bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
Феномен ишемического прекондиционирования: эффект глюкозного дисбаланса и антидиабетической терапии
Authors: Poltorak V.V.
Published: January 2022

Сегодня ишемическая болезнь сердца (ИБС) является ведущей причиной смертности в индустриальных странах (к сожалению, Украина входит в десятку стран, являющихся лидерами в этой области). Следует отметить, что ишемия миокарда развивается при уменьшении его кровоснабжения: или за счет абсолютного снижения темпа притока («низкоприливная» или «неприливная ишемия»), или она связана с увеличенной потребностью ткани (ишемия потребности). Важной особенностью ишемии является неадекватное поступление к митохондриям кислорода для обеспечения окислительного фосфорилирования (Ganz P., Braunwald E., 1997). Как в экспериментальных моделях, так и при клинических состояниях ишемия может изменяться реперфузией, что обеспечивает поступление кислорода и метаболических субстратов с вымыванием ишемических метаболитов. Процесс реперфузии связан с последующими биохимическими структурными и функциональными изменениями в миокарде, он может определять как выживание, так и смерть клетки. Принято рассматривать ишемические/реперфузионные повреждения как комплексное явление с разными составляющими повреждения, связанными специфически с ишемией и с реперфузией (реперфузия никогда не встречается независимо от ишемии).
Фотоперіодизм і функціонування репродуктивної системи у ссавців і людини
Authors: Pishak V.P.
Published: January 2022

З’ясовано, що зміна тривалості світлового дня впливає на терміни статевого дозрівання залежно від дії світлового режиму в пренатальному чи постнатальному онтогенезі.
Антиэндотоксиновый иммунитет и уровень С-реактивного белка у больных диффузным токсическим зобом с патологией сердца
Authors: Beloglazov V.A. , Kulagina Yu.Yu.
Published: January 2022

Изменения со стороны сердечно-сосудистой системы занимают одно из ведущих мест в клинике диффузного токсичного зоба (ДТЗ) и могут определять прогноз болезни. Индуктором системного воспаления у больных ДТЗ, который делает его течение тяжелым, может быть эндотоксин (ЭТ). Исходя из этого, целью данной работы было исследование гуморального, клеточного антиэндотоксинового иммунитета и уровня С-реактивного белка (СРБ) у больных ДТЗ с патологией сердца. Содержание антиэндотоксиновых антител и СРБ определяли методом твердофазного иммуноферментного анализа. Как антиген использовали ЭТ грамотрицательной энтеробактерии Escheriсhia coli K30 (09:K30:P12), выделенный из бактерийной биомассы методом водно-фенольной экстракции и дополнительно очищенный от примесей РНК обработкой цетавлоном (Serva, Германия). Рецепторы к ЭТ определяли методом проточной лазерной цитометрии с помощью двухцветного иммунофлюоресцентного анализа с использованием моноклональных антител анти-CD14-PE IOTest® (CD14) и конъюгата липополисахарида Escherichia coli K235 с флюоресцеинизотиоцианатом (ЭТ-Р). Для исследования было выделено 3 группы больных. В первую группу вошли 11 больных ДТЗ, которые не имеют патологии сердца, вторую группу составили 47 больных ДТЗ с эндокринной кардиомиопатией, осложненной аритмией, и третья группа — это 13 больных ДТЗ с сопутствующей ишемической болезнью сердца (ИБС). Контрольную группу составили 33 практически здоровых лица. Установлено, что у всех больных ДТЗ с патологией сердца наблюдается возможное снижение по сравнению с группой контроля анти-ЭТ-sIgА, анти-ЭТ-IgМ и анти-ЭТ-IG. Это сопровождается увеличением уровня СРБ в этих группах, особенно у больных ДТЗ с ИБС, у которых его уровень достоверно выше, чем в группе больных ДТЗ без патологии сердца. Анализ данных литературы и полученных нами результатов подтверждает гипотезу, согласно которой проникновение избыточного количества ЭТ в кровоток истощает резервы синтеза специфических антител, оказывает содействие усилению системной воспалительной реакции и возникновению у исследуемых больных характерной сердечной патологии, которая делает течение основного заболевания тяжелым.
Особенности клинического течения случайно выявленных образований надпочечников
Authors: Alimukhamedova G.A.
Published: January 2022

Целью исследования явилось изучение клинических особенностей случайно выявленных образований надпочечников. Проанализированы 98 клинических наблюдений больных со случайно выявленными образованиями надпочечников, находившихся на стационарном и амбулаторном лечении и наблюдении в клинике РСНПМЦ эндокринологии МЗ РУз. Среди них 51 % составили мужчины и 49 % — женщины. Общеклиническое обследование включало в себя: тщательный сбор жалоб, анамнеза болезни и жизни; оценку соматического и эндокринного статусов; полный клинический осмотр с измерением АД и определением индекса массы тела; общий анализ крови и мочи. Кроме того, всем пациентам проводили биохимический анализ крови с определением сывороточного уровня калия, натрия, хлора, липидного спектра, гликемии натощак и в ходе орального глюкозотолерантного теста, креатинина и мочевины; гормональные исследования крови, в т.ч. исследования концентрации альдостерона плазмы и активности ренина плазмы в горизонтальном положении, адренокортикотропного гормона, кортизола крови, а также определяли суточную экскрецию катехоламинов с мочой. Для топической диагностики использовали УЗИ, КТ надпочечников. Установлено, что образования надпочечников выявляются случайно: в 37,8 % — в результате поиска причин артериальной гипертензии, в 23,5 % — ожирения и дисфункции гипоталамуса, в 14,2 % — при патологии органов брюшной полости, в 12,2 % — в случае неспецифических жалоб, в 8,1 % — при исключении патологии надпочечников и в 4 % — при диспансерном наблюдении. Клинически они характеризуются неспецифическими проявлениями с преобладанием артериальной гипертензии (76,5 %), которая только в 18,4 % случаев связана с поражением надпочечников. Анализ метаболических нарушений также обнаружил клинически значимые отклонения. Из обследованных 98 пациентов у 70 % имели место метаболические нарушения.
Многоликий глимепирид: к вопросу о взаимозаменяемости пероральных сахароснижающих препаратов
Authors: Bezdetko N.V.
Published: January 2022

В статье дан обзор литературы, посвященной применению глимепирида в лечении пациентов с сахарным диабетом. Дана характеристика генерических препаратов глимепирида.
Діазид МВ — новий гліклазид модифікованого вивільнення з однократним добовим прийомом (огляд літератури)
Authors: Sergiyenko O.O. , Sergiyenko V.O. , Sergiyenko L.M.
Published: January 2022

Огляд присвячено темі особливостей використання гліклазиду МВ, зокрема Діабетону МВ та Діазиду МВ, у лікуванні хворих на цукровий діабет 2-го типу. Подано докладну характеристику деяких препаратів гліклазиду. Нова лікарська форма гліклазиду, без сумніву, послужить основою для розробки ще більш ефективних протидіабетичних засобів.
Використання автоантитіл для диференційної діагностики різних типів цукрового діабету (огляд літератури)
Authors: Globa Ye.V. , Zelinska N.B.
Published: January 2022

Стаття присвячена визначенню специфічних автоантитіл для диференційної діагностики цукрового діабету. Надана характеристика видів цих автоантитіл та методів діагностики для їх визначення.
Тиреостатические препараты в терапии диффузного токсического зоба
Authors: Pankiv V.I.
Published: January 2022

До настоящего времени отсутствует этиологическая и патогенетическая терапия диффузного токсического зоба (ДТЗ). Основной задачей лечения ДТЗ является коррекция гипертиреоза и перевод его в эутиреоидное состояние.
Оксидантный стресс у больных с сахарным диабетом 2-го типа, сочетанным с обострением хронического пиелонефрита
Authors: Manischenkova Yu.A. , Shkala L.V. , Dudich T.I. , Litvinova M.I. , Ivanova M.A.
Published: January 2022

В статье представлена информация о состоянии окислительно-восстановительного процесса при обострении хронического пиелонефрита у больных с сахарным диабетом (СД) 2-го типа. Цель исследования — оценка степени оксидантного стресса (ОС) и состояния антиоксидантной системы у пациентов с обострением хронического пиелонефрита (ХП) на фоне СД 2-го типа. Материалы и методы. Под клиническим наблюдением находились 88 больных ХП на фоне СД 2-го типа в возрасте от 43 до 80 лет. Первая группа больных получала терапию ломефлоксацином или цефтриаксоном и сахароснижающие препараты. Другая группа получала антибактериальную и сахароснижающую терапию, а также комбинацию препаратов канефрон Н и тиотриазолин. Результаты исследования. У больных с коморбидной патологией обострения ХП сопровождаются более выраженными прооксидантными процессами. Добавление к антибактериальной и сахароснижающей терапии комбинации препаратов канефрон Н и тиотриазолин повышает эффективность лечебного процесса и позитивно влияет на состояние окислительно-восстановительного потенциала организма. Выводы. В сыворотке крови больных ХП на фоне СД 2-го типа отмечается резкое повышение процессов окислительной модификации белков. Лечение больных позитивно влияет на процесс окисления биомолекул, особенно для индуцированного процесса, что указывает на повышение стойкости белков до пероксидации.
Динаміка поширеності та ризик розвитку діабетичної ретинопатії у хворих на цукровий діабет
Authors: Khutorska L.A.
Published: January 2022

Питання активного виявлення і своєчасного лікування ускладнень цукрового діабету (ЦД) на ранніх стадіях залишаються актуальними.Мета дослідження полягала у вивченні динаміки поширеності діабетичної ретинопатії (ДР) у дорослих хворих на ЦД, враховуючи тип і тривалість захворювання, стать і вік хворих, місце їх проживання, ступінь компенсації вуглеводного обміну, а також в оцінці абсолютного і відносного ризику розвитку ДР.Матеріали і методи. У 13 сільських районах і п’яти містах обласного підпорядкування Закарпатської області у 2009 році обстежена випадкова вибірка хворих на ЦД 1-го і 2-го типів (2103 особи) у віці понад 18 років. На другому етапі дослідження (2012 рік) здійснювалося повторне обстеження (ре-скринінг) випадкової вибірки хворих на ЦД 1-го і 2-го типів (1947 хворих).Результати. Частота ДР становить 54,5 % і є вищою серед хворих на ЦД 1-го типу — 63,1 % порівняно з хворими на ЦД 2-го типу — 48,6 %. Поширеність макросудинних ускладнень в групі хворих на ДР була вірогідно вищою, здебільшого при ЦД 1-го типу порівняно із групою хворих без ДР. Наявність ДР у хворих на ЦД 1-го типу визначає високий відносний ризик розвитку синдрому діабетичної стопи, діабетичної дистальної полінейропатії, діабетичної катаракти, інфаркту міокарда. Найбільший абсолютний і відносний ризик розвитку ДР був пов’язаний з тривалістю ЦД понад 5 років, рівнем HbA1c понад 7,5 %, наявністю діабетичної нефропатії та артеріальної гіпертензії.Висновки: поширеність всіх стадій ДР вірогідно вища при ЦД 1-го типу, ніж при ЦД 2-го типу і зростає зі збільшенням тривалості ЦД, досягаючи максимального значення за наявності ЦД 1-го типу понад 20 років і 67,4 % за наявності ЦД 2-го типу протягом 15–20 років. При вивченні ризику розвитку ДР у дорослих хворих на ЦД статистично значуща позитивна кореляція ДР отримана з тривалістю діабету, віком хворих, рівнями HbA1c, систолічного і діастолічного АТ, наявністю мікроальбумінурії.
Око як провісник кардіоваскулярної патології у хворих на цукровий діабет (Патогенетичний аспект та клінічна реалізація)
Authors: Poltorak V.V.
Published: January 2022

Зроблено огляд літератури щодо підвищеної частоти кардіоваскулярної хвороби та смертності в пацієнтів із цукровим діабетом за умов недостатнього глікемічного контролю. Доведена можливість визначення групи кардіоваскулярного ризику задовго до клінічної маніфестації за скринінгом ретинопатії, що разом із наявністю аналогів інсуліну з більш фізіологічною дією та зменшеною спроможністю індукувати небажані гіпоглікемії становить підґрунтя для оптимізації алгоритму ранньої діагностики та профілактичного/реабілітуючого втручання, що спрямоване на збереження/підвищення здоров’я нації.
Функциональное состояние системы «гипофиз — гонады» у мужчин с неактивными аденомами гипофиза и дефицитом гормона роста у взрослых
Authors: Urmanova Yu.M. , Shakirova M.Yu. , Aliyeva D.A.
Published: January 2022

Был обследован 71 взрослый больной с дефицитом гормона роста, обусловленным функционально-неактивными образованиями хиазмально-селлярной области. Больные были распределены на две группы: первая группа — мужчины в возрасте от 18 до 49 лет и вторая группа — 49 лет и выше. Исследование гормонального профиля пациентов первой группы показало, что у них преобладали низкие значения средних величин ЛГ, ФСГ, свободного и общего тестостерона (гипогонадотропный гипогонадизм) на фоне умеренной гиперпролактинемии. У больных второй группы были выявлены аналогичные нарушения со стороны гипофизарно-гонадной оси. У больных старшей возрастной группы также преобладали низкие значения средних величин ЛГ, ФСГ, общего тестостерона (гипогонадотропный гипогонадизм) на фоне умеренной гиперпролактинемии. При этом средние значения этих гормонов были достоверно ниже, чем в первой группе.
Терапія синдрому глюкозотоксичності у хворих на цукровий діабет 2-го типу
Authors: Suprun Ye.V. , Berezova K.V. , Suprun V.Ye.
Published: January 2022

У статті розглядається питання короткочасної терапії інсуліном гларгін у хворих на цукровий діабет 2-го типу для зменшення синдрому глюкозотоксичності й інсулінорезистентності. Продемонстровано позитивний вплив короткого курсу інсулінотерапії на інсулінорезистентність.
Діабетична ретинопатія: новий підхід до медикаментозного лікування (Огляд літератури)
Authors: Pankiv V.I.
Published: January 2022

Діабетична ретінопатія— основне мікросудинне ускладнення цукрового діабету і провідна причина сліпоти в дорослого населення. Огляд літератури, присвячений цій патології, щодо нового підходу до медикаментозного лікування цього ускладнення цукрового діабету.
Ефективний і безпечний контроль глікемії у хворих на цукровий діабет 2-го типу при застосуванні фіксованої комбінації пероральних цукрознижувальних препаратів
Authors: Pankiv V.I.
Published: January 2022

Цукровий діабет (ЦД) 2-го типу асоціюється не лише з гіперглікемією, але й з підвищеним атерогенним ризиком. У зв’язку з цим цукрознижувальна терапія має бути не лише ефективною, але й безпечною відносно розвитку мікро- і макросудинних ускладнень. Для інтенсифікації гіпоглікемізуючої терапії в пацієнтів, які не досягають компенсації захворювання на монотерапії метформіном або похідними сульфонілсечовини, раціональною визнана комбінація цих двох пероральних цукрознижувальних препаратів. Однією з таких комбінацій, які дозволяють ефективно, безпечно та економічно доцільно досягати терапевтичних завдань лікування ЦД 2-го типу, розглядається фіксована комбінація метформіну і глібенкламіду (препарат Глібомет). До найважливіших переваг цієї фіксованої комбінації слід віднести низькі дози кожного лікарського компонента без втрати протидіабетичної ефективності, істотне скорочення побічних ефектів із боку шлунково-кишкового тракту, мінімізацію ризиків гіпоглікемічних реакцій та ін. Фіксована комбінація глібенкламіду і метформіну дозволяє використовувати прості гнучкі схеми терапії, підвищує комплайєнтність хворих, забезпечує психологічний комфорт і покращує якість життя.
Психологічні аспекти в системі навчання самоконтролю дітей, хворих на цукровий діабет (Огляд літератури та власні дані)
Authors: Bolshova O.V. , Antropova O.V. , Lukashuk I.V. , Muz V.A. , Muz N.N.
Published: January 2022

У статті проаналізовано дані наукової літератури з навчання самоконтролю та психологічної підтримки як складової частини лікування і профілактики ускладнень у дітей та підлітків, хворих на цукровий діабет. Встановлена пряма залежність між компенсацією цукрового діабету, рівнем знань пацієнтів про свою хворобу, аналізом психологічного стану і адекватним самоконтролем. Проведена оцінка ефективності навчання самоконтролю ЦД 1-го типу у дітей та підлітків у поєднанні з психологічною допомогою. У результаті дослідження встановлено, що в загальній групі (87 пацієнтів) показник глікозильованого гемоглобіну (НbA1c) через 3 та 6 місяців знизився відповідно до 9,12 ± 0,86 % та 8,75 ± 1,10 % порівняно з 9,51 ± 0,85 % до початку навчання самоконтролю. Відмічена позитивна динаміка глікемічного контролю відповідно у 19,5 та 36,8 % хворих (порівняно з 10,3 % до початку навчання). У І групі (37 дітей та підлітків, які мали психологічну допомогу) показник НbA1c через 3 та 6 місяців знизився відповідно до 8,84 та 8,21 % (9,23 % до початку навчання).
Вплив пробіотикотерапії на клініко-біохімічні та інструментальні показники неалкогольної жирової хвороби печінки у хворих на цукровий діабет типу 2
Authors: Mykhalchyshyn G.P. , Bodnar P.M. , Kobyliak N.M.
Published: January 2022

Обстежені 72 пацієнти з цукровим діабетом (ЦД) 2-го типу та неалкогольною жировою хворобою печінки (НАЖХП). Відповідно до проведеного курсу терапії всі пацієнти розділені нами на дві групи. Хворі основної групи (n = 45) отримували пероральні цукрознижувальні засоби та мультипробіотик симбітер протягом 30 днів. Для оцінки функціонального стану печінки досліджували білковий, пігментний, ферментативний та ліпідний обмін. Усім хворим проводили ультразвукове дослідження, у тому числі еластографію хвилі зсуву. Доведена ефективність застосування мультипробіотика симбітер ацидофільний концентрований у хворих на ЦД 2-го типу із НАЖХП. За наявності підвищення трансаміназ гепатопротекторний ефект проявляється зниженням рівня їх у крові, запально-некротичних змін у паренхімі печінки. У хворих із нормальними показниками трансаміназ проявляються гіполіпідемічний та антистеатогенний ефекти мультипробіотика.
Оцінка ефективності комбінованої терапії хворих на синдром діабетичної стопи препаратами альфа-ліпоєвої кислоти і низькомолекулярного гепарину
Authors: Gorobeiko M.B.
Published: January 2022

У роботі вивчали ефективність комбінації альфа-ліпоєвої кислоти (АЛК) з беміпарином порівняно з базисною цукрознижувальною терапією або додатковою монотерапією АЛК у хворих із синдромом діабетичної стопи. У дослідження включили 82 пацієнти. До групи контролю (ГК) увійшли 14 пацієнтів, які отримували лише цукрознижувальну терапію. 37 хворих становили першу дослідну групу (ДГ-1), якій призначали тільки АЛК додатково до цукрознижувальної терапії, спочатку парентерально, з переходом на пероральний прийом. У другій дослідній групі (ДГ-2, 31 хворий) застосовувалася комбінація АЛК та беміпарину. Критеріями ефективності виступали рівень черезшкірного парціального тиску кисню (PtcO2) на тильній стороні стопи та середні оцінки за шкалою вираженості симптомів невропатії NSS. Їх визначали тричі: до початку лікування, після закінчення парентерального введення АЛК та підшкірних ін’єкцій беміпарину (в середньому через 12–16 днів) та після закінчення перорального прийому АЛК (приблизно через 50 днів). У пацієнтів ДГ-1 зростання PtcO2 на першому етапі було більш повільним (з 33,11 ± 7,21 мм рт.ст. до 36,19 ± 6,45 мм рт.ст.) та невірогідним (р = 0,054), в той час як у групі комбінованої терапії рівень оксигенації виріс із 30,74 ± 8,50 мм рт.ст. до 39,94 ± 8,14 мм рт.ст., що вірогідно краще від показника в ДГ-1 (р < 0,05), а також відносно початкового рівня (р < 0,01). У ДГ-1 PtcO2 на кінець лікування досягнув 37,65 ± 5,44 мм рт.ст., що вірогідно краще від початкового рівня (р < 0,05). В ДГ-2 PtcO2 на 50-й день становив 41,61 ± 7,74 мм рт.ст., це вірогідно кращий результат порівняно з ДГ-1 (р < 0,05) та з початковим рівнем (р < 0,01). Крім того, комбінована терапія вірогідно зменшувала вираженість невропатії за NSS: з 6,26 ± 1,19 до 3,74 ± 0,62 порівняно з групою контролю (з 6,14 ± 0,99 до 5,43 ± 0,90). Також відмічалася дещо краща динаміка оцінок за NSS порівняно з групою монотерапії АЛК, проте вона не досягла рівня статистичної вірогідності.
Особенности функционирования щитовидной железы у беременных на фоне йододефицита
Authors: Romanenko T.G. , Chayka O.I.
Published: January 2022

В обзоре уделено внимание изменениям функции щитовидной железы у беременных, изложены методы ее исследования, сделан акцент на необходимости достаточного потребления йода при планировании и на протяжении беременности.
Дефіцит вітаміну D та судинні ураження при цукровому діабеті типу 2
Authors: Yefimov A.S. , Mikhalchuk L.M.
Published: January 2022

Обґрунтування. На сьогодні низький рівень вітаміну D у сироватці крові пацієнтів із цукровим діабетом (ЦД) типу 2 розглядається як прогностичний показник подальшого розвитку макросудинних уражень, при цьому зв’язок дефіциту вітаміну D з капілярними ураженнями вивчений недостатньо.Мета дослідження — встановлення забезпеченості організму хворих на ЦД типу 2 вітаміном D, а також взаємозв’язку дефіциту вітаміну D з макро- і мікросудинними діабетичними ускладненнями. Матеріали та методи дослідження: в обстеження включено 44 пацієнти, які страждають від ЦД типу 2. Дослідження рівня вітаміну D (Vit. D total) та паратгормону сироватки крові проводили за допомогою електрохемілюмінесцентного методу на аналізаторі Eleksys 2010 (Roche Diagnostics, Німеччина) тест-системами cobas. Результати: в усіх пацієнтів, які страждають від ЦД типу 2, виявлено дефіцит вітаміну D (середнє значення 20,29 ± 1,35 нмоль/л), змін умісту паратгормону не спостерігалося. Виявлено вірогідно нижчі показники забезпеченості організму вітаміном D пацієнтів із проліферативною формою діабетичної ретинопатії порівняно з пацієнтами, у яких не виявлено діабетичної ретинопатії.Висновки: у всіх пацієнтів, які страждають від ЦД типу 2, виявлено дефіцит забезпеченості організму вітаміном D, причому у 80 % із них відмічено дефіцит тяжкого ступеня. Виявлено тенденцію до збільшення частоти макросудинних уражень нижніх кінцівок при дефіциті вітаміну D. Дефіцит вітаміну D сприяє декомпенсації ЦД і, як наслідок, погіршенню перебігу судинних уражень сітківки.
Особливості параметрів добового моніторування артеріального тиску у хворих із коморбідністю ожиріння та гіпертонічної хвороби
Authors: Kovaliova O.N. , Sytina I.V.
Published: January 2022

У хворих із коморбідністю ожиріння та гіпертонічної хвороби вивчали особливості параметрів добового моніторування артеріального тиску залежно від індексу маси тіла (ІМТ) та типу ожиріння з використанням стандартних значень ІМТ понад 24,9 кг/м2 — ознака надмірної маси тіла, ІМТ > 29,9 кг/м2 вважали ознакою ожиріння. Абдомінальний тип ожиріння оцінювали згідно з робочою версією критеріїв IDF, NHLBI, AHA, WHF, IAS, IASO (2009) при окружності талії в чоловіків ≥ 94 см, у жінок ≥ 80 см. Встановлено, що хворі з ожирінням характеризувались вірогідно вищими середньоінтегральними значеннями артеріального тиску, з підвищенням варіабельності АТ у хворих з абдомінальним типом ожиріння та розвитком несприятливих у прогностичному значенні типів добового профілю non-dippers, night-peakers, оver-dipper.
Центральный несахарный диабет
Authors: Kirilyuk M.L.
Published: January 2022

В лекции представлены современные данные об эпидемиологии, этиологии, патогенезе, диагностике и лечении центрального несахарного диабета.
Липиды, воспаление и патология человека: роль рецепторов, активируемых пролифераторами пероксисом (обзор литературы)
Authors: Rasin M.S.
Published: January 2022

Хроническое системное вялотекущее неконтролируемое воспаление является основой развития многих хронических заболеваний, в том числе атеросклероза и его ишемических осложнений, артериальной гипертензии, сахарного диабета 2-го типа, гепатостеатоза и многих других. Липиды (жирные кислоты и их производные — эйкозаноиды) являются медиаторами хронического воспаления. Избыточное накопление метаболически активной жировой ткани также является источником хронического воспаления из-за привлечения в нее макрофагов, выделяющих цитокины воспаления, и их активации. Рецепторы, активируемые пролифераторами пероксисом (PPAR), ядерные транскрипционные факторы (ЯТФ) стоят на перекрестке между липидами и воспалением, так как липиды, стимулирующие хроническое воспаление, являются лигандами — активаторами PPAR. PPAR — основные противовоспалительные факторы, тормозящие активность провоспалительных ЯТФ: активирующего протеина-1 и NFkB. Изучение биологии PPAR и их клиническое применение — путь к истинной патогенетической терапии многих хронических заболеваний.
Частота артериальной гипертензии при объемных образованиях надпочечников различного генеза по данным обращаемости
Authors: Khalimova Z.Yu. , Egamberdieva Z.D.
Published: January 2022

За период с 2003 по 2008 г. в РСНПМЦ эндокринологии МЗ РУз (г. Ташкент) было госпитализировано 27 больных с артериальной гипертензией и различными объемными образованиями надпочечников: кортикостеромой (n = 5), альдостеромой (n = 4), феохромоцитомой (n = 1), инциденталомой надпочечника (n = 5), гиперплазией надпочечников (n = 12). Наиболее часто встречалась левосторонняя локализация процесса — 15 (55,6 %) случаев. У обследованных больных наиболее часто встречались такие осложнения, как синдром артериальной гипертензии — 24 (88,9 %), дисциркуляторная энцефалопатия — 13 (48,1 %), ожирение — 4 (14,8 %), диффузный остеопороз — 3 (11,1 %).
Гормональні порушення як вагомий патогенетичний чинник виникнення вугрової хвороби в жінок
Authors: Naumova L.O.
Published: January 2022

Мета: дослідити особливості гормональних порушень у жінок із вугровою хворобою. Матеріали і методи. Обстежено 126 жінок із вугровою хворобою віком від 19 до 43 років, середній вік 32,23 ± 0,81 року. У плазмі венозної крові визначали тестостерон, дигідротестостерон, дегідроепіандростерона сульфат, 17-оксипрогестерон, антимюллеровий фактор, тиреотропін, глікований гемоглобін. Виконувалася сонографія органів малого таза і щитоподібної залози. Результати. Встановлено, що вугрова хвороба в жінок проходить на тлі синдрому полікістозних яєчників — 27,77 %, атипової форми вродженої дисфункції надниркових залоз — 22,12 %, синдрому гіперпролактинемії — 15,01 %, гіпотиреозу — 6,32 %, цукрового діабету 2-го типу — 6,32 %. Висновки. Гормональні обстеження жінок із вугровою хворобою повинні включати оцінку функції яєчників, наднирників, щитоподібної залози, визначення рівня пролактину в плазмі крові та глікованого гемоглобіну. Лікування повинно бути спрямоване на усунення гормональних і метаболічних розладів і місцеве лікування вугрів. До 30-річного віку важливо діагностувати синдром полікістозних яєчників і пізні форми вродженої дисфункції надниркових залоз, після 30 — синдром гіперпролактинемії, гіпотиреоз, цукровий діабет 2-го типу, а після 40 років вугрова хвороба найчастіше маніфестує на тлі згасання функції яєчників.
Виконання органозберігаючих операцій при фолікулярній карциномі щитоподібної залози в пацієнтів, які були дітьми та підлітками на час Чорнобильської аварії
Authors: Yanchiy I.R.
Published: January 2022

У роботі проаналізовано об’єктивні та суб’єктивні причини виконання органозберігаючих операцій при фолікулярній карциномі щитоподібної залози (ЩЗ) у пацієнтів, які були дітьми та підлітками на час аварії на ЧАЕС. Установлено, що за період із 1996 по 2012 рік було прооперовано 88 таких хворих, і в переважній більшості випадків (72,7 %) хірургами було виконано операцію органозберігаючого характеру. Головна причина такого лікуванння — неможливість установити факт наявності фолікулярної карциноми на перед- чи інтраопераційному етапах. Незважаючи на те, що всі пацієнти були з групи підвищеного ризику щодо розвитку раку ЩЗ, 44 % хворих категорично відмовилися від проведення повторної радикальної операції після встановлення патологом діагнозу «фолікулярна карцинома». Важливими факторами, що впливали на рішення пацієнта стосовно проведення остаточної тиреоїдектомії, були розмір пухлини та її інвазивність. Найчастіше від повторного хірургічного втручання відмовлялися хворі з мінімально інвазивними, невеликими за розмірами (менше 10 мм) фолікулярними карциномами ЩЗ.
Особливості порушень менструального циклу в жінок із ожирінням та шляхи їх корекції з використанням орлістату
Authors: Payenok O.S. , Kostiv M.O.
Published: January 2022

Дослідження присвячене проблемі репродуктивного здоров’я в пацієнток з ожирінням. У жінок з ожирінням у структурі порушень менструального циклу переважає олігоменорея (у 62,2 % обстежених). На тлі ожиріння частота метаболічного синдрому становить 68,9 %, а порушеної толерантності до глюкози — 35,6 %. Призначення препарату Ксенікал® впродовж шести місяців дозволяє досягти відновлення менструальної функції в 75,6 % жінок з ожирінням, а в 31,1 % — відновлення овуляторної функції.
Концепция профилактики сахарного диабета 2-го типа: время действовать
Authors: Kravchun N.A. , Ilyina I.M.
Published: January 2022

Лейтмотивом научных публикаций, касающихся практически всех проблем сахарного диабета (СД) 2-го типа, является большая распространенность и неуклонный рост этой патологии. Показатели, иллюстрирующие этот постулат, регулярно предваряют монографии, статьи, тезисы; размерность этих чисел регулярно повышается.
Сахарный диабет 2-го типа: выбор препарата сульфонилмочевины с учетом пищевого поведения пациента
Authors: Pankiv V.I.
Published: January 2022

В настоящее время сахарный диабет (СД) относится к числу глобальных заболеваний. СД 2-го типа в большинстве случаев сопровождается избыточным весом и ожирением. Факторами риска развития ожирения на фоне СД 2-го типа являются нарушения пищевого поведения [1].
Оценка клинико-метаболических параметров эффективности длительного обучения и достижения целевых уровней терапии сахарного диабета 1-го типа у детей и подростков
Authors: Ismailov S.I. , Rakhimova G.N. , Tashmanova A.B. , Abdurazakova Z.K.
Published: January 2022

На протяжении пяти лет обследовано две группы больных детей и подростков с сахарным диабетом 1-го типа. Основную группу с обучением составили 92 ребенка и подростка, обученных самоконтролю по специальной программе. Контрольную группу без обучения составили 45 детей и подростков без мотивации к обучению. Сравнительный анализ эффективности обучения за длительный период в группе с обучением выявил значительное улучшение по клиническим (НbА1с) и метаболическим параметрам (ИМТ) по сравнению с группой без обучения.
Вміст селену в біологічних рідинах організму пацієнтів із поєднаною травмою, які проживають в селенодефіцитному регіоні
Authors: Tulyulyuk S.V.
Published: January 2022

У роботі наведено результати дослідження концентрацій селену в біологічних рідинах організму пацієнтів із поєднаною травмою, які проживають у селенодефіцитному регіоні.
Гіперлептинемія як один із чинників порушення функції нирок у хворих на гіпотиреоз
Authors: Didushko O.M.
Published: January 2022

Із метою вивчення особливостей функціонального стану нирок у хворих на гіпотиреоз обстежені 132 хворі на первинний гіпотиреоз. Згідно з отриманими результатами, у пацієнтів із маніфестним гіпотиреозом наявна дисфункція нирок, що проявляється підвищенням рівня креатиніну та зниженням швидкості клубочкової фільтрації, розвитку та прогресуванню якої сприяє наявність у пацієнтів чинників ризику — гіперлептинемії, дисліпідемії, надмірної маси тіла та абдомінального ожиріння. Констатовано, що більш значущі показники дисліпідемії асоціювалися з найбільшими проявами абдомінального ожиріння за показниками окружності талії (96,58 ± 1,70 см та 98,73 ± 3,35 см), а також більшим індексом маси тіла.
Стан систолічної та діастолічної функції лівого шлуночка у хворих із постінфарктним кардіосклерозом та ожирінням
Authors: Kravchun P.P.
Published: January 2022

Серцево-судинні захворювання є однією з головних причин смертності в усьому світі, основний внесок у її структуру робить ішемічна хвороба серця. Одним з основних факторів прогресування ішемічної хвороби серця є ожиріння. Мета дослідження — провести аналіз стану систолічної та діастолічної функції лівого шлуночка у хворих із постінфарктним кардіосклерозом та ожирінням.Матеріали та методи. До дослідження ретроспективно включено 76 хворих на ішемічну хворобу серця, які перенесли інфаркт міокарда, із супутнім ожирінням. Групу порівняння становили 80 хворих на ішемічну хворобу серця, які перенесли інфаркт міокарда без ожиріння. Усім хворим проводили загальноклінічні та інструментальні обстеження. Статистичну обробку отриманих даних проведено за допомогою пакета статистичних програм Statistica 8.0, Microsoft Office Exсel 2003.Результати. Встановлено, що ступінь зниження скоротливості лівого шлуночка є важливим показником виснаження компенсаторних резервів міокарда та істотно впливає на тяжкість клінічних проявів у хворих із постінфарктним кардіосклерозом та ожирінням.Висновки. Коморбідність ожиріння та постінфарктного ремоделювання потенціює збільшення розмірів серця, дилатацію порожнин серця на тлі зниження інотропної функції міокарда. У більшості пацієнтів із постінфарктним кардіосклерозом та ожирінням діастолічна дисфункція лівого шлуночка проявлялася типом порушення релаксації.
Интеллект ребенка и йодный дефицит: механизмы негативного влияния и пути профилактики
Authors: Berezhnoy V.V. , Mamenko M.Ye.
Published: January 2022

В статье приведен обзор научной литературы о влиянии йодного дефицита на интеллектуальное развитие ребенка. Сделан вывод о необходимости применения массовой йодной профилактики в популяции и индивидуальной — в группах повышенного риска развития йододефицитных заболеваний, к которым относятся дети, беременные, кормящие матери.
Нові терапевтичні можливості управління цукровим діабетом 2-го типу: досвід використання воглібозу
Authors: Pankiv V.I.
Published: January 2022

Мета дослідження — оцінка ефективності застосування і переносимості нового інгібітору альфа-глюкозидази воглібозу (Воксиду) в лікуванні хворих на цукровий діабет (ЦД) 2-го типу. Матеріал і методи. Під спостереженням перебувало 20 пацієнтів із ЦД 2-го типу віком від 32 до 65 років, які не досягнули задовільного контролю вуглеводного обміну під впливом попереднього лікування. Перед початком дослідження і під час усього спостереження вони отримували попередню цукрознижувальну терапію (метформін і глімепірид). Загальна тривалість участі пацієнтів у дослідженні становила 3 місяці і включала чотири візити: початковий візит, перший і другий місяці — проміжні візити; через 3 місяці — завершальний візит. Рівень глікованого гемоглобіну (HbА1c) вимірювався під час першого й останнього візитів. Хворим на ЦД 2-го типу в складі комбінованої цукрознижувальної терапії додатково було призначено воглібоз (препарат Воксид, виробництво ТОВ «Кусум Фарм», Україна) по 0,2 мг перед сніданком, обідом і вечерею впродовж трьох місяців. Результати. Через 3 місяці прийому воглібозу концентрація глюкози натще знизилася на 1,8 ммоль/л і становила 7,4 ± 0,3 ммоль/л. Під час четвертого візиту рівень постпрандіальної глікемії на тлі комбінованої терапії з додаванням Воксиду вірогідно зменшився на 2,6 ммоль/л, НbA1c — на 1,2 %. Спостерігалася тенденція до зменшення індексу маси тіла в обстежених пацієнтів (на 1,1 кг/м2), однак вона не досягнула рівня статистичної значущості. Позитивний клінічний ефект від застосування препарату в нашому дослідженні був досягнутий у середньому при дозуванні 0,75 мг Воксиду на день. Лікування Воксидом безпечне для пацієнтів і добре ними переноситься. Висновки. Застосування Воксиду (воглібозу) у складі комбінованої терапії ЦД 2-го типу впродовж трьох місяців привело до статистично значущого поліпшення основних показників метаболізму і зниження інсулінорезистентності.
Анемія у розвитку судинних ускладнень при цукровому діабеті: Причина чи наслідок?
Authors: Korzun Yu.V. , Sokolova L.K.
Published: January 2022

Пацієнти з кардіоренальним анемічним синдромом становлять групу найбільш тяжких хворих із високим кардіоренальним ризиком, обумовленим взаємним негативним впливом серйозних патологічних станів. Наявність кардіоренального анемічного синдрому у хворих на цукровий діабет погіршує прогноз життя й потребує особливого підходу до лікувальної тактики.
Вірус-асоційоване ураження щитоподібної залози при вірусному гепатиті С (огляд літератури та власні дані)
Authors: Mazur L.P.
Published: January 2022

У статті висвітлено механізми ураження щитоподібної залози при вірусному гепатиті С. Описано прямий пошкоджуючий вплив вірусу на залозу, автоімунне ураження тиреоцитів та їх поєднання. Опрацьовано історії хвороби 46 хворих з активною формою вірусного гепатиту С (RNA+). За результатами УЗД було діагностовано неоднорідність структури залози в 10 (21,7 %) пацієнтів, а її збільшення до І ст. — у 12 (26,0 %) пацієнтів. Зростання рівнів антитіл до тиреопероксидази спостерігали у 12 (26,1 %) пацієнтів. Зміни Т4(в) і Т3(в) були незначними. У 4 (10,9 %) пацієнток виявлено клінічно значиме зростання рівня тиреотропного гормону та діагностовано гіпотиреоз та автоімунний тиреоїдит. Більш схильними до виникнення вірус-асоційованого ураження щитоподібної залози були особи жіночої статі.
Морфологічні зміни судинного русла легень у хворих на цукровий діабет 2-го типу
Authors: Vernigorodsly S.V.
Published: January 2022

Патоморфологічне дослідження легень установило зміни, подібні до тих, що виникають при діабетичних мікроангіопатіях в інших органах та уражають у першу чергу морфологічні структури, які виконують функцію газообміну. У нашому дослідженні основним патоморфологічним проявом діабетичної мікроангіопатії легень були плазморагія та гіаліноз судинних стінок із розвитком вузлового артеріологіалінозу.
Первичный гиперпаратиреоз: современная лабораторная диагностика и дифференциальная диагностика
Authors: Cherenko S.M.
Published: January 2022

-
Диагностика и лечение гипофизарного синдрома Кушинга
Authors: Kirilyuk M.L.
Published: January 2022

В статье рассматриваются этиология, патогенез и вопросы диагностики гипофизарного синдрома Кушинга. Описаны клинические признаки синдрома Кушинга, а также состояния, ассоциированные с гиперкортизолизмом при отсутствии синдрома Кушинга. Подробно изложены вопросы лабораторной и инструментальной диагностики и лечения данного синдрома.
Международный симпозиум «Актуальные вопросы в диагностике и лечении рака щитовидной железы», организованный Европейской школой онкологии
Authors: Cherenko C.M.
Published: January 2022

Статья посвящена международному симпозиуму "Актуальные вопросы в диагностике и лечении рака щитовидной железы", который был организован Европейской Школой Онкологии и состоялся 20 сентября 2014 года в городе Измир на базе Эгейского Университета.
Інгібітор альфа-глюкозидази воглібоз: нові можливості лікування і профілактики цукрового діабету
Authors: Pankiv V.I.
Published: January 2022

До групи інгібіторів α-глюкозидази належать засоби, які конкурентно інгібують ферменти шлунково-кишкового тракту, що беруть участь у розщепленні і всмоктуванні вуглеводів. У світі цей клас препаратів (А10BF) представлений акарбозою (А10BF01), міглітолом (А10BF02) і воглібозом (А10BF03).
Безопасность и эффективность сахароснижающей терапии: место метформина
Authors: Zuyev K.A. , Martsynik Ye.N. , Kogut D.G.
Published: January 2022

В обзоре приведены результаты некоторых масштабных исследований терапии сахароснижающими препаратами, направленных на профилактику макро- и микроваскулярных осложнений сахарного диабета 2-го типа. Авторы отмечают контроверсивность результатов этих исследований относительно эффективности современной сахароснижающей терапии в плане профилактики макроваскулярных осложнений и снижения смертности у больных сахарным диабетом 2-го типа. С учетом ограниченной эффективности сахароснижающей терапии основным вопросом является ее сердечно-сосудистая бе-зопасность, а также максимальное устранение побочных эффектов, а именно повышения риска гипогликемий и увеличения веса. С точки зрения эффективности и безопасности как в монотерапии, так и в комбинированном лечении метформин выгодно отличается от других сахароснижающих препаратов. Новый алгоритм сахароснижающей терапии, основанной на применении препаратов, которые не повышают риск гипогликемий и не увеличивают вес, имеет существенные преимущества в сравнении с традиционным подходом.
Морфофункціональні властивості еритроцитів при хронічному обструктивному захворюванні легень, поєднаному з ожирінням
Authors: Stupnytska H.Ya.
Published: January 2022

При обстеженні 61 хворого на хронічне обструктивне захворювання легень у поєднанні з ожирінням різного ступеня та без нього встановлено, що одним із механізмів прогресування захворювання є порушення морфофункціонального стану еритроцитів (зниження індексу деформабельності еритроцитів на тлі підвищення відносної в’язкості еритроцитарної суспензії та відсотка пероксидного гемолізу еритроцитів), ступінь якого залежить від вираженості супутнього ожиріння.
Скринінг цукрового діабету 2-го типу шляхом визначення глікованого гемоглобіну
Authors: Prystupiuk L.O.
Published: January 2022

Мета роботи — виявити поширеність порушень вуглеводного обміну за результатами скринінгу глікованого гемоглобіну.Матеріали та методи. Здійснено визначення глікованого гемоглобіну (HbA1c) у 1564 осіб віком від 18 до 90 років. Віковий склад обстежених був таким: до 45 років — 20 % від загальної кількості обстежених; 46–59 років — 38 %; 60–74 — 30 %; 75 років і більше — 12 %. Лабораторні дослідження виконані в лабораторних центрах «Сінево». Оцінка результатів дослідження здійснювалась за рівнем HbA1c у венозній крові: до 6 % — порушень вуглеводного обміну немає; 6,1–6,4 % — переддіабет; 6,5 % і вище — цукровий діабет.Результати. У 62 % від усієї кількості обстежених показник HbA1c не перевищував 6 %. У 12 % показник HbA1c перебував у межах 6,1–6,4 %. У 16 % виявлений показник HbA1c становив 6,5 % та більше. Ці особи можуть виявитися хворими на цукровий діабет 2-го типу. Вони потребують подальшого детального обстеження та лікування відповідно до чинного в Україні протоколу лікування хворих на цукровий діабет 2-го типу.Висновки. Скринінгове обстеження вмісту глікованого гемоглобіну виявило порушення вуглеводного обміну, що у 12 % від усієї кількості обстежених можуть розцінюватись як стан переддіабету, у 16 % — як цукровий діабет 2-го типу. Число виявлених хворих із цукровим діабетом 2-го типу зростає у віці після 46 років, досягаючи максимуму в чоловіків вікової категорії 60–74 роки, у жінок — після 75 років. Привертає увагу низька зацікавленість населення щодо обстеження стану вуглеводного обміну. Обстеження здійснило лише 25 % від числа запрошених.
Современная лабораторная диагностика остеопороза
Authors: Klimova Zh.A. , Zaft A.A. , Zaft V.B.
Published: January 2022

В статье представлены некоторые аспекты проблемы остеопороза, а также современные методы лабораторной диагностики остеопороза, которые применяются в лаборатории ООО «Синэво Украина».
Современный взгляд на патогенетическую терапию диабетической полинейропатии
Authors: Pertseva N.O. , Mikhailinchik I.N.
Published: January 2022

Статья посвящена лечению диабетической полинейропатии с применением препарата Актовегин. Приведены результаты исследования эффективности этого препарата у 200 пациентов с сахарным диабетом (возраст — от 19 до 88 лет). В результате патогенетической терапии Актовегином удалось уменьшить выраженность диабетической полинейропатии — 32 % лиц с выраженной диабетической полинейропатией перешли в группу пациентов с умеренной диабетической полинейропатией.
Порівняльна ефективність Тіотриазоліну® та Триметазидину у комплексному лікуванні пацієнтів зі стабільною стенокардією напруги II–III функціонального класу
Authors: Tashchuk V.K. , Makoviichuk I.O. , Turubarova-Leunova N.A. , Ilashchuk T.O. , Polishchuk O.Yu. , Ivanchuk P.R.
Published: January 2022

У статті описано дослідження, присвячене порівняльній оцінці ефективності препарату триазолін і триметазидин у комплексній терапії пацієнтів зі стабільною стенокардією напруги II-III функціонального класу.
Корекція психоемоційного стану у вагітних із дифузним токсичним зобом за даними стандартизованого багатофакторного опитування особистості
Authors: Paienok О.S. , Paienok A.V. , Kostiv M.O. , Hrytsyshyn B.R.
Published: January 2022

Використовуючи метод стандартизованого багатофакторного дослідження особистості, обстежено 50 вагітних жінок із дифузним токсичним зобом першої та другої стадії у другому триместрі вагітності, до та після проведеної комплексної терапії.Проведені дослідження показують зміни психоемоційної сфери, психологічну дезадаптацію, що потребує своєчасної діагностики та ефективно корегується запропонованою схемою лікування з використанням глутаргіну та цитофлавіну.
Шляхи удосконалення надання медичної допомоги хворим на тиреопатії із супутньою патологією
Authors: Pankiv V.I. , Yuzvenko T.Yu. , Korytko O.O. , Sadoviak I.D. , Boiko V.I. , Hluhovska S.V.
Published: January 2022

У дослідженні встановлено частоту і характер супутніх захворювань у пацієнтів iз різною патологією щитоподібної залози, госпіталізованих в ендокринологічний стаціонар, визначено обсяг і характер здійснюваних лікувальних заходів залежно від наявності ускладнень і супутніх захворювань, проведено аналіз причин необґрунтованих призначень, розроблені пропозиції з удосконалення організації лікувального процесу при різній тиреоїдній патології. Серед пацієнтів iз патологією щитоподібної залози, госпіталізованих в ендокринологічні відділення, переважають особи з післяопераційним гіпотиреозом (43 %) і синдромом тиреотоксикозу (39,5 %). У 33,9 % випадків направлення до стаціонару було необґрунтованим, причому найчастіше не потребували стаціонарного лікування пацієнти з післяопераційним гіпотиреозом, їх частка становила 71,9 %. Середня тривалість стаціонарного лікування пацієнтів із захворюваннями щитоподібної залози становить 13,6 ± 0,3 дня. В одного хворого з тиреопатіями в середньому реєструвалося 2,01 ± 0,06 ускладнення, а також 1,38 ± 0,06 супутнього захворювання. Кількість препаратів, що застосовувалися в лікуванні пацієнтів з тиреоїдною патологією, становить в середньому 5,09 ± 0,14 на одного госпіталізованого. Для вдосконалення організації медичної допомоги хворим iз патологією щитоподібної залози доцільним вважається створення трирівневої системи надання лікувально-діагностичної допомоги пацієнтам, що включає амбулаторно-поліклінічну, стаціонарну і реабілітаційну ланки.
Роль дефіциту та надмірної маси тіла у розвитку вертебрального больового синдрому при системному остеопорозі
Authors: Povorozniuk V.V. , Orlyk T.V. , Dzerovych N.I.
Published: January 2022

Відомим фактором ризику остеопорозу та переломів є маса тіла, тому її похідне — індекс маси тіла (ІМТ) — внесено до моделі FRAX. Численними дослідженнями доведено зв’язок між індексом маси тіла та ризиком переломів. Проте не вивчено зв’язок та особливості перебігу вертебрального больового синдрому в жінок старших вікових груп із системним остеопорозом, що й стало метою даної роботи.Об’єкт дослідження: 1028 жінок у постменопаузальному періоді старше від 50 років, розподілених на групи залежно від мінеральної щільності кісткової тканини (МЩКТ) та індексу маси тіла. Методи дослідження. Наявність та інтенсивність больового синдрому оцінювали у грудному та поперековому відділах хребта за допомогою візуально-аналогової шкали. ІМТ вираховували за стандартною формулою на основі вимірювань маси тіла та росту. МЩКТ на рівні поперекового відділу хребта визначалася з використанням двохенергетичного рентгенівського денситометра Prodigy (GE Medicalsystems, Lunar, model 8743, 2005). Статистичний аналіз проводили з використанням параметричних і непараметричних методів. Критичним рівнем значущості при перевірці статистичних гіпотез вважали р < 0,05.Результати дослідження. Рівень болю у грудному відділі в пацієнтів із системним остеопорозом та остеопенією на тлі дефіциту маси тіла був вірогідно вищим порівняно з відповідним показником у жінок із нормою за МЩКТ. У жінок із системним остеопорозом ІМТ вірогідно негативно корелює з рівнем болю у грудному відділі та збільшує вдвічі ризик болю у цьому відділі порівняно з пацієнтами з нормою за МЩКТ (ВР = 2,00; 95% ДІ 1,23–3,27; р = 0,005). Наявність ожиріння на тлі системного остеопорозу не змінює ризик болю у грудному відділі (ВР = 0,95; 95% ДІ 0,67–1,32; р = 0,75). У жінок з остеопорозом встановлено вірогідно вищий рівень болю у поперековому відділі у групі з ожирінням порівняно з групою з нормальною масою тіла. Пацієнтки з остеопорозом і передожирінням мали вірогідно вищий рівень болю у поперековому відділі порівняно з відповідною за ІМТ групою жінок із нормою за МЩКТ. ІМТ у жінок із системним остеопорозом не корелює з інтенсивністю болю у поперековому відділі та не змінює ризик його розвитку (ВР = 1,03; 95% ДІ 0,96–1,12; р = 0,39).Висновок. Дефіцит маси тіла у жінок старших вікових груп із системним остеопорозом пов’язаний зі збільшенням ризику та вираженості больового синдрому у грудному відділі. Надмірна маса тіла сприяє розвитку болю у попереку, проте не впливає на перебіг больового синдрому у даному відділі хребта при системному остеопорозі.