bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
Міжнародний досвід управління готельним бізнесом та його впровадження в Україні.
Authors: Каролоп Олена , Ревенко Анатолій
Published: September 2023

Анотація. У статті досліджено міжнародний досвід розвитку готельного бізнесу з акцентом на розвиток елітних готельних послуг. Систематизовано структуру готельної індустрії за підходом Всесвітньої організації туризму. Проведено аналіз розвитку готельної індустрії в динаміці. Ринок готельних послуг є дуже сприйнятливим до дії політичних, економічних та соціальних змін. Зазначено, що функціонування готельного бізнесу та економіки у цілому напряму залежить від стану розвитку туризму в тій чи іншій країні. Представлено аналіз ТОП-20 країн світу, економіка яких залежить від розвитку туризму та готельні мережі Європи за переліком ТОП-100 готельних брендів Європи. На основі здійсненого аналізу визначено низку основних чинників, які змушують готельні господарства постійно підвищувати ефективність своєї діяльності. Визначено світові тенденції у розвитку готельного бізнесу, основними з яких є інтеграція готельної індустрії, індивідуальний підхід у потребах обслуговування клієнтів та широке впровадження нових форм інформаційно-комунікаційних технологій. Проаналізовано динаміку туристичних потоків України та вплив пандемії COVID-19 на сектори гостинності. Вітчизняний туристичний бізнес не врахував повною мірою еволюцію попиту потенційних туристів, не запропоновано конкурентоспроможні інноваційні туристичні продукти. Однак це поступово долається, компанії розвиваються, переймають досвід у західних партнерів, які, в свою чергу, приходять на український ринок, а рівень надання послуг зростає.

Визначено, що розвитку готельної індустрії сприятиме розроблення національних стандартів відповідно до міжнародних стандартів. Тенденція залучення інноваційних технологій безпосередньо впливає на подальший, більш якісний розвиток, на максимізацію прибутку, а також на раціональне зменшення витрат у готельному бізнесі. Перспективою подальших наукових розробок є дослідження виявлених проблем, що стосуються готельного бізнесу, а також аналіз і впровадження таких інноваційних технологій, які допомогли б спростити виявлені проблеми чи навіть повністю їх усунути.

Ключові слова: готельна індустрія, міжнародний готельний бізнес, ринок готельних послуг, туризм, туристичні потоки, стратегія розвитку, COVID-19.
Делегування повноважень в управлінні соціально-економічними системами.
Authors: Обидєннова Тетяна , Дуднєва Юлія , Силантьєва Анна
Published: September 2023

Анотація. У статті авторами розглядається проблематика делегування повноважень в управлінні соціально-економічними системами. Визначено, що окремими елементами соціально-економічної системи є підприємства, організації, установи, тому їх ефективне та стабільне функціонування дає можливість сталого функціонування усієї соціально-економічної системи в цілому. Тому авторами вбачається доцільним розгляд засобів та методів забезпечення ефективного функціонування окремих елементів соціально-економічної системи. Авторами доведено, що питання ефективності управління через делегування повноважень не викликає ніяких сумнівів, а носить першочерговий характер. У статті наведено визначення поняття «делегування» різними науковцями. Авторами визначено, що делегування – це процес тимчасової передачі повноважень та завдань іншим особам на умовах виконання цих завдань і повної відповідальності за результати цього виконання. Також авторами надається перелік тих ситуацій, коли делегування повноважень є життєво необхідним засобом підвищення ефективності роботи усієї організації (підприємства, установи). Крім того, у статті наведено перелік робіт та завдань які можна делегувати підлеглим, а які не можна. Так, усі завдання, що відносяться до повсякденної, оперативної роботи підприємства можна делегувати, а роботи та завдання, що пов’язані зі стратегічними питаннями, делегувати не можна. Також в статті розглянуто проблематика небажання делегувати повноваження з боку керівників. Авторами зазначено, що усі розглянуті перешкоди в делегуванні можливо усунути при адекватній оцінці ситуації і бажанні максимально ефективної організації роботи менеджера, а також завдяки додержання принципів делегування, що значно зменшить ризик отримання негативних результатів в роботі підприємства. У роботі авторами проведено дослідження причин опору делегуванню з боку виконавців. Авторами статті наведена достатня кількість прийомів управлінської роботи, що допоможе підготувати підлеглих до прийняття ними делегованих завдань та підвищення інтересу до їх реалізації. Авторами статті доведено, що завдяки ефективному делегуванню повноважень збільшується час на прийняття стратегічних управлінських рішень з боку керівників. Необхідним є мотивування щодо здійснення делегування повноважень в управління, тому що саме делегування є необхідним засобом підвищення ефективності функціонування будь-якого підприємства, установи або організації та соціально-економічної системи в цілому.

Ключові слова: делегування, повноваження, керівник, відповідальність, ефективність роботи, соціально-економічна система.
Формування механізмів стійкого соціально-економічного розвитку Харківської області.
Authors: Чобіток Вікторія , Блудова Лариса , Гребенюк Алла
Published: September 2023

Анотація. На сучасному етапі розвитку економіка характеризується високим ступенем невизначеності. Відбувається складність економічних процесів, які вимагають значних зусиль для усунення виникаючих загроз та забезпечення економічної безпеки регіонів, зокрема Харківського регіону, який є одним з найбільш розвинутих промислових регіонів України. При цьому робиться акцент на регіональних системах, вирішення проблем яких визначає розвиток усієї економіки країни.

Найбільш сприйнятливі до загроз економічної безпеки та соціально-економічного розвитку дотаційні регіони, в яких спостерігається спад виробництва основних галузей, великий розрив у рівнях розвитку, скорочення поставок сировини, слабка міжрегіональна взаємодія, скорочення обсягів виробництва, зниження інвестиційної привабливості, криміналізація економіки, демографічні проблеми, низький рівень життя та якість соціальних послуг, зниження довіри до державних установ, неефективність організаційної структури, нераціональність реалізованих регіональних заходів, погіршення екологічної ситуації та стану природного комплексу тощо. Всі ці фактори вимагають формування ефективних механізмів стійкого соціально-економічного розвитку регіонів, зокрема Харківської області, як одного із флагманів розвитку країни.

Метою даної статті є формування ефективних механізмів стійкого соціально-економічного розвитку Харківської області в сучасних інноваційно-технологічних умовах.

В статті визначено, що стратегічні програми розвитку регіонів характеризуються відсутністю конкретизації інструментів реалізації поставлених завдань та обґрунтування запропонованих заходів, що призводить до їх низької ефективності в управлінні сталим розвитком Харківської області. У зв’язку з цим вирішення проблеми сприймається як створення умов для соціально-економічного розвитку Харківської області, що враховують, як результати оцінки сталого розвитку за конкретними критеріями, так і набір необхідних дій, з урахуванням  впливу мінливих умов. В більшості випадків, звітні документи, які характеризують рівень соціально-економічного розвитку Харківської області, не містять комплексної інтегральної оцінки, але містять кількісні дані за окремими галузями і сферами, порівнюючи їх не з максимальним рівнем, а переважно з базовим періодом.

Авторами в статті детально проаналізовано основні показники ринку праці Харківської області за 2010-2020 рр. за даними Головного управління статистики в Харківській області.

У статті проведено кореляційний аналіз, який використовується для візуалізації форми зв’язку між досліджуваними економічними показниками (середньооблікової кількості штатних працівників та середньомісячної заробітної плати (номінальної) за 2010-2020 рр. за даними Головного управління статистики в Харківській області).

Ключові слова: соціально-економічний розвиток, Харківська область, сталий розвиток, кореляційний аналіз, трансформаційні процеси.
Сучасні підходи до державного регулювання територіального розвитку в системі управління національною економікою країни
Authors: Варук Валентина
Published: September 2023

Актуальність статті обумовлена необхідністю визначення напрямів підвищення добробуту територіальних громад, що дозволить удосконалити механізми державного регулювання добробуту територіальних громад у контексті управління соціально-економічним розвитком країни. Ефективний розвиток територіальних громад можливий за рахунок узгодженого державного регулювання на різних рівнях управління економікою країни. По суті, регулювання у системі управління соціально-економічним розвитком територій полягає в тому, щоб переконатися, що територіальні громади працюють в межах, встановлених державним органом. Якість і узгодженість нормативно-правових актів повинні мати вирішальне значення для стимулювання інвестицій та покращення загального ділового та інвестиційного клімату. Для досягнення цих цілей повинно запроваджуватися створення ефективної та дієвої системи регулювального менеджменту, який стане механізмом для зменшення витрат на ведення бізнесу, сприяння міжнародній торгівлі та інвестиціям, а також покращення результатів регулювання у таких сферах, як охорона здоров’я, безпека та охорона навколишнього середовища. У статті розглядаються положення щодо регулювання у системі управління економікою країни та пропонуються напрями ефективного державного регулювання добробуту територіальних громад. У роботу місцевого самоврядування мають впроваджуватися методично-організаційні засади проведення моніторингу добробуту територіальних громад, що містять формування вимог до визначення критеріїв оцінки добробуту територій,реалізацію процесу моніторингу за допомогою комбінування підходів «згори-вниз» і «знизу-догори», а також формування переліку чинників для проведення об'єктивної та суб'єктивної оцінки добробуту громад. Також у статті зауважено, що для досягнення зростання добробуту місцевості необхідно використовувати інноваційні рішення для підвищення стійкості територій, спираючись на місцеві сильні сторони та можливості.
Процесно-просторове управління інноваційною діяльністю підприємств
Authors: Гораль Ліліана , Конкольняк Марина
Published: September 2023

Процесно-просторове управління передбачає використання базового інструментарію менеджменту. Такою є система показників оцінювання рівня інноваційного потенціалу нафтогазових підприємств, заснована на бальному методі. В даній статті здійснено акцент на інноваційний потенціал та інноваційний розвиток підприємств стратегічно важливої галузі економіки, розроблено рекомендації та обґрунтування методично-теоретичних засад організації інноваційної діяльності підприємств в умовах постіндустріального процесно-просторового управління. Зокрема, підкреслено кореляцію прикладних бінарних завдань, які потребують розв’язання в процесно-просторовому управлінні, з інноваційним розвитком підприємств, та сутність методології процесу формування інноваційного управління розвитком підприємств. Запропоновано проводити оцінювання інноваційного потенціалу нафтогазовидобувного підприємства відповідно до його складових, таких як матеріально-технічна, інтелектуальна, науково-дослідна, ринкова, інфраструктурна тощо; наведено характеристику його елементів. Здійснено моніторинг комплексу науково-дослідних робіт, які проводяться на розглянутому підприємстві з метою визначення наявності інноваційної складової економічного потенціалу. Виокремлено функціональні підсистеми нафтогазовидобувного підприємства інформаційної складової та описано їхнє призначення. За допомогою такого методу емпіричного дослідження як рейтингування, проведено формування системи показників оцінювання рівня інноваційного потенціалу.  З цією метою запропоновано проводити визначення й присвоєння певного рейтингового балу (за шкалою від 1 до 10) залежно від вагомості обраного показника для успішної управлінської діяльності підприємства шляхом реалізації її інноваційної складової. Здійснено оцінювання вагомості показників відповідних складових інноваційного потенціалу. Для оцінювання інноваційного потенціалу застосовано метод теоретичного дослідження аксіоматизацію. Аналізуючи фактори ризику, було визначено, що найбільший негативний вплив на фінансово-економічний стан досліджуваного підприємства мають виробничо-технологічні, геологічні та екологічні фактори.
Парадигма основних напрямів процесно-орієнтованого управління в постіндустріальному суспільстві
Authors: Титикало Володимир
Published: September 2023

