Arcüregbe diszlokált fogimplantátum eltávolítása endoszkópos ellenőrzéssel.
Authors: Szalai György , Hirschberg Bettina , Pintér Zsolt Balázs , Katona József , Kálmán Gyöngyi , Hirschberg Andor , Klenk Gusztáv 
Published: November 2022

Összefoglaló. Az utóbbi időben egyre gyakoribbá vált fogászati
implantáció egyik nem kívánt szövődménye az arcüregbe került implantátum, amely
a maxilla molaris, esetenként praemolaris régiójának implantációjakor fordulhat
elő. Ennek oka lehet a kúpsugaras komputertomográfia nélküli, azaz nem megfelelő
tervezés, fennálló arcüreggyulladás és -ventilációs probléma, kevés, puha csont,
a fúrási vagy implantátumbehelyezési sebészi gyakorlat hiánya, észre nem vett
membránperforáció arcüreg-csontfeltöltés esetén. Esetünkben implantáció előtt a
beteg szájsebész orvosa kúpsugaras komputertomográfia alapján sinusventilációs
zavart és arcüreggyulladást véleményezett. Az arcüreggyulladás funkcionális
endoszkópos sinussebészeti műtéttel történő kezelését és gyógyulását követően
két lépésben, először arcüreg-csontfeltöltést, majd 6 hónappal később
implantációt végeztek. 4 hónap panasz- és tünetmentes gyógyulást követően az
implantátumfeltárás előtt derült fény az arcüregbe került implantátumra, amelyet
funkcionális endoszkópos sinussebészeti eljárással, transnasalis (Lothrop) és
intraoralis behatolás kombinációjával távolítottunk el. Az implantátumok
arcüregbe kerülésének gyakorisága továbbra is ismeretlen, a szakirodalomban kb.
70 közölt esetről tudunk; a leggyakrabban egy-egy implantátummal kapcsolatban
születnek cikkek, ami az összes beültetett implantátum számához képest
elenyésző. Az arcüregben lévő szabad implantátum arcüreggyulladást okoz,
eltávolítása szükséges, kötelező. A sinus hátsó részében elhelyezkedő
implantátum esetén elsősorban funkcionális endoszkópos sinussebészeti eljárás
javasolt. Az első recessusban lévő implantátum eltávolítására a legjobbnak a
praelacrimalis recessusból végzett korszerű behatolás tűnik. Tradicionális
transoralis/Luc–Caldwell-féle behatolást a friss sinuslift utáni gyulladt
csontexcochleatio esetén javasolunk, illetve ha fennálló oroantralis fistulát is
zárnunk kell. Orv Hetil. 2022; 163(13): 527–531.

Summary. Accidental implant displacement into the maxillary sinus is
often due to inappropriate surgical planning or technique, unrecognised sinus
disease, failure to recognise low residual bone quality and quantity during
implant-supported maxillary molars and premolars rehabilitation. Secondary
implant migration can be attributed to the risk of failing osteointegration due
to unnoticed sinus membrane rupture during surgery, incomplete soft tissue
closure over the implant’s site, preexistent sinus ventilation problems. In this
study, we present the case of a patient with a symptomless preexistent sinus
infection, which had been treated with functional endoscopic sinus surgery.
After the healing period, the following two-stage procedures were performed: 1)
maxillary sinus bone augmentation, 2) 6 months later dental implant placement,
based on a routine orthopantomogram. At the end of the 4-month planned healing
period, the implant displacement was noticed in the sinus cavity. The implant
was removed with a combination of endoscopic surgery, transnasal and transoral
Luc–Caldwell approach. The possible reasons for displaced implant into the sinus
cavity, the treatment decision tree and lessons we learned, updated by the
international literature, are discussed. Our recommendation for displaced
implant removal is primarily transnasal under general anaesthesia. In the case
of the implant in the anterior recess of the maxillary sinus, the functional
endoscopic sinus surgery through the prelacrimal recess approach seems to be the
preferred approach. A transoral approach should be the chosen method in the case
of present oro-anthral fistulae or recent sinus bone graft, when the infected
graft should also be removed. Orv Hetil. 2022; 163(13): 527–533.