bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
Influence of vocational education on color vocabulary and color naming patterns
Authors:   Smolensk State University, Griber Yulia A.
Published: August 2021

Introduction. The professional education received and the professional activity carried out have a tangible impact on many spheres of human life. A professional environment influences a person’s consciousness, changes his/her conceptual thinking and lexical content of everyday communication. The purpose of the research is to test whether growing color competence affects the size, variability, and quality of the color vocabulary of native Russian speakers. Materials and methods. The data were collected in an online experiment involving 1737 native Russian speakers with different professional backgrounds and levels of color competence: 1103 participants were not professionally involved with color (hereafter referred to as non-professionals); 509 were students, in the process of professionally mastering the theoretical foundations of color science and colorism, and had basic color competence (hereafter referred to as novice professionals); 125 participants were practicing colorists and color consultants, designers and architects (hereafter referred to as experienced professionals). Results. The research showed that the growth of professional experience and coloristic competence noticeably affects the color vocabulary and color naming patterns. Compared to non-professionals, novice and experienced professionals use more complex color naming patterns and a greater variety of chromatic and achromatic modifiers (the Shannon diversity index increases from 6.55 to 7.52 and 7.12 respectively), but fewer basic color names (they account for 47% of non-professional, 43% of novice and 38% of experienced professionals’ vocabulary). The influence of professional education and professional culture is most pronounced in the choice of referent objects for describing connotations. 132 of the 320 referent objects proposed by non-professionals, and 113 of the 301 objects proposed by professionals, were “endemic” to each of these groups and were not used by representatives of other groups. Non-professionals most often described hues using naturally occurring substances, plants, flowers, artifacts, and body products as prototypes. Color specialists chose as referents dyes, pigments, paint brands, and exotic terms that fill modern advertising. Conclusions. The results confirm the hypothesis that, in addition to the universal perceptual factors that control color categorization, color-related cognitive processes are also influenced by social and cultural factors. The revealed professional differences of color vocabulary and color naming patterns can be used in the practical implementation of the process of formation of linguodidactic design of professional personality of a wide range of professionals, whose activities are directly or indirectly related to the choice of color and color design.
The features of proenvironmental behavior of students in the field of energy consumption
Authors:   State University of Humanities and Social Studies, Privalova Elena A. , Ershova Regina V. ,   State University of Humanities and Social Studies, Erofeeva Maria A. ,   Moscow University of the Ministry of Internal Affairs of Russia named after V.Ya. Kikot
Published: August 2021

The relevance of the study is due to the fact that every year energy problems are becoming more acute. It is associated with limited reserves of energy resources and the need for their rational consumption. To solve the existing energy problems, the joint efforts of specialists in various fields of knowledge are required. Psychological science, possessing extensive empirical data in the field of human interaction with the environment, can offer its own options for solving energy problems. The purpose of our study was to identify the features of proenvironmental behavior of students in the field of energy consumption. The results obtained can make a significant contribution to the development of specific practical steps for the formation and development of proenvironmental behavior among students. Materials and methods. The study involved 197 university students of the State University of Humanities and Social Studies (Kolomna), 59 males and 138 females (M = 18.4, SD = 1.3). The study was carried out using the Big Five Questionnaire-2-R (as adapted by E. Osin et al.), the Portrait Values Questionnaire-Revised-2R S. Schwartz, the Zimbardo Time Perspective Inventory (ZTPI) (as adapted by A. Syrtsova, E. Sokolova and O. Mitina). To highlight the levels of formation of proenvironmental behavior of university students in the field of energy consumption, it was used the designer’s questionnaire aimed at determining the features of energy saving behavior in young men and women the level of its “proenvironmentalism”. As a result, it was found that for the successful implementation of proenvironmental behavior, it is significant that the student is focused more on the interests of other people than on his own; it is important not only the presence of proenvironmental values, but also their combination with the personality traits “empathy” (0,668), “amiability” (0,596), “pedantry” (0,590). Proenvironmental actions require the student to be active, to strive to achieve the set goal, to show perseverance.
Formation of universal competencies of undergraduates during development of the plot of web-quest
Authors:   Academy of Public Administration, Zenkina Svetlana V. , Tsygankova Maria N. ,   Russian National Research Medical University named after N.I. Pirogov, Kharunzheva Elena V. ,   Vyatka State University, Mamaeva Ekaterina A. ,   Vyatka State University
Published: August 2021

The problem and the aim of the study. The use of innovative technologies for the development of basic personal qualities and supra-subject competencies is a priority direction for the development of the international educational environment. Web-quest is one of the applications of the gamification technology in didactics. The authors suggest that when designing a web-quest, special attention should be paid to working with the formulation of the web-quest plot as an important factor in the formation of universal competencies of undergraduates. Research methods. To determine the sequence of training actions in the development of the plot, the principles of designing the game environment of the quest, the measurement procedures, the system-activity and competence approaches were used. The experiment involved 20 students of Vyatka State University (50% boys and 50% girls) in the specialty 44.04.01 Teacher education. Informatization of education (Master's degree level). Triggers, macros, and hyperlinks are used to implement transitions. The web quest is hosted on the OneDrive. Statistical methods: G-sign test, multiple correlation analysis. Results. During the experiment undergraduates learned to identify and design the elements of the plot; to arrange events in a chronological order of presentation; to establish a logical connection between the facts; to transform the plot into a storyline and back. The empirical value of Gemp=2<Gcr=3 (for p=0.01) obtained in the estimation procedure proves that the changes in the system are not random. The coefficient (0<R1,2,3...N=0.86<1) is calculated, confirming the positive correlation of universal competencies with undergraduates performance. The evaluation of its statistical significance was done (Femp0.01=14.47>Fcrit0.01=5.29). In conclusion we summarize the problems connected with the development on the plot of the web-quest (presentation of facts in chronological order, author's detachment, etc.) and offer recommendations for their resolution: graphic and verbal visualization, numbering of events, the use of well-known literary plots.
Formation of soft skills in the educational process of higher education as a factor in the development of competitiveness of young professionals
Authors:   Aleksandra S. Malafiy, Zaslavskaya Olga V. , Malafiy Aleksandra S. ,   Aleksandra S. Malafiy
Published: August 2021

Introduction. Modern professional activity of a specialist in tourism and hospitality requires the possession of not only highly specialized, so-called hard skills, but also skills, which in contrast to the former are considered “soft”. The growing tourism services sector, international competition, new forms of work organization require from a specialist to possess, first of all, the skills of self-organization, communication, teamwork, etc. Materials and methods. The study involved 86 people (46 people were in the control group; 40 people were in the experimental group) who were students of “Hospitality Management” at Tula State University. Methods of questionnaires, participant observation and “mystery shopping” were used to determine the level of formation of soft skills in the participants of the control group. The survey among employers (n=10) was conducted. To analyze the effectiveness of the forming experiment the χ2-Pearson’s criterion was used. Results. The formative stage of experimental work was associated with the introduction of organizational and pedagogical conditions in the practice of training bachelors in the direction of “Hotel Management”. It was found that the identified organizational and pedagogical conditions affect the formation of professionally significant qualities of a specialist, underlying its productive competitiveness in the field of professional activity. It was revealed that the students of the experimental group more actively form the skills of mental self-regulation and overcoming stressful situations (χ2 = 6.64; p<0.05). Discussion. The practical significance of the results is determined by the possibility of their use in training not only specialists in the field of tourism, but also other representatives of professions that are part of the “human-human” system.
Research of the problem of involvement of technical university students in the process of physical education: students' opinions
Authors:   Moscow Aviation Institute  (National Research University), Stepnova Olga V. , Eremenskaya Ludmila I. ,   Moscow Aviation Institute  (National Research University), Bobrova Olga M. ,   Moscow Aviation Institute  (National Research University)
Published: August 2021

Introduction. The study of the problem of students' involvement in physical education is important in the research environment of universities. Modern students, studying for 8 hours a day at the university, are also forced to do homework, carry out scientific work, and it is physical culture and sports that are one of the most important factors for maintaining and promoting health. The purpose of this study is to identify the interest of students of the research university in physical education classes in the aspect of sociological analysis. Materials and methods. Students from the 1st to the 4th year of full-time study (150 people) of the Stupino branch of the Moscow Aviation Institute (National Research University) took part in an anonymous sociological survey by filling out Google forms. Results. The analysis of the results of the survey of students showed that the level of involvement in physical education is not fully formed (only 48,7% regularly attend physical education classes, 40,7% attend from time to time and almost 10,6% do not attend at all). Students do not have enough internal attitudes to realize the importance of physical culture classes. Nevertheless, 73,3% show interest in physical education, noting that they do it to improve general physical qualities. Conclusion. Physical education at the university is carried out throughout the entire period of study and is implemented in various forms that are interrelated, complement each other and represent a single process of physical education of students. The purpose of physical education at the university is the formation of physical culture of students as a systemic quality of personality, an integral component of the general culture of future specialists who are able to implement it in educational, social and professional activities and the family.
Особливості імунологічної реактивності в дітей із резистентним туберкульозом
Authors: Білогорцева О.І. , Доценко Я.І. , Панасюкова О.Р. , Мотрич І.В. , Садловська М.А. , Хлибова В.С.
Published: August 2021

Матеріали та методи. З метою виявлення особливостей імунологічної реактивності в дітей із локальними формами резистентного туберкульозу були обстежені 30 пацієнтів дитячого відділення Національного інституту фтизіатрії і пульмонології віком 10-16 років із діагнозом туберкульозу з множинною лікарською стійкістю (МЛС-ТБ). Аналіз стану імунної системи було проведено з урахуванням відсотка відхилень її показників від меж фізіологічної норми. Робота виконана коштом держбюджету.

Результати. У більшості дітей із МЛС-ТБ уміст лейкоцитів, відсотковий та абсолютний уміст лімфоцитів були в межах вікових норм. При аналізі даних системного імунітету встановлено, що в більшості дітей відсотковий і абсолютний уміст загального пулу Т-лімфоцитів, Т-хелперна, Т-супресорна субпопуляції та їх співвідношення (імунорегуляторний індекс – ІРІ) були в межах норми. Проте при ретельнішому аналізі було виявлено певні зміни. Зокрема, в 30,0 % дітей спостерігалося зменшення відсоткового вмісту CD8+-лімфоцитів, ІРІ був зниженим у 46,7 %, уміст CD16+-лімфоцитів (відсотковий та абсолютний) також був зниженим у 50,0 та 60,0 % відповідно. Крім того, спостерігалося зменшення відсоткового (в 53,3 % дітей) та абсолютного (в 33,3 % дітей) умісту CD19+-лімфоцитів. У більшості дітей рівні імуноглобулінів А, М і G були в межах вікових норм, у 40,0 % дітей спостерігався підвищений рівень імуноглобуліну E. Рівень протитуберкульозних антитіл був підвищеним лише в 63,3 % пацієнтів. У більшості обстежених дітей циркулювальні імунні комплекси (ЦІК) середньої молекулярної маси були в межах контролю (63,3 %), а ЦІК малої молекулярної маси були знижені (56,6 %). При аналізі фагоцитарної ланки імунітету було встановлено, що в більшості обстежених дітей поглинальна активність нейтрофільних гранулоцитів і моноцитів крові (відсоток клітин, спроможних до фагоцитозу та фагоцитарне число) знижені на 43,3-70,0 %, при цьому на тлі зниженої спроможності нейтрофільних гранулоцитів і моноцитів до фагоцитозу спонтанна продукція активних форм кисню цими клітинами в більшості дітей була в межах фізіологічної вікової норми (73,3-80,0 %).