У статті досліджено сутність понять «постіндустріальна економіка» та «постіндустріальне суспільство», їх взаємозв’язок та взаємний вплив. Такий підхід дозволяє виокремити як взаємодоповнюючі галузі знань, так і методологічно відокремлені наукові напрями, які потребують різної архітектоніки відповідних платформ із врахуванням інформаційного насичення. В роботі розглянуто еволюцію поглядів вчених на сутність категорії «постіндустріальне суспільство», розвиток категорійного апарату дослідників, місця в науковому дискурсі таких понять як «постіндустріальна економіка», «креативна економіка», «економіка знань». Автором визначено, що концентрація уваги на формуванні та управлінні еколого-соціальними системами сприяло створенню парадигми циклової та циркулярної економік, кожна з яких певним чином відображає процес взаємодії між людиною і природою задля збереження і розвитку обох сторін, оновлення суспільних відносин на якісно новому рівні використання економічного потенціалу. Доведено, що в концепції економіки, заснованої на знаннях, першочергову роль відіграють інформація та отримані на її основі знання, а генерування та використання знань відіграє домінуючу роль у створенні добробуту, при цьому людський капітал стає центром економічної діяльності суб’єктів господарювання. Основою такої економіки є створення, розповсюдження та використання знань для забезпечення свого розвитку та конкурентоспроможності. Визначено, що розвиток концепції управління знаннями поглиблює ціннісну орієнтацію в управління бізнес-процесами, що надає можливість вибудовувати відносини між учасниками процесу на якісно новому рівні і трансформувати їх в такій системно-інтеграційній формації, яка дозволяє підприємству переходити на новий якісний рівень свого розвитку.
Управлінський інструментарій економічного розвитку промислових підприємств
Authors: Божанова Олена , Юхман Ярина
Published: September 2023

В статті з’ясовано, що в сучасних економічних умовах, якісупроводжуються жорсткою конкурентною боротьбою, для успішного економічного розвитку промислових підприємств є необхідним змінювати механізм управління підприємствами і впроваджувати новітній управлінський інструментарій економічного розвитку промислових підприємств.

В роботі охарактеризовано, механізм управління підприємством та виокремлені компоненти які мають бути включені. Також розглянуто систему управління промисловим підприємством та її складові. З’ясовано, що як і будь який інший вид менеджменту, управління економічним розвитком промислового підприємства реалізується за допомогою інструментів, які в сукупності становлять спеціальний економічний інструментарій.

До спеціального інструментарію економічного розвитку промислового підприємства віднесено: стратегічне управління, фінансовий менеджмент промислового підприємства; організаційна логістика; організаційний маркетинг; проектний менеджмент; кадровий менеджмент; інформаційні технології; ризик-менеджмент; антикризове управління; ситуаційне управління організацією.

В роботі визначено, що для формування інструментарію управління економічним розвитком підприємства необхідно враховувати функції підприємства та теоретичний базис до формування інструментів за функціями.

В роботі наведено найпопулярніші і найактуальніші інструменти управління підприємством. Доведено, що сучасні економічні умови функціонування промислових підприємств внесли деякі корективи у вигляді майже зникнення таких інструментів управління як аутсортинг, збалансована система показників. Проте з’явилися нові види інструментів, які не віднесені до десятки кращих інструментів управління, але є актуальними та сучасними. До таких інструментів можна віднести рефреймінг, коучинг, реінжиніринг та краудфандінг.

Авторами визначено, що ефективне використання інструментарію управління економічним розвитком промислового підприємства повинно забезпечуватися за допомогою реалізації основних принципів управління, а саме: адаптивність, системність і комплектність, стратегічна значимість, інтегрованість, конгруентність, інноваційність.
Методи та засоби відновлення фінансових ресурсів промислових підприємств у сучасних умовах господарювання
Authors: Прохорова Вікторія , Мушникова Світлана , Крутова Анжеліка
Published: September 2023

В дослідженні зазначено, що фінансові ресурси промислових підприємств є найбільш обмеженими й дефіцитними ресурсами. В сучасних умовах функціонування промислових підприємств виникає необхідність їх відновлення внаслідок ряду причин, а саме: втрати значної частки внутрішнього та зовнішнього ринків збуту промислової продукції внаслідок обмежень, спричинених короновірусною кризою; втрати значних обсягів фінансових ресурсів внутрішнього та зовнішнього походження через скорочення та/або повного припинення діяльності; погіршення стану основних фондів через фізичний та моральний їх знос; погіршення інвестиційного клімату в державі також внаслідок форс мажорних обставин з однієї сторони, та через високі ризики інвесторів неповернення інвестиційних коштів.

Досліджено роботи вітчизняних та закордонних науковців та практиків, зазначено підходи до розуміння сутності «фінансові ресурси» підприємства, які умовно можна згрупувати наступним чином: «фінансові ресурси» промислових підприємств можуть виступати «фінансовим забезпеченням», або «джерелом фінансування» їх діяльності; «фінансові ресурси» як результат руху фінансових потоків. Авторами доведено необхідність процесу відновлення фінансових ресурсів промислових підприємств, відправною точкою якого є визначення стратегічних й коригування тактичних цілей діяльності відповідно поточних умов функціонування. В дослідженні доведено застосування комплексного підходу до відновлення фінансових ресурсів промислових підприємств, поєднуючи методи самофінансування, кредитного, інвестиційного та бюджетного фінансування.

Авторами надано рекомендації щодо подальших досліджень в рамках отримання синергетичного позитивного ефекту від змішаного методу відновлення фінансових ресурсів промислових підприємств; необхідно на підставі багатофакторного статистичного спостереження та аналізу провести дослідження представницького обсягу промислових підприємств за галузевим спрямуванням й визначити необхідний ваговий внесок та вплив кожного з методів і засобів відновлення фінансових ресурсів.
Вплив пандемії на розвиток інноваційного процесу вітчизняних підприємств
Authors: Сластяникова Анжеліка , Сластьяникова Крістіна
Published: September 2023

В статті розглянуто проблематику впливу пандемії на розвиток інноваційного процесу вітчизняних підприємств. Визначено, що проблема розвитку інноваційного процесу вітчизняних підприємств та переходу до інноваційного економічного зростання є предметом особливої уваги як зарубіжних, так і вітчизняних вчених економістів.

Проаналізовано рівень впливу пандемії COVID-19 у 2019 році під впливам якого у світі все кардинально змінилося. Світова економіка зазнала значних втрат, інноваційний розвиток було направлено на пошук шляхів зниження негативного впливу вірусу на життя людства, а саме на створення вакцин і засобів гігієни, адаптація до життя on-line, формування інноваційних платформ для навчання, праці, торгівлі та іншого. Значна частина промисловості зазнала значних втрат, деякі підприємства призупинили свою діяльність, а деякі взагалі припинили своє існування. Велика кількість населення залишались без роботи, все це негативно вплинуло на розвиток інноваційного процесу вітчизняних підприємств.

Визначено, що управління розвитком інноваційного процесу вітчизняних підприємств на національному рівні є неефективним, це пов’язано з відсутністю державних кордонів в інноваційних процесах, оскільки транснаціональні корпорації розривають ланцюжки створення вартості та розміщують їх там, де вони є, відповідно, підприємства стають природно-економічною зоною в умовах глобалізації.

Розкрито, що основною проблемою впливу пандемії на розвиток інноваційного процесу вітчизняних підприємств в сучасних умовах є недостатня активність підприємств за розміром, частотою та ефективністю їх науково-дослідних робіт. Переважна кількість підприємств, які займаються науково-дослідними роботами направлені на сировинний напрямок, вони мають найбільші можливості для лобіювання своїх інтересів, накопичили достатньо коштів для розвитку інноваційної діяльності. Проте перспективи взаємодії цього сектора з іншими в плані трансферу технологій не великі з урахуванням негативного впливу пандемії COVID-19
Збалансований механізм формування стратегії машинобудівного підприємства в умовах трансформацій при просторово-процесному управлінні
Authors: Ареф’єва Олена , Титикало Володимир
Published: September 2023

Авторами статті визначено, що розробка організаційно-економічного механізму є основою формування стратегії управління економічним потенціалом в процесі структурних перетворень. Розглянуто організаційно-економічний механізм формування стратегії управління потенціалом машинобудівних підприємств, який передбачає здійснення певних функцій, зокрема прогнозування діяльності, цілепокаладання, вибір методів та інструментів управління, мотивацію персоналу, координацію діяльності стейкхолдерів та соціальний контролінг з боку стейкхолдерів за результатами господарювання підприємств. На основі проведеного аналізу автори зробили висновок, що фактори макросередовища впливають на економічний потенціал підприємства та визначають можливі структурні перетворення, проте сила і специфіка цього впливу неоднорідні. Для визначення умов, які безпосередньо впливають на економічний потенціал підприємства, авторами здійснено аналіз факторів макросередовища методом кваліметрії шляхом розрахунку інтегрального показника. Для вибору ефективної стратегії управління економічним потенціалом підприємства в процесі структурних перетворень залежно від рівня його економічного потенціалу, ступеня впливу зовнішнього середовища та форми фінансування авторами запропоновано використання кубу зон підприємств. В статті зроблено висновок, що практична реалізація стратегії управління економічним потенціалом підприємства вимагає подолання системних протиріч в галузі, які є відображенням відсутності промислової політики держави і адекватних заходів державної підтримки машинобудівних підприємств у визначенні перспективи їх сталого розвитку. При сформованій диференціації галузей в економічній системі держави необхідно відновити господарські та галузеві пропорції, повернутися до використання можливостей стратегічного планування, визначити точки економічного зростання в довгостроковій перспективі з урахуванням різноманіття функцій і системоутворюючої ролі машинобудівного підприємства в сучасній багаторівневої економіці.
Аналіз розвитку циркулярної економіки на прикладі застосування інтегральних індексів
Authors: Юхнов Борис , Островський Ігор , Корсаков Дмитро
Published: September 2023

Значним теоретичним здобутком нашого часу стала концепція циркулярної економіки, яка передбачає формування балансу екологічних та економічних пріоритетів, а також аспектів соціального життя. Весь світ занепокоєний щодо стану довкілля та процесів, що ведуть до його погіршення. Тому відбувається поступова зміна звичної лінійної економічної моделі на більш екологічну циркулярну економіку.

Сучасний стан економіки України, особливо на фоні серйозної пандемії коронавірусної хвороби, вимагає реалізації гнучких підходів до стимулювання розвитку нових моделей виробництва та споживання, людського розвитку, впровадження нових цифрових та енергозберігаючих технологій, спрямування великих обсягів ресурсів на охорону здоров'я та освіту. У цьому контексті значно актуалізовано питання узагальнення та статистичного виміру стану і перспектив розвитку зазначених процесів. З цієї точки зору дослідження і впровадження інтегральних показників, в тому числі індексів, є важливим як в теоретичному, так і в практичному плані.

