannoituksella on edullinenvaikutus maan kasvukuntoon. Ramularian torjunnan tarve vähenee.
Alkukukintakauden hyönteispölyttäjät tärkeitä tattarin pähkyläsadolle
Authors: Keskitalo Marjo , Ketoja Elise , Kontturi Markku , Korpela Seppo
Published: April 2019

Tattarin (Fagopyrum esculentum) viljelyä varjostavat satovaihtelut, joiden oletetaan johtuvanainakin osaksi kukkien epätäydellisestä pölyttymisestä. Ristipölytteisenä kasvina siitepölynkulkeutumiseksi emikukkaan tarvitaankin lukuisia yhteensopivia tapahtumia. MTT:ssä vuosina 2003 -2007 tehdyn Terveyttä tattarista - hankkeen yhtenä tavoitteena oli tuottaa tietoa siitä, mitä lentäviähyönteisiä tattarilla tavataan ja miten niiden runsauden vaihtelu vaikuttaa pähkyläsatoon.Vuosina 2005 ja 2006 Jokioisilla tehtiin kenttäkokeita, joihin asetettiin tuulen ja sateenläpäiseviä mutta lentävien hyönteisten kulun estäviä telttoja juuri ennen kukinnan alkua.Ensimmäisenä vuonna peitettiin kaksi kolmasosaa kentän ruuduista teltoilla ja puoleen näistä asetettiinmehiläispesä sisälle. Yksi kolmasosa kentän koeruuduista jätettiin avoimeksi, jolloin hyönteisillä oliniihin vapaa pääsy. Toisena vuotena koejäseninä olivat teltalla peitetty ja avoin ruutu. Katteet saivatolla paikoillaan syyskuussa tehtyyn korjuuseen saakka. Kentän reunoille asetettiin mehiläispesiä.Pölyttävien hyönteisten esiintymistä avoimella kentällä seurattiin koko kukintakauden ajan.Avoimen tattarikasvuston kukissa havaittiin pistiäisiä kuten mehiläisiä (Hymenoptera Apismellifera), kimalaisia (Hymenoptera Bombus ssp.) ja ampiaisia (Hymenoptera Vespidae) sekä erilaisiakaksisiipisiä kuten kukkakärpäsiä (Diptera Syrphidae ssp.). Pölyttäjien esiintyminen vaihtelikukintavaiheen aikana. Myös vuosien välillä havaittiin eroja. Tattarin pähkyläsato muodostuu suureltaosin niistä kukista, jotka pölyttyvät kukinnan alkupuolella. Siksi sadon kannalta merkityksellisimpiäovat todennäköisesti juuri mehiläiset ja kaksisiipiset, joita esiintyy runsaana tattarin alkukukinnanaikana heinäkuussa. Tutkimuksessa tattarin pähkyläsato oli 35 g/m2 (35 %) suurempi silloin kunkasvustossa esiintyi runsaasti pölyttäjiä verrattuna tilanteeseen, kun lentäviä hyönteisiä ei päästettykasvustoon. Kerranteiden välisestä vaihtelusta johtuen satoero ei kuitenkaan ollut tilastollisestimerkitsevä ja siksi tulokset eivät ole yleistettävissä. Jatkotutkimuksissa tulisikin kiinnittää huomiotakasvuston peittäviin katemateriaaleihin sekä toistojen määrään.Tutkimusvuosina 2005 ja 2006 tattarin sadot erosivat selvästi toisistaan, vaikka kasvustotkehittyivät molempina vuosina hyvin. Sato oli vuonna 2006 keskimäärin 72 g/m2 (65 %) suurempikuin 2005. Samantapaiset satovaihtelut ovat tyypillisiä myös käytännössä. Hyvänä satovuonna 2006mehiläisiä olikin alkukukintavaiheessa vähintään kaksinkertainen määrä vuotta aikaisempaantilanteeseen. Sen lisäksi sekä mehiläiset että kaksisiipiset esiintyivät runsaimmillaan samaan aikaan eliheinä-elokuun vaihteessa, kun vuotta aikaisemmin hyönteiset esiintyivät hyvin eri aikaan. Pölyttäjienvähyys alkukukintakaudella selittäneekin ainakin osan vuoden 2005 huonosta tattarisadosta.
Luonnonlakoissa on potentiaalia viljelyyn
Authors: Korpelainen Ville , Hoppula Kalle , Pirinen Heli
Published: April 2019

Kainuussa on kehitetty lakan (Rubus chamaemorus L.) viljelyä vuodesta 1999. Osana kehitystyötäMTT Sotkamoon on kerätty laaja kokoelma lakan luonnonkantoja, joiden kasvua ja sadontuottoa onseurattu kantavalintakokeessa vuodesta 2005.Lakan viljelyn eräinä ongelmina ovat viljellyn marjan korkeat tuotantokustannukset ja erityisestimatalahko satotaso ja poiminnan kalleus (Hoppula ym. 2007). Lakan viljelyssä käytetään nykyisinpääosin norjalaisia kaksikotisia lajikkeita. Kaksikotisia lakkoja viljeltäessä pölytys ei ole aina onnistunutja sadot ovat jääneet pieniksi. Pölytykseen liittyvien ongelmien ehkäisemiseksi on lisätty kotimaisenkaksineuvoisen lajikkeen ’Nyby’ taimituotantoa. ’Nybyn’ heikkous on kuitenkin pieni marjakoko.Kantavalintakokeen tavoitteena oli vertailla suurta määrää eri alkuperää olevia lakkakantoja javalita näistä lupaavimmat kannat jatkotutkimuksiin ja edelleen valikoida viljelyyn ominaisuuksiltaannykyisiä viljelylajikkeita parempia kantoja.Koe toteutettiin kerranteettomana esivalintakokeena vuosina 2005-2007.Lakat viljeltiin puhtaassavaaleassa rahkaturpeessa maahan upotetuissa astioissa ja niistä seurattiin kasvua, kukintaa ja sadontuottoa.Kaikkiaan vertailtavana oli 79 erilaista Kainuusta kerättyä lakan luonnonkantaa ja kaksineuvoinenlajike ’Nyby’.Kokeessa oli 20 emikantaa, joiden marjakoko on nykyisiä viljelylajikkeita suurempi. Näistäkaksi kantaa oli suurisatoisia satotason ollessa yli 200 g/m2. Kahdella kannalla marjakoko oli erittäinsuuri, kannalla E9 marjan keskipaino oli 4 grammaa ja E10 jopa 5,4 grammaa. Hedekannoissa olikuusi runsaasti ja pitkään kukkivaa kantaa. Kaksineuvoisista kannoista K3 oli suurempimarjainen kuin’Nyby’ marjan keskipainon ollessa 1,6 g/kpl ja E1 oli ’Nybytä’ satoisampi.Luonnonkannoissa on potentiaalia nykyisiä viljelylajikkeita paremmiksi viljelylajikkeiksi. Kantojenvalinta vaatii kuitenkin vielä tarkempia tutkimuksia ja useamman vuoden seurannan, jotta parhaatkannat saadaan seulottua lisättäväksi viljelyyn. Parhaista kannoista on perustettu uusi valintakoeMTT Sotkamoon.
Siemenperunan tuoteseloste, jäljitettävyys varmistaa laadun
Authors: Remes Timo , Virtanen Elina
Published: April 2019