Висновки. У більшості дітей із мультирезистентним туберкульозом загальний пул Т-лімфоцитів, їхні імунорегуляторні субпопуляції були в межах вікових норм, але захист організму від чужорідних клітин пригнічений, у значної частини обстежених дітей це супроводжувалося зниженням умісту В-лімфоцитів. Для більшості дітей характерним є підвищений рівень протитуберкульозних антитіл. Дисфункція фагоцитувальних клітин (нейтрофільних гранулоцитів і моноцитів крові) проявлялася пригніченням їхньої поглинальної здатності.
Результати резекції легень у хворих зі вперше виявленим деструктивним туберкульозом
Authors: Волошин Я.М. , Калабуха І.А. , Іващенко В.Є. , Хмель О.В. , Пилип’як О.М.
Published: August 2021

Обґрунтування. Хіміотерапія неефективна в 35-49 % хворих зі вперше виявленим деструктивним туберкульозом легень. Покращити результати лікування можливо при своєчасному спрямуванні хворих на операцію.

Мета. Дослідити результати резекції легень у хворих зі вперше виявленим деструктивним туберкульозом легень.

Матеріали та методи. Проведено ретроспективний аналіз історій хвороб 238 пацієнтів зі вперше виявленим деструктивним туберкульозом легень, прооперованих у торакальному відділенні Національного інституту фтизіатрії і пульмонології. Осіб чоловічої статі було 143, жіночої – 95, вік – від 10 до 65 років. Із приводу туберкульом протягом 2-10 місяців лікувалися 59 пацієнтів, протягом 11-16 місяців – 42. Із приводу інфільтративного та фіброзно-кавернозного туберкульозу легень упродовж 4-17 місяців лікувалися 109 хворих. Через помилки діагностики 29 хворих не приймали хіміопрепаратів. У 78 пацієнтів із 3-9-го місяця хіміотерапії туберкульозний процес прогресував. Показаннями до операції були: туберкульома легень – 130 випадків, кавернозний туберкульоз – 5, фіброзно-кавернозний – 91, казеозна пневмонія – 12.

Дослідження виконувалося коштом держбюджету.

Результати. Усім хворим виконано операції: сегментектомія – 83, екстракапсулярне видалення туберкульоми – 27, лобектомія – 77, комбінована резекція – 23, пневмонектомія – 28. Резекції за допомогою новітньої технології – біологічного зварювання живих тканин – виконано 22 хворим. Післяопераційні ускладнення виникли у 25 осіб (10,5 %) і були повністю усунені. Післяопераційна летальність становила 0,4 %. Клінічне вилікування досягнуто у 237 хворих (99,6 %). При патоморфологічному дослідженні препаратів відзначена виражена активність специфічного процесу в 183 осіб (77,0 %). Найсприятливіший перебіг післяопераційного періоду відзначено у хворих із туберкульомами, які лікувалися до операції протягом 2-5 місяців, і фіброзно-кавернозним туберкульозом – 4-6 місяців. У віддаленому періоді спостереження (1-17 років) повна клінічна ефективність зберігалася в 97,3 % пацієнтів.

Висновки. Своєчасне виконання резекцій легені з використанням нових хірургічних технологій дало змогу досягнути значного клінічного ефекту.
Мультирезистентний туберкульоз у Тернопільській області
Authors: Грищук Л.А.
Published: August 2021

Обґрунтування. За даними Всесвітньої організації охорони здоров’я, у 2019 р. було виявлено близько 465 тис. осіб із резистентним до хіміопрепаратів туберкульозом (ТБ), із них менш як 40 % змогли отримати доступ до лікування. Перебої в роботі служб, спричинені пандемією COVID-19, призвели до подальших невдач. У багатьох країнах людські, фінансові й інші ресурси були перерозподілені з ТБ на COVID-19. Системи збору даних і звітності також зазнали негативного впливу. Проблема хіміорезистентного ТБ в Україні надзвичайно актуальна, кількість хворих із первинною та набутою резистентністю постійно зростає. Хіміорезистентність до протитуберкульозних препаратів значно знижує ефективність лікування хворих на ТБ, подовжує терміни терапії, а також підвищує економічні витрати на лікування.

Мета. Порівняти результати виявлення мультирезистентного ТБ (МРТБ) у 2019 та 2020 рр. згідно з даними Тернопільського обласного протитуберкульозного диспансеру.

Матеріали та методи. Проведено аналіз стаціонарних історій хвороби 128 пацієнтів із МРТБ, які були виявлені та лікувалися у 2019-2020 рр.

Результати. Чоловіків було 85,6 %. Особи працездатного віку, які не працювали, – 69,0 %, інваліди – 16,0 %, працювали – 8,0 %, пенсіонери – 7,0 %. За типами туберкульозного процесу хворі розподілися так: уперше діагностований ТБ легень – 54,6 % випадків, рецидив туберкульозного процесу чи неефективне лікування – 45,4 %. З-поміж клінічних форм ТБ легень переважно спостерігалися інфільтративна – 83,5 %, фіброзно-кавернозна – 8,3% і дисемінована – 6,2 %. У динаміці спостерігалося зменшення виявлених випадків у 2020 р. Зокрема, у 2019 р. виявлено 82 випадки МРТБ, а у 2020 р. – тільки 46 (на 50 % менше). В усіх випадках процес локалізувався в легенях. Бацилярні форми ТБ легень було виявлено у 2019 р. у 77 хворих (93,9 %), у 2020 р. – у 44 (95,7 %). Щодо деструкцій у легенях, то у 2019 р. Вони були виявлені в 56 хворих (68,3 %), у 2020 р. – у 30 (65,2 %).