Метою даної статті є дослідження інтегральних показників як інструменту аналізу моделей розвитку циркулярної економіки. Для досягнення цієї мети авторами розглянуті сутність та основні напрямки формування циркулярної економіки в Україні (при цьому підкреслений суперечливий вплив пандемічних шоків на досягнення цілей сталого розвитку), визначено особливості інноваційних циркулярних бізнес-моделей. Також проаналізовані сутність і особливості використання інтегральних показників при аналізі циркулярної економіки та запропонований інтегральний індекс циркулярної економіки на підставі використання концепції екосистемних послуг.

В дослідженні зазначено, що теоретичною основою визначення інтегрального індексу циркулярної економіки (ІІЦЕ) може стати концепція екосистемних послуг і платежів за ці послуги. Сьогодні переважна частина екосистемних послуг залишається безкоштовною, що являє собою класичний приклад «провалів ринку» з досить негативними наслідками для сталості екосистем і якості життя людей, зокрема, у великих містах. В такому випадку на перший план цих процесів повинна виходити держава, яка використовуючи всю потужність своєї соціально-економічної політики, повинна забезпечувати відновлення природних ресурсів загального користування.

Автори планують продовжити дослідження концептуальних теоретико-методологічних положень циркулярної економіки, яке має бути спрямоване на вдосконалення інструментарію її оцінки, що сприятиме якісному досягненню цілей сталого розвитку суспільства.
Науково-практична основа реалізації державно приватного партнерства в Україні
Authors: Мушникова Світлана , Кузнецова Ганна , Бабічев Анатолій
Published: September 2023

В роботі зауважено, що у вітчизняних реаліях співпраця держави та підприємництва повинна відбуватися як із центральними органами влади, так й органами місцевого самоврядування, визначаючи основні соціально-економічні потреби та напрямки їх вирішення. Тому, останні десять років державно приватному партнерству, нормативно-правовій базі, механізму реалізації партнерства з економічної точки зору приділялася значна увага як вітчизняних так й закордонних авторів. Але, незважаючи на значні дослідження в області державно приватного партнерства, недостатньо уваги присвячено врахуванню наукового підґрунтя до практичної реалізації конкретних проєктів на підставі зазначеного партнерства. В дослідженнях не знайшло конкретного відображення визначення та прогнозування можливих рівнів ризиків впливу на результати взаємовідносин та їх перерозподілу між суб’єктами-партнерами, взаємовигідність структури фінансового забезпечення окремих проєктів та ін.

В дослідженні наведено закордонний досвід державно приватного партнерства країн, в яких зазначено, що взаємовідносини між державою та приватним сектором економіки почалися ще у середині VIII ст. Вітчизняний досвід ДПП представлено рядом проєктів, які є маловідомими, але вартими уваги. Зазначено, що на практиці державно приватне партнерство має ряд істотних відмінностей від інших договірних форм взаємодії суб’єктів підприємництва та держави.

На наш погляд, досягнення позитивних результатів у державно приватному партнерстві можливо завдяки науковому підходу до вирішення проблем. Послідовне виконання завдань для виявлення потенційних загроз та ризиків для суб’єктів-партнерів державно приватного партнерства, а саме: обґрунтування доцільності впровадження проєкту; визначення форми ДПП; формування структури фінансування проєкту в рамках ДПП; визначення рівня ризиків та їх розподіл між суб'єктами ДПП та сценарне моделювання впливу факторів на результат ДПП, – надасть можливості досягти поставленої цілі державно приватного партнерства – досягнення ефективного результату від впровадження спільних проєктів держави та підприємницьких структур щодо соціально-економічного розвитку окремої території та країни в цілому в стратегічному та тактичному аспектах.
Реінжиніринг бізнес-процесів як сучасний метод управління стратегічними змінами на підприємстві
Authors: Дем’яненко Тетяна , Яковенко Ігор
Published: September 2023

У статті проаналізовано, що в умовах висококонкурентного середовища досягнення високих показників забезпечується за рахунок застосування технології реінжинірингу бізнес-процесів, що базується на принципах процесного підходу до управління стратегічними змінами. Обґрунтовується доцільність побудови та застосування стратегії, в умовах інтеграції завдань управління до єдиного інформаційного простору. Пропонується методика вибору найкращого варіанта реінжинірингу бізнес-процесів підприємства, що дозволяє побудувати відповідно до обраної стратегії реінжинірингу сукупність економіко-математичних моделей бізнес-процесів, орієнтованих на ситуацію «як має бути».

Останнім часом у діяльності підприємств відбувається динамічне освоєння технологій реінжинірингу, як інструменту стратегічного менеджменту. Це пояснюється тим, що підприємства, які вже довго функціонують на ринку, дуже часто використовують несучасні методи та інструменти прийняття та реалізації управлінські рішення. Результатом стає те, що такі підприємства втрачають свої лідерські позиції та програють у конкурентній боротьбі. Стаття присвячена особливостям реінжинірингу бізнес-процесів у сучасних умовах функціонування підприємств різних галузей діяльності. У статті розглядаються сутність та характеристика реінжинірингу бізнес-процесів, а також напрямки управлінської діяльності для використання інструментів реінжинірингу. Наводяться принципи та етапи реінжинірингу бізнес-процесів. Описуються основні проблеми, пов'язані з проведенням реінжинірингу бізнес-процесів. Ефектом реінжинірингу може стати значне покращення показників діяльності підприємства, до яких можна віднести: скорочення тривалості технологічних циклів, зростання оборотності капіталу, оптимізація ресурсів, зростання показників результативності, побудова бізнес-процесів, що гнучко реагують на зміни в зовнішньої шкоди та, отже, підвищення якості обслуговування споживачів. У посткризових умовах роботи перед підприємствами стоїть завдання забезпечення сталого розвитку, що можливе за рахунок створення в підприємства ефективного механізму керування змінами. Бізнес-процес – це сукупність засобів, заходів та методів, у тому числі відповідних інформаційних технологій, спрямованих на кардинальне покращення ключових показників діяльності підприємства. Впровадження трансформації бізнес-процесів як інноваційного методу управління стратегічними змінами, безсумнівно, актуальне в умовах функціонування вітчизняних підприємств у нестабільних ринкових умовах.
Управління оборотним капіталом підприємства в сучасних реаліях вітчизняної економіки
Authors: Чемчикаленко Руслан , Проценко Анастасія
Published: September 2023

В дослідженні зазначено, що в умовах фінансових криз та рецесій значення управління оборотним капіталом зростає й стає чи не найважливішим чинником на шляху виживання сучасного бізнесу. В сучасних умовах функціонування вітчизняної економіки, ослабленої військовою агресією з боку північного сусіда, проблема управління оборотним капіталом набуває загрозливих меж як для всієї країни, так і особливо для промислових підприємств.

В роботі доведено, що як в зарубіжній, так і у вітчизняній практиці найбільш гостро проблема управління оборотним капіталом в умовах кризи постає саме перед малим бізнесом. Це обумовлено як загальним ускладненням доступу до залучення додаткового капіталу через кон’юнктуру фінансового ринку, втрату ринків збуту та зниження обсягів діяльності, так і через низку специфічних факторів – більш низьких кредитних рейтингів та гірших умов до залучення додаткового капіталу через відсутність можливості використання окремих фінансових інструментів.

Встановлено особливість вітчизняної практики ведення бізнесу, яка полягає в тому, що для великих промислових підприємств України проблема покращення менеджменту оборотного капіталу постає більш гостро, ніж для малих та середніх, оскільки саме ця категорія підприємств споживає більше половини оборотного капіталу, задіяного в промисловості.

В роботі спростовано усталене в зарубіжній практиці твердження щодо того, що існує стійка залежність між забезпеченістю робочим капіталом як одним з основних критеріїв ефективності управління оборотним капіталом й фінансовими результатами діяльності бізнесу. Натомість визначено, що в українського бізнесу є висока залежність як абсолютних, так і відносних показників, що характеризують ефективність формування фінансових результатів діяльності саме від загального обсягу використовуваного оборотного капіталу. При цьому найбільший рівень залежності рентабельності операційної діяльності вітчизняних підприємств найбільш характерний для великого бізнесу і найменше – для середнього.

Авторами надано рекомендації щодо черговості вирішення проблеми забезпечення вітчизняного бізнесу оборотним капіталом, акцентувавши увагу на першочерговості вирішення даної проблеми саме малого бізнесу, як такого, що найбільш вразливий до кризових явищ в економіці й фінансові результати діяльності якого досить сильно залежать саме від загальної забезпеченості оборотним капіталом.
Роль керівника в процесі прийняття управлінського рішення
Authors: Кір’ян Олена , Гайдаш Максим , Карлов Гліб
Published: September 2023

Процес прийняття управлінських рішень в дорослому віці здійснюють всі дієздатні люди. Але особливу значущість він має для результатів рішень на підприємстві, в економіці країни. Тому, на наш погляд, посилюється значущість розуміння більшістю громадян поняття «управлінське рішення», а також визначення ролі в цьому процесі головної відповідальної за результат особи – керівника.

Метою статті є визначення ролі керівника в кожному елементі реалізації управлінського рішення, оновлення переліку етапів його прийняття.

В статті розглянуто декілька визначень управлінського рішення, підкреслено суттєву різницю в їх змісті. Було акцентовано увагу на значення терміну, що використовує організація як основи подальшої роботи з управлінським рішенням. Тому сформоване власне визначення управлінського рішення, що максимально відповідає всім сферам його реакції. Одночасно надано характеристики, принципи управлінського рішення, що дозволяють звернути увагу на різні аспекти. Це дозволяє з більшою відповідністю саме для цього управлінського рішення підібрати керівника, відповідального за результат.

Також в роботі проведено порівняльний аналіз етапів прийняття управлінського рішення. Було відмічено розбіжності в їх кількості та змісті в різних авторів та сформульовано десять етапів прийняття управлінського рішення з поясненням їх необхідності та участі персоналу,особливо ролі керівника в їх реалізації. Це дозволило виокремити основні характеристики управлінського рішення та запропонувати компетентності керівника, які необхідні для їх забезпечення.

В статті було визначено необхідні чинники, які дозволяють керівнику ефективно виконувати роль автора управлінського рішення та потім забезпечувати його реалізацію. Надано перелік необхідних для цього якостей керівника; акцентовано увагу на перешкодах щодо ефективного корегування процесу прийняття та реалізації управлінського рішення.

Тематика статті є досить розлогою, тому дає базу для значної кількості напрямів подальших досліджень – оптимізації місця та ролі керівника на кожному етапі прийняття управлінського рішення; оптимізації підготовки керівника до прийняття та реалізації рішень; оптимізація механізму прийняття рішень в організації та ін.
Управління бізнесом як домінанта розвитку економіки України в трендах євроінтеграції
Authors: Прохорова Вікторія , Чемчикаленко Руслан , Пікула Георгій
Published: September 2023

В дослідженні зазначено, що в умовах пожвавлення в Україні євроінтеграційних процесів виникає необхідність в змінах в керуванні країною, в тому числі й в  галузі управління бізнесом. Особливої актуальності питання адаптації системи управління вітчизняного бізнесу набули з часу отримання нашою країною статусу кандидата на членство в ЄС.

