bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
Cord blood screening for congenital infectious diseases and haematological change in Sulaimani Provence.
Authors: Ameen Sirwan , Sadiq Chinar , Rasul Samira
Published: July 2017

Aims: to determine the seroprevalence of immunoglobulin A (IgA) and immunoglobulin G (IgG) anti-Toxoplasma, anti- Helicobacter pylori antibodies in cord blood serum and to access the usefulness of haematological parameters in diagnosing of toxoplasmosis and H. pylori infection. Toxoplasma gondii specific IgA, IgG and H. pylori specific IgG antibodies were assessed by Chorus enzyme immune assay. 19 out of 70 (27.1%) cord blood serum samples were found positive for anti-Toxoplasma gondii IgG antibody and there was only one (1.4%) positive for IgA. Regarding the detection of specific anti -H. pylori IgG, 30 cord blood samples were tested in which 26 (86.6 %) were found positive and four (13.4%) negative. The positive mean with H. pylori infection was significantly greater than H. pylori-negative mean (88.37 ± 53.69 and 5.8 ± 0.46, respectively, P = 0.005). The comparison of hematological profiles between positive and negative cord blood samples (IgG ≥ 8 and IgG < 4; IgA >1.2 and IgA < 0.8) showed no statistically significant variations in higher and lower value of IgG and IgA titration (P > 0.05).Conclusions: The Results revealed that all the cord blood serum samples were negative for IgA antibodies except one sample (1.4%), indicate that all these newborn infants were rarely infected with congenital toxoplasmosis. Neonates born from H. pylori–infected mother, are provided with a high amount of specific IgG H. Pylori antibodies, which are transferred transplacentally. The complete blood picture (CBC) test shows the non-significant effect of T. gonidii and H. pylori on most of the hematological parameters.
In vitro seed germination, callus induction and naphthodianthrones production in Hypricumm triquetrifolium Turra
Authors: Azeez Hoshyar , Ibrahim Kadhim
Published: July 2017

The present study was designed to investigate seed germination and callus induction in vitro and to produce (naphthodianthrones) hypericin and psudohypericin in Hypericum triquetrifolium Turra tissue cultures. Seeds were germinated aseptically on MS medium and water agar medium. Seeds germinated on water agar were better than those germinated on ½ MS medium. Germination percentage increased after treatment with GA3 at 100 mg L-1. Leaf, stem and root explants were excised from in vitro grown seedlings. Callus was initiated on the leaf discs which were previously cultured on MS medium supplemented with Thidiazuron (TDZ) at different concentrations included 1.0, 1.25, 1.5, 2.0, or 2.5 mg L-1 and indole-3-acetic acid (IAA) at 0.5 mgL-1. It was observed that the combination of TDZ at 2 mg L-1 with 0.5 mg L-1 IAA supplemented to MS medium, yielded the highest fresh and dry weights of callus initiated on leaf explants. The same combined mixture was used for callus maintenance, The same components described for callus maintenance medium devoid agar, was used for initiating cell suspension cultures. To define the type and quantity of the secondary metabolites, HPLC was depended. Hypericin and pseudo-hypericin were not detected in calli, and cell suspension cultures initiated on leaf explants, while they were detected in calli and cell suspension cultures initiated on stem and root explants.
Effect of sand fractions on sandy soil –peat mixture, and irrigation intervals, infiltration rate, bulk density and grass performance in play yard.
Authors: Aziz Salahaddin , Rasheed Ali , Taha Zhalla
Published: July 2017

In sand-soil mixtures, the sand fractions mixture with peat is strongly influence the soil physical properties and the yield dry matter of turf grass in the sports field. This investigation involved to study effects of three sand fractions (0.05-1, 0.05-2 and 0.5-2) mm, depth of irrigation water (14, 18 and 22 mm) and compaction on some physical characteristics of sand-based media such ( bulk density, infiltration rate and dry matter yield of turf grass. Three different sand fractions in size of sand-soil mixtures and three depths of irrigation water were prepared in which the percentage of added sand to silty clay soil was 60% by the weight. A (30cm) layer of mixture underlined by a layer of (10cm) medium gravel and 5cm coarse sand is placed in the bottom of the containers of (40 cm) diameter and 50 cm height , then cultivated with Mediterranean grass (Cynodon dactylon) using sowing rate of (35 g m-2). The A factorial experiment was conducted using complete randomized design with three replicates. Mixtures were compacted daily for 60 days to simulate foot-traffic. The results showed that after compaction, sand fractions (0.05 –1) mm in comparing with other two replaced with (sand) fractions (0.05–2 and 0.5-2) mm, had adequate infiltration rate (6.20 cm hr-1) to retain any intensive rainfall and the yield dry matter of grass turf significantly increased in the same treatment. The infiltration rate decreased significantly with increasing water depletion in both uncompacted and compacted treatments. Infiltration rate was at rate (2.3 cm hr-1) with compaction and at the depletion of (22 mm) water depth. The results also revealed that the value of bulk density was (1.59 Mg m-3), which is higher, compared to their values in the sand (0.05-2 mm) and (0.05-1 mm) which were (1.47 Mg m-3) and (1.42 Mg m-3) at both uncompacted and compacted, respectively.
Effect of fruit dipping in hot water and cold storage duration on postharvest pear fruit characteristics.
Authors: Kasnazany Sidiq , Fatih Avan , Shekh-Marif Hasan
Published: July 2017

Fruit samples of Harme Naska cultivar were subjected to hot water at 30°C and 50°C for 2 minutes after harvest and kept at 2 ±1°C in a cold room for 30 and 60 days in order to investigate the effects of hot water dipping and cold storage durations on some quality parameters (weight loss, total soluble solids, titratable acidity, fruit firmness, carotene, pectin and vitamin C contents). The main purpose of the study is to make some improvements in the previous properties and so the eating qualities would be better. Fruits dipped in 50°C for 2 minutes and cold stored for 60 days gave the highest water loss and carotene content while those dipped in tap water and cold stored for 30 days resulted in the greatest titratable acidity, fruit firmness and pectin content. No significant differences were observed for the effect of cold storage duration combined with hot water on total soluble solids while vitamin C content in the fruits was the most when they were dipped in various levels of hot water and cold stored for 30 days.
Spatial Distribution of Some Alkali and Alkaline Earth Metals of Selected Locations in Sulaimani Governorate, Kurdistan Region, Iraq.
Authors: Majid Salih , Sheikh-Abdullah Shuela
Published: July 2017

This study aimed to determine the background concentration and also to assess the distribution pattern of some alkali metals (Na and K) and alkaline earth metals of (Mg, Ca, Be, Sr and Ba) along depth increments (0 to 15 and 15 to 30 cm) of soils from ten (10) locations in Sulaimani Governorate- KRI. The soil samples were digested by aqua regia and then analyzed by inductively coupled plasma-atomic emission spectroscopy (ICP-AES). The results were statistically analyzed through both principal component analysis (PCA) and cluster analysis to show the similarity and dissimilarity of the soils among the studied locations.The results showed that there was no consistent distribution pattern for the studied metal along the selected depths due to the variation of the input sources of the metals and their quantities in the parent materials and/ or to continuous mixing by agricultural operations. It was also found that the contents of the studied metals based on the highest concentration, followed the following sequence Ca > Mg > K > Ba >Sr > Na > Be. According to the results of PCA analysis, the explained variation for two factors accounted for % 60.25 of the total variance. On the other hand, the agglomerative hierarchical clustering classified the soils of the ten locations into four major groups at a significant dissimilarity percent of about 57%.
Monitoring of Radioactive Background in Qlyasan Stream, Tanjero River and Derbendikhan Lake in Sulaimani Governorate/Kurdistan Region-Iraq.
Authors: Khwakaram Ahmed
Published: July 2017

The study aimed to assess the background radiation and to calculate the annual effective dose of Qlyasan stream, Tanjero River and Derbendikhan Lake in Sulaimani Governorate. Although Qlyasan stream and Tanjero River were used intensively for irrigation purposes, they also used as sink for receiving a large volume of domestic and industrial wastewater without any treatment. Consequently, this may be led to different types of contamination such as radiation. Therefore the background radiation was measured at nine sites along Qlyasan stream, Tanjero River and after the confluence Point of Tanjero River by Derbendikhan Lake. The measurements were carried out in two periods, namely May and June 2015, by using a PRM-9000 Mazur nuclear radiation monitor instrument. The average background radiation of effective dose at destination sites was ranged from 0.07 to 0.08 µSvhr-1 in May, but in June, ranged from 0.06 to 0.10 µSv hr-1. The calculated average of the annual accumulated effective dose was varied between 0.105-0.175 mSv y-1, this finding was within the recommended permissible limit by the International Commission on Radiological Protection (ICRP) and (UNSCEAR). The highest average of annual accumulated effective dose was 0.175 mSv y-1 and measured at site S3of Qlyasan stream.
Removal of Water Turbidity Using Different Coagulants
Authors: Rasheed Farouk
Published: July 2017

Free Water turbid with high quality of potable water supply is the most important environmental issue. Surface water is usually rich in turbidity. Turbidity imparts a great problem in water treatment. In this present work, the performance and effectiveness of four different inorganic coagulant salts including alum, copper sulphate, ferric sulphate, and ferrous sulfate in water turbidity removal were investigated. No coagulant aids are used in the current study. Desired turbid samples with 100NTU (turbidity of surface water does not exceed 100NTU in no rain condition) are prepared in laboratory, mixing kaolin powder with tap water. The optimum conditions for maximum suspended solid removal are examined. A set of jar test experiments are conducted to find the optimum pH and coagulant dosage to reach appropriate operational conditions. The samples in jar apparatus underwent rapid mixing with speed of 100rpm for 1min. in order to attain uniform concentration of coagulants in water. Slow mixing with speed of 25rpm for 25 min. is used to give the colloidal particles favor to approach from each other to make flocs, and then allow the samples in the beakers to settle for 25 minutes to precipitate the agglomerates by gravity and sludge formation at the bottom of beakers. Results demonstrated that turbidity removal is dependent on pH and coagulant dosage. The highest turbidity removal efficiency was within % 97.9 for Alum when pH value is 6.5, %90.8 for copper sulphate when pH is 7, % 87 for ferric sulphate when pH is 4, and %72 for ferrous sulphate when pH is 4. Results indicated that alum has the best potential ability of water turbidity removal compared with other used coagulants.
Parameter Estimation for Binary Logistic Regression Using Different Iterative Methods.
Authors: Fatah Khwazbeen , Mahmood Rzgar
Published: July 2017

Logistic Regression Analysis describes how a response variable having two or more categories is associated with a set of predictor variables (continuous or categorical) through a probability function. When the response variable is with only two categories a Binary Logistic Regression Model is the most widely used approach. The main deficiency with this method is in estimating logistic parameters numerically by applying Maximum Likelihood Estimation using Newton Raphson Method. In this paper, in order to improve the efficiency of the parameter estimates, four different modifications D-B-N; C-M-J; A-C-T; and L-W-W-Z, for NRM are introduced; each is an iterative method based on NRM. To specify the efficiency of these approaches, based on the number of iterations, all these procedures are compared with each other and then with NRM to identify the most efficient one. Finally, practical implementations for these procedures are given.
The Nullity of Identifying Path Graph with Some Special Graphs
Authors: Rashed Payman
Published: July 2017

In this paper the idea of high zero-sum weighting of new technique is used to find the nullity of some special graphs Gp, Gk, Gc which are constructed by identifying the path graph pn of different order with star graph, complete graph, and cycle graph ,pn S1,m, pn Kp and pn cm, respectively. And it is proved that the nullity of these new graphs is increases or decreases according to the changing of identifying vertex in the path, or the other graphs, and with the order of path which is even or odd.
LATGALES MEŽA RESURSU ILGTSPĒJĪGAS IZMANTOŠANAS IZAICINĀJUMS
Authors: Blumberga Dagnija , Cilinskis Einārs , Muižniece Indra
Published: July 2017

Latgales lielākais dabas resurss ir meži, jo 40% no tās teritorijas aizņem mežu zemes. Lai gan mežu resursi ir atjaunojams resurss, izturēties pret šo resursu nedrīkst nesaimnieciski, jo meži neatjaunojas tik ātri kā lauksaimniecības kultūraugi, tie ir nozīmīga ekosistēma bioloģiskās daudzveidības saglabāšanai un absorbē būtisku daudzumu CO2. Latgalē, tāpat kā citur Latvijā, vērojama tendence lielu daļu apaļkoksnes eksportēt, nevis izmantot uz vietas produktu ar augstu pievienoto vērtību radīšanai un lielāka ekonomiskā un sociālā labuma gūšanai un ražošanai. Meža nozares kopējais ieguldījums pievienotajā vērtībā valstī ir tikai 5,9%, neraugoties uz to, ka tās īpatsvars IKP (faktiskajās cenās) ir apmēram 62%. Latgalē ir visi priekšnosacījumi, lai meža biomasu izmantotu kā inovatīvu produktu, kas: • nes pēc iespējas lielāku sociālo un ekonomisko labumu valstiskā līmenī,• rada ekodizaina principiem atbilstošu produktu, • ļauj ievērot ilgtspējības principus un racionālu dabas resursu izmantošanu. Šobrīd meža biomasu daudzviet izmanto kurināmā (malkas un šķeldas) ražošanai, kas ir produkts ar zemu pievienoto vērtību. No meža biomasas iespējams iegūt ne tikai klasiskos koksnes produktus (piemēram, būvmateriālus, mēbeles, sadzīves priekšmetus) un kurināmo, bet pat pārtikas izejvielas (piemēram, glikozi, cieti, ksilānu), zivju un dzīvnieku barību, tekstilizstrādājumus un plašu klāstu ķīmisko savienojumu. Tikai no koku mizas iespējams iegūt vairāk nekā 150 vērtīgu ķīmisko savienojumu. Īpaša vērība meža resursu ilgtspējīgai izmantošanai pievērsta tieši pēdējo gadu laikā sakarā ar bioekonomikas idejas un principu aktualizāciju. Šobrīd tiek izstrādāta Latvijas Bioekonomikas stratēģija. Rīgas Tehniskās universitātes Vides aizsardzības un siltuma sistēmu institūtā, noslēdzot līgumu ar AS „Latvijas Valsts meži“, pabeigts meža resursu izmantošanas pētījums. Izpētes mērķis bija izvērtēt valsts iespējas izmantot meža biomasu inovatīvu produktu ar augstu pievienoto vērtību ražošanai un noteikt, kuriem produktiem ir augstākais komercializācijas potenciāls Latvijā. No meža biomasas atlasīti 44 produkti, par kuriem bija pieejama pietiekama informācija, lai analīze būtu pilnvērtīga. Inovatīvie produkti tika sagrupēti un vērtēti pa šādām nozarēm: pārtikas rūpniecība, enerģētikas sektors, tekstilrūpniecība, biokompozīti un biomateriāli un citas nozares. Latgales plānošanas reģionā ir savas kokapstrādes uzņēmējdarbības tradīcijas, tomēr vienlaikus pastāv augsts bezdarba līmenis un liels pašnodarbināto īpatsvars, kas liecina, ka trūkst darba devēju. Latgales Speciālās ekonomiskās zonas likums un infrastruktūras atbalsta mehānismi, loģistikas priekšrocības iezīmē Latgales perspektīvas inovatīvas, uz eksportu orientētas bioekonomikas attīstībai. Pētījums tapis Valsts pētījumu programmā „LATENERGI“.
INŽENIERZINĀTŅU SPECIĀLISTU SAGATAVOŠANA UN IETEKME UZ IZAUGSMI LATGALĒ
Authors: Teirumnieka Ērika
Published: July 2017

Rēzeknes Tehnoloģiju akadēmijas (RTA) Inženieru fakultāte (IF) (kopš augstākās izglītības iestādes darbības atjaunošanas Rēzeknes Augstskolā 1993. gadā) īsteno inženierzinātņu studiju programmas, kuras nepārtraukti tiek attīstītas, modernizētas atbilstoši zinātnes attīstītības tendencēm, darba tirgus pieprasījumam un stratēģiskajiem dokumentiem. Daudznozaru tehnoloģisko risinājumu izstrāde, apguve, izpēte, popularizēšana un pielietošana, nodrošinot starpdisciplināro saikni augstākās izglītības un zinātnes attīstībā, mazina Latgales reģiona attīstību kavējošos faktorus, garantējot inovatīvu produktu izstrādi un praktisku realizāciju. RTA nodrošina studiju pēctecību Latgales reģionā inženierzinātņu, informācijas tehnoloģijas, ražošanas un pārstrādes jomās, sākot no augstākās profesionālās izglītības 1. līmeņa līdz pat doktora līmenim. Cieša sadarbība ar vidējās profesionālās izglītības iestādēm ir pamats kvalitatīvai un mērķtiecīgai izglītojamo virzīšanai noteiktā specialitātē, kas nodrošina Latgales darba tirgū pieprasīto speciālistu sagatavošanu dažādos līmeņos. Prakses reģiona uzņēmumos, pētnieciskie darbi par uzņēmējiem un pašvaldībām aktuālām tēmām nodrošina studējošo ciešu saikni ar reālo dzīvi, praktiskās pieredzes gūšanu un, attiecīgi, konkurētspējas paaugstināšanu. Vairāk nekā 85% no RTA IF absolventiem strādā vai turpina studijas augstāka līmeņa programmās Latgalē un Latvijā. Inženierzinātņu studiju programmu absolventi tiek nodarbināti ražošanā, būvniecībā, pašvaldībās, valsts pārvaldes un izglītības iestādēs visā Latvijā. Studējošo skaita palielināšanās IF programmās ir rezultāts mērķtiecīgam darbam ar skolas posma jauniešiem, jau sākot no pamatskolas, īstenojot tehniskās jaunrades nodarbības akadēmijā. RTA ir izveidojusi savu vidējās izglītības iestādi – Autsrumlatvijas Tehnoloģiju vidusskolu, kur tiek īstenota STEM (science, technology, engineering, and mathematics – ‘zinātnes, tehnoloģijas, inženierzinātnes un matemātika’) virziena vidējās izglītības programma. Ciešā sadarbībā ar pašvaldībām, uzņēmējiem ir izveidotas jaunas studiju programmas atbilstoši darba tirgus pieprasījumam. Sasniegumi lāzertehnoloģijas, mehatronikas, informācijas tehnoloģijas jomā ir panākti, kopīgi strādājot ar ārvalstu sadarbības partneriem. Veicot IF studējošo un absolventu dinamikas analīzi, nodarbinātības specialitātē un studiju procesa kvalitātes izpēti, ir redzama inženierzinātņu studiju programmu absolventu un akadēmiskā personāla ietekme uz Latgales reģiona un Latvijas tautsaimniecības attīstību. Pētījumā tiek iezīmētas jaunu virzienu attīstības iespējas uzņēmējiem Latgales konkurētspējas veicināšanai, integrējot zinātnes un inovāciju sasniegumus un izmantojot studiju rezultātus.
EITROFIKĀCIJAS SAMAZINĀŠANAS RISINĀJUMI, IZMANTOJOT LATGALES EZERU MAKROAĻĢES BIOGĀZES RAŽOŠANAI
Authors: Romagnoli Francesco , Bāliņa Karīna , Spalviņš Krišs
Published: July 2017

Aļģes ir nozīmīgs dabas resurss, kura izmantošanas jomas arvien pieaug, tādēļ ir nepieciešams veikt padziļinātu izmantošanas risinājumu izpēti. Gandrīz puse no Latvijā esošajiem ezeriem atrodas Latgalē, kas padara šo novadu par piemērotu teritoriju makroaļģu biomasas iegūšanai. Makroskopiskās aļģes ir dabiski sastopams resurss, kas var veiksmīgi tikt izmantots dažādiem nolūkiem, tajā skaitā biogāzes ieguvei. Biogāze, kas Latvijā pašreiz tiek iegūta no lauksaimniecības biomasas un lopkopības atlikumiem, var tikt iegūta arī no aļģēm, kam, salīdzinot ar augu biomasu, ir vairākas priekšrocības. Galvenā aļģu priekšrocība ir lielāks biomasas pieaugums uz vienu izmantotās zemes platības vienību, turklāt tām nav nepieciešams piegādāt papildu mēslojumu un nav vajadzīga papildu laistīšana. Aļģes patērē ūdenstilpē esošās barības vielas un ogļskābo gāzi, tādā veidā samazinot eitrofikāciju un uzlabojot ekosistēmas kvalitāti. Barības vielas ūdenī nokļūst gan dabisko, gan antropogēno procesu rezultātā. Nozīmīgākais eitrofikāciju izraisošais avots ir minerālmēsli un organiskais mēslojums, kas tiek izmantots lauksaimniecībā un kas, nokļūstot ūdenstilpēs, viegli iesaistās barības ķēdēs, izraisot aļģu un ūdens augu masveida savairošanos. Ūdenstilpju aizaugšana ir eitrofikācijas jeb pārbagātināšanās ar barības vielām sekas. Biomasai noārdoties, ūdenstilpē tiek patērēts liels skābekļa daudzums, kas kaitē ezera dabiskajai ekosistēmai. Kā perspektīvu risinājumu var minēt aļģu un ūdensaugu biomasas izmantošanu enerģijas ieguvei, tādā veidā attīrot ūdenstilpes un uzlabojot ekosistēmas kvalitāti, tajā pašā laikā nodrošinot biogāzes stacijas ar vērtīgu biomasu. Aļģes tiek dēvētas par trešās paaudzes biodegvielu, jo tām ir mazāk trūkumu nekā pirmās un otrās paaudzes biodegvielas izejvielām, t. i., lauksaimniecības kultūrām vai atkritumiem. Makroaļģēm ir ļoti augsts ūdens (70%–90%) saturs. Olbaltumvielu, lipīdu un taukskābju daudzums makroaļģēs ir atkarīgs no dažādiem faktoriem – sugas, ģeogrāfiskā novietojuma, temperatūras, gaismas daudzuma, gadalaika. Makroaļģes ir bagātas ar ogļhidrātiem, kas cietes un celulozes veidā atrodas šūnapvalkā. Atkarībā no sugas ogļhidrātu daudzums un veids var atšķirties. Tieši augstais pieejamo ogļhidrātu daudzums padara aļģes par piemērotu biomasu biogāzes ieguvei. Oglekļa un slāpekļa attiecība aļģu biomasā ir parametrs, pēc kura var spriest par piemērotību biogāzes ieguvei. Turpmāk ir nepieciešams veikt papildu izpēti, lai noteiktu, kuras no Latgales ezeros mītošajām aļģu sugām ir visvairāk piemērotas biogāzes ieguvei, kā arī ir nepieciešams izstrādāt likumisko ietvaru, lai aļģu audzēšanas un ievākšanas darbības būtu nekaitīgas videi. Pētījums veikts Valsts pētījumu programmas „LATENERGI“ projektā „Energoefektīvi un oglekļa mazietilpīgi risinājumi drošai, ilgtspējīgai un klimata mainību mazinošai energoapgādei“.
INOVACEJU BARJERYS LATVEJĀ
Authors: Igavens Māris
Published: July 2017

1. Jaunu produktu atteisteibys procesa metodika šūbreid bolstuos iz NASA (Nacionaluo aeronautikys i kosmosa administraceja) adaptātu tehnologeju gataveibys leimiņu (TRL), kas nav dūmuoti iz dreizam lītuojumam orientātu produktu, bet rysynoj kaidu naviņ tehniski nūsaceitu aizdavumu. Autoru grupa – Irēna Silineviča, Māris Igavens i Liene Amantova-Salmane (Rēzeknis Tehnologeju akademeja, RTA) – īsoka procesu sadaleit pīcuos daļuos, paraleli tehniskam aizdavumam ījamūt tiergzineibys i logistikys pasuokumus, kas kolpuotu sekmeiguokai produkta komercializacejai.2. Jaunu produktu īvesšonas kaviekli, biznesa inkubatora programys 2009.–2014. goda pīredze (RTA pietejums).Leluokais tryukums – augstuokuos izgleiteibys īstuodis (AII) šūbreid napīteikami pīduovoj pakolpuojumus jaunu produktu atteisteibai. Tryukst kvalitativu tierga pietejumu, praktisku puordūšonu veicynūšu iniciativu i darbeibu. Izaver, ka školom ir parūceiguok pījimt, ka uzjiemiejs pats lobuok zynuos, kur i kai sovu produktu puordūt, i vajadzeigūs kompeteņču naatteista studeju procesā.3. Jauna AII studeju metode – sadarbeibā ar puordūšonys laboratorejom realizēt dorba videi damāruotu vuiceibu procesu. RTA ir izveiduojuse konsorceju kūpā ar Baļtejis regiona tehniskajom universitatem (Aalto (Helsinki, Suomeja), Lundys, Tallinys, Belostokys, Kaunis) i Latvejis-Leitovys puorrūbežu programā realizej pilotprojektu – dorba vidē baļsteitys metodis (PBL – problem based learning) īdzeivynuošonu.4. Jauna starpdisciplinara metodika jaunīšu profesionalajai orientacejai ar dizaina, tehnologeju i ekonomikys elementu vīnlaiceigu padūšonu. Eiropys Komisejis Strategiskuos partnereibys programys atbaļsteitā projektā Rēzeknis, Tallinys i Viļnis karjerys specialisti izstruodoj puorkvalifikacejis kursu školuotuojim, kab veicynuot jaunīšu palikšonu Baļtejā i mudynuot jūs sovai nuokūtnis profesejai izalaseit tradicionaluos nūzaris. Kursa metodikys pamatā ir treis kritiskuos dūmuošonys sūli: 1) īsapatikt – caur dizainu, 2) saprast – caur tehnologeju, 3) rysynuot – ar ekonomiskim lobumim.5. Pošvaļdeibu lūma uzjiemiejdarbeibys ekosistemys veiduošonā ar sakuortuota tierga infastrukturys paleidzeibu Latvejis regionu kontekstā ir saisteita ar puortykys, ryupnīceibys i tml. preču kvalitatis, turysma i rekreacejis, gastronomejis i restoranu biznesa vaicuojumu rysynuošonu, izgleiteibys dorba veikšonu, paplašynojūt uzjiemiejdarbeibu iz vītys i puorceļūt, pīvadumam, Reigys centraluo tierga laikā i telpā.
TERITORIJAS VIEDĀS ATTĪSTĪBAS IZPĒTES ATZIŅU ANALĪZE LATGALES REĢIONĀ
Authors: Oļehnovičs Dmitrijs , Ostrovska Inta
Published: July 2017

Valsts pētījumu programmā EKOSOC-LV ir paredzēta aktuālu sabiedrības norišu izpēte ekonomikā, demogrāfijā, pārvaldē, tiesībās, reģionālajā attīstībā, vides aizsardzībā un citās jomās, īpašu uzmanību pievēršot tautsaimniecības transformācijas, inovācijas procesu un vides saglabāšanas jomām. Šis pētījums raksturo 5.2.3. projekta „Latvijas lauku un reģionālās attīstības procesi un iespējas zināšanu ekonomikas kontekstā“ izaicinājumus un īstenošanas gaitu. Proti: - Apvienot vairāku zinātņu virzienus (ekonomisko, socioloģijas, pārvaldības) Latvijas lauku un reģionu viedas attīstības stratēģijas izveidei integrāla skatījuma ieguvei; - Izveidot sabalansētas un ilgtspējīgas lauku un (Latgales) reģiona attīstības modeli kā instrumentu zinātniski pamatotu priekšlikumu izstrādei reģionālās politikas jomā, kas sekmē lauku kā sistēmas izpratni un virzību uz viedo reģionu izveidi un attīstību, inovatīvās kapacitātes palielināšanu reģionos; - Izplatīt pētījuma gaitā iegūtās vispārīgās atziņas sabiedrībā un piedāvāt lietišķus priekšlikumus kontaktos ar politiķiem un pašvaldību. Projektā izmantojamā metodoloģija: - Daļēji izmantoti EDORA kuba principi (Copus un Noguera 2010), galvenokārt lauku reģionos. Jaunā tipoloģija balstās reģionālās attīstības procesā; - Pašvaldības tiek sadalītas grupās, izmantojot datus par ekonomiski aktīvajām statistikas vienībām: tirgus sektors un individuālie uzņēmumi; - VIEDĀ balstīta pieeja ir pārbaudīta, izmantojot datus par infrastruktūru un izdevumiem, kas saistīti ar teritorijām; - AHP metode, par ekspertiem izvēloties dažādu darbības jomu pārstāvjus katrā reģionā; - Matemātiski statistiskās metodes: korelācijas analīze, regresijas analīze, kas atklāj saikni starp reģionu apdzīvotības dinamiku (atkarīgais mainīgais) un galvenajiem mainīgajiem dažādās kombinācijās pašvaldībās atkarībā no datiem par reģionālās attīstības procesu. Ir izveidots Latvijas teritorijā esošo novadu VIEDAS ATTĪSTĪBAS INDEKSS, kuru veido šādi komponenti: resursi; iedzīvotāji; ekonomika; pārvalde. Šajā apskatā uzmanība tiks veltīta Latgales reģiona viedās attīstības iespēju analīzei.
SAULESKALNA EZERZEME LATGALES ATTĪSTĪBAS PERSPEKTĪVĀ
Authors: Suško Uvis
Published: July 2017

Sauleskalna ezerzeme ir viens no ezeriem bagātākajiem apvidiem Latgalē un visā Latvijā, ar unