bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
Uvodna predstavitev mednarodnih smernic za uporabo testov
Authors: Bučar Markič Staša
Published: December 2024

V prispevku so predstavljeni vzroki za nastanek, nastajanje in glavna struktura mednarodnih smernic za uporabo testov. Smernice so nastale v okviru projekta Mednarodne komisije za teste (ITC), ki ga je vodil Dave Bartram, in želijo biti v pomoč pri nastanku nacionalnih standardov, pomenijo pa tudi korak k usklajevanju standardov med različnimi državami. Smernice ne veljajo le za psihološko ocenjevanje, ampak tudi za druga področja (vzgojo, zaposlovanje itd). Pravzaprav se ne nanašajo samo na testiranje, ampak tudi na druge načine ocenjevanja.
Kultura – kokoš in jajce človekovega spoznanja
Authors: Gril Alenka
Published: December 2024

Kultura odraža skupne vzorce pojmovanj in vedenj neke socialne skupine. Ta sistemizirana spoznanja o svetu, lahko bi jih poimenovali modeli resničnosti, posameznikom zagotavljajo konceptualna orodja, jim narekujejo načine medsebojne koordinacije in komunikacije ter prilagoditvene strategije spoprijemanja z okoljem. Njihovo ohranjanje in preoblikovanje je soodvisno od strukturnih značilnosti skupine, kulturnih artefaktov in spreminjajočih se zahtev okolja. V članku je predstavljen Donaldov model kulturne in kognitivne evolucije hominidov (1991), ki predpostavlja tri kvalitativne spremembe sistemov reprezentacije okolja: od epizodične k mimetični reprezentaciji, nato na raven mita, ki ji sledi raven reprezentacije teorije. Vsako spremembo kognitivne ravni spremljajo spremembe na ravni družbene strukture, tehnološkega napredka in kulturnih artefaktov. Predstavljenemu modelu človekove kulturne in kognitivne evolucije avtorica skuša najti in kritično presoditi korelate na ontogenetski ravni spoznavnega razvoja. Pri tem se osredotoča na vlogo socialne interakcije pri izoblikovanju sposobnosti simbolnih reprezentacij.
Alternativna terapevtska skupnost Janeza Ruglja po modelu "velikih pet"
Authors: Bagon Judita
Published: December 2024

Alternativna terapevtska skupnost (ATS) J. Ruglja je specifična socialna skupnost, v katero se vključujejo ljudje v stiski (ves čas jih je vključenih okoli 120), ljudje, ki so doživeli nekakšen življenjski hendikep. Skupina je specifična tudi zaradi načina zdravljenja, t.j. intenzivnega aktiviranja mehanizmov zdravega življenja, s katerimi človek presega psihično in socialno prizadetost. Rezultati merjenja strukture osebnosti z vprašalnikom BFQ - po modelu "velikih pet" so pokazali, da ATS kot celota dosega nižje rezultate od standardnih (povprečja populacije) na vseh dimenzijah in poddimenzijah, razlika je statistično pomembna na dimenziji Čustvena stabilnost in na poddimenziji Kontrola čustev. ATS pa ni enovita skupina. Rezultati se glede na opredelitev ob vstopu v program pomembno razlikujejo. Člani z opredelitvama "nevrotičen" in "psihotičen" dosegajo rezultate pod povprečjem, spremljevalci pacientov pa podobne rezultate kot kontrolna skupina (izbrana iz nečlanov ATS). Rezultati članov z opredelitvijo "alkoholik" so nekoliko nepričakovani, saj v nobeni od dimenzij ali poddimenzij pomembno ne odstopajo od spremljevalcev ali od kontrolne skupine, tudi pri Čustveni stabilnosti ne. Glede na čas bivanja v programu se rezultati podskupin bistveno ne razlikujejo, opozarjajo pa na to, da se s časom bivanja v programu rezultati podskupin spreminjajo - skupina, ki je v programu 1-2 leti je dosegla višje rezultate kot začetniška skupina (razlika je statistično pomembna samo na poddimenziji Kontrola čustev), pri skupinah, ki so v programu dlje časa, pa se rezultati zopet znižajo, dokler se ne zvrstijo okoli povprečja (T=50). Rezultati na lestvici iskrenosti (ki lahko izražajo tudi pozitivno oziroma negativno podobo o sebi) niso pokazali nobene posebnosti, dokler razvrščanje v skupine ni opozorilo, da je povprečni rezultat posledica doseganja visokih oziroma nizkih vrednosti posameznih podskupin, kar je nedvomno izziv za nadaljnje raziskovanje.
Spoznavni razvoj v prvem letu življenja: izziv Piagetovi teoriji
Authors: Zupančič Maja
Published: December 2024

Razvojnopsihološka pojmovanja zgodnjega spoznavnega razvoja je približno do 80-ih let dvajsetega stoletja močno obvladovala Piagetova teorija senzomotoričnega razvoja, po kateri otrok izgrajuje svoja spoznanja o svetu preko dejavnega delovanja nanj. Starejši empirični podatki tudi navajajo na sklep, da se ključna spoznanja o objektih in njihova reprezentacija v obdobju dojenčka in malčka razvijejo razmeroma pozno. Iskanje novih odgovorov na stara vprašanja o tem, kolikšna je otrokova spoznavna kompetentnost od rojstva do prvega leta starosti, kdaj in kako se v tem času življenja manifestira, je spodbudilo ponovno preverjanje starih ugotovitev o mejnikih in mehanizmih zgodnjega spoznavnega razvoja, uporabo novih raziskovalnih tehnik in vodilo do novih empiričnih dejstev. Slednja kažejo, da so dojenčki veliko bolj spoznavno kompetentni in da se nekatere njihove sposobnosti razvijejo mnogo prej, kot je to predvidel Piaget. V prispevku ob posameznih primerih ponazarjam in razlagam novejša dognanja na področju razvoja otrokovih spoznanj o objektih, s katerimi osvetljujem tiste ključne točke Piagetovih ugotovitev, ki so jih rezultati novejših empiričnih raziskav najbolj omajali.
Preliminarna študija merskih značilnosti Lestvice samoučinkovitosti
Authors: Frlec Špela , Vidmar Gaj
Published: December 2024