Elintarviketeollisuus sekä elintarvikkeiden tuottajat ja kuluttajat ovat alkaneet vaatia entistä tarkempaatietoa tuotannossaan käyttämien raaka-aineiden ja kuluttamiensa lopputuotteiden alkuperästä. Siemenperunantuotannossa lisääntynyt tiedontarve näkyy siemenperunayritysten asiakkaiden haluna saadaaiempaa tarkempaa tietoa ruoka- ja teollisuusperunan viljelyssä käyttämästään sertifioidusta siemenperunastaja sen laadusta.Siemenperunan tuotantoketjusta kertyvän tiedon määrä on valtava. Entisestään lisääntyvää tietomäärääei kyetä keräämään ja käsittelemään enää vanhoilla menetelmillä. Agro-, bio- ja informaatiotekniikoidenyhdistäminen tarjoaa uudenlaisen mahdollisuuden kerätä tätä tietoa ja hyödyntää sitäsiemenperunaketjussa. Tekniikoiden ennakkoluuloton yhteiskäyttö yhdessä alan tutkimuksen kanssaluo pohjaa myös uusille innovaatioille. Tiedon keskitetty kerääminen, analysointi ja kohdennettu käyttötarjoaa erinomaisen mahdollisuuden tehostaa suomalaisen siemenperunan tuotantoa ja vientiä. Kattavatiedonkeruu mahdollistaa myös entistä tarkemman jäljitettävyystiedon tarjoamisen sertifioituasiemenperunaa käyttäville perunanviljelijöille. Siemenperunan jäljitettävyysmalli ja sen pohjalta kehitetynePeruna-tuoteselostepalvelu antaa siemenperunayrityksen asiakkaalle tietoa sertifioidun siemenenviljelytoimenpiteistä sekä perunan ulkoisesta ja sisäisestä laadusta.ePeruna on internetpalvelu, jonka tyyppistä ratkaisua ei ole tiettävästi toteutettu aikaisemminmaailmassa. Palvelu avaa siemenperunan kauppaerien yksityiskohtaiset laatutiedot asiakkaan käyttöön.Palvelusta saatava tuoteseloste sisältää mm. Elintarviketurvallisuusvirasto Eviran tekemien siemenperunanviljelys-, laboratorio- ja varastotarkastusten tulokset kustakin asiakkaan hankkimastakauppaerästä. Palvelu on rakennettu siten, että asiakas saa käyttöönsä ainoastaan itselleen hankkimiensiemenperunaerien tuoteselosteen.Siemenperunan tuoteseloste on rakennettu osana Siemenperunasta Pohjoispohjanmaan vientituote–hanketta, jonka toteuttavat MTT (Maa- ja elintarviketalouden tutkimuskeskus) Ruukki ja PohjoisenKantaperuna Oy yhteistyössä kotimaisten ja kansainvälisten yhteistyökumppaneiden kanssa.Hanke on osa Pohjois-Pohjanmaan liiton hallinnoimaa eri toimialojen välisten innovaatioiden ja uusienpalvelukonseptien syntyä tukevaa X-Branches ohjelmaa.
Opetusmaatilat ja kestävä kehitys
Authors: Tauriainen Susanna
Published: April 2019

Yhteiskunnassa tapahtuvien muutosten vuoksi ympäristökysymykset ovat nousseet yhä tärkeämmäksi.Maatalouteen kohdistuu elintarviketuotannon lisäksi yhä lisääntyvässä määrin yhteiskunnan eritahoilta myös muita odotuksia. Maaseudun odotetaan säilyttävän luonnon monimuotoisuuden,säilyttävän perinteisen maalaismaiseman ja pitämään maaseutu elinvoimaisena. Suomen liityttyäEuroopan Unioniin maatalouden ympäristötukijärjestelmää vuonna 1992 lähdettiin käytännössätoteuttamaan. Kestävän kehityksen huomioiminen ja edistäminen on välttämätön osa maataloudenkilpailukykyä ja imagoa. Viimeisen vuosikymmenen aikana suorat valumat lantaloista on saatupääsääntöisesti loppumaan. Ravinnekuormitusta vähennetään nyt peltoviljelystä. Kuormituksenmuutokset ovat kuitenkin hitaita. Maatalouden ympäristötukijärjestelmän ansiosta ravinteidenkäyttömäärät ovat vähentyneet ja peltomaassa ravinnepitoisuudet eivät enää nouse. Fosforinkuormitusriski kasvoi 1990-luvulle asti, mutta nyt kasvu näyttää olevan taittumassa. Eroosion torjuntaon vähentänyt fosforin kulkeutumista vesistöön. Typpitase on selvästi vähentynyt viimeisenkymmenen vuoden aikana. Ympäristötuen perinnebiotooppien hoidon erityistuki on hyödyttänytsuurta määrää tavanomaisia, taantuneita ja uhanalaisia eliölajeja.Suomessa on opetuksessa hyvä kansainvälinen maine perusopetuksessa ja toisen asteen koulutuksessa.Maatalousopetuksen erityispiirteitä toisen asteen koulutuksessa ovat noin kolmekymmentäopetusmaatilaa ja –puutarhaa oppimisympäristöinä. Niitä on kehitetty voimakkaasti maatilataloudenkoulutuksen kehittämisstrategiaan perustuen. Erityisenä kehittämisen kohteena on kestävän kehityksennäkökulman korostaminen ja esille tuominen sekä avoimuus. Opetusmaatilojen toiminnot eli erituotantoprosessit tuodaan näkyviksi vuoden 2008 aikana internettiin luonnonvara- ja ympäristöalanomaan avoimeen oppimisympäristöön virtuaalikylään. Virtuaalikylää kehitetään tämän jälkeenyhdessä opiskelijoiden kanssa osana heidän oppimisprosessiaan.
TATTARIN KEMIALLINEN KOOSTUMUS JA TATTARISSA ESIINTYVÄT POTENTIAALISESTI TERVEYSVAIKUTTEISET YHDISTEET
Authors: Pihlava Juha-Matti , Keskitalo Marjo
Published: April 2019

Tattarin pääkomponentti on tärkkelys, jonka pitoisuus vaihtelee 55-75 % välillä. Tärkkelyksestä 4-7 % on ns.resistentissä eli ei-imeytyvässä muodossa. Tattarin kokonaiskuitupitoisuus vaihtelee 5-11 % välillä.Kokonaisessa kuoritussa pähkylässä liukenemattoman kuidun osuus on suhteellisen alhainen (n. 2 %) jaliukoisen kuidun osuus kaksin-kolminkertainen liukenemattomaan verrattuna. Liukoisen kuidun koostumustaei ole tarkkaan tutkittu.Tattarin proteiinipitoisuus on 13-17 %. Proteiinin aminohappokoostumus on ravitsemuksellisestihyvälaatuista. Proteiinin sulautuvuus on sitä vastoin huono, johtuen tattarissa olevista lämpökäsittelyäsietävistä proteaasi-inhibiittoreista. Toisaalta juuri tämän ominaisuuden takia huonosti sulavaan proteiiniinon myös liitetty terveysvaikutuksia kuten veren kolesterolipitoisuuden aleneminen ja alentunut riski sairastuapaksusuolen syöpään.Tattarin tärkeimpänä antioksidatiivisena yhdisteenä on perinteisesti pidetty rutiini nimistäflavonoidiglykosidia. Tosiasiassa rutiini ja muut flavonoidit sijaitsevat suuremmissa pitoisuuksissa pähkylänkuoressa eikä niinkään elintarvikkeena käytettävässä kuoritussa pähkylässä. Kuorittu pähkylä sisältää sitävastoin erittäin antioksidatiivisia proantosyanidiineja eli ns. kondensoituneita tanniineja. Nämä yhdisteetvaikuttavat myös osaltaan tattarin proteiinin huonoon sulavuuteen.Tattariin liittyvistä terveysvaikutteisista yhdisteistä viime aikoina tutkituimpia ovat olleet D-kiro-inositoliasisältävät mono,- di- ja trigalaktosidit eli fagopyritolit. Rotilla tehdyissä in vivo –kokeissa fagopyritolien ontodettu alentavan seerumin glukoositasoa ja tätä kautta mahdollisesti auttavan 2 tyypin diabeteksenkontrollointia.Viimeaikaisten tutkimustulosten mukaan tattarista löytyy yhdisteitä, jotka inhiboivat elimistön verenpainettakohottavaa entsyymiä (ACE). Toistaiseksi tutkimukset perustuvat in vitro -kokeisiin ja kliiniset näytötpuuttuvat, mutta tulokset antavat silti uutta potkua tattarin tutkimukseen.
Kauran jalostusominaisuuksiin vaikuttavien geenien paikantaminen
Authors: Tanhuanpää Pirjo , Manninen Outi , Schulman Alan , Kalendar Ruslan , Eurola Marja , Hietaniemi Veli , Jalli Marja , Pietilä Leena , Kiviharju Elina
Published: April 2019