Висновки. У Тернопільській області останніми роками спостерігається складна ситуація з МРТБ. У зв’язку з пандемією COVID-19 через недовиявлення значно зменшилася кількість хворих на МРТБ. Це призводить до зниження ефективності лікування таких хворих.
Застосування короткострокового стандартизованого режиму з ін’єкційним препаратом для лікування випадків Риф-ТБ: чому Україна не Бангладеш
Authors: Дудник А.Б. , Мацера В.Л. , Нікітченко Т.В. , Бехарська В.А.
Published: August 2021

Обґрунтування. Стрімке зменшення внаслідок пандемії COVID-19 кількості виявлених випадків туберкульозу (ТБ) з 25 237 у 2019 р. до 17 593 у 2020 р., тобто на 29,8 % (Центр громадського здоров’я, 2021), створює ілюзію подолання проблеми. Водночас широке застосування імуносупресивних лікарських засобів (дексаметазон, тоцилізумаб) для лікування COVID-19-асоційованих пневмоній серед населення з поширеною латентною туберкульозною інфекцією (Cohen A. et al. Eur. Respir. J. 2019) може стати рушійним фактором зростання захворюваності на ТБ у майбутньому. Ведення випадків стійкого до рифампіцину ТБ (Риф-ТБ) на підставі виявлення мутацій у ділянці гена rpoB за допомогою картриджів Xpert® MTB/RIF та Xpert MTB/RIF Ultra залишається складним завданням для лікарів. Через обмежену можливість швидкої діагностики стійкості до інших протитуберкульозних лікарських засобів і відсутність регіональних даних щодо поширеності мутацій початкова схема часто є неефективною. У 2019 р. Всесвітня організація охорони здоров’я (ВООЗ) опублікувала «Консолідовану настанову щодо ведення випадків медикаментозно-стійкого ТБ», що базувалася на метааналізі досліджень, які вивчали ефективність і безпечність застосування протитуберкульозних препаратів (Ahmad et al. Lancet. 2018; Trebucq A. et al. Int. J. Tuberc. Lung Dis. 2018).

Мета. Вивчення практичних аспектів застосування стандартизованої короткострокової схеми лікування з ін’єкційним препаратом 4-6 Km(Am)-Mfx-Pto(Eto)-Cfz-Z-Hhighdose-E/5 Mfx-Cfz-Z-E в пацієнтів із Риф-ТБ.

Матеріали та методи. У рамках дослідження було ретроспективно проаналізовано випадки лікування Риф-ТБ за 2019 р. у Вінницькій області з використанням стандартизованої короткострокової схеми лікування з ін’єкційним препаратом.

Результати. У 2019 р. лише 35 із 156 (22 %) випадків Риф-ТБ у Вінницькій області відповідали критеріям призначення короткострокової схеми лікування. Основними критеріями виключення були дисемінована форма ТБ, прийом препаратів другого ряду, що використовуються в схемі понад 1 місяць, позалегенева локалізація. Усі пацієнти розпочали короткострокову схему в період очікування результатів фенотипічного тесту медикаментозної чутливості. Через виявлення додаткової резистентності 22 із 35 пацієнтів (63 %) були переведені на довгострокову індивідуалізовану схему, ще 5 із 35 (14 %) були виключені через розвиток побічних реакцій. Отже, лише 8 із 35 осіб (23 %) завершили короткострокове лікування за початковою схемою, тобто лише 5 % (8/156) із когорти пацієнтів із Риф-ТБ. Викликає занепокоєння призначення 5 препаратів групи С в інтенсивну фазу, що суперечить пріоритетності включення ефективніших препаратів із груп А та В і втричі збільшує кількість пігулок для перорального прийому (з 3-5 до 14-16).

Висновки. Призначення короткострокового стандартизованого режиму з ін’єкційним препаратом без виконання лінійного зонд-аналізу може бути рекомендоване лише 5 % хворих на Риф-ТБ в Україні.
Можливості застосування електрозварювання живих тканин для герметизації дефектів паренхіми при хірургічному лікуванні хворих на туберкульоз легень
Authors: Іващенко В.Є. , Калабуха І.А. , Хмель О.В. , Брянський М.В.
Published: August 2021

Обґрунтування. При оперативних втручаннях на легенях, уражених туберкульозом, на різних етапах виникає необхідність герметизації дефектів паренхіми, що з’явилися під час роз’єднання зрощених запальним процесом листків плеври, розділення часток легені та, власне, резекції ураженої ділянки легені. Серед наявних методів герметизації з 2010 р. у нашому відділенні віддається перевага техніці біологічного зварювання живих тканин.

Мета. Оцінити ефективність і переваги біологічного зварювання живих тканин для герметизації дефектів паренхіми під час операцій у хворих на туберкульоз легень.

Матеріали та методи. Було проаналізовано результати лікування 234 хворих на туберкульоз легень. У 122 пацієнтів для герметизації дефектів, у тому числі механічного шва паренхіми, було застосовано зварювальний комплекс ЕК 300 М1. Групу порівняння становили 112 пацієнтів, яким герметизацію відновлювали за допомогою ручного вузлового шва. Критеріями порівняння були: частота інтраопераційних або післяопераційних ускладнень, тривалість післяопераційного лікування, частота рецидивів захворювання, легенево-плевральних ускладнень, середня тривалість післяопераційного лікування. Дослідження виконувалося коштом держбюджету.

Результати та їх обговорення. Ми порівняли результати оперативного лікування хворих на туберкульоз легень із герметизацією дефектів паренхіми традиційним способом (прошивання вузловими швами) та методом зварювання живих тканин. Інтраопераційних або післяопераційних ускладнень у основній групі не було, тривалість післяопераційного лікування становила 15,7+3,2 доби. Протягом 1 року після операції рецидивів захворювання не спостерігалося. У групі порівняння легенево-плевральні ускладнення спостерігалися в 10 випадках (8,9+1,8 %), що спонукало до виконання додаткових хірургічних маніпуляцій і додаткової медикаментозної терапії та стало причиною подовження післяопераційного лікування: від 24 до 117 діб (в 1 випадку), середня тривалість – 32,3+6,9 доби. Отже, порівняно з традиційним, представлений спосіб має такі переваги: не виконується додаткових аеростатичних і гемостатичних швів; зберігається міцність шва; не порушуються еластичні властивості тканини в зоні шва; запобігаються післяопераційні ускладнення; зменшується потреба в хірургічних маніпуляціях у післяопераційному періоді; утворення шва минає без стадії продуктивного запалення; скорочується термін післяопераційного перебування в стаціонарі на 9,6+1,7 дня.