Prispevek predstavlja koncept samoučinkovitosti, ki se doslej v slovenskem prostoru še ni uporabljal v empiričnih raziskavah s področja psihologije, in analizira izbrane merske značilnosti prevedene in prirejene lestvice posplošene samoučinkovitosti (LSU, avtor Schwarzer). V teoretičnem uvodu je poudarek na samoučinkovitosti v organizacijskem kontekstu, primerjavi samoučinkovitosti s samospoštovanjem in Bandurovi socialno-kognitivni paradigmi. Analize temeljijo na vzorcu 120 študentov, dopolnjujejo pa jih primerjave z vzorcem 15 zaposlenih. Poleg LSU smo uporabili lestvico samoregulacije (prav tako prvič prenešeno v slovenski prostor), standardno lestvico anksioznosti in lestvico samozavesti. Lestvica samoučinkovitosti je analizirana podrobneje - tudi na nivoju posameznih postavk, ostali trije instrumenti pa so obravnavani le kot celote. Zanesljivost LSU z vidika interne konsistentnosti se je pokazala kot ustrezna (α 0,77 za študente oziroma 0,87 za zaposlene). Študija je potrdila sočasno veljavnost lestvice skozi konvergentnost pokazateljev (visoko pozitivno korelacijo s sorodnima lestvicama ter visoko negativno korelacijo z lestvico anksioznosti). V prid konstruktne veljavnosti LSU govori tudi odsotnost razlik v samoučinkovitosti in z njo povezanih osebnostnih lastnostih med skupinami študentov (različnih smeri oziroma letnikov), kakor tudi statistična pomembnost razlik med vzorcema študentov in zaposlenih na vseh uporabljenih lestvicah.
Nova spoznanja o vlogi staršev pri razvoju otrokove navezanosti
Authors: Cugmas Zlatka
Published: December 2024

Teorija navezanosti pripisuje velik pomen v razvoju otrokove navezanosti občutljivosti matere. Kljub številnim raziskavam zvez med materino občutljivostjo in kategorijo otrokove navezanosti ostaja še veliko odprtih vprašanj v zvezi s to problematiko. Namen prispevka je odgovoriti na nekaj izmed teh, in sicer v kolikšni meri variabilnost v občutljivosti staršev pojasnjuje variabilnost v kvaliteti otrokove navezanosti, ali se vloga staršev v razvoju otrokove navezanosti spreminja glede na njegovo starost, kakšno vlogo imajo druge osebe, ki skrbijo za otroka, in kateri dejavniki poleg občutljivosti vplivajo na otrokovo navezanost. Na osnovi pregleda novejše literature navezanosti ugotavljam, da so zveze med občutljivostjo staršev in kategorijo otrokove navezanosti srednje visoke; da ima občutljivost matere pomembnejšo vlogo v razvoju otrokove navezanosti kot občutljivost očeta; da je občutljivost pomembnejši prediktor navezanosti pri mlajših kot starejših otrocih in da občutljivost drugih oseb, ki skrbijo za otroka, lahko kompenzira otrokovo anksiozno navezanost na mater. Prispevek sklenem s številnimi vprašanji, ki so se mi porodila ob študiju tovrstne problematike, in zahtevajo sistematično nadaljnje raziskovanje.
Analiza stališč v zvezi z zaščito poslovne skrivnosti
Authors: Bertoncelj Brane
Published: December 2024

Vpliv človeka na informacijski sistem, kjer so baze podatkov poslovnih skrivnosti, je eden najbolj nezanesljivih in nepredvidljivih dejavnikov, zato ga ne smemo podcenjevati. Rezultati raziskave kažejo, da obstaja povezava med dejavniki, ki vplivajo na vedenjsko namero (ne) zaščititi poslovno skrivnost. Stališča do izdaje poslovne skrivnosti so statistično značilno povezana z vedenjskim nadzorom. To pomeni, da je večji zaznani nadzor nad lastnim vedenjem povezan z vedenjsko namero. Izrazita večina udeležencev ne bi izdala poslovne skrivnosti zaradi notranjih moralnih dejavnikov oziroma ima ustrezne sposobnosti določanja prednosti družbenim moralnim vrednotam pred osebnimi.
Vloga očeta kot objekta otrokove navezanosti
Authors: Cugmas Zlatka
Published: December 2024

Kljub temu, da teorija navezanosti dopušča možnost, da otrok razvije navezanost tudi na druge osebe, npr. na očeta ali babico, pripisuje primarno vlogo objekta navezanosti materi. Problem prispevka je bil na osnovi študija literature navezanosti odgovoriti na vprašanja, ali je oče lahko objekt navezanosti, ali je v tej vlogi enakovreden materi, ali lahko otrokovo anksiozno navezanost na mater nadomesti varna navezanost na očeta in ali ima dolžina časa, ki ga oče preživi z otrokom, pomembno vlogo pri razvoju otrokove navezanosti nanj. Uporabila sem pet kriterijev, ki so jih oblikovali van IJzendoorn, Sagi in Lambermonova (1992) za preizkušanje, ali so vzgojitelji objekti otrokove navezanosti. Ugotovila sem, da so očetje lahko objekti navezanosti, da se po kakovosti njihov vpliv na otrokov kasnejši socialnoemocionalni razvoj razlikuje od vpliva matere, da je kompenzacija otrokove anksiozne navezanosti na mater z varno navezanostjo na očeta možna, a ni popolna, in da je vpliv časa, ki ga oče preživi z otrokom, na razvoj otrokove navezanosti odvisen od drugih dejavnikov, kot je npr. zaposlenost matere. V nadaljnjih raziskavah bi bilo treba kontrolirati vlogo otrokovega spola, kulture, v kateri otrok živi, in sorodne dejavnike.
Povezanost med subjektivnim življenjskim zadovoljstvom ter odnosi mater do njihovih mladostnikov
Authors: Košir Katja
Published: December 2024

Raziskava predstavlja prispevek k proučevanju prilagajanja staršev na psihološko osamosvajanje njihovih mladostnikov in dejavnikov, ki se povezujejo z uspešnim prilagajanjem. Cilj raziskave je ugotoviti, ali se subjektivno življenjsko zadovoljstvo mater mladostnikov povezuje z njihovo sposobnostjo prilagajanja na spremenjene odnose z mladostnikom. Subjektivno življenjsko zadovoljstvo sem ugotavljala z Dienerjevo Kombinirano lestvico subjektivnega življenjskega zadovoljstva, za ugotavljanje odnosov mater z mladostnikom pa sem uporabila Vprašalnik o odnosih z mladostnikom. Ugotavljala sem tudi vpliv nekaterih demografskih spremenljivk na odnos mater z mladostnikom in na njihovo življenjsko zadovoljstvo. Življenjsko zadovoljstvo, pogostost in intenzivnost doživljanja pozitivnih emocij in zadovoljstvo s posameznimi področji življenja se pri materah mladostnikov pomembno povezujejo z nekaterimi področji odnosa z mladostnikom. Matere, ki izražajo višje življenjsko zadovoljstvo, bolje ocenjujejo odnos s svojim mladostnikom in so bolj zadovoljne s svojo starševsko vlogo. Intenzivnost in pogostost doživljanja pozitivnih emocij se pozitivno povezuje z odprtostjo v komunikaciji z mladostnikom in negativno s strahom pred izgubo kontrole nad mladostnikom. Matere, ki so v povprečju bolj zadovoljne s posameznimi področji svojega življenja, so bolj zadovoljne tudi s svojo starševsko vlogo in imajo manj želja v zvezi s spreminjanjem mladostnika.
Vpliv pospešenosti gibanja na reprezentacijski premik pri zveznem in stopničastem gibanju v čelni ravnini
Authors: Poljanšek Anja
Published: December 2024

Če gibajoča se tarča nenadoma izgine, mesto izginotja v spominu premaknemo naprej v smeri gibanja. Velikost premika je odvisna od nespremenljivih značilnosti gibanja (npr. hitrosti in pospešenosti), zato bi lahko premik kazal, kako občutljivi so opazovalci tudi na nekatere druge značilnosti gibanja. Udeleženci so opazovali različno pospešena zvezna gibanja in stopničasta, nezvezna gibanja dolgega obsega. Premik je bil največji pri pozitivni in najmanjši pri negativni pospešenosti gibanja. Učinek pospešenosti gibanja na velikost premika je bil večji pri zveznem kot pri nezveznem gibanju, kar je v skladu s predhodnimi ugotovitvami, da so signali gibanja pri zveznem gibanju močnejši kot pri nezveznem gibanju. Rezultati nakazujejo možnosti povezave raziskovanja premika in občutljivosti za kompleksne značilnosti gibanja pri posamezni vrsti gibanja.
Valentine test inteligentnosti za otroke: vprašanja prenove
Authors: Svetina Matija
Published: December 2024

V članku predstavljamo pilotno študijo, s katero smo ocenjevali težavnost nalog v Valentine testu inteligentnosti za otroke in podali nekatere predloge za spremembe testa. Prejšnje študije so pokazale, da so nekatere naloge v testu likovno, vsebinsko ali jezikovno zastarele, zato smo testu dodali tudi nekatere nove naloge in oblikovali nove testne materiale, ki smo jih preizkusili na vzorcu 116 otrok starih med tri in sedem let. Zbrani podatki potrjujejo rezultate nekaterih prešnjih študij z Valentine testom in kažejo, da težavnost nalog z generacijami otrok upada, zaradi česar povprečna ocena inteligentnosti s časom narašča. Rezultati nakazujejo, da bi bilo binetarijevski način aplikacije testa smiselno nadomestiti z deviacijskim načinom ocenjevanja, pri katerem so naloge namesto v težavnostne razvrščene v vsebinske sklope, ter oblikovati lestvice, s katerimi bi lahko poleg splošne ocene inteligentnosti ocenjevali tudi profil mentalnih sposobnosti. Valentine test bi se tako po obliki in vsebini približal četrti verziji Standford Binet testa, kar odpira vprašanja smiselnosti nadaljne adaptacije Valentinove lestvice.
Konstrukt emocionalne inteligentnosti
Authors: Pečjak Sonja , Avsec Andreja
Published: December 2024

V prispevku obravnavamo konstrukt emocionalne inteligentnosti, ki se je pojavil v psihologiji pred dobrimi desetimi leti. Najprej prikažemo laično pojmovanje emocionalne inteligentnosti, na kratko prikažemo razvoj samega pojma, nato pa podrobneje predstavimo od obstoječih znanstvenih pojmovanj emocionalne inteligentnosti in sicer emocionalno inteligentnost kot osebnostno lastnost. Pojmovanje emocionalne inteligentnosti kot osebnostne (nekognitivne) značilnosti prikažemo na dveh modelih: na modelu Golemana (1995) in Bar-Ona (1997).
Velikost učinka kot dopolnilo testiranju statistične pomembnosti razlik
Authors: Cankar Gašper , Bajec Boštjan
Published: December 2024

Raziskovalci v psihologiji se pogosto srečamo s situacijo, ko je rezultat našega testa statistične pomembnosti razlik zelo odvisen od tega, kakšna je velikost vzorca in s tem statistična moč testa. Velikost učinka je statistična mera, ki lahko v navedenih primerih ponudi oprijemljivejše smernice za konstruktivno raziskovalno delo, saj lahko premosti težave, vezane na velikost vzorca. V prispevku skušava predstaviti testiranje statistične pomembnosti razlik, kakršnega smo sicer vajeni v psihologiji, in uporabo ožje skupine mer velikosti učinka - mer standardiziranih razlik med aritmetičnimi sredinami. Prikazati skušava koristi uporabe mer velikosti učinka kot dopolnila statističnemu testiranju pomembnosti razlik.
Spol, sposobnosti, kognitivni stil in dosežek učencev pri sodelovalnem učenju
Authors: Peklaj Cirila
Published: December 2024

V raziskavi smo želeli proučiti vplive sodelovalnega učenja na dosežek pri šolskih predmetih matematika in materinščina ter analizirati dosežke učencev s sodelovalnim učenjem glede na spol, sposobnosti ter kognitivne stile. Sodelovalo je 373 učencev petih razredov iz devetih različnih osnovnih šol, 170 v eksperimentalni in 203 v kontrolni skupini. V eksperimentalni skupini je bilo tekom šolskega leta vpeljano sodelovalno učenje pri četrtini ur, posvečenih učenju matematike in materinščine. Kontrolna skupina je ves čas pri obeh predmetih delala po klasični metodi učenja. Rezultate smo analizirali z analizo variance. Pozitivni učinki sodelovalnega učenja so se pokazali pri obeh predmetih. Rezultate skupine, ki je delala po metodi sodelovalnega učenja, smo nadalje analizirali glede na spol učencev, njihove sposobnosti ter kognitivne stile. Nismo našli nobenih pomembnih interakcij med spolom ali sposobnostmi ter dosežki učencev, pač pa se je tako pri matematiki kot pri materinščini pokazala pomembna interakcija med njihovim kognitivnim stilom in dosežkom. Učenci s kognitivnim stilom odvisnosti od polja so največ pridobili s tehniko sodelovalnega učenja.
Spodbujanje kognitivnega, čustvenega in socialnega razvoja s pomočjo glasbe: študija primera učenca s posebnimi potrebami
Authors: Kuzma Mira
Published: December 2024

Cilj študije je bil izboljšati nekatere kognitivne in socialne sposobnosti ter spretnosti devetletnega dečka s posebnimi potrebami z uporabo različnih metod in tehnik pomoči z glasbo. V akcijsko raziskovanje (kvalitativna študija primera) so se aktivno in enakopravno vključili poleg mene kot šolske psihologinje tudi dečkova učiteljica, mati in deček sam. Po devetmesečnem obdobju intervencij, predvsem s pomočjo glasbe (zlasti individualnih in skupinskih specialnih glasbenih dejavnosti) smo vsi člani skupine, aktivno vključeni v raziskovanje, zaznali učinek intervencij - uspešnost reševanja problemov koncentracije (in s tem povezanega obvladovanja poštevanke), učnih navad, splošnega učnega uspeha, čustvene in socialne zrelosti. Rezultati raziskovanja so potrdili vse predhodno postavljene delovne hipoteze, da bo uporaba različnih metod in tehnik pomoči z glasbo ugodno vplivala na (i) dečkovo koncentracijo (in s tem povezano obvladovanje poštevanke), (ii) dečkove učne navade in splošni učni uspeh in (iii) dečkovo čustveno in socialno zrelost.
Govorni sistem možganov: vpogled s funkcijskimi slikovnimi metodami
Authors: Sancin Kristjan , Koritnik Blaž , Zidar Janez
Published: December 2024

Raziskovanje nevrofiziologije govora je v primerjavi z raziskovanjem nekaterih drugih kognitivnih funkcij oteženo zaradi pomanjkanja ustreznega živalskega modela. Klinična opažanja pri bolnikih s pridobljenimi motnjami govora so kazala na ključno vlogo dveh kortikalnih področij dominantne možganske poloble: posteriornega superiornega dela temporalnega režnja (Wernickejevo področje) pri zaznavanju govora in lateralnega dela frontalnega režnja kot centra za tvorbo govora. Novejše elektrofiziološke in funkcijske slikovne metode kažejo na mnogo kompleksnejšo vlogo omenjenih področij in na vpletenost številnih drugih kortikalnih in subkortikalnih struktur v obdelavo govora. S funkcijskim magnetnoresonančnim (fMR) slikanjem lahko raziskujemo govorni sistem možganov. Pri načrtovanju nekaterih nevrokirurških posegov je potrebno predoperativno določiti govorno dominantno poloblo in tako opredeliti tveganje za poškodbo govornih področij med posegom. Z ustreznimi fMR paradigmami je mogoče na popolnoma neinvaziven način lokalizirati posamezne govorne funkcije in morda nadomestiti nekatere uveljavljene (invazivne) metode. V našem laboratoriju smo nedavno začeli s fMR slikanjem govornih področij pri zdravih preiskovancih in nevroloških bolnikih.
Elektroencefalografska koherenca
Authors: Brežan Simon , Rutar Veronika , Logar Vito , Koritnik Blaž , Kurillo Gregorij , Belič Aleš , Bajd Tadej , Zidar Janez
Published: December 2024

Obdelava posameznih vidikov informacij poteka v različnih področjih možganske skorje vzporedno in ločeno. Ni pa jasno, kakšen je mehanizem povezovanja oz. integracije teh različnih vidikov v celostno zaznavo ali dejanje. Problem povezovanja je eden ključnih problemov pri razumevanju delovanja možganov. Funkcijsko povezovanje med sodelujočimi možganskimi področji morda poteka prek sinhronizirane oscilirajoče aktivnosti nevronov. Takšno povezovanje je raziskano predvsem znotraj vidnega sistema, verjetno pa je podoben mehanizem lahko osnova vidno-motorične integracije in funkcijske sklopitve pri drugih možganskih procesih in vedenjskih kontekstih (npr. zaznavanje, kompleksni gibi, usmerjena pozornost, učenje, delovni spomin). Sinhroniziranost oscilirajoče nevronske aktivnosti lahko merimo z elektroencefalografsko (EEG) koherenco. V prispevku predstavljamo primer raziskave sprememb koherence pri vidno-motorični nalogi. Med izvajanjem te naloge smo ugotovili povečanje koherence med vidnimi in motoričnimi področji možganske skorje. Povečanje kaže na funkcijsko sodelovanje med vidnimi in motoričnimi področji, lahko pa nanj vplivajo tudi drugi kognitivni procesi, kot je usmerjena pozornost. Koherenčna analiza EEG signala je primerna za preučevanje integrativnih možganskih procesov. Ker z njo spremljamo le enega od možnih mehanizmov integracije, se zdi najbolj obetavna v povezavi z drugimi funkcijskimi in elektrofiziološkimi metodami preučevanja možganov.
Postopki, ki jih slovenski starši uporabljajo pri socializaciji svojih predšolskih otrok: Vprašalnik o družinskem okolju
Authors: Zupančič Maja , Podlesek Anja , Kavčič Tina
Published: December 2024

V prispevku predstavljamo podatke o konstruktni veljavnosti in zanesljivosti novega merskega pripomočka Vprašalnik o družinskem okolju (VDO). Ti vključujejo tudi podatke o tem, kako se v kontekstu socializiranja triletnikov strukturirajo posamezni odzivi slovenskih staršev med njihovimi vsakdanjimi interakcijami z otroki. VDO je samoocenjevalni vprašalnik za starše, ki smo ga oblikovale z namenom odkrivanja individualnih razlik v starševih socializacijskih postopkih in so reprezentativni med starši predšolskih otrok v preučevanem kulturnem kontekstu. S faktorsko analizo prvotnih 63 postavk v vprašalniku smo izločile štiri komponente, in sicer posebej pri vzorcu mam in očetov, ki so ocenjevali svoje vedenje do istih otrok. Štiri komponente kažejo na štiri različne vzorce vedenja staršev: avtoritativno vedenje, neučinkoviti nadzor, uveljavljanje moči in spodbujanje otroka. Spremenljivke, ki so kazale visoko obremenitev na več kot eni komponenti, in tiste, ki niso kazale obremenitev na isti komponenti pri mamah in očetih, smo izločile iz nadaljnjih analiz. Tako smo zadržale 51 postavk, ki so pripadale štirim faktorjem. Njihova notranja zanesljivost se je izkazala kot primerna pri obeh vzorcih staršev. Poleg tega se je starševo spodbujanje pri mamah in očetov pozitivno povezovalo z avtoritativnim vedenjem in negativno z neučinkovitim nadzorom in uveljavljanjem moči. Mame so se ocenile kot bolj avtoritativne in so menile, da otroke bolj spodbujajo kot očeti, ki so v primerjavi z mamami poročali, da so bolj neučinkoviti v nadzoru in pogosteje uveljavljajo moč v interakcijah z otrokom. Značilnosti starševstva so se med partnerji istih otrok zmerno pozitivno povezovali, starševa ocena izraženosti posameznih značilnosti pa ni bila odvisna od spola otrok.
Vprašalnik motenj osebnosti: razvoj in preliminarna raziskava
Authors: Benedik Emil
Published: December 2024

Prispevek opisuje razvoj vprašalnika za motnje osebnosti (VMO), ki smo ga sestavili na podlagi kriterijev za motnje osebnosti iz DSM-IV (American Psychiatric Association, 1994), Beckove teorije bazičnih zmotnih prepričanj (Beck in Freeman, 1990) in psihoanalitičnih teorij temeljnih osebnostnih struktur. Usmerili smo se predvsem na doživljanje sebe in drugih ljudi, ki so po omenjenih teorijah značilne za specifične osebnosti. Prav tako je naš pogled na osebnostne motnje širši: ni omejen na aktualne osebnostne tipe po DSM-IV, predvidevamo dimenzionalno razporeditev motenj. Vprašalnik sestavlja 213 postavk v dvanajstih kliničnih lestvicah (za histrionične, obsesivno-kompulzivne, izogibajoče se, pasivno-agresivne, odvisnostne, depresivne, narcisistične, mejne, antisocialne, paranoidne, shizoidne in shizotipske osebnostne motnje) in lestvico iskrenosti. Glede teorijo osebnostnih organizacij (Kernberg, 1986) in druge psihoanalitične teorije, smo posamezne lestvice razdelili v štiri skupine: nevrotične (histrionične, obsesivno kompulzivne, izogibajoče se, pasivno-agresivne motnje), depresivne (depresivne in odvisnostne motnje), mejne (narcisistične, mejne in antisocialne motnje) in psihotične motnje (paranoidne, shizoidne in shizotipske motnje). V raziskavi je sodelovalo 215 zdravih odraslih oseb (brez psihiatrične diagnoze) in 415 odraslih oseb s psihiatrično diagnozo. Zastopana sta bila oba spola. Notranja konsistentnost in diskriminativna veljavnost posameznih lestvic je zadovoljiva, odkrivamo pa precejšnjo medsebojno povezanost. Veljavnost smo preverjali z osebnostnim vprašalnikom PDQ-4 (Personality Diagnostic Questionnaire; Hyler, 1994) in s primerjavo rezultatov med zdravimi udeleženci raziskave ter psihiatričnimi bolniki različnih diagnostičnih skupin. Rezultati so večinoma v skladu s pričakovanji in podpirajo izhodiščno teorijo o povezavi različnih osebnostnih organizacij s specifičnimi psihičnimi motnjami V nadaljevanju nas čaka še obsežnejša validacija vprašalnika s faktorsko analizo.
Preučevanje norm v majhnih skupinah z medskupinsko analizo konkordance
Authors: Vidmar Gaj , Černigoj Matej
Published: December 2024

V članku je predstavljen eksperiment s področja socialne psihologije, pri čemer je izpostavljena uporaba manj znanih statističnih metod za analizo podatkov v obliki rangov. Eksperiment je namenjen preučevanju dveh vprašanj: povezave skladnosti norm z oblikovanjem vrstniških skupin ter razlike med notranjim (osebnim) in zunanjim (vedenjskim) vidikom norm. V ta namen je potrebna analiza skladnosti znotraj skupin in med skupinami ocenjevalcev, ki ocenjujejo več objektov. Po teoretičnem pregledu obstoječih koeficientov rang-korelacije in konkordance je za analizo zbranih podatkov uporabljena ANACONDA (večskupinska analiza konkordance, analogna analizi variance, ki so jo v 1970-ih letih razvili Schucany in sodelavci). V okviru te metode je predlagana rešitev za doslej neobravnavani problem testiranja skupnega učinka posameznega dejavnika. Na koncu je prikazan postopek ocenjevanja intervala zaupanja za koeficient konkordance v primeru, da ničelna hipoteza ne drži.
Mere otrokove osebnosti kot sočasni in vzdolžni prediktorji socialnega vedenja v vrtcu
Authors: Zupančič Maja , Kavčič Tina
Published: December 2024

V pričujoči študiji sva pri triletnih otrocih (v času 1; Č1) preučevali napovedno moč njihovih osebnostnih značilnosti na socialno vedenje v vrtcu. Isti ciljni otroci so v raziskavi sodelovali še leto dni kasneje (v času 2; Č2). Ob obeh časih merjenja so mame in očeti neodvisno ocenili otrokove osebnostne značilnosti s pomočjo Vprašalnika individualnih razlik med otroki (Halverson in dr., 2003). Vzgojiteljice so iste otroke ocenile na Vprašalniku socialnega vedenja (LaFreniere in dr., 2001). Z zbranimi podatki sva preverjali tri splošne napovedne modele, sočasnega (v Č1 in Č2), vzdolžnega in kumulativnega. Mamine in očetove ocene otrokove osebnosti so sočasno napovedovale socialno vedenje otrok kot so ga zaznale vzgojiteljice v vrtcu. Najbolj dosledne napovedne zveze, tj. z ocen obeh staršev in ob obeh časih merjenja, sva ugotovili med otrokovimi osebnostnimi značilnostmi in vedenjem pozunanjenja. Pri bolj nesprejemljivih in čustveno stabilnih otrocih so vzgojiteljice zaznale več tendenc kpozunanjenju kot pri njihovih manj nesprejemljivih in stabilnih vrstnikih, vsaj v času, ki so ga otroci preživeli v vrtcu. Mamine ocene otrokovih osebnostnih značilnosti so vzdolžno napovedovale otrokovo socialno kompetentnost in vedenje ponotranjenja, očetove ocene pa so po preteku leta dni napovedovale otrokovo vedenje ponotranjenja in pozunanjenja. Nevroticizem pri starosti treh let, kot sta ga pri otrocih ocenila oba starša ločeno, je dosledno napovedoval vedenje ponotranjenja pri štiriletnikih, in sicer vzdolžno ter kumulativno. Očetove ocene otrokove nesprejemljivosti pri starosti treh let so vzdolžno in kumulativno napovedovale otrokovo vedenje pozunanjenja leto dni kasneje. Pri napovedi z maminih ocen 3-letnikove osebnosti pa so sočasne informacije o otrokovi nesprejemljivosti in nevroticizmu(negativne povezave) v Č2, ki so bile neodvisne od istih značilnosti v Č1, pomembno izboljšale kumulativno napoved vedenja pozunanjenja. Na splošno so imele mamine ocene otrokove osebnosti višjo napovedno moč kot očetove, sočasne napovedi na otrokovo socialno vedenje pa so bile višje kot vzdolžne. Ocene otrokovih osebnostnih značilnosti so razmeroma najnižje napovedovale njegovo socialno kompetentnost v vrtcu, razmeroma najmočnejše vzdolžne povezave pa sva ugotovili med osebnostjo in otrokovim kasnejšim vedenjem ponotranjenja, ki so bile nekoliko višje kot napovedne zveze med osebnostjo in otrokovimi tendencami k pozunanjenju.
Biti tukaj in zdaj: Čuječnost, njena uporabnost in mehanizmi delovanja
Authors: Černetič Miha
Published: December 2024

Čuječnost je konstrukt, ki je čedalje pogosteje predmet raziskav v klinični in zdravstveni psihologiji. Opredeliti ga je mogoče kot nepresojajoče, sprejemajoče zavedanje dogajanja v sedanjem trenutku. Čuječnostne intervence so izkazale obetavne rezultate na širokem spektru kliničnih in nekliničnih problemov, od stresa, različnih psihiatričnih motenj do telesnih simptomov. Učinek čuječnosti izhaja predvsem iz treh glavnih mehanizmov delovanja: sprejemanja, decentrirane perspektive in samoregulacije. Pri prakticiranju čuječnosti posameznik opazuje svoje misli, čustva ter druge kognitivne, emocionalne in telesne pojave s položaja nepristranskega opazovalca, brez poskusov, da bi jih spremenil ali se jim izognil. Kljub metodološkim pomanjkljivostim v dosedanjih raziskavah ter številnim odprtim vprašanjem obstoječe ugotovitve močno podpirajo nadaljnje proučevanje čuječnosti.
Spremljanje socialnega vedenja otrok v vrtcu: na posameznika osredotočen pristop
Authors: Vidmar Maša , Zupančič Maja
Published: December 2024