В якості мети даного дослідження обрано проблему переосмислення викликів, пов’язаних з особливостями управлінської діяльності в трендах євроінтеграції на засадах комплексного багатовекторного підходу.

В роботі доведено, що сьогоднішній трансформації управлінської діяльності відповідно до умов євроспільноти, передують доволі несприятливі передумови перш за все пов’язані з військовими діями в країні, які відображаються на показниках зниження ВВП, загострення інфляційних процесів, девальвації гривні тощо.

Встановлено, що серйозним викликом для інтеграції вітчизняного бізнесу до ЄС є необхідність заміни патернів в сфері управління, зокрема, щодо ролі й значення малого та середнього бізнесу. В роботі доведено формальну гармонізацію вимог щодо класифікації бізнесу з розподілом на великий, середній і малий. З використанням статистичної інформації обґрунтовано наявність проблем щодо входження України до складу ЄС через наявність фактів надмірної концентрації великого агробізнесу.

Доведено наявність та обґрунтовано високий рівень загрози для української економіки через втрату трудового потенціалу, в тому числі й за рахунок його «імпорту» до країн ЄС через війну в Україні.

Визначено неготовність реформування системи управління бізнесом на умовах транскордонного характеру майбутніх економічних відносин з ЄС.

Авторами надано рекомендації щодо порядку вирішення проблем з надмірною концентрацією бізнесу в аграрній сфері. Запропоновані заходи щодо вирішення проблеми втрати трудового потенціалу, в тому числі й за рахунок імплементації програм переселення, інтеграції на український ринок праці та в суспільство біженців з менш розвинутих країн. Обґрунтовано заходи з мінімізації «навчальної міграції».
Тенденції розвитку авіаційної промисловості в умовах глобальних викликів
Authors: Прушківська Емілія , Прушківський Володимир , Коптєв Олександр
Published: September 2023

В статті досліджено роль та значення авіаційної галузі в світовому господарстві. Виокремлено особливості розвитку національної авіаційної галузі. Зазначено, що авіаційна галузь має розгалужену структуру, але основними структурними ланками є авіаційне виробництво та авіаційні перевезення. Проаналізовано тенденції функціонування авіаційного ринку на сучасному етапі. З’ясовано, що попит на перевезення призводить до збільшення попиту на продукцію авіаційної промисловості, оскільки авіакомпанії прагнуть збільшувати провізні потужності. Виявлено фактори впливу на авіаперевезення: розвиток міжнародної торгівлі; вартість палива; рівень доходів населення, в тому числі рівень заробітної плати; динаміка валютних курсів. Акцентовано увагу на регіональному ринку пасажирських перевезень, який віддзеркалює також тенденції розвитку світової економіки. В найближчій перспективі значний приріст пасажирських перевезень очікується у Китаї. Підкреслено, що регіони Близького Сходу та Латинської Америки за темпами зростання пасажирських перевезень випереджатимуть країни Європи й Північної Америки. Обґрунтовано, що для світової авіаційної галузі характерне постійне зростання, яке формується під впливом зростаючого попиту авіакомпаній на нові літаки, що було тимчасово призупинено через коронавірусні обмеження. Основними факторами, які визначають рівень попиту на послуги авіакомпаній, є комплексні показники розвитку: ВВП, рівень доходу на душу населення, рівень ділової активності населення. Авторами виокремлено роль української авіаційної галузі, яка забезпечує обороноздатність і суверенітет країни. Підкреслено, що національне авіабудування має відігравати значну роль у забезпеченні високих доходів, внеску високотехнологічних виробництв у структуру ВВП та зайнятості кваліфікованих кадрів, а також у вирішенні масштабних соціально-економічних та інфраструктурних проблем, забезпеченні національної безпеки у довгостроковій перспективі. Узагальнено, що глобальні виклики з одного боку призводять до скорочення обсягів виробництва та надання послуг авіаційною галуззю, а з іншого дають – можливості до розвитку на основі новітніх технологій.
Розвиток аграрного сектору у повоєнній трансформації української економіки
Authors: Сластяникова Анжеліка , Русанов Артем
Published: September 2023

В статті розглянуто значення і роль створення та розвитку сільськогосподарських кооперативів у повоєнній трансформації економіки України. Показано сучасний стан українського сільського господарства, його місце в українській та світовій економіці. Акцентовано увагу на здобутках та недоліках, що притаманні аграрному сектору економіки України. Досліджено рівень розвитку сільськогосподарських кооперативів в світі, їхні переваги та проблеми, з якими вони стикаються. Зазначено, що до їхніх переваг відноситься: демократичність виробничої та управлінської діяльності; зменшення витрат на одиницю продукції, збільшення прибутку та кращий захист від економічних ризиків у порівнянні з індивідуальними фермерськими господарствами; значні можливості для оптимального виходу на ринки збуту; покращення соціального становища у своєму регіоні за рахунок більш справедливого розподілу зароблених коштів та спрямування частини з них на соціальні потреби. В той же час особливі відносини власності, що існують в кооперативному секторі, призводять до певних серйозних проблем, до яких можна віднести: розбіжності в колективі з приводу принципів розподілу чистого прибутку та різниці у доходах членів кооперативу; недостатні фінансову стійкість та можливість швидкого акумулювання необхідних для виробничих потреб коштів; слабкість економічної підготовки персоналу; низький рівень використання сучасних технологій землеробства. Розроблено рекомендації щодо вирішення головних з цих проблем, значна частина яких тотожна тим, що існують в компаніях, які належать їхнім робітникам. Наведено приклади вирішення аналогічних питань у різних іноземних сільськогосподарських кооперативах. Зроблено акцент на необхідності державної підтримки кооперативного руху в країні шляхом розробки спеціальної комплексної програми по створенню та розвитку сільськогосподарських кооперативів, яка може стати рушійною силою якісних трансформацій не тільки в агарній галузі, але й в економіці України в цілому.
Види організації бізнес-процесів суб’єктів господарювання
Authors: Кір’ян Олена , Золочевський Олександр , Іщенко Вікторія
Published: September 2023

В сучасних умовах одночасної економічної кризи в країні та глобалізації економічних процесів в світі нагальною потребою стає створення та розвиток нових суб’єктів господарювання, запровадження нових бізнес-процесів. Але більшість початківців вважають неможливим започаткувати бізнес з причин відсутності стартового капіталу, необхідної для всіх процесів діяльності команди, можливості придбати необхідний обсяг основних фондів, відсутності досвіду ведення бізнесу та, відповідно, високого ризику банкрутства. Це стримує можливий рівень розвитку вітчизняної економіки. Однак існує значна кількість альтернативних варіантів вирішення вказаних проблем. Тож в запропонованій науковій роботі здійснено спробу поєднати найбільш доступні для загалу варіанти започаткування бізнесу при відсутності необхідної ресурсної, кадрової, фінансової та ін. бази.

Метою статті є поєднання в одній роботі різних варіантів отримання ресурсів для започаткування бізнесу та варіантів початку діяльності при відсутності досвіду та коштів, в тому числі шляхом перерозподілу складових діяльності між можливими учасниками бізнес-процесів.

В статті розглянуто набір основних, найбільш відомих наявних пропозицій щодо різних варіантів залучення ресурсів зовнішніх джерел, в тому числі можливість їх отримання без подальшого повернення.Запропоновано коротку характеристику кожного з видів організації певних елементів бізнес-процесів з визначенням їх переваг та недоліків для новачків в бізнесі. Виокремлено варіанти як отримання фінансових та матеріальних ресурсів, так і варіанти перерозподілу реалізації окремих елементів діяльності, що розширює вибір бізнесмену-початківцю.

В статті було розглянуто такі економічні пропозиції як інвестування, кредитування, дольова участь та грантова програма – для отримання фінансових ресурсів для започаткування бізнесу; аутсорсинг, франчайзинг, лізинг – як варіації отримання ресурсів; та інші складові як можливість передати частину процесів на виконання іншим учасникам ринку.

Тематика статті є різносторонньою, тому дає базу для значної кількості напрямів подальших досліджень – розкриття особливостей використання грантових програм як джерела забезпечення бізнес-процесів цільовими коштами; застосування франчайзингу як шляху започаткування бізнесу на успішному досвіді, зі скороченням витрат на виведення бренду на ринок, та ще й з ресурсною, управлінською та партнерською підтримкою; вивчення сучасної проблематики якості в питаннях стандартизації та сертифікації та ін.
Удосконалення антикризової діагностики агропромислових підприємств
Authors: Савченко Марина , Свінціцька Людмила
Published: September 2023

Мета статті полягає у удосконалення антикризової діагностики агропромислового підприємства. Контент-аналіз трактувань кризи дозволив виявити двостороннє ставлення до кризових ситуацій: як до негативного та позитивного явища. Негативне відношення до кризи пов’язане з її руйнівним впливом на діяльність підприємства; а позитивне ґрунтується на розумінні кризи як об'єктивного процесу, пов'язаного з розвитком системи.

Обґрунтовано, як процес має три періоди: передкризовий період (латентна криза), період гострої кризи та період хронічної кризи (гостра нездоланна криза).

В сучасних умовах запобігання проблем макро- та мікроекономічного характеру здійснюється через антикризовий менеджмент, механізм реалізації якого запропонований у статті. Основним завданням запропонованого механізму є антикризова діагностика підприємства та реалізація необхідних заходів антикризового менеджменту з метою попередження чи ліквідації кризових ситуацій і явищ.

У статті здійснено антикризову діагностику агропромислового підприємства за традиційними дискримінантними моделями. Незважаючи на широку розповсюдженість MDA-моделей (мультиплікативного дискримінантного аналізу) прогнозування банкрутства, ефективність їх використання у вітчизняних умовах залишається досить сумнівним через отримання суперечливих результатів при однаковому наборі індикаторів за використання різних MDA-моделей, не повне або часткове врахування вітчизняної макроекономічної та галузевої специфіки, не врахування об’єктивної вітчизняної бізнесової практики тощо.

Враховуючи наведені складності останнім часом спостерігається спад використання MDA-моделей для оцінки ризику банкрутства підприємств, і все більша перевага віддається logit-моделям.

У статті розглядаються основні logit-регресійні моделі прогнозування банкрутства,дається їх характеристика та короткий аналіз всього підходу прогнозування банкрутства з використанням апарату логістичної регресії,виділяються основні переваги та недоліки, а також можливості застосування logit-моделей для прогнозування банкрутств у вітчизняних умовах. Здійснено діагностику ймовірності банкрутства агропромислового підприємства за logit-моделями Дж. А. Олсона, Альтмана-Сабато, Джу-Ха, Техонга, Жданова та Ліна-П'єссе.

Перспективами подальших досліджень у цьому напрямі є розробка logit-моделі з урахуванням української специфіки бізнесу.