Висновки. Застосування техніки біологічного зварювання живих тканин позбавляє багатьох недоліків, які пов’язані з прошиванням паренхіми вручну, запобігає ускладненням і підвищує загальну ефективність лікування хворих на туберкульоз легень.
Інформативність комп’ютерної томографії в діагностиці поєднаної туберкульозної патології
Authors: Ігнатьєва В.І. , Линник М.І. , Гуменюк Г.Л. , Святненко В.А.
Published: August 2021

Обґрунтування. Запровадження карантину з приводу COVID-19 може призвести до зниження виявлення хворих на туберкульоз, зростання захворюваності та смертності від цього захворювання. На тлі виснаження імунної системи населення дедалі частіше трапляється поєднана туберкульозна патологія, зокрема поєднання туберкульозу легень і туберкульозного отиту. Туберкульоз середнього вуха виникає як вторинний процес у хворих на дисеміновані й інші форми легеневого туберкульозу. Діагностика поєднаної патології значно утруднена, коли специфічний процес перебігає на тлі хронічної неспецифічної патології легень. У таких випадках актуальності набуває застосування додаткових методів дослідження, а саме комп’ютерної томографії (КТ) скроневих кісток та органів грудної порожнини (ОГП).

Клінічний випадок. Хвора Т., 1982 р. н., в анамнезі має всі календарні щеплення БЦЖ. Із 2008 р. cпостерігається в пульмонолога з приводу бронхоектатичної хвороби нижньої частки лівої легені. Неодноразово лікувалася стаціонарно й амбулаторно. З березня 2018 р. cпостерігається в оториноларинголога з приводу хронічного лівобічного гнійного середнього отиту. Останнє загострення було в лютому 2020 р. Виконано пункцію та шунтування барабанної порожнини. Тоді ж з’явилися загальна кволість, нежить, біль і пирхота в горлі, підвищення температури тіла до 37,5 ° С, потім – кашель із гнійним мокротинням, осиплість голосу. Отримувала декілька курсів неспецифічної антибактеріальної терапії, але без позитивного ефекту. З метою уточнення діагнозу та лікування направлена до Національного інституту фтизіатрії і пульмонології. Проведено КТ скроневих кісток, у ході якої виявлено ознаки лівобічного середнього отиту та мастоїдиту (рис. 1). На аудіограмі – погіршення слуху за типом слухопроведення (кістково-повітряний розрив на частоті 4000 Гц дорівнював 50 дБ). Виділення з лівого зовнішнього слухового проходу відсутні. На КТ ОГП – ознаки дисемінованого туберкульозу легень, сегментарний ателектаз нижньої частки зліва (рис. 2). Мікроскопія мокротиння: КСП не виявлено, GenXpert МТВ + RIF-. Розпочато основний курс антимікобактеріальної терапії за I категорією. Місцево – офлоксацин (вушні краплі). У результаті призначеного лікування отримано позитивну динаміку поєднаної патології (рис. 3).

Висновки. Незважаючи на своєчасне звернення по медичну допомогу, у хворої на хронічний середній отит і бронхоектатичну хворобу, що не піддавалися неспецифічній антибактеріальній терапії, не було своєчасно діагностовано туберкульоз. Проведення КТ скроневих кісток та ОГП у пацієнтів із хронічними захворюваннями легень у поєднанні з хронічним середнім отитом має високу інформативність у виявленні туберкульозного процесу й оцінки ефективності лікування.
Ефективність внутрішньовенного лікування левофлоксацином у хворих на мультирезистентний туберкульоз легень в інтенсивній фазі хіміотерапії
Authors: Кужко М.М. , Бутов Д.О. , Процик Л.М. , Гречаник Л.І. , Тараненко А.В.
Published: August 2021

Мета. Вивчити ефективність внутрішньовенного лікування левофлоксацином у хворих на мультирезистентний туберкульоз легень в інтенсивній фазі хіміотерапії.

Матеріали та методи. Під нашим спостереженням перебували 62 пацієнти з мультирезистентним туберкульозом легень. Хворі були розподілені на дві групи: 1-ша група (основна) – 32 пацієнти, які протягом 2 місяців внутрішньовенно застосовували левофлоксацин; 2-га група (контрольна) – 30 пацієнтів, які отримували цей препарат перорально. Групи були зіставні між собою за віком, статтю, профілем резистентності тощо.

Результати. Встановлено, що через 2 місяці від початку лікування при внутрішньовенному введенні левофлоксацину конверсія посіву мокротиння реєструвалася в 14 (43,7 %) пацієнтів, а при пероральному прийомі – в 6 (20 %) (р <0,05). Припинення бактеріовиділення, визначене культуральним методом, наприкінці інтенсивної фази лікування спостерігалося в 19 (59,3 %) пацієнтів у 1-й групі та в 9 (30 %) – у 2-й групі (р <0,05). Загоєння деструкцій, зникнення та/або ущільнення інфільтраційних і вогнищевих змін у легенях до 4 місяців відзначалися у 27 осіб (84,9 %) проти 17 (56,7 %) у контрольній групі (р <0,05).

Висновки. Внутрішньовенний левофлоксацин в інтенсивній фазі лікування у хворих на мультирезистентний туберкульоз легень є ефективнішим за пероральний. Застосування внутрішньовенної форми левофлоксацину сприяє швидшому припиненню клінічної симптоматики, ранньому припиненню бактеріовиділення та рентгенологічній регресії туберкульозного процесу в легенях під час інтенсивної фази лікування.
Моксифлоксацин як альтернатива в лікуванні хворих на вперше діагностований туберкульоз легень у разі монорезистентності до піразинаміду чи його непереносимості
Authors: Кужко М.М. , Бутов Д.О. , Гуменюк М.І. , Процик Л.М. , Гречаник Л.І. , Тараненко А.В.
Published: August 2021

Мета. Визначення ефективності застосування моксифлоксацину замість піразинаміду в інтенсивну фазу хіміотерапії у хворих на вперше діагностований туберкульоз легень у разі монорезистентності до останнього чи його непереносимості.

Матеріали та методи. У наше дослідження було включено 64 хворих на деструктивний уперше діагностований туберкульоз легень із бактеріовиділенням. Хворі були розподілені на дві групи: 1-ша – 34 хворих, які замість піразинаміду отримували перорально моксифлоксацин упродовж інтенсивної фази лікування (2 місяці); 2-га – 30 хворих, які отримували стандартне лікування. Групи були зіставні між собою за віком, статтю, профілем резистентності тощо.

Результати. Через 4 тижні лікування припинення бактеріовиділення, визначене методом мікроскопії, спостерігалося у 23 хворих (67,6 %) 1-ї групи та в 16 (53,3 %) – 2-ї групи (р>0,05). Через 8 тижнів припинення бактеріовиділення мікроскопічно спостерігалося в 31 пацієнта (91,2 %) 1-ї групи й у 24 (80 %) – 2-ї групи (р>0,05). Закриття деструкцій після завершення інтенсивної фази лікування відзначалося у 12 хворих (35,2 %) 1-ї групи та в 9 (30 %) – 2-ї групи (р>0,05).

Висновки. Заміна піразинаміду на моксифлоксацин не призводить до зниження ефективності лікування порівняно зі стандартною хіміотерапією, тому може бути альтернативою в лікуванні при монорезистентності до піразинаміду чи його непереносимості.
Use of prednisolone to prevent the development of immunity reconstitution syndrome in patients with multidrug-resistant tuberculosis
Authors: Matvyeyeva S.L.
Published: August 2021

Inflammatory reconstitution of immune syndrome (IRIS) is an immunological reaction characterized by recurrent or new inflammatory signs of tuberculosis (TB) that occur shortly after antiretroviral therapy (ART) in 18 % of patients infected with human immunodeficiency virus (HIV). Features of the syndrome include recurrent symptoms: fever, lymphadenitis and the spread of pulmonary infiltrates on radiography. Low CD4 levels and a short interval between the onset of ART increase the risk of developing TB-associated immune system recovery syndrome. Clinical trials show that early onset of ART results in higher survival rates than ART initiated approximately 8 weeks after the start of TB treatment in patients with a CD4 count of 50 cells/μl. These findings are in line with the recommendations of the World Health Organization, which emphasize the acceleration of the onset of ART in patients with TB and low CD4 levels. However, despite the advantage of survival, early administration of ART more than increases the risk of developing IRIS associated with TB. There is no evidence-based strategy for the prevention of IRIS associated with TB. Studies evaluating adjuvant glucocorticoids for the treatment of various forms of TB have shown reduced mortality among TB patients and fewer complications among TB patients. The aim of the study was to evaluate the prophylactic use of prednisolone to safely reduce the incidence of TB-associated IRIS in patients with multidrug resistant TB (MDR TB) is at high risk of developing the syndrome. We observed HIV-infected patients who started ART (and had not previously received ART) and started TB treatment within 30 days before the start of ART and had a CD4 count of 50 cells/μl. Patients received either standard therapy with prednisolone (at a dose of 40 mg per day for 14 days, then 20 mg per day for 14 days) or only standard therapy without prednisolone. The main endpoint was the development of TB associated with TB within 12 weeks after the onset of ART. Among the 64 patients observed, the mean age was 36 years, 60 % were male, and 73 % had microbiologically confirmed TB; the median amount of CD4 was 49 cells/μl, and the median viral load was 5.5 log 10 copies/μl. Patients were divided into 2 groups. Each group included 32 patients with MDR TB / HIV co-infection. IRIS associated with TB was diagnosed in 10 patients (31.25 %) in the prednisolone group and in 17 (53.14 %) in the control group (p<001). Thus, prednisolone treatment of co-infected patients with MDR TB for the first 4 weeks after the onset of HIV-related ART resulted in a lower incidence of TB-associated IRIS than in the control group, with no evidence of an increased risk of severe infections or cancer.
Оцінка динаміки рецидивів у хворих на туберкульоз легень в Україні
Authors: Мельник В.М. , Матусевич В.Г. , Новожилова І.О. , Тарасенко О.Р. , Бушура І.В. , Приходько А.М.
Published: August 2021

Епідемічна ситуація щодо туберкульозу (ТБ) в Україні, як і у світі, залишається напруженою: показники захворюваності та смертності не досягають цільових згідно зі Стратегією Всесвітньої організації охорони здоров’я (ВООЗ) «Покласти край ТБ». За період 2012-2019 рр. в Україні захворюваність на всі форми вперше виявленого ТБ (нові випадки + рецидиви) зменшилася із 72,1 до 60,1 на 100 тис. населення, смертність – із 15,1 до 8,8 на 100 тис. населення. В офіційній статистичній звітності захворюваність на рецидиви ТБ (РТБ) подається разом із випадками вперше діагностованого ТБ: у такий спосіб від широкого кола громадськості приховують частоту РТБ, що свідчить про хиби лікування хворих. Ефективність терапії РТБ, за даними когортного аналізу, становила 65,1 % у 2015 р. та 68,4 % у 2019 р. (згідно з рекомендаціями ВООЗ виявлення хворих має наближатися до 70,0 %, а ефективність лікування – до 85,0 %). На тлі низької ефективності лікування відзначається й недостатнє виявлення хворих на ТБ, що має дуже незначну тенденцію до збільшення – з 58,9 % за мазком у 2016 р. до 59,4 % у 2019 р. Ці статистичні дані підтверджують потребу у вивченні ситуації з РТБ і розробленні запобіжних заходів. За даними лабораторної діагностики рецидивів та інших випадків повторного лікування ТБ, частка випадків мультирезистентного ТБ становила 46,4 % у 2018 р та 42,9 % у 2019 р. Захворюваність на РТБ у 2012, 2016, 2017 рр. була майже на однаковому рівні: 12,4; 12,9; 12,1 на 100 тис. населення відповідно. Лише у 2018 р. вона зменшилася до 11,1 на 100 тис., але це теж є високим показником. Характерно, що виявлення хворих на РТБ разом з іншими випадками повторного лікування ТБ за допомогою методу бактеріоскопії мазка коливається від 49,1 % у 2012 р. до 60,8 % у 2018 р. та 59,4 % у 2019 р. Але відзначається зростання частки виявлення хворих на РТБ за мазком та/або культурою – із 78,8 % у 2017 р. до 81,4 % у 2019 р. Це свідчить про поліпшення бактеріологічної діагностики РТБ і водночас про збільшення кількості клінічно тяжких хворих на ТБ. Отже, характеристика РТБ є своєрідним дзеркалом, яке відображає слабкі ланки в проведенні протитуберкульозних заходів, тому істинні РТБ нерідко реєструють як випадки вперше діагностованого ТБ. Саме когорта хворих на РТБ підтримує високі показники захворюваності на ТБ легень і смертності від нього. Досі немає систематизованого погляду на причини РТБ і, відповідно, чітких запобіжних заходів. Цій проблемі приділяється недостатньо уваги в протитуберкульозних закладах України.
Гепатотоксичні побічні реакції при лікуванні хворих на мультирезистентний туберкульоз у поєднанні з ВІЛ-інфекцією та вірусними гепатитами
Authors: Ніколаєва О.Д.
Published: August 2021

Обґрунтування. Проблема поєднаного перебігу мультирезистентного туберкульозу (МРТБ), ВІЛ-інфекції й вірусних гепатитів (ВГ) В та С в Україні набула глобального значення у зв’язку з неухильним підвищенням захворюваності на ВІЛ і поширеності МРТБ серед інфікованих. Наявність МРТБ/ВІЛ/ВГ потребує інтегрованого підходу до ведення випадку. Хворі на ТБ у поєднанні з ВГ належать до групи ризику щодо виникнення тяжких гепатотоксичних побічних реакцій, що ускладнює процес лікування та зумовлює несприятливий прогноз.

Мета. Визначити частоту, ступінь і можливості усунення побічної дії поєднаної терапії ТБ/ВІЛ залежно від функціонального стану печінки.

Матеріали та методи. Ми проаналізували 30 випадків МРТБ/ВІЛ/ВГ. Усі ВІЛ-інфіковані мали CD4 ≤200 кл/мкл, IV стадію хвороби. Серед клінічних форм ТБ діагностовано легеневий ТБ у поєднанні з множинними позалегеневими локалізаціями процесу. Хворі були обстежені на маркери ВГ В та С. Використовували й стандартні лабораторні методи: біохімічне дослідження крові з визначенням білірубіну, аланінамінотрансферази (АлАт) й аспартатамінотрансферази (АсАт), лужної фосфатази, альбуміну, протромбінового індексу. Також усім хворим було виконано ультразвукову еластометрію печінки апаратом FibroScan і визначено ступінь фіброзу в паренхімі за шкалою METAVIR.

Результати та їх обговорення. Серед обстежених хворих у 8 (26,7 %) діагностували вірусний гепатит В, у 22 (73,3 %) – гепатит С. При визначенні функціонального стану печінки за рівнем біохімічних показників у 14 (46,6 %) хворих відзначено підвищення рівня трансаміназ, у 9 (30 %) – білірубіну, в 5 (16,7 %) – зниження рівнів альбуміну. За даними еластометрії в 4 (13,3 %) пацієнтів діагностували ступінь фіброзу за шкалою METAVIR F3, у 12 (40,0 %) – F2, у 14 (46,6 %) – F1. Після дообстеження хворі отримували комплексне лікування за схемою Cm Lfx Pt Cs Pas і противірусну терапію TDF+3TC+EFV, а після впровадження в Україні бедаквіліну й сучасні схеми – Bdq Lfx Lzd Cs Cfz і противірусну терапію TDF+FTC+DTG. Схеми противірусної терапії не включали гепатотоксичні препарати. Встановлено, що найвищий ризик виникнення гепатотоксичних реакцій мають пацієнти з вихідним підвищенням рівнів АлАт й АсАт, зниженим альбуміном, ураженням печінки F2 та F3. Ці хворі потребують лікування в поєднанні з гепатопротекторами й ретельнішого моніторингу показників функції печінки. Гепатотоксичні реакції 1-2 ступеня траплялися частіше в перший і другий місяці лікування в 73,3 % хворих і були усунені без відміни терапії. У 8 (26,7 %) хворих діагностували тяжкі гепатотоксичні реакції 3 ступеня, що потребували відміни протитуберкульозної терапії з проведенням дезінтоксикаційного лікування разом із гепатопротекторами. Протитуберкульозну терапію відновлювали після нормалізації функціональних показників печінки. За попередніми даними, режим хіміотерапії туберкульозу з бедаквіліном зумовлював менше гепатотоксичних побічних реакцій порівняно з попередньою схемою Cm Lfx Pt Cs Pas.
Гендерні особливості протеолітичної системи у хворих на мультирезистентний туберкульоз
Authors: Олещенко Г.П. , Гнатенко І.А.
Published: August 2021

Обґрунтування. Україна входить до десяти країн світу з найвищим тягарем захворюваності на мультирезистентний туберкульоз (МРТБ). Окрім цього, щороку зростає кількість хворих на МРТБ із первинною резистентністю. Останнє пов’язано зі збільшенням резервуару резистентної інфекції. Основними причинами цього є недовиявлення близько 32 % таких осіб і низька ефективність лікування виявлених хворих на МРТБ, а також слабко вивчені ланки патогенезу туберкульозного процесу.

Мета. Показати важливість подальших досліджень туберкульозу в Україні залежно від гендерних особливостей хворих.

Матеріали та методи. Було досліджено рівень нейтрофільної еластази (НЕ) в 37 хворих (25 чоловіків і 12 жінок), які мали МРТБ. Контрольна група становила 13 відносно здорових осіб – 9 чоловіків і 4 жінки. Активність НЕ в сироватці крові визначали за допомогою спектрофотометричного методу.

Результати та їх обговорення. Рівень НЕ в контрольній групі дорівнював 75,0 нмоль/хв.мл, що було прийнято нами за нормальний показник. Серед хворих на МРТБ чоловіків рівень НЕ коливався від 19,5 до 272,2 нмоль/хв×мл і в середньому становив 110,9 нмоль/хв.мл. З-поміж хворих на МРТБ жінок рівень НЕ коливався від 49,2 до 238,9 нмоль/хв×мл і в середньому дорівнював 98,9 нмоль/хв×мл. Отже, рівень НЕ був вищий за нормальний у хворих на МРТБ чоловіків приблизно в 1,5 раза (110,9 проти 75,0 нмоль/хв×мл). У хворих на МРТБ жінок рівень НЕ також був вищий за нормальний. Рівень НЕ у хворих чоловіків був вищий, аніж у хворих на МРТБ жінок (110,9 проти 98,9 нмоль/хв×мл). Тобто активність НЕ серед обох гендерних груп була вищою за нормальну, проте хворі на МРТБ чоловіки мають майже в 1,5 раза вищу активність НЕ, ніж жінки.

Висновки. Ці показники можуть свідчити про те, що у хворих на МРТБ чоловіків специфічний процес перебігає із залученням більшої активності компенсаторних сил як відповідь на агресивніший вплив резистентного збудника на чоловічий організм.
Обґрунтування строків проведення хірургічного лікування у хворих на мультирезистентний туберкульоз легень і туберкульоз легень із розширеною медикаментозною резистентністю
Authors: Опанасенко М.С. , Терешкович О.В.
Published: August 2021

Обґрунтування. Хірургічне втручання є одним зі шляхів підвищення ефективності лікування хворих на мультирезистентний туберкульоз (МРТБ) і туберкульоз легень із розширеною медикаментозною резистентністю (РРТБ). За своєю сутністю хірургія легеневого ТБ є хірургією інфекційного процесу, що потребує проведення курсу протитуберкульозної терапії (ПТТ) і лише після цього застосування за потреби хірургічного втручання. Такі особливості перебігу МРТБ/РРТБ легень пояснюють наявність різних експертних думок щодо строків проведення хірургічного етапу лікування.

Матеріали та методи. Проведено ретроспективний аналіз результатів хірургічного лікування 613 хворих на МРТБ/РРТБ легень залежно від строків ПТТ до операції, строків доопераційного лікування, показань до операції та виду хірургічного втручання. Згідно з отриманими даними було сформовано зведені таблиці й визначено найкращий період для оперативного лікування. Для об’єктивного аналізу слід зазначити, що в клініці Національного інституту фтизіатрії і пульмонології виконується переважно планове хірургічне лікування хворих на ТБ, тому більшість пацієнтів із невідкладними показаннями не увійшли в дослідження. Результати хірургічного лікування пацієнтів, включених у випробування, залежно від строків доопераційної хіміотерапії представлено в таблиці та на рисунку.

Результати та їх обговорення. Рисунок наочно демонструє, що найефективніші результати отримано за тривалості передопераційної підготовки 4-6 і 6-12 місяців. Аналіз таблиці та рисунку свідчить, що найкращими результати оперативного лікування були при строках доопераційної терапії в 4-6 місяців (ефективне лікування – 97,9±1,4 %). Найгірші результати лікування були у хворих, які отримували ПТТ до 2 місяців (ефективне лікування – 66,7±15,7 %) і понад 12 місяців (ефективне лікування – 83,8±1,8 %). У цих групах хворих також була найбільша післяопераційна летальність (до 2 місяців – 11,0±10,5 %; понад 12 місяців – 4,3±1,0 %). Безперечно, на результат хірургічного лікування впливає комплекс факторів, а не лише строки доопераційної ПТТ. Дані аналізу показують достовірну тенденцію до погіршення результатів хірургічного лікування зі збільшенням терміну лікування понад 6 місяців.

Висновки. Оптимальними термінами для проведення хірургічного лікування у хворих на МРТБ/РРТБ легень є період 4-6 місяців від початку повноцінної ПТТ за IV категорією. У цих хворих найчастіше виконували оперативне лікування за наявності обмежених процесів (туберкулома – 14,3±3,8 %, фіброзно-кавернозний ТБ – 27,0±3,1 %). Найчастіше виконувалися радикальні резекційні хірургічні втручання: у строках 4-6 місяців було виконано 25,2±3,4 % усіх лоб-(білоб-)ектомій, 27,9±4,4 % усіх сегментарних резекцій і 14,5±4,2 % усіх відеоасистованих (VATS) резекцій.
Prevalence and main indicators of the combination of resistant tuberculosis and diabetes mellitus
Authors: Todoriko L.D. , Semianiv I.O.
Published: August 2021

Background. Diabetes is the background for the development of tuberculosis (TB) and such comorbidity not only significantly complicates the specific process, but also is one of the main risk factors for TB recurrence.

Objective. The aim of the study is a comprehensive retrospective assessment of the combination of TB and diabetes.

Materials and methods. Our study is based on an analysis of statistical data obtained from a retrospective study of 762 case histories.

Results. Depending on the type of TB case in our patients, we found that in both groups of the study the recurrence of TB prevailed – 49 cases (55.7 %) against 39 cases (44.3 %) of people in the main group; 363 cases (53.9 %) against 311 (46.1 %) in the control group (p<0.05). The rate of successful treatment in group 2 is probably higher than in group 1 (64.7 % vs. 61.4 %). However, a more significant probable difference is characterized by the treatment rate, which in the main group is 27.3 % vs 40.3 % in the control group (almost 2 times). The rate of ineffective treatment, which in patients with comorbidity was 27.3 % (almost every third patient) against 17.6 % in group 2 is also important for scientists and practitioners.

Conclusions. The pulmonary TB developed significantly more often in middle-aged patients with type 2 diabetes mellitus with moderate and severe states, the subcompensated form, with a complicated course. In patients with diabetes more often was registered a common tuberculous process in the lungs and in all 100 % of patients with syntropy bacterial excretion was registered.