V raziskavi smo pri 3-letnih otrocih ugotavljali, v kolikšni meri starost ob vstopu v vrtec (1 leto, 3 leta), tip osebnosti (prožni, povprečni, svojeglavi) in mamin slog starševstva (optimalno, manj optimalno) prispevajo k razvoju individualnih razlik v socialnem vedenju. Preko maminih in očetovih samoocen v Vprašalniku družinskega okolja (Zupančič, Podlesek in Kavčič, 2004) smo določili dva notranje visoko ponovljiva sloga starševstva, ki sta se razlikovala predvsem glede ravni avtoritativnosti in spodbujanja otrok. Sloga sta bila strukturno zelo podobna med mamami in očeti, skladnost individualne pripadnosti posameznemu slogu pa je bila med staršema zanesljivo višja od slučajne, vendar razmeroma nizka. V nadaljnji analizi smo zato upoštevali le mamin slog starševstva. Mame so izpolnile tudi Vprašalnik individualnih razlik med otroki (Halverson in dr., 2003), vzgojiteljice pa (sočasno in leto kasneje) vprašalnik Socialno vedenje otrok (LaFreniere in dr., 2001). Pripadnost otrok osebnostnemu tipu smo pridobili v okviru razvrstitve iz predhodne raziskave. Rezultati kažejo, da je imel tip osebnosti razmeroma največji in najdoslednejši učinek na socialno vedenje otrok v vrtcu. Socialno delovanje prožnih in svojeglavih otrok je bilo v povprečju nekoliko bolj učinkovito kot vedenje otrok s povprečnim profilom, čeprav so slednji med 3. in 4. letom na tem področju najbolj napredovali. Le pri svojeglavih otrocih je imelo manj optimalno starševstvo neugodni učinek na razvoj vedenja pozunanjenja, pozni vstop v vrtec pa na razvoj socialnega prilagajanja.
Ponovljivi tipi osebnosti v otroštvu in mladostništvu: slovenska prečna primerjava
Authors: Zupančič Maja , Gril Alenka
Published: December 2024

Pri prečnem vzorcu 4- do 14-letnih otrok in mladostnikov (N = 1341) sva empirično določali individualne konstelacije petih osebnostnih dimenzij (tipe osebnosti) in preučili njihovo notranjo ponovljivost. Ciljne udeležence so s pomočjo starostno in kulturno decentriranega merskega pripomočka ocenile njihove mame, po postopku Asendorpfa in sodelavcev (2001) pa sva izločili več rešitev pri razvrščanju otrok v skupine in interpretirali najustreznejšo, ki predstavlja štiri tipe osebnosti. Povprečni tip je vključeval posameznike (26 %) s povprečno izraznostjo dimenzij vestnost, ekstravertnost, odprtost/intelekt, nevroticizem in z razmeroma visoko sprejemljivostjo. Za zadržane otroke/mladostnike (35 %) so bili značilni podpovprečno nizka odprtost/intelekt, razmeroma nizka vestnost in ekstravertnost ter razmeroma visok nevroticizem. Udeležence, ki so se razvrstili v svojeglavi tip (30 %), so opisovale visoka odprtost/intelekt ter (v okviru odstopanj v območju povprečja) nekoliko višja ekstravertnost in nesprejemljivost. Najmanj obsežni prožni tip je združeval izjemno vestne, ekstravertne, odprte, čustveno stabilne in visoko sprejemljive posameznike. Povprečnemu tipu osebnosti je pripadalo več deklet kot fantov, ki so se v primerjavi z dekleti pogosteje razvrstili v svojeglavi in zadržani tip. Slednjemu so najpogosteje pripadali otroci v srednjem in poznem otroštvu, svojeglavi tip je bil najpogostejši v zgodnjem otroštvu, povprečni pa v zgodnjem mladostništvu.
Partnerska ljubosumnost v odnosu do čustvene navezanosti in seksualnosti
Authors: Temnik Sanja
Published: December 2024

Prispevek predstavlja raziskavo o doživljanju ljubosumnosti v partnerskih odnosih, predvsem o njenem odnos do čustvene navezanosti na eni in seksualnosti na drugi strani. Dve najvplivnejši teoriji, ki skušata razložiti principe sproženja ljubosumnih občutij, njihovega doživljanja in posledičnega reagiranja v situacijah, ki jih izzovejo, sta evolucionistična paradigma in t. i. "double-shot" hipoteza. S stališča prve gre pri ljubosumnosti za razvito adaptacijo, ki jo aktivira grožnja pomembnemu odnosu in ima funkcijo zaščite tega odnosa pred delno ali popolno izgubo. "Double-shot" hipoteza pa poudarja pomen različnih prepričanj glede pomena seksualne in čustvene nezvestobe partnerja/ke pri moških in ženskah. Analiza rezultatov slovenskega vzorca je pokazala, da je čustvena nezvestoba primarni sprožitelj ljubosumnosti tako pri ženskah kot pri moških; da je ljubosumnost občutljiva na širši sociokulturni kontekst (predvsem sta pomembni stopnja seksualne permisivnosti in stopnja egalitarnosti spolnih vlog v določeni družbi), ne pa tudi na značilnosti življenjske situacije v posameznikovi primarni družini; da zakonski stan vpliva na tendenco k občutljivosti na čustveno ali seksualno nezvestobo partnerja/ke; da obstajajo razlike v nagnjenosti k seksualni ali čustveni ljubosumnosti glede to, ali ljudje živijo v urbanem ali ruralnem okolju. Ker se zdijo rezultati občutljivi v zvezi z jezikovno formulacijo tako same ljubosumnosti kot posameznih oblik nezvestobe, je nujna natančna konceptualizacija omenjenih pojmov. Tako prepričanja glede tipičnega odnosa med čustvenim in seksualnim aspektom romantičnih odnosov pri moških in ženskah kot tudi njihove samoocene kažejo na to, da je moškim obe vrsti odnosov veliko lažje ločevati med sabo kot ženskam. V Sloveniji se zdijo stališča do seksualnosti, vsaj med mladimi, relativno permisivna, stopnja egalitarnosti spolnih vlog pa visoka, kar kaže na podobnost z nekaterimi drugimi državami evropskega prostora. Naši rezultati potrjujejo t. i. "double-shot" hipotezo, ne pa tudi evolucionistične predpostavke o ljubosumnosti kot spolno specifičnem notranjem modulu.
Pomembnost in uresničenost vrednot v odnosu do subjektivnega blagostanja pri slovenskih in britanskih študentih
Authors: Strniša Jana
Published: December 2024

V prispevku so prikazane ugotovitve raziskave, ki je preučevala odnos med vrednotno orientacijo in izpolnjenostjo vrednotne orientacije ter subjektivnim emocionalnim blagostanjem pri slovenskem in britanskem vzorcu udeležencev. Izsledki potrjujejo tako telično kot hedonistično razlago odnosa med obravnavanimi koncepti pri obeh vzorcih. Povezave med subjektivnim emocionalnim blagostanjem in izpolnjenimi vrednotnimi usmeritvami so bile veliko višje kot povezave med samo vrednotno orientacijo in subjektivnim emocionalnim blagostanjem, kar je spet veljalo za oba vzorca. Zanimivo ugotovitev o mnogih skupnih značilnostih v odnosu med subjektivnim emocionalnim blagostanjem in izpolnjenostjo vrednotne orientacije na najvišjem nivoju generalnosti pri slovenskem in britanskem vzorcu velja v bodoče dodatno preučiti. Uresničevanje hedonskih oz. dionizičnih vrednot je najmočneje napovedovalo subjektivno emocionalno blagostanje slovenskih in britanskih udeležencev.
Preliminarna študija merskih značilnosti Lestvice anksioznosti za otroke in mladostnike
Authors: Krevh Ana
Published: December 2024

Prispevek se ukvarja s konceptom anksioznosti pri otrocih in predstavlja konstrukcijo novega merskega instrumenta za merjenje anksioznosti v šolskem prostoru, Lestvice anksioznosti za otroke in mladostnike (LAOM). Lestvica je namenjena šolski in srednješolski populaciji za ugotavljanje splošne stopnje anksioznosti. Teoretični uvod temelji na opredelitvah koncepta anksioznosti, iz katerih so bile izpeljane postavke novega merskega instrumenta. Teoretično je tudi predstavljena problematika merjenja anksioznosti in zgodovinski razvoj ustreznih merskih pripomočkov. Analize temeljijo na vzorcu 300 osnovnošolskih otrok, različnih starosti in obeh spolov. Prva verzija LAOM je bila na podlagi analiz strukture skrajšana, s čimer je omogočena lažja aplikacija in večja jasnost konstrukta. Postavke, vključene v končno verzijo, dobro razlikujejo med bolj in manj anksioznimi posamezniki. Z vidika notranje konsistentnosti je lestvica zanesljiva (Cronbachov koeficient α = 0,89), ugotovljena pa je bila tudi pomembna povezanost z dosežki na prevedenem vprašalniku STAI - X2 (Lamovec, 1988). Na veljavnost konstrukta kažejo tudi statistično potrjene razlike med spoloma in po starosti, ki so skladne z literaturo.
Izraženost primarnih dimenzij emocij in obrambna naravnanost mladostnikov z izgubo sluha
Authors: Černelič Bizjak Maša
Published: December 2024

Raziskava ugotavlja razlike med skupino mladostnikov z izgubo sluha in enako starimi vrstniki, ki nimajo nikakršnih težav s sluhom, v načinu obrambnega reagiranja in izraženosti primarnih emocij. Uporabljeni so bili merski pripomočki: Profil indeks emocij, Vprašalnik življenjskega sloga in Nebesedna lestvica duševne stiske. Analize so pokazale, da so gluhi mladostniki nekoliko nagnjeni k večjinekontroliranosti, večji opozicionalnosti, manjši samozaščiti in manjšemu občutku deprivacije, vendar se v tem ne razlikujejo statistično pomembno od slišečih vrstnikov. Ugotovili smo še, da imajo med obrambnimi mehanizmi najmočneje izražene intelektualizacijo, projekcijo in zanikanje. Statistično pomembna razlika med obema skupinama se je pokazala v stopnji izraženosti obrambnega mehanizmaintelektualizacije, ki ga močneje izražajo slišeči mladostniki. Na podlagi dobljenih rezultatov in analiz bi morda lahko rekli, da izkazujejo gluhi mladostniki nekatere značilnosti slabše prilagojenosti, kot so slabša emocionalna odzivnost in obvladanost (visoka nekontroliranost in opozicionalnost ter nizka samozaščita), ter nekatere najenostavnejše obrambe, ki so razvojno primitivnejše (razen intelektualizacije), vendar smo se naslonili na razlago, da se udeleženci nahajajo v fazi adolescence, kjer star sistem prilagajanja ''ne zadostuje več'' in je potrebno najti novega.
Stališča mladostnikov do samomorilnega vedenja: sprejemljivost samomorilnega vedenja kot dejavnik tveganja
Authors: Arnautovska Urška
Published: December 2024

Odnos družbenih prepričanj in norm je skozi zgodovino na različne načine vplival na prepoznavanje in samo pojavnost samomorilnega vedenja. Danes si raziskave v svojih ugotovitvah glede povezav samomorilnega vedenja in stališč do samomorilnosti niso enotne. Namen raziskave je ugotoviti, na kakšen način je pri mladostnikih sprejemljivo stališče do samomorilnosti povezano z nekaterimi dejavniki tveganja za samomorilno vedenje in kako z zadovoljstvom z različnimi področji psihičnega funkcioniranja. Podatki so bili zbrani na 423 mladostnikih v treh slovenskih krajih glede na razlike v samomorilni ogroženosti regije z Vprašalnikom stališč do samomorilnosti ATTS, Lestvicami psihičnega zdravja in zadovoljstva PWBS in vprašanji o samomorilnem vedenju mladostnika in njegove okolice. Rezultati so pokazali, da je sprejemljivost samomora sorazmerna s stopnjo samomorilnosti posameznih krajev, kar skladno z ostalimi ugotovitvami potrjuje sklep raziskave, da sprejemajoča stališča do samomora potencialno povečujejo verjetnost samomorilnega vedenja. Sprejemljivost do samomora je bila namreč med drugim pomembno pozitivno povezana s subjektivno oceno verjetnosti samomora v prihodnosti in prisotnostjo samomorilnega vedenja mladostnika, njegovih prijateljev ter znancev, medtem ko je bila s subjektivnim zadovoljstvom z življenjem povezana negativno. Glede na v zadnjih desetletjih opazen družbeni trend naraščanja sprejemljivosti do samomora te ugotovitve izpostavljajo dvom o pozitivnem učinku takšne tolerantne naravnanosti na stopnjo samomorilnosti in podpirajo pojmovanje restriktivnih stališč do samomorilnosti kot zaščitnega dejavnika samomorilnosti.
Izdelava Lestvice otrokove navezanosti na vzgojiteljico (CAKT)
Authors: Cugmas Zlatka
Published: December 2024

V teoretičnem delu prispevka avtorica odgovarja na vprašanje, ali lahko obstaja navezanost med otrokom in osebami, ki zanj skrbijo, a niso njegova mama. Avtorica omenja uveljavljene metode za merjenje otrokove navezanosti na vzgojiteljico v vrtcu. Predstavi Lestvico otrokove navezanosti na vzgojiteljico v vrtcu (CAKT), ki jo je razvila na osnovi lastnih predhodnih raziskav in izkušenj drugih avtorjev v zvezi z oblikovanjem psiholoških instrumentov tega tipa. Lestvica je bila preizkušena v raziskavi, v kateri je sodelovalo 25 vzgojiteljic, ki so ocenile 178 vrtčevskih otrok (49,4 % dečkov). Otroci so bili stari od 3 do 6 let. Problem raziskave je bil preučiti dimenzije navezanosti in notranjo zanesljivost lestvice. Ugotovljene so bile ustrezne merske karakteristike lestvice. V prispevku so predstavljene tudi omejitve raziskave, ki jih je treba upoštevati pri interpretaciji dobljenih rezultatov. Da bi lahko rezultate posplošili, bi bilo treba ponoviti raziskavo s klinično populacijo in v različnih kulturah.
Vprašalnik emocionalne inteligentnosti ESCQ kot samoocenjevalna mera emocionalne inteligentnosti
Authors: Takšić Vladimir , Mohorić Tamara , Duran Mirjana
Published: December 2024

Raziskave emocionalne inteligentnosti (EI) so se v znanstvenih revijah začele pojavljati v zgodnjih devedesetih letih. Večina teh raziskav je za merjenje uporabljala samoocenjevalne vprašalnike. Kljub kritikam samoocenjevalnega pristopa obstaja danes cela vrsta samoocenjeavlnih vprašalnikov za merjenje EI. V prispevku predstavljamo vprašalnik Emotional Skills and Competence Questionnaire (ESCQ), njegov nastanek in merske karakteristike. Vprašalnik je bil oblikovan na Hrvaškem, izhajal pa je iz teoretične osnove Mayer-Salovey modela emocionalne inteligentnosti kot sposobnosti. Preveden je v več jezikov. Rezultati raziskav kažejo, da ima ESCQ tri podlestvice, ki so notranje konsistentne. Vprašalnik ESCQ ima določen del skupne variance s podobnimi konstrukti kot je aleksitimija, socialne spretnosti, osebnostne lastnosti, vendar pa ni povezan s kognitivnimi sposobnostmi. Vendar velik delež variance zaradi njegove zadostne zanesljivosti ostaja specifičen. Ta specifičen del variance kaže na dodaten doprinos k razlagi zadovoljstva z življenjem in empatije (kot kritičen kriterij emocionalne inteligentnosti) in ima pomembne relacije tudi z relevantnimi življenjskimi kriteriji, kot je npr. kvaliteta vodenja, tveganega vedenja za zdravje, učni uspeh.
Medkulturne razlike in razlike med spoloma na vprašalniku emocionalne inteligentnosti ESCQ: Izzivi analize diferencialnega funkcioniranja postavk
Authors: Molander Bo , Holmström Stefan , Takšić Vladimir
Published: December 2024

Hrvaški, Slovenski in Švedski študenti (N = 1129) so izpolnili samoocenjevalni vprašalnik emocionalne inteligentnosti ESCQ (Takšić, 1998). Rezultati so pokazali pomembne razlike med spoloma v skupnem rezultatu, pri čemer imajo ženske v povprečju višje rezultate, in pomembne razlike med državami in med spoloma na lestvicah sposobnosti izražanja in poimenovanja emocij ter sposobnosti zaznavanja in razumevanja emocij. Švedski študenti poročajo o višje izraženi sposobnosti izražanja in poimenovanja emocij, slovenski pa višje rezultate na lestvici sposobnosti zaznavanja in razumevanja emocij. Pri analizi diferencialnega funkcioniranja postavk (DIF) smo primerjali med seboj po dva vzorca. Analiza je pokazala, da je velika večina postavk potencialno pristranskih, najbolj v primerjavi hrvaškega in švedskega vzorca in najmanj v primerjavi hrvaškega in slovenskega vzorca. Ti rezultati kažejo na problematičnost direktnih primerjav povprečnih vrednosti med različnimi državami. Po drugi strani pa DIF analiza kaže, da je znotraj posamezne države zelo malo potencialno pristranskih postavk glede na spol. Zaključimo lahko, da vprašalnik ESCQ dobro funkcionira znotraj posameznega kulturnega/jezikovnega okolja. Predstavljene so možne razlage rezultatov kot tudi predlogi za izboljšanje nadaljnjih raziskav.
Povezanost emocionalne inteligentnosti s petimi velikimi faktorji osebnosti na hrvaškem in slovenskem vzorcu študentov
Authors: Avsec Andreja , Takšić Vladimir , Mohorić Tamara
Published: December 2024

Namen raziskave je preveriti povezanost emocionalne inteligentnosti (merjenje s samoocenjevalnim vprašalnikom) s petimi velikimi faktorji osebnosti na vzorcu hrvaških in slovenskih študentov. Tako smo želeli preverili veljavnost vprašalnika emocionalne inteligentnosti ESCQ, katere del je tudi diferencialna veljavnost, da torej vprašalnik meri nekaj drugega kot osebnostne lastnosti. Hrvaški vzorec je vključeval 257 študentov Univerze na Reki in Univerze v Osijeku, slovenski pa 171 študentov Univerze v Ljubljani. Udeleženci so rešili vprašalnik emocionalne inteligentnosti ESCQ (Takšić, 1998) in vprašalnik velikih pet faktorjev osebnosti BFI (John, Donahue, Kentle, 1991). Regresijska analiza je pokazala, da po kontroliranju nacionalnosti in spola velikih pet faktorjev osebnosti pojasnjuje do 33 % variance emocionalne inteligentnosti. Lestvico zaznavanja in razumevanja emocij pomembno napovedujeta odprtost in ekstravertnost. Pomembna prediktorja lestvice izražanja in poimenovanja emocije sta ekstravertnost in vestnost. Največ pojasnjene variance prispeva pet velikih k lestvici upravljanja in uravnavanja emocij. Najpomembnejši prediktor je nevroticizem, pomembna prediktorja sta tudi ekstravertnost in vestnost. Kljub relativno visokemu deležu pojasnjene variance pa diskriminativna veljavnost vprašalnika ESCQ ni problematična.
Discipliniranje otrok v družini – načini, stališča in medgeneracijske povezave
Authors: Poljak Saša
Published: December 2024

Starši uporabljajo različne načine discipliniranja otrok v družini. Namen raziskave je preučiti načine, stališča in medgeneracijske povezave načinov discipliniranja otrok v družini. Sto trije starši so ocenjevali svoje načine discipliniranja otrok, stališča do načinov discipliniranja, kontekst doživljanja, oceno izvršitve discipliniranja in načine discipliniranja matere in očeta, ko so bili stari 10 let. Več kot polovica staršev poroča o uporabi vsaj ene oblike telesne kazni oziroma vsaj ene oblike psihičnega nasilja kot načina discipliniranja otrok v družini. Kaznovalni načini discipliniranja se povezujejo z doživljanjem partnerskega konflikta v družini, neučinkovitostjo, s stresom ter z impulzivnim načinom odzivanja ob discipliniranju otrok. Sprejemljivost tako kaznovalnih kot nekaznovalnih načinov discipliniranja se pozitivno povezuje s pogostostjo uporabe teh načinov discipliniranja otrok v družini. Predstavljena raziskava kaže možnost, da uporaba določenega načina discipliniranja otrok v družini ne pomeni nujno tudi izkušnje takega discipliniranja v otroštvu. Telesno kaznovanje se povezuje z izkušnjo drugih načinov kaznovalnega discipliniranja v otroštvu, predvsem z načini discipliniranja, ki jih je uporabljala mati.