Kauran lajikejalostuksella pyritään tuottamaan entistä satoisampia ja laadukkaampialajikkeita. Bioteknisiä menetelmiä hyödyntämällä mahdollisuudet vastatarehu- ja elintarviketeollisuuden sekä viljelijöiden toivomuksiin paranevat.Kauran (Avena sativa L.) molekyyligeneettinen tutkimus on kehittynyt hitaastiverrattuna maailmanlaajuisesti tärkeämpiin viljalajeihin. Koska Suomi on kansainvälisestisuuri kaurantuottajamaa, on kilpailukykyisten lajikkeiden tuottaminentärkeää. Tässä hankkeessa kehitettiin ja sovellettiin biotekniikan menetelmiäkotimaisen kauranjalostuksen tueksi.Tutkittaviksi ominaisuuksiksi valittiin kauran sisältämä terveysvaikutteinenravintokuitu β-glukaani, rehun energia-arvon kannalta tärkeä öljypitoisuus javiime vuosina Suomeen levinnyt kauran lehtilaikkutauti. Tutkimuksessa koottiinyli kuusisataa DNA-merkkiä käsittävä geenikartta käyttäen pohjoismaista kauranristeytysjälkeläistöä, joka oli muokattu solukkoviljelyssä haploidiavaiheen avullatäysin yhtenäisiksi DH-linjoiksi. Kartan avulla paikannettiin tutkittuihin ominaisuuksiinvaikuttavia geenejä. Tutkimuksessa löydettiin muun muassa seitsemänöljypitoisuuteen, kaksi β-glukaaniin ja monta lehtilaikkutautiin vaikuttavaa kromosomialuetta.Lisäksi kartoitettiin viljelyominaisuuksiin vaikuttavia geenejä.Ominaisuuteen vaikuttavan geenin lähellä sijaitsevia DNA-merkkejä voidaankäyttää näiden ominaisuuksien merkkiavusteisessa valintajalostuksessa.Haploidijalostustekniikat ja DNA-merkkiavusteinen valintajalostus ovat tämänpäivän kauranjalostuksen ulottuvilla. Tulevaisuudessa nopeasti kehittyvät, kokogenomin tutkimuksen eli genomiikan menetelmät tarjoavat lisävälineitä kaurankinominaisuuksien periytymisen ymmärtämiseen ja jalostukseen.
Näin toimii kehittämishanke Case: Peltoenergia Kainuussa -hanke
Authors: Virkkunen Elina , Korhonen Jari
Published: April 2019

Kehittämishanke on yksi keino viedä tutkimustietoa suoraan sitä hyödyntäville viljelijöille.Peltoenergia Kainuussa -hankkeen tarkoituksena on ollut edistää ruokohelven ja muun peltoenergiantuotantoa Kainuun alueella. Tiloja on aktivoitu tiedottamalla peltoenergian ja uuden viljelykasvintuotantomahdollisuuksista. Hanke toteutettiin vuosina 2004─2007.Hankkeen aikana järjestettiin pelto- ja bioenergiaan liittyviä koulutustilaisuuksia, info-päiviä,pellonpiennarpäiviä ja opintoretkiä. Peltoenergiasta kiinnostuneille viljelijöille annettiin tietoapäätöksenteon tueksi heidän miettiessään oman tilansa tuotantomahdollisuuksia.Tilaisuuksiin osallistui yhteensä yli 120 viljelijää. Tämä on noin 12 % Kainuun viljelijöistä.Kouluttajina toimivat sekä alan toimijat maakunnassa että kauempaa tulleet asiantuntijat. Erityinenhuomio kiinnitettiin ruokohelven viljelyn haasteellisiin kohtiin kuten perustamiseen, rikkakasvientorjuntaan ja korjuuseen. Tällöin viljelijä välttyy tekemästä tiedon puutteesta aiheutuvia virheitäuuden viljelykasvin tuotannossa.Ruokohelven viljelylle laadittiin hankkeessa kannattavuuslaskelmamalli, jota viljelijät voivatsoveltaa tilalleen. Viljelijöille pyrittiin antamaan kuva myös ruokohelven polttoainekäytöstä.Paikallisen konepajan kanssa kehitettiin yhteistyössä paalimurskain, jolla voidaan silputa pyöröpaalitesimerkiksi turvesuolla. Urakoitsijoiden yhteystiedot ja taksat koottiin listalle viljelijöitä varten.Urakoitsijat kutsuttiin myös korjuuta käsittelevään koulutukseen.Hankkeen aikana aloitettiin ruokohelven viljely yksityistiloilla Kainuussa. Ensimmäisetviljelijät kylvivät ruokohelpeä keväällä 2005. Nämä yrittäjät korjasivat satoa keväällä 2007. Vuonna2007 viljelysopimuksia oli tehty 22. Viljelypinta-ala oli yhteensä 268 hehtaaria.Peltoenergian merkitys Kainuun voima- ja polttolaitoksilla on kokonaisuuden kannaltamarginaalinen. Sillä on suurempi merkitys tilakohtaisesti uutena tuotantovaihtoehtona. Maakunnanpohjoisesta sijainnista johtuen etanoli ja biodiesel eivät ole Kainuussa varteenotettavia peltoenergianmuotoja. Ruokohelpi puolestaan kasvaa Kainuussa yhtä hyvin kuin Etelä-Suomessa. Energiapajullaolisi voimalaitoksissa suuri käyttöpotentiaali, mutta sitä ei Kainuussa viljellä lainkaan.Hankkeen edetessä tiloilla heräsi kiinnostus biokaasun tuotantoon. Pellolta voi saada energiaamyös mädättämällä biomassaa reaktorissa. Osa koulutuspäivistä, opintoretkistä ja neuvonnastakäsitteli biokaasun tuotannon mahdollisuuksia maatiloilla.
Tuhoeläinongelmat suorakylvössä
Authors: Huusela-Veistola Erja
Published: April 2019

ei saatavilla
Kasvirasvapohjaiset juomajauheet vasikoiden ruokinnassa
Authors: Huuskonen Arto , Kiljala Janne , Joki-Tokola Erkki , Nousiainen Juha , Khalili Hannele
Published: April 2019

ei saatavilla
Kylmän kasvatusympäristön vaikutus ay-rotuisten lihanautojen tuotantotu-loksiin ja lihan laatuun
Authors: Huuskonen Arto , Honkavaara Markku , Joki-Tokola Erkki
Published: April 2019

ei saatavilla
Suorakylvettyjen kevätviljojen ja rypsin kasvu
Authors: Känkänen Hannu
Published: April 2019

ei saatavilla
Väkirehun koostumus ja intensiteetti hereford-sonnien loppukasvatuksessa c)Eläinten hyvinvointi
Authors: Koho Ninna , Pösö Reeta , Soveri Timo , Rytkönen Anna-Kaisa , Manninen Merja , Jauhiainen Lauri
Published: April 2019

ei saatavilla
Rasvalisä lypsylehmien herutusruokinnassa
Authors: Kokkonen Tuomo , Taponen Juhani , Tuori Mikko , Lohenoja Sanna , Tsehai Tesfa Alem
Published: April 2019

ei saatavilla
Pohjoiset taajamapuut
Authors: Lindén Leena , Junttila Olavi , Mustiala Virpi
Published: April 2019

ei saatavilla
MMM:n Luomututkimusohjelma 2003-2006
Authors: Nykänen Arja , Järvenpää Markku
Published: April 2019

ei saatavilla
Apilanurmen apilapitoisuuden säätely kylvöä jaksottamalla
Authors: Nykänen Arja , Avikainen Hanna , Jauhiainen Lauri , Leinonen Petri , Nykänen-Kurki Päivi
Published: April 2019

ei saatavilla
Kastelumenetelmän vaikutus luonnonmukaisesti tuotetun mansikan laatuun ja säilyvyyteen
Authors: Parikka Päivi
Published: April 2019

ei saatavilla
Factors affecting regional differences in farmland prices in Finland
Authors: Pyykkönen Perttu
Published: April 2019

not available
Laitumen dityppioksidi- ja ammoniakkipäästöt
Authors: Saarijärvi Kirsi , Mattila Pasi , Maljanen Marja , Virkajärvi Perttu , Martikainen Pertti
Published: April 2019

ei saatavilla
Pengaruh Ukuran Perusahaan, Profitabilitas, dan Likuiditas terhadap Corporate Social Responsibility Disclosure
Authors: Sekarwigati Mega , Effendi Bahtiar
Published: April 2019

This research purposes to check the effects of Company Size and Financial Performance on Corporate Social Responsibility Disclosure. This research uses mining companies which is listed in Bursa Efek Indonesia (BEI) within the period of 2014-2016 as the sample. The total number of companies used as a sample is 14 companies with 3 years of observation. The result of simultant test, company size, profitability, and liquidity has an impact on CSRD. While the result of t test showed a significant negative impact of company size and liquidity on CSRD. While profitability has shown no effect on CSRD.
Risk of Fatigue Among Airline Crew During 4 Consecutive Days of Flight Duty
Authors: Goffeng Elisabeth M. , Wagstaff Anthony , Nordby Karl-Christian , Meland Anders , Goffeng Lars Ole , Skare Øivind , Lilja Didrik , Lie Jenny-Anne S.
Published: April 2019

BACKGROUND: Airline crew are being exposed to extended workdays and compressed work periods, with quick returns between duties, implying a heightened physiological and psychological strain that may lead to sleep deprivation and fatigue. The aim of the study was assessment of
the effect of an extended day of flight duty and a compressed work week with regard to recovery, cumulative fatigue, and neurobehavioral performance.METHODS: We followed 18 pilots and 41 cabin crewmembers during four consecutive days of flight duty, comprising a total of ≥ 39
h, where the first day was ≥ 10 h. Information on demographics, work characteristics, health status, and physical activity was collected at baseline. Subjects completed logs for the first and fourth workday, including the Samn-Perelli Fatigue Checklist at three time points during these
workdays. Two computer-based neurobehavioral tests were completed the evening prior to the first shift, and after the first and the fourth day of the work period.RESULTS: Number of flight sectors during the work period was 10–20. Self-reported fatigue levels increased during
the workdays. Neurobehavioral test-scores did not deteriorate. The effects of each additional flight sector during the work period was elevated reaction times (RT) both among cabin crewmembers (B = 5.05 ms, 95% CI 0.6, 9.5) and pilots (B = 4.95 ms, 95% CI 0.4, 9.5). Precision was unaffected.DISCUSSION:
Airline pilots and cabin crewmembers seem to obtain satisfactory sleep before and during the period of 4 consecutive days. The association between multiple flight sectors and increased fatigue supports previous findings.Goffeng EM, Wagstaff A, Nordby K-C, Meland A, Goffeng LO, Skare
Ø, Lilja D, Lie J-AS. Risk of fatigue among airline crew during 4 consecutive days of flight duty. Aerosp Med Hum Perform. 2019; 90(5):466–474.
Acute Cardiovascular, Metabolic, and Muscular Responses to Blood Flow Restricted Rowing Exercise
Authors: Mahoney Sean J. , Dicks Nathan D. , Lyman Katie J. , Christensen Bryan K. , Hackney Kyle J.
Published: April 2019

INTRODUCTION: Microgravity leads to a progressive loss in muscular strength, endurance, and aerobic capacity (Vo2peak). Blood flow restricted (BFR) exercise has been shown to elicit rapid gains in muscular strength and Vo2peak. Rowing exercise combined with
BFR could be a supplemental countermeasure to maintain preflight muscle function and Vo2peak, especially within future space vehicles with restricted physical volume.METHODS: There were 20 men who completed 19 min of rowing exercise during CON or BFR in a randomized order.
Exercise intensity for all sets was 30% of peak work load achieved during a separate incremental maximal exercise test. Kaatsu training cuffs were inflated around each leg during BFR. Muscle oxygen saturation (Smo2) and heart rate (HR) were measured throughout exercise and rest.
Rate of perceived exertion (RPE) and muscle activation, using surface electromyography (sEMG), were measured during the last 30 s of each exercise set. Blood pressure (BP) and whole blood lactate ([La-]b) were measured at rest and postexercise.RESULTS: Smo2
declined significantly in BFR during exercise and rest by 13% and 14%, respectively. HR and RPE showed significant increases during BFR (120.5 ± 5.53 vs. 128.9 ± 9.86 bts · min−1) (9.8 ± 1.85 vs. 11.8 ± 1.88 arbitrary units). No differences
were observed for BP, [La−]b, and sEMG.DISCUSSION: Findings indicate exercise intensity and cuff pressure elicited acute muscular, cardiovascular, and perceptual responses. BFR rowing exercise could be advantageous as an adjunct for future exercise countermeasures
where aerobic and anaerobic exercise may be performed on one device or in limited physical space.Mahoney SJ, Dicks ND, Lyman KJ, Christensen BK, Hackney KJ. Acute cardiovascular, metabolic, and muscular responses to blood flow restricted rowing exercise. Aerosp Med Hum Perform.
2019; 90(5):440–446.
Otitis Media with Effusion in Aircrew Members
Authors: Pinto José Antônio , Nunes Heloisa dos Santos Sobreira , Soeli dos Santos Rozania , Cavallini André , Freitas Gabriel , Knoll Davi , Duarte Cauê
Published: April 2019

BACKGROUND: Middle-ear barotrauma is a common problem reported by aircrew members and passengers. Studies have shown that 20–50% of passengers report ear complaints during the flight or after landing. The aim of this study is to determine the prevalence of otitis media
with effusion in aircrew members and describe the time to resolution of the condition.METHODS: All aircrew members presenting at Civil Aviation Center at Congonhas Airport at São Paulo for annual flight medical examinations from September 2014 to May 2015 were reviewed retrospectively
for the presence of otologic disorders. Eligible participants were all pilots, copilots, and flight attendants with a diagnosis of otitis media with effusion confirmed by immittance testing.RESULTS: Of 1607 aircrew members, 155 (9.65%) were diagnosed as having otitis media with
effusion. Most participants were men (51.6%). Regarding aircrew position, 81.9% were flight attendants, 11.6% were copilots, and 6.5% were pilots. The mean time to resolution of the otitis media was 8.23 (± 3.02) days.DISCUSSION: Otolaryngologists must be aware of the effects
of gas expansion in the middle ear at higher altitudes for the appropriate treatment of diseases related to pressure changes. The recommendation for an aircrew member to return to flying duties should occur only after the individual has been treated and complete resolution, confirmed by immittance
testing, has been documented.Pinto JA, dos Santos Sobreira Nunes H, dos Santos RS, Cavallini A, Freitas G, Knoll D, Duarte C. Otitis media with effusion in aircrew members. Aerosp Med Hum Perform. 2019; 90(5):462–465.