bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
Nurmikon leikkuun polttoainekulutus ja kasvihuonekaasupäästöt osana viherrakennuskohteen elinkaariarviointia
Authors: Silvenius Frans , Alaspää Aaro , Niemeläinen Oiva , Raiskio Kirsi
Published: April 2019

EU LIFE09 ENV FI 000570 ”LCA in Landscaping” – hankkeessa mitattiin nurmikon leikkuukoneen polttoainekulutusta erilaisissa olosuhteissa kesällä 2012. Mittaukset tehtiin puistonurmikolla MTT:llä Jokioisten toimipisteessä sekä Hämeenlinnassa Sairion puistoalueella. Mittatulosten perusteella laskettiin nurmikon leikkaamisen päästöt ja ilmastovaikutus eri leikkuuintensiteeteille. Leikkuuintensiteettejä olivat leikkuu viikoittain, leikkuu joka toinen viikko ja leikkuu 1 kerta kolmessa viikossa. Ilmastovaikutusta verrattiin muihin puistonurmikolla tehtävien hoitotoimenpiteiden (lannoittaminen ja kalkitus) aiheuttamaan ilmastovaikutukseen. Ilmastovaikutuksen lisäksi mitattiin ns. ”hukka-ajon” ja polttoaineenkulutusta erimuotoisilla lohkoilla. Hukka-ajo (%) ilmaisee, kuinka suuresta osasta leikattavaa lohkoa leikkuuyksikkö on kulkenut moneen kertaan. Hukka-ajomittauksia tehtiin Jokioisilla MTT:ssä, jonka lisäksi tehtiin täydentäviä mittauksia Hämeenlinnassa Sairion puistoalueella. Keskimääräinen polttoaineenkulutus Jokioisilla oli 4,2 l/ha bensiiniä ja työsuoritus noin 3400 m2/h ja Hämeenlinnassa 5,26 l dieseliä/ha (Kuva 3) työsuorituksen ollessa 7300 m2/h. Polttoaineenkulutus vaihteli runsaasti sekä samalla alueella että erialueilla tehdyissä mittauksissa. Verrattaessa nurmikon leikkuun ilmastovaikutuksia muihin nurmikon hoitotoimenpiteisiin havaittiin, että nurmikon leikkuun lisäksi suuri ilmastovaikutus on myös kalkituksella ja lannoituksella siten, että suurilla kalkitusmäärillä ja pienimmillä polttoaineenkulutuksen arvoilla kalkituksen ja lannoituksen osuus kasvihuonekaasupäästöistä on suurempi kuin ruohonleikkuun. Vastaavasti taas pienillä kalkitus- ja lannoitusmäärillä nurmikon leikkuun kasvihuonekaasupäästöt nousevat merkittävimmiksi. Tuloksista oli odotettavaa, että Hämeenlinnassa käytetyn suuremman leikkuukoneen työsuoritus oli suurempi kuin Jokioisilla käytetyn pienen koneen, mutta sitä, että pienemmän koneen pienempi hehtaarikohtainen polttoaineenkulutus oli yllättävä. Syyn arveltiin olevan pienemmän koneen pienemmässä painossa.
Tietotekniikka ja automaatio maatiloilla
Authors: Kainulainen Petri , Tikkanen Tuomo , Ahonen Juho , Koivistoinen Paula , Kuosmanen Janne , Oinonen Mari
Published: April 2019

Automaatio ja tietotekniset sovellukset ja -laitteet ovat nykymaatiloilla välttämättömiä yrityksen toimintojen ja talouden suunnittelussa, toteutuksessa ja seurannassa. Tämän tutkimuksen tarkoituksena oli selvittää, millaisia tietoteknisiä palveluja ja automaatiota maatiloilla on käytössä sekä millaisille ratkaisuille olisi tarvetta tulevaisuudessa. Kyselytutkimukseen osallistui yhteensä 284 henkilöä, joista 175 oli pohjoissavolaisia maatilayrittäjiä ja 109 Savonia-ammattikorkeakoulussa opiskelevia tulevia agrologeja. Noin puolet yrittäjistä oli 45-vuotiaita tai sitä nuorempia. Tilojen päätuotantosuunnaksi ilmoitettiin useimmiten joko maidontuotanto (40,6 %) tai kasvinviljely (31,4 %). Hieman yli puolet yrittäjistä toivoi lisää automaatiota ja informaation keräystä maatalouden töihin. Eniten automaatiota toivottiin lypsytyöhön (59,7 % vastanneista) ja ruokintaan (58,8 %). Informaation keräämistä haluttiin useimmiten traktori- ja peltokonetöihin (50 %). Agrologiopiskelijat olivat vastaavasti hieman enemmän kiinnostuneita informaation keräämisestä kuin automaation lisäämisestä. Yrittäjät olivat halukkaita lisäämään peltoviljelyn automaatiota. Tällä hetkellä useimmiten käytössä on päisteautomatiikka (14,3 % tiloista) ja ajo-opastimet (12,6 %). Noin puolet heistä aikoo hankkia tulevaisuudessa automaattiset viljelymuistiinpanot (53,1 %) ja satelliitti-/ilmakuvauskartoituksen (42,9 %) joko varmasti tai, jos niitä saa lisähyötyä tai kustannussäästöjä. ATK-ohjelmien käyttötaidoissa on hieman parantamisen varaa. Yrittäjistä 48,8 % koki osaavansa käyttää viljelysuunnitteluohjelmistoja hyvin tai erinomaisesti. Taloushallinnon ohjelmistoille vastaava luku oli 68,3 % ja muilla maatalouden ohjelmistoille 54,6 %. Sekä maatilayrittäjät että agrologiopiskelijat olivat kiinnostuneita myös käyttämään maatalouden ohjelmistoja älypuhelimella ja tablettitietokoneella (56,0 – 63,3 % erittäin tai hieman kiinnostunut). Etäyhteydessä järjestettäviin koulutuksiin oltiin myös halukkaita osallistumaan (69,7 – 56,9 % erittäin tai jonkin verran kiinnostunut). Huomattava osa yrittäjistä oli kiinnostunut tilan sisäisestä tietoverkosta (57,7 – 88,1 % erittäin tai jonkin verran hyödyllinen).Tutkimuksen mukaan sähköisille opiskeluympäristöille, maatalouden ohjelmistojen mobiilikäytölle ja tilan sisäisten verkkojen kehittämiselle on kasvavaa kysyntä yrittäjien ja alan opiskelijoiden keskuudessa.
eHieho – laskuri uudistuseläinten kasvatuksen kustannusten selvittämiseen maitotiloilla
Authors: Viitala Hannu , Kauppinen Risto , Suhonen Pirjo , Tuovinen Jyri , Jääskeläinen Marita , Pasanen Tomi
Published: April 2019

Suomalaisen maidontuotannon kannattavuus ja kilpailukyky edellyttävät kustannustehokuutta. Uudistuskustannus eli hiehonkasvatuksen kustannukset ovat 10–15 % maidon tuotantokustannuksesta. Uudistuskustannus voi olla jopa puolet maidontuotannon muuttuvista kustannuksista. Hiehon kasvatusajalla on merkitystä eläimen elinikäistuotokseen eli siihen, kuinka paljon se tuottaa maitoa elämänsä aikana. Kiinnittämällä huomio hiehon ruokintaan ja hoitoon, saadaan hyvin lypsäviä lehmiä. Tiedostamalla hiehonkasvatuksen kustannukset, vältetään hiehoautomaatin syntymistä lypsykarjatilalla eli lehmiä ei poisteta turhaan. Näin saadaan karjan keskipoikimakerrat nousemaan ja lisää tuotantovuosia/lehmä. eHieho kehitettiin hiehonkasvatuksen kustannusten laskentaan, joka on tuotteistettu laskurin muotoon. Laskuri - eHieho on tarkoitettu ja saatavilla neuvojien, yrittäjien ja muiden alan ammattilaisten käyttöön hiehon kasvatuksen ulkoistamisen suunnittelun tueksi. Laskurilla voidaan selvittää hiehon tuotantokustannus ja eläinkohtainen hoitopäiväkustannus (http://hiehohotelli.savonia.fi/eHieho). eHieho – laskurin tavoitteena oli helppokäyttöinen laskuri, jolla voi laatia luotettavan tuotantokustannuslaskelman kohtuullisessa ajassa. eHieho on laadittu Microsoft Excel ohjelmalla ja sen tekemiseen on käytetty Visual Basic for Applications -ohjelmointia (VBA). Hyvässä käyttöliittymässä on tanskalaisen käytettävyystutkijan, Jakob Nielsenin määritelmän mukaan viisi ominaisuutta: opittavuus, tehokkuus, virheettömyys, muistettavuus ja miellyttävyys. Testaajilta saadun palautteen perusteella tavoitteiden saavuttamisessa on onnistuttu hyvin. Hyvien ohjeiden avulla saadaan aikaan mahdollisimman paikkaansa pitävä hiehojen tuotantokustannuslaskelma. eHieho -ohjeet ovat yksi tärkeä osa eHieho -laskurin kokonaisuutta. Laskuri on suunniteltu käyttöominaisuuksiltaan niin, että sillä on mahdollista tehdä tuotantokustannuslaskelma ilman ohjeitakin. Laskurin käyttäjä, joka ei ole perehtynyt tuotantokustannuslaskentaan, pystyy ohjeiden ja laskentaesimerkkien avulla laatimaan luotettavan tuotantokustannuslaskelman. Edelleen eHieho -laskurin käyttäjä voi vertailla omia laskelmiaan mallilaskelmiin tai muiden tuottajien laskelmiin ja kehittää tilojen kannattavuutta. Kannattavuuden parantamiseen vaaditut ratkaisut lähtevät liikkeelle siitä, että ongelma omassa tuotannossa huomataan ja sen merkitys ymmärretään.
Exporting Finnish Agricultural Advisory Knowhow - Training of Agricultural Advisors in Kosovo
Authors: Partanen Kati , Jahja-Hoxha Ardita , Juhola Jussi , Maskulainen Paavo
Published: April 2019

In Kosovo conditions for agricultural production are good, climate in the region is close to ideal. However, local agricultural production is relatively low and income from agriculture for the rural population is extremely low. One of the key challenges in developing the agricultural sector and employment within is the knowledge base. Lack of business skills and modern agricultural methods added with practically no access to advisory services is the key barrier for further development of the sector. The aim of this project was to develop Kosovan agriculture through building the capacity of agricultural advisory by constructing a modern curriculum model and developing the advisors’ ability to help farms to develop their entrepreneurship. The steps of the projects were: 1. Building a modern curriculum of agricultural advisory training according to the local needs. 2. Emphasizing the expertize of the advisor students by team working method. 3. Testing the knowledge: real enterprise’s development process and result analysis. 4. Evaluating the project and methods used. The curriculum was built according to the competences defined in four workshops organized for stakeholders in Kosovo. Five competence areas were recognized: Communication skills, Business competence, Development competence, Production competence and Key skills for lifelong learning. Students participating in the training (27) were required to have at least a Bachelor’s degree in agriculture or related fields. The training itself was organized by team training method. The training consisted of lectures, team and independent studying and working as a team with a real farm enterprise advisory case. The team learning process was guided to increase the students’ knowledge of team building in working life. Five student teams identified the main development needs in a real enterprise case and planned a way to realize them. The entrepreneurs were satisfied with the concrete development realized during the project. Both students and stakeholders evaluated the project to be very successful. The students’ satisfaction was evaluated by a web questionnaire and the stakeholders’ satisfaction through six focus group discussions organized in different parts of the country. 90 % of the students found training beneficial for their future career and all students were satisfied with the training. This new training model requires good cooperation among stakeholders but increases capacities of all counterparts. The Finnish agricultural advisory and training knowledge has demand.
Voimasuhteet ruokamarkkinoilla - Bruttomarginaalien muodostuminen ja kehitys Suomen elintarvikeketjussa
Authors: Arovuori Kyösti , Karikallio Hanna , Pyykkönen Perttu
Published: April 2019

Tutkimuksessa analysoidaan suomalaisen elintarvikeketjun rakenteen ja voimasuhteiden kehitystä. Analyysi tehdään jaottelemalla elintarvikkeisiin käytetyt kokonaiskulutusmenot elintarvikeketjun eri osapuolille. Osuudet elintarkkeiden kokonaiskulutusmenoista esitetään erikseen maataloudelle, kotimaiselle elintarviketeollisuudelle, tuonnille sekä kaupalle ja ravintoloille. Lisäksi kehitystä vertaillaan yhdeksän eri maan välillä. Tulosten perusteella kauppa ja ravintolat ovat kasvattaneet omaa osuuttaan ruokaketjussa vuosina 2000–2009. Lisäksi tuonnin merkitys on ollut voimakkaassa kasvussa. Kotimainen maatalous ja elintarviketeollisuus ovat vastaavasti menettäneet asemiaan. Tutkimuksen kansainvälisen vertailun mukaan kehitys on ollut samansuuntaista myös muualla. Maatalous on menettänyt osuuttaan ruokaan käytetyistä kokonaismenoista lähes kaikissa vertailussa mukana olleissa maissa. Elintarviketeollisuuden osuus on laskenut tai pysynyt ennallaan. Tuonnin merkityksen kasvu näkyy selvästi kaikissa vertailumaissa.
Ummessaoloajan ruokintatason vaikutus lypsylehmien maksan geenitoimintaan
Authors: Elo Kari , Gulzar Zohaib , Hoti Fabian , Jaakkola Seija , Salin Siru , Sillanpää Mikko , Taponen Juhani , Vanhatalo Aila , Kokkonen Tuomo
Published: April 2019

Ummessaolokaudella kahta kahdeksan ayrshire-lehmän ryhmää ruokittiin joko rajoitetusti tai vapaasti. Lehmät saivat pelkästään säilörehua 6–4 viikkoa ennen odotettua poikimista. Tänä aikana rajoitetusti ruokitut lehmät saivat 100 % (ryhmän keskiarvo 95 MJ/d) ja vapaasti ruokitut käytännössä 150 % (keskiarvo 144 MJ/d) laskennallisesta energiantarpeestaan. Tunnutusruokinnan alkaessa kolme viikkoa ennen odotettua poikimista, vapaasti ruokitun ryhmän energian saantia alettiin rajoittaa siten, että laskennallinen energian saanti aleni vertailuryhmän tasolle ennustettuun poikimapäivään mennessä. Molempien ryhmien ruokintaan sisältyi kolmen viimeisen tiineysviikon aikana väkirehua 30 % rehuannoksen energiasisällöstä. Tunnutusruokinnan aikana ryhmien energian saannin keskiarvot olivat 107 MJ/d rajoitetusti ja 135 MJ/d vapaasti ruokitulla ryhmällä. Poikimisen jälkeen molempien ryhmien ruokinta oli samanlainen. Molemmista ryhmistä jouduttiin poistamaan yksi lehmä ensimmäisellä viikolla poikimisen jälkeen. Maksanäytteet kerättiin biopsioimalla kahdeksan päivää ennen odotettua poikimista ja yksi ja yhdeksän päivää poikimisen jälkeen. Maksanäytteistä eristettiin kokonais-RNA, jonka laatu analysoitiin sekä elektroforeettisesti että spektrofotometrisesti. Geenitoiminnan kvantitointi tehtiin 32 RNA-näytteestä Affymetrix Bovine GeneChip -siruilla. Näytteenottoajankohtien suhteen näytteet jakautuivat siten, että rajoitetusti ruokittujen ryhmästä analysoitiin 15 näytettä (5 + 6 + 4) ja vapaasti ruokitusta ryhmästä 17 näytettä (5 + 6 + 6). Geenitoiminnan voimakkuutta kuvaavien lukujen keskiarvojen kaksinkertaisen keskihajonnan avulla pareittaisista aineistoista valikoitiin 5 % eniten eri tavalla toimivista geeneistä. Empiiristä Bayes-menetelmää käyttävällä t-testillä tehtiin pareittaisia vertailuja, ja tilastollisen merkitsevyyden rajana pidettiin P<0,05. Verrattaessa 8 päivää ennen ja 9 päivää jälkeen poikimisen otettuja näytteitä kontrolliryhmässä havaittiin geenitoiminnan eroja 96 geenissä ja koeryhmässä 39 geenissä. Kummassakin em. ryhmässä yhteisiä geenejä oli 11. Näiden geenien toiminnan muutokset ovat todennäköisesti koekäsittelystä riippumattomia ja liittyvät poikimisen yhteydessä tapahtuviin fysiologisiin muutoksiin. Verrattaessa koe- ja kontrollikäsittelyn välisiä eroja empiiristä Bayes-menetelmää käyttävällä t-testillä havaittiin 54, 44 ja 33 geenin toimivan eri tavalla 8 päivää ennen sekä 1 ja 9 päivää jälkeen poikimisen. Hierarkkinen ryhmittely käyttäen Pearson-korrelaatiota jakaa geenit neljään ryhmään sekä 8 päivää ennen että 1 ja 9 päivää jälkeen poikimisen.
Säähavainto- ja sääennustetieto kasvinsuojelun apuna
Authors: Huitu Hanna , Jalli Marja , Teye Frederick , Suomi Pasi , Thessler Sirpa , Linkolehto Raimo , Erlund Patrik
Published: April 2019

Keväällä päättyvässä EnviSense-hankkeessa (Kannattavuutta ja lisäarvoa maatalouteen ympäristön automaattisesta reaaliaikaisesta seurannasta ja siihen pohjautuvista neuvontapalveluista) on rakennettu automaattista mittaustietoa hyödyntäviä sovelluksia peltoviljelyn tarpeisiin. Tässä esittelemme kaksi pilottia: 1) kasvinsuojeluennusteiden tarkentaminen automaattisella, paikallisella mittaustiedolla, ja 2) säätiedon tuominen kasvinsuojeluruiskun tehtävänhallintaan. Piloteissa demonstroidaan säähavainto- ja sääennustetiedon hyödyntämistä sovelluksissa sekä selvitetään paikallisen, jatkuvatoimisen mittaamisen haasteita ja etuja. Piloteissa hyödynnettiin Maasää-mittausverkoston automaattisia sääasemia, jotka sijaitsevat Karjaanjoen valuma-alueen maatiloilla. Lisäksi sääasemia pystytettiin maatalousoppilaitosten ja viljelijöiden peltolohkoille Hämeeseen, Pohjanmaalle ja läntisen Uudenmaan rannikolle. Asemat mittaavat ilman lämpötilaa ja kosteutta, sademäärää sekä tuulen suuntaa ja nopeutta 15 minuutin välein. Tiedot siirtyvät langattomasti tietokantaan ja ovat Internetin kautta käytettävissä lähes reaaliaikaisesti. Kasvitautiennuste laskee tautiriskin kolmelle viljojen kasvitaudille (verkkolaikku, ruskolaikku, pistelaikku) käyttäen lähtötietoina tilan sääaseman lämpötila- ja sadantatietoja, tilan viljelytietoja (muokkaus, kylvöaika, viljelykierto ja lajike) sekä tautien epidemiologiaa. Ennuste auttaa viljelijää ruiskutustarpeen arvioinnissa ja oikeassa ajoittamisessa. Kahtena kesänä tehdyt mallin testaukset ovat osoittaneet mallin käyttökelpoisuuden ja sen, että paikallinen mittausdata parantaa mallin tarkkuutta. Kasvinsuojeluruiskutuksen toteuttamisen avustamiseksi rakennettiin työkoneelle tehtävänhallintasovellus ja reaaliaikainen tiedonsiirtoyhteys säätietokannasta työkoneeseen. Sovellus esittää 5 minuutin välein päivittyvän Ilmatieteen laitoksen 3 tunnin sade-ennusteen. Lisäksi testattiin työkoneeseen kiinnitettävää sääasemaa. Työkoneessa reaaliaikaisesti esitetty tieto auttaa huomioimaan säässä tapahtuvat nopeatkin muutokset ja helpottaa mm. tuulivaikutuksen ja varoaikojen huomioon ottamista kasvinsuojeluaineiden levityksessä. Pilotit demonstroivat automaattisesta mittauksesta sekä erilaisten tiedonlähteiden ja tietoalustojen yhdistämisestä aiheutuvia hyötyjä viljelytoimenpiteiden toteuttamisessa. Hyötyjä syntyy tiedon ajantasaisuudesta ja lohkokohtaisesta mittaamisesta, mutta haasteita aiheuttavat mm. tiedon ajallinen ja spatiaalinen kattavuus sekä tiedon laadunhallinta. Kasvinsuojeluennusteessa käytettiin tilan sääasemalle vaihtoehtoisena tiedonlähteenä Ilmatieteen laitoksen hila-aineistoa. Luotettavat mittaussarjat edellyttävät, että asemien huollosta huolehditaan ja mittausten laatua arvioidaan. Muissa meneillään olevissa hankkeissa pyritään jatkossa lisäämään mittaustiedon käytettävyyttä mm. rajapintojen ja webbipalveluiden avulla.
Viljelykiertokäytännöt peltolohkotilastojen näkökulmasta
Authors: Jauhiainen Lauri , Keskitalo Marjo
Published: April 2019

Nyt tehdyssä tutkimuksessa tarkasteltiin maaseutuviraston peltolohkotilastoista viljelyn monimuotoisuutta aluetasolla. Lisäksi tarkasteltiin toteutuneita viljelykiertoja, monokulttuurin yleisyyttä, kuinka viljelykierrot ovat muuttuneet vuosien 1995-2011 aikana ja millaisia eroja tyypillisissä viljelykierroissa ja monokulttuurin yleisyydessä on eri alueiden välillä. Lisäksi tarkasteltiin esikasveja sekä sitä, kuinka monta välivuotta viljelyssä pidetään ennen kuin samalla lohkolla viljellään jälleen samaa kasvia. Peltolohkotilastoista selvitettiin kunkin kasvulohkon viljelyhistoria mahdollisimman kattavasti. Kasvulohkojen määrä peruslohkon sisällä että peruslohkon pinta-ala vaihteli vuodesta toiseen, kuitenkin pinta-alojen perusteella saatiin selvitettyä varsin kattavasti eri kasvulohkojen viljelyhistoria. Työ vaati paljon tietokoneaikaa, aineistojen ollessa suuria. Kaikilta osin viljelyhistoriaa ei voitu selvittää. Tulokset osoittavat viljelyn olevan pääosin yksipuolista, mutta selviä eroja löytyi ELY-kestusten välille sekä kuntien välille ELY-keskusten sisällä. ELY-keskusten väliset erot monipuolisuudessa ovat pienentyneet tarkastelujakson 1995-2011 aikana, mutta kuntien väliset erot suurentuneet. Viljely on monipuolistunut tarkastelujaksolla, mutta vain hiukan. Viljelyn yksipuolisuus ja monipuolisen viljelykierron puuttuminen näkyy kasvulohkotasolla selvästi, esikasvina on todennäköisimmin sama kasvi kuin varsinaisena viljelyvuonna. Esimerkiksi nurmen viljelyssä samalla lohkolla viljellään uudestaan nurmea yhden tai korkeintaan kahden välivuoden jälkeen, eikä käytäntö ole muuttunut tarkastelujakson aikana. Merkkejä monipuolistumista on kuitenkin havaittavissa etenkin kevätviljojen viljelyyn erikoistuneilla tiloilla, vaikka ei voida puhua monipuolisesta viljelystä. Esimerkiksi puhtaasta kevätviljojen viljelystä on siirrytty siihen, että viiden vuoden aikana on neljän kevätviljavuoden lisäksi yksi rapsi- tai rypsivuosi. Varsinaista monipuolista viljelykiertoa esiintyy edelleen suhteellisen vähän.
Greenhouse gases and odour emissions from composting.
Authors: Jönsson Håkan , Ermolaev Evgheni , Sundberg Cecilia , Smårs Sven , Pell Mikael
Published: April 2019

Composting is the most widely used biological treatment method for recovering the plant nutrients of organic waste. Composting is an aerobic process and it is well known that mismanagement, e.g. insufficient ventilation, can seriously affect the turnover and performance of the process. The turnover is also strongly inhibited if the operation temperature rises above 40°C before the pH has increased above 6. Such a combination of high temperature and low pH also seriously increases the odour emission potential of the compost operation as the initial high odorous stage is prolonged until the pH increases. When the pH increases beyond 6.5, the odour potential rapidly decreases. The pH development can be accelerated by good cooling and ventilation, and/or by addition of alkaline amendment, e.g. recycling of alkaline compost or addition of wood ash. When the compost is turned, the structure of the compost matrix, and thus the aeration, is improved which decreases odour generation and also the proportion of anaerobic processes and thus the emissions of methane.Studies of food waste home composts show that these have a much higher moisture content (70-80%) compared to what is normally recommended for composting (40-65%). The common assumption has therefore been that methane emissions from home composts are greater than from large scale municipal composts. However, recent studies in both Sweden and Denmark show that the methane emissions from home composts usually are smaller than from large municipal composts. Furthermore, both studies indicate that the emissions seem to increase if the composts are frequently turned, quite contrary to what was expected. The emissions also seem to increase if the feeding is too high. This means that the capacity of the home compost should not be exceeded and that the efforts for its operation can be kept low, as turning does not seem to be an advantage, at least from the point of view of greenhouse gas emissions.
Laiduntavien lypsylehmien jatkuva pötsin pH:n mittaaminen
Authors: Juutinen Elina , Sairanen Auvo , Korhonen Arja
Published: April 2019

Pötsin pH asettaa rajat korkeatuottoisen lypsylehmän ruokinnan suunnitteluun. pH:n yläraja tulee vastaan ruokintahäiriötapauksissa, esimerkiksi ureamyrkytyksessä. Pötsin pH:n alaraja saavutetaan ruokinnan intensiteettiä nostettaessa, kun tavoitellaan mahdollisimman suurta maitotuotosta tai ruokinnallisissa virheissä. Maitotuotosintensiteetin nosto tapahtuu nurmirehun sulavuuden ja/tai väkirehumäärän noston avulla.Koetoiminnassa parsinavetan kokoaikalaiduntavien lehmien väkirehun jako on onnistunut 12 kiloon/vrk saakka, kun väkirehut on jaettu aamu ja iltalypsyn yhteydessä heti sisälle oton jälkeen ja juuri ennen laitumelle laskua. Jakokertoja tulee tällöin neljä kpl/vrk. Lypsyasemanavetassa kokoaikalaiduntavilla lehmilläon vain kaksi väkirehun jakokertaa vuorokaudessa. Ongelmana voi olla pötsin pH:n lasku, mikä voi johtaa hapanpötsiin. Seurauksena on syönnin ja maitotuotoksen pieneneminen ja mm. sorkkasairauksien riski lisääntyvät. Osa-aikalaiduntaville väkirehu voidaan jakaa useamman kerran päivässä, jolloin väkirehun kertaannos on pieni. Rehun valkuainen puskuroi pötsin pH:n muutosta, joten valkuaisen lisääminen voi pienentää pötsin pH:n muutoksia.Maitotiloilla ei ole rutiininomaista mittaustapaa pötsin pH:n määrittämiseen. pH:n muutosten tutkiminenon mahdollista pötsiin laitettavien jatkuvatoimisten pH-bolusten avulla. Tässä kokeessa käytettiin jatkuvatoimisia smaXtec pH-boluksia (smaXtec animal care GmbH, Itävalta), joiden valmistajan takaama käyttöaika on 50 vrk, pH:n mittaustarkkuus ± 0,1 pH yksikköä.Tämän tutkimuksen tavoitteena oli tutkia soveltuvatko pH-bolukset lypsylehmien normaaliin ruokinnan seurantaan sekä suuren väkirehun kerta-annoksen vaikutusta pötsin pH tasoon laidunruokinnalla (koe 1). Lisäksi tavoitteena oli tutkia osa- ja kokoaikalaidunnuksen sekä väkirehun valkuaispitoisuuden vaikutusta pötsin pH tasoon vuorokauden eri aikoina kokoaikalaiduntavilla lehmillä (KL) verrattuna yöaikaan laiduntaviinlehmiin (OL), kun väkirehun määrä oli vakio (koe 2).Kokeen 1 perusteella 6 kilon väkirehumäärän jako kerta-annoksena lypsyasemalla on liian suuri ja altistaa lehmät syöntihäiriölle. Kokeen 2 perusteella 4,5 kilon väkirehuannos ei tuottanut vielä ongelmia. Yksittäisen pH-boluksen mittaaman aikasarjan perusteella pH-bolusten tulokset osoittautuivat peräkkäisten mittausten osalta luotettaviksi. Jatkuvatoimisia pH –boluksia suositellaan kustannussyistä sijoitettavaksi vain osalle lehmistä. Tämä ei tuota riittävästi tietoa tunnistamaan karjan riskiryhmässä olevia lehmiä. Dieetin komponenttien perusteella voitaisiin tuottaa ennustemalli keskimääräisen pH –tason arvioimiseksi, jotenbolusten arvo on nimenomaan yksilötason erojen määritys. Laiduntamisaika tai väkirehun valkuaispitoisuuseivät merkittävästi vaikuttaneet pötsin pH-tasoon.
Miten maitotiloilla jaksetaan?
Authors: Kallioniemi Marja , Kymäläinen Hanna-Riitta , Kaseva Janne , Simola Ahti
Published: April 2019

Tutkimushankkeessa Maitotilan Hyvä Vointi eli ”Maidontuottajien työhyvinvointi keinona edistää eläinten hyvinvointia ja yrittäjien jaksamisen tukeminen muutoksessa” selvitettiin vuosina 2009-2011, miten maitotiloilla jaksetaan. Hankkeen toteuttivat Helsingin ja Itä-Suomen yliopistot, MTT (Maa- ja elintarviketalouden tutkimuskeskus), Työterveyslaitos ja Novetos Oy sekä rahoittivat MMM (Makera), Maatalousyrittäjien eläkelaitos Mela ja MTT. Vuoden 2010 keväällä toteutettuun postikyselyyn saatiin vastaukset 265 maidontuottajalta. Kysely lähetettiin maaseutuelinkeinohallinnon rekisteristä satunnaisesti poimituille maitotiloille (n= 400) ja analyysikelpoisia lomakkeita saatiin 47 %:lta otoksen maitotiloista. Keskimäärin merkittävimmiksi voimavaratekijöiksi arvioitiin ”Lapsi tai lapset”, ”Oma perhe”, ”Eläinten terveys” ja ”Oma puoliso tai kumppani”. Maidontuottajien voimavarojen keskeisimmät lähteet ovat siis omassa lähipiirissä, mukaan lukien navetan terveet hoidokit. Keskimäärin vähiten merkittäviksi voimavaratekijöiksi jäivät ”Luottamustehtävät”, ”Uskonto” ja ”Viljelijöiden vertaistuki”. Kuormitustekijöistä merkityksellisimmiksi arvioitiin ”EU:n maatalouspolitiikka”, ”Viljelijöiden kohtelu yhteiskunnassa ja mediassa” ja ”Maatalousalan tulevaisuus”. Vastaajia keskimäärin vähiten kuormittaviksi tekijöiksi jäivät ”Oma tai muun henkilön alkoholin tai päihteiden käyttö”, ”Kumppani puuttuu” sekä ”Suhteet vanhempiin tai appivanhempiin”. Kyselyyn sisältyi työuupumuksen arviointimittari. Vastaajista miltei puolella (46 %:lla) ei ollut lainkaan työuupumusta, samoin miltei puolella (45 %:lla) oli lievää työuupumusta ja 9 % vastaajista poti vakavaa työuupumusta. Kun tuloksia verrataan Jari Hakasen (2005) 44-57 -vuotiaista suomalaisista (n = 532) esittämiin tuloksiin, havaitaan, että maidontuottajat olivat tilastollisesti merkitsevästi useammin uupuneen väsyneitä ja kyynisiä kuin vertailuaineiston vastaajat keskimäärin. Ammatilliseen itsetuntoon liittyvien vastausten osalta aineistot eivät eroa toisistaan. Kahden tutkimuksen otokset kuitenkin erosivat toisistaan ainakin ikä- ja sukupuolirakenteeltaan. Työn imu -mittarin tuloksia verrattiin Hakasen (2009) esittämään suomalaisista työntekijöistä (n = 16 335) koostuvaan aineistoon. Vastaajien keskimääräiset lukuarvot eivät eronneet toisistaan tilastollisesti merkitsevästi kahdessa aineistossa. Kun tarkasteltiin erikseen työn imun kolmea ulottovuutta, lypsykarjatilallisten havaittiin kokevan tilastollisesti merkitsevästi enemmän työhön uppoutumista ja sille omistautumista kuin suomalaisista työntekijöistä koostuvassa verranneaineistossa. Vertailussa on jälleen otettava huomioon, että otokset erosivat toisistaan. Tulokset kertovat maidontuottajien positiivisesta työhön uppoutumisesta ja työlle omistautumisesta. Kuitenkin yli puolet (54 %) vastaajista poti jonkinasteista työuupumusta. Työuupumuksen mittari osoitti, että joka kymmenes (9 %) kyselyyn vastannut maidontuottaja sijoittui ryhmään ”vakava työuupuminen”.
Jalostuksen tehostamisen vaikutus maidontuotannon kannattavuuteen
Authors: Kärkkäinen Leena , Ylätalo Matti , Juga Jarmo , Kauppinen Risto , Kämäräinen Hilkka
Published: April 2019

Tutkimuksen tavoitteena on arvioida sukupuolilajitellun siemenen käytön ja genomisen valinnan vaikutusta maidontuotannon kannattavuuteen ja laatia ohjeet eläinaineksen optimaaliseen uudistukseen ja taloudellisesti järkevään liharotusiemenen käyttöön maidontuotantotiloilla. Asiantuntija-arvioiden perusteella liharotusiemennysten määrää lypsykarjatiloilla on mahdollista nostaa huomattavasti nykyisestä 6 prosentista. Valtakunnallisesti pyrkimyksenä on tuottaa enemmän lihaa samoilla resursseilla. Tässä hankkeessa tarkastelu aiotaan tehdä kuitenkin tilatasolla. Tarkoituksena on laatia ohjelma liharotusiemenen käytöstä erilaisille tilakokoluokille. Kokoluokat ovat 30 lehmää, 64 lehmää (yksi lypsyrobotti), 130 lehmää (kaksi lypsyrobottia) ja 500 lehmää (pohjoisen tuen katto). Pyrkimyksenä on selvittää jalostuksellisen edistymisen nopeutta perinteisiä jalostusarvoennusteita tai genomista valintaa käyttäen. Mahdollisesti laadittavien tilamallilaskelmien avulla pyritään löytämään taloudellisesti kannattavin uudistusvaihtoehto ja liharoturisteytyssiemenen käyttöosuudet eri kokoluokissa.Tämä tutkimus kuuluu MAILI–hankekokonaisuuteen. Kilpailukykyä ja ympäristötehokkuutta pohjois-savolaisille maito- ja lihanautatiloille ja lihantuotantoketjulle eli MAILI -hanke on Pohjois-Savon ELY-keskuksen rahoittama hanke, joka kuuluu Manner-Suomen maaseudun kehittämisohjelmaan 2007–2013. Hankkeen hallinnoija on Savonia ammattikorkeakoulu ja toteuttajina ovat Savonia ammattikorkeakoulun lisäksi Maa- ja elintarviketalouden tutkimuskeskus MTT ja Helsingin yliopisto. Hankkeessa ovat mukana Valio Oy, Atria Oyj, HK Agri Oy, Saarioinen Oy, Snellman Lihanjalostus Oy, ProAgria ja Faba Osk. Hanke toteutetaan vuosina 2011–2013.MAILI -hankkeen tavoitteena on pyrkiä parantamaan naudanlihantuotannon omavaraisuutta ja tehostaa maitotilojen ja lihanautatilojen sekä maidon- ja lihanjalostusteollisuuden kilpailukykyä ja ympäristötehokkuutta. Lisäksi selvitetään, voidaanko maidontuotantotiloilta saatavien vasikoiden avulla tuottaa enemmän hyvälaatuista naudanlihaa kustannus- ja ympäristötehokkaasti. Pyrkimyksenä on selvittää maitoliharoturisteytysvasikoiden taloudellinen merkitys maidon- ja lihantuottajalle. Tilamallien avulla selvitetään eri toimenpiteiden vaikutus maito- ja lihanautatilojen kannattavuuteen. Hankkeella pyritään edistämään uusien jalostusmenetelmien käyttöönottoa pohjoissavolaisilla tiloilla ja kehitetään jalostusohjelmamallia sekä tuotetaan koulutusmateriaalia ja siirretään tietoa eri kohderyhmille.
Hiehokasvattamoiden rakennusratkaisut
Authors: Kivinen Tapani , Partanen Kati , Mönkkönen Seppo , Kauppinen Risto , Tuure Veli Matti , Lätti Markku
Published: April 2019

Nuorkarjan kasvatus tapahtuu perinteisesti kiinteänä osana lypsykarjanavetan toimintaa. Nuorkarjan kasvatus vie osan maidontuottajan resursseista: eläinten hyvinvoinnista pitää huolehtia, niitä pitää ruokkia ja ne tarvitsevat navetasta omat ryhmäkarsinansa, partensa ja lantakäytävänsä. Tie vasikasta tiineeksi hiehoksi kestää noin 2 vuotta, minkä jälkeen eläin vasta alkaa ”maksaa vuokraa” kasvatusajastaan. Maidontuotantoketjun tehostamiseen ollut tullut uusi toimintamalli, jossa nuorkarjan kasvatus voidaan ulkoistaa kolmannelle osapuolelle, joka tekee sitä ammattimaisesti keskittyen pelkästään hiehojen kasvatukseen. Ulkopuolista kasvattamoa voidaan tällöin kutsua hiehohotelliksi, koska kasvattajalla voi olla asiakkaina useampia lypsylehmätiloja. Toiminnan taloudellisuus perustuu siihen, että maidontuottaja voi keskittyä lypsäviin lehmiin ja hotellin pitäjä hyvien hiehojen kasvattamiseen. Maidontuottaja voi muuttaa nuorkarjapaikat lypsylehmille tai uudisrakentamisen tapauksessa suunnitella koko pihatto pelkästään lypsylehmille. Neliöt tulevat tällöin tuottavampaan käyttöön. Nuorkarjakasvattaja voi laskea kasvatuksen tarkan kulurakenteen ja asettaan kasvatuspäivän hinnan sellaiseksi, että maidontuottajan kannattaa se maksaa. Tavoitteena on win-win tilanne, josta molemmat osapuolet hyötyvät kohtuullisesti. Nuorkarjan kasvatuksen ulkoistaminen sopii pienille maitotiloille, jotka miettivät tuotannon lopettamista. Ulkoistamistilanteessa uusia lehmäpaikkoja syntyy helposti ilman suuria investontikuluja. jolloin tuotannon laajentaminen on houkuttelevaa. Kasvatustiloiksi soveltuvia vanhoja navetoita löytyy, koska maidontuotannon lopettajia on runsaasti. Hotellitoiminta voisi olla maidontuotannon lopettamista harkitseville eräänlainen jäähdyttelyvaihe. Nuorkarjan kasvatus vanhoissa navettatiloissa ei juuri aiheuta lisäinvestointeja rakennukseen tai rakenteisiin. Hiehohotelli –hanke on vuosina 2009 – 2011 tutkinut ja kehittänyt pohjaratkaisumalleja ammattimaiseen suuren mittakaavan nuorkarjakasvatukseen. Kokoluokkana on pidetty 180-paikkaista hotellia, joka voisi ottaa kasvatukseen kolmen robottitilan vasikat. Rakennusratkaisussa korostuu eri tiloilta tulevien vasikoiden tautipaineen torjunta. Tulokasryhmät sijoitetaan erilliseen tilaan, jotta bakteerien leviäminen isompaan kasvatushalliin estetään. 180-paikkaisesta hotellista on myös tuplausmalli 360-paikkaiseksi kasvattamoksi. Edellisten lisäksi on suunniteltu kasvattamomalli, jossa sonnivasikat voidaan kasvattaa yhdessä hiehojen kanssa 6 kk ikään asti, jonka jälkeen ne oletetaan siirrettäväksi varsinaiseen pihvikasvattamoon. Sekakasvattamon oletetaan soveltuvan sellaisille tiloille, jotka haluavat laajentaa toimintaansa myös lihatuotannon puolelle.
Ymppäys, kalkitus ja täydennyskylvö apilanviljelyn varmistajana
Authors: Leinonen Petri
Published: April 2019

Tehokas biologinen typensidonta vaatii paitsi soveltuvan apilalajikeen ja apilalle sopivat kasvuolot, myös tehokkaan Rhizobium-juurinystyräbakteerisymbioosin. Kylvösiemenen ymppäyksellä varmistetaan tehokas nystyröinti, jolloin kasvuolojen muuten salliessa biologiselle typensidonnalle ja hyvälle sadolle luodaan edellytykset.Usein apilat nystyröityvät tehokkaasti ilman ymppäystäkin maaperän luontaisten nystyräbakteerien toimesta. Jotta ymppäystä osattaisiin käyttää silloin kun siitä saadaan kunnon satovaste, olisi kyettävä ennustamaan maan luontaisen Rhizobium-populaation tehokkuus.Etelä- ja Keski-Suomesta kerätyistä maanäytteistä analysoitiin maan fysikaalis-kemiallisten ominaisuuksien lisäksi myös apiloita nystyröivien Rhizobium-bakteerien lukumäärä sekä tutkittiin maanäytteen bakteeripopulaation tehokkuus kasvatuskokeella. Maanäytteet olivat tilapareista (luomu-tavanomainen), jolloin luomulohkoilla apilaa oltiin viljelty säännöllisesti, tavanomaisilla tiloilla taas apilaa ei oltu viljelty ainakaan kymmeneen vuoteen (yhtä poikkeusta lukuunottamatta).Apilakierrossa olleilla lohkoilla oli selkeästi suurempi määrä apilan Rhizobium -bakteereita eikä ymppäyksellä saavutettu astiakokeessa sadonlisäystä. Tavanomaisilla, apilattomassa viljelyssä olleilla lohkoilla maan luontainen Rhizobium-populaatio kasvoi maan pH:n kohotessa. Bakteeriymppäyksellä saatiin satovaste happamilla mailla, muttei enää maan pH:n ollessa yli 5,5. Typpibakteeriymppäyksellä voidaan siis kompensoida alhaista pH:ta tilanteissa, joissa apilaa viljellään pitkän tauon jälkeen ensimmäistä kertaa.Apilan siemenen kalkkipilleröinnillä (ymppäykseen yhdistettynä) luodaan apilantaimen juuristoon suotuisa mikroympäristö nystyröinnille ja taimen nopealle alkukehitykselle. Pilleröidyllä siemenellä on kirjallisuuden mukaan myös etuja pintaan tehtävässä täydennyskylvössä. Täydennyskylvön, kalkkipilleröinnin ja ymppäyksen osalta tuotekehitys- ja tutkimustyö on käynnissä, esityksessä käydään läpi tähän kysymyksenasetteluun liittyvää problematiikkaa.
Lentil – a promising new crop for Finland
Authors: Lizarazo Clara , Stoddard Frederick
Published: April 2019

Finnish agriculture is based on cereal cultivation and nearly half of the total utilized agricultural area (2 295 thousand ha) is used for cultivating barley, oat, wheat, and rye. In contrast, less than 1% is used for cultivating grain legumes, mainly pea and faba bean for feed purposes. As a result, Finland has a major dependence on inorganic fertilizers and imported vegetable protein. The Nordic region has many consumers that need gluten-free products and vegetable protein, so there is a potential demand for locally grown food legumes such as lentil. After a promising preliminary trial in 2009, 13 lentil cultivars were screened in Helsinki in 2010, 12 from the Crop Development Centre, University of Saskatchewan, Canada, and one from the University of Göttingen, Germany. Six of these cultivars were selected and screened again in 2011. The experiment was laid out as a randomized complete block trial with four replicates in all years; data on radiation interception, flowering and maturity were collected during the growing season. Growing degree-days (GDD) were calculated using a 5°C base temperature. The 2010 growing season was exceptionally warm and most cultivars performed well, except Sovereign and Sedley that lodged and matured late. There were significant differences in earliness (P<0.001), the earliest cultivar being Rosetown (902 GDD to maturity), and the latest Sedley (1214 GDD). There were no significant differences in yield (P=0.111), the average being 1.49 t/ha. Cultivar Meteor was the highest yielding with 1.86 t/ha but it lodged, whereas cvs Redbow, Redcoat, Rosetown and Milestone yielded 1.5-1.6 t/ha and showed few problems in cultivation, so further experiments have included them. The 2011 growing season was warm enough and allowed all cultivars to mature by the middle of August, most before Kontu faba bean. There were significant differences in earliness (P<0.001), the earliest cultivar being Rosebud, and the latest Redberry. According to FAOSTAT in 2008, Finland imported only 98 t of lentil, or 18 t/million inhabitants, whereas other European countries imported considerably more, ranging from 157 t/million in Sweden to 1050 t/million in Spain. Thus there is clear potential for growth in the market for Finnish-grown lentils. When the results from the 2011 trials are compiled, we expect to be able to recommend appropriate cultivars to farmers in time for the 2012 growing season.
Peltoluonnon monimuotoisuutta edistävät toimenpiteet edullisuusjärjestykseen
Authors: Miettinen Antti , Alanen Eeva-Liisa , Hyytiäinen Kari , Kuussaari Mikko
Published: April 2019

Viljelymaiden lajistollinen monimuotoisuus on vähentynyt maataloustuotannon tehostumisen myötä. Monimuotoisuuden ja ekosysteemipalveluiden vähenemistä on yritetty pysäyttää maatalouden ympäristötuen toimenpiteillä, joiden huonona puolena pidetään kalleutta ja tehottomuutta. Tutkitulle tiedolle toimenpiteiden kustannusvaikuttavuudesta on siis tarvetta. Tässä tutkimuksessa vertaillaan pellolla ja peltoon rajoittuvan metsän puolella tehtävien monimuotoisuustoimenpiteiden kustannusvaikuttavuutta. Tarkasteltavat toimenpiteet ovat: 1) metsän puolelle peltoon rajoittuvan metsän reunaan perustettava monimuotoisuusvyöhyke, 2) pellon puolelle metsään rajoittuvan pellon reunaan perustettava monimuotoisuuskaista ja 3) luonnonhoitopelto. Peltoon rajoittuvan metsän reunaan perustettu 25 metriä leveä monimuotoisuusvyöhyke koostuu lähempänä peltoa olevasta 5 metriä leveästä niittymäisestä kaistasta ja syvemmällä metsässä olevasta 20 metriä leveästä vaihettumisvyöhykkeestä. Niittymäinen kapea kaista hakataan paljaaksi ja pidetään puuttomana 6–7 vuoden välein toistuvin raivauksin. Leveämpi vaihettumisvyöhyke puolestaan harvennetaan 8 m2/ha:n pohjapinta-alaan ja sitä käsitellään 20 vuoden välein toistuvin poimintahakkuin. Tässä tutkimuksessa pellolla olevalla monimuotoisuuskaistalla tarkoitetaan pellon reunassa olevaa 5 metriä leveää kaistaa, jolla kasvaa monivuotista nurmea tai niittykasveja. Tarkasteltavat luonnonhoitopellot ovat monivuotisia nurmipeltoja ja monivuotisten niittykasvien siemenseoksilla perustettuja monimuotoisuuspeltoja. Maaperän ravinteiden köyhdyttämiseksi ja metsittymisen ehkäisemiseksi monimuotoisuuskaistojen ja luonnonhoitopeltojen kasvusto niitetään ja korjataan pois kerran vuodessa. Lannoitteita tai torjunta-aineita ei käytetä. Toimenpiteiden vaikuttavuutta mitataan kimalaisten yksilömäärien lisääntymisellä kontrollikäsittelyyn eli vallitsevaan maankäyttötyyppiin verrattuna. Kimalaisten yksilömäärän kasvu suhteessa kontrolliin kuvaa monimuotoisuustoimenpiteen seurauksena syntyvää pölytyspalvelujen lisäystä. Monimuotoisuustoimenpiteistä maanomistajalle aiheutuvat kustannukset lasketaan vähentämällä monimuotoisuustoimenpiteen alalta saatavan nettotulovirran nykyarvo puu- tai peltokasvituotannosta vastaavalta alalta saatavan nettotulovirran nykyarvosta. Tulokset osoittavat, että peltotoimenpiteiden kustannusvaikuttavuus on metsätoimenpiteitä parempi. Peltotoimenpiteissä niittykasviseosten merkittävä positiivinen vaikutus kimalaisten runsauteen kumoaa seosten suuret siemenkustannukset. Näin ollen niittykasvien siemenseoksilla perustettujen monimuotoisuuskaistojen ja –peltojen kustannusvaikuttavuus on nurmiseoksella perustettuja kaistoja ja peltoja parempi.
SmartAgriFood - Tulevaisuuden Internet elintarvikkeiden tuotannon ja kuljetuksen tehostajana ja tuotetiedon välittäjänä
Authors: Pesonen Liisa , Norros Leena , Latvala Terhi , Usva Kirsi , Teye Frederick , Koskinen Hanna , Koistinen Laura , Kurppa Sirpa , Jalli Marja , Ronkainen Ari , Koistinen Markku , Suomi Pasi , Kaivosoja Jere
Published: April 2019

Torjunta-aineiden ja lannoitteiden käytön vähentäminen, luonnonvarojen tehokkaampi hyödyntäminen sekä selkeän tiedon välittäminen kuluttajille ruoan alkuperästä, tuottajista ja tuotantomenetelmistä ovat esimerkkejä tavoitteista, joihin toivotaan päästävän uutta Internet teknologiaa hyödyntämällä.SmartAgriFood –hankkeen tavoitteena on vauhdittaa Tulevaisuuden Internettiin perustuvan tieto- ja viestintäteknologian käyttöönottoa maa- ja elintarvikesektorilla:1)Tunnistamalla ja kuvailemalla tekniset, toiminnalliset ja ei-toiminnalliset määritykset Tulevaisuuden Internetille kokeiltavaksi älykkäässä maa- ja elintarviketuotannossa kokonaisuudessaan ja erityisesti älykkään viljelyn, logistiikan ja ruokatietoisuuden osalta.2)Tunnistamalla ja kehittämällä älykkään maa- ja elintarviketalouden tarvitsemia ominaisuuksia ja konseptiprototyyppejä, osoittaen kriittiset kehittämiskohdat teknologiaratkaisuissaja mahdollisuuden kehittää niitä edelleen suuren mittakaavan kokeiluissa ja arvioinneissa.3)Tunnistamalla ja kuvailemalla olemassa olevia koerakenteita ja aloittamalla käyttäjäyhteisöjen rakentamisen, ja tuottaen toimeenpanosuunnitelman tutkimusohjelman seuraavaavaihetta varten.Kaksivuotinen SmartAgriFood -projekti kuuluu EU:n informaatio- ja viestintäteknologian tutkimusalueeseen ja se käynnistyi huhtikuussa 2011. Hanke on osa EU:n 7. puiteohjelman Future Internet Public-Private-Partnership –ohjelmaa, jossa määritetään eri yhteiskunnan toimialojen vaatimuksia Tulevaisuuden Internetille. Siihen osallistuu MTT:n ja VTT:n lisäksi 20 tutkimus-partneria Espanjasta, Kreikasta, Saksasta, Unkarista, Iso-Britanniasta ja Hollannista. Projektin koordinaattorina toimii hollantilainen Wageningenin yliopisto (Wageningen University and Research Centre).
Velkakriisi kouraisee myös EU:n maataloutta
Authors: Pietola Kyösti , Myyrä Sami , Heikkilä Anna-Maija
Published: April 2019

Rajalliset resurssit kuten peltomaa ja investointien rahoituslähteet ratkaisevat maatilan ja koko maataloustoimialan kehitysmahdollisuudet. Maatilan rahoitusmahdollisuuksien ylärajan muodostavat tilan aikaansaaman vuosituoton lisäksi maatilan velkaantuneisuus sekä rahoittajien esittämät vakuusvaatimukset. Erityisesti perheviljelmät kokevat nämä rahoituksen rajoitteet ulkoapäin annetuiksi, sillä ne eivät voi kerätä markkinoilta rahoitusta osakeyhtiöiden tapaan. Maatilan rahoitusmahdollisuuksien yläraja riippuu olennaisesti paikallisten rahamarkkinoiden kyvystä arvioida maatalousvarallisuuden arvo ja investointien rahoitukseen liittyvät riskit oikein. Tässä tutkimuksessa tarkasteltiin eurooppalaisten maatilojen pääomia, velkaantuneisuutta sekä vieraasta pääomasta maksettuja korvauksia. Aineistona käytettiin laajaa ja EU:n laajuisesti yhtenäisin perustein kerättyä FADN–aineistoa sekä Euroopan keskuspankin (EKP) tilastoja. Eri maiden välillä havaitut erot maatalousvarallisuuden arvioinnissa joko rajaavat tai mahdollistavat maatilojen aggressiivisia investointisuunnitelmia. Erot rahoituslaitosten antamissa mahdollisuuksissa ovat maiden välillä yllättävän suuria. Tulokset osoittavat, että maatalouden investointeja ja kehittämistä koskevat strategiat ovat olleet eri maissa erilaiset ja maatalouden rahoitusmarkkinat ovat erittäin segmentoituneet eri maiden välillä. Tanskan maatalouden keskimääräinen velkaisuusaste on kivunnut jo 50 prosenttiin, ja Hollannissakin se ylittää 40 prosenttia. Tanskalainen viljelijä maksoi vuonna 2008 luotoistaan keskimäärin 7 prosentin korkoa, kun suomalainen viljelijä maksoi lainoistaan tuolloin keskimäärin 4,1 prosentin korkoa ja kreikkalaisen viljelijän maksama korko oli kivunnut yli 10 prosenttiin. Kreikkalaisten viljelijöiden kaikista varoista vieraan pääoman osuus oli vuonna 2008 vain 0,6 prosenttia. Pienestä velkamäärästä johtuen korkojen nousu ei yksin aiheuta ylitsepääsemätöntä ongelmaa Kreikan maataloudelle. Pohjois-Euroopan maiden maataloussektorit ovat keskimääräistä velkaantuneempia. Suomi ja Ruotsi sijoittuvat 28 prosentin velkaisuusasteillaan EU:n kahdeksan velkaantuneimman maan joukkoon.
Energiatehokas tuotantorakennus, ERKKA
Authors: Rantala Teija , Kauppinen Risto , Antikainen Eero , Partanen Jarkko
Published: April 2019

Nykyaikainen lypsykarjatalous kuluttaa runsaasti energiaa, mutta tuotantorakennusten osalta säästöä on haettu tähän saakka pääasiassa rakennuskustannuksista. Kuitenkin energiakustannukset ovat nousseet viime vuosien aikana ja niiden oletetaan nousevan tulevaisuudessa edelleen, joten energiatalouteen on syytä kiinnittää huomiota jatkossa entistä enemmän myös tuotannon kannattavuuden näkökulmasta.Energiankulutuksessa on suuria vaihteluja tilojen välillä, vaikka tuotantosuunta ja kokoluokka olisivat samat (Työtehoseura, 2005). Suurten tilojen osuus on koko ajan nousussa ja odotettavissa on, että vuoteen 2016 mennessä puolet maidosta tuotetaan Suomessa yli 50 lehmän tiloilla, kun nykysin osuus on 20% (Suomen Gallup Elintarviketieto Oy, 2008). Tällöin myös energiankulutuksen ja energiahuollon merkitys korostuvat entisestään. Toisaalta energiatehokkuus ja uusiutuvan energian käyttö palvelevat myös kansallisia ja kansainvälisiä ilmasto- ja ympäristötavoitteita.ERKKA-hankkeen keskeisimpänä tavoitteena on parantaa lypsykarjatilojen taloudellista kannattavuutta vähentämällä energiankäytöstä ja -tuotannosta aiheutuvia kustannuksia. Kohderyhmänä ovat pääasiassa keskimääräistä suuremmat lypsykarjatilat ja niiden energiansäästö uudisrakentamisen osalta, mutta myös jo olemassa olevissa tuotantorakennuksissa. Keskeisenä osana hanketta on tuotetun ja kootun tiedon välittäminen tiloille ja tilojen kanssa toimiville neuvojille ym. tahoille. Hankkeessa tehdään myös mittauksia tuotantorakennusten laitteistojen energiankulutuksesta, lämpövuodoista sekä ilmanlaadusta.Hankkeen tuloksena saadaan tietoa siitä, kuinka lypsykarjatilat voivat vähentää uusiutumattoman energian kulutusta rakennusteknisillä keinoilla, laiteteknisillä valinnoilla ja uusiutuvien energianlähteiden käytöllä ja milloin tilat voivat parantaa kannattavuuttaan näillä keinoilla. Tutkimuksen perusteella laaditaan laskentamalleja, joita voidaan hyödyntää investoivilla tiloilla, neuvonnassa sekä rakennussuunnittelussa määritettäessä eri energiantuotantomuotojen kannattavuutta. Laskennassa huomioidaan tuotannossa syntyvä energia, energiantuotantoon tarvittavat investoinnit sekä vaihtoehtoisten energiantuotantomuotojen hintakehitys.Laskentamallien lisäksi hankkeen tuloksena syntyy suosituksia käytännöistä lypsykarjatilojen tuotantorakennusten lämmön- ja sähkönkulutuksen vähentämiseksi sekä ratkaisuiksi, jotka vähentävät tuotantorakennusten lämpöhäviöitä, ilmanvaihtoon kuluvaa energiaa tai edistävät rakennusten energiatehokkuutta. Hankkeella pyritään tuottamaan myös tietoa Maatilojen energiaohjelman kehittämiseen. Mukana hankkessa on Savonia-ammattikorkeakoulun lisäksi ProAgria, Itä-Suomen yliopisto sekä Pohjois-Karjalan ammattikorkeakoulu. Savonialla hanke toteutetaan monialaisena tutkimuksena, jossa hyödynnetään ympäristötekniikan-, luonnonvara-alan-, energiatekniikan- sekä sähkö- ja rakennustekniikan osaamista. Hankkeen rahoittajana toimii Pohjois-Savon ELY-keskus ja se toteutetaan ajalla 1.9.2011-31.12.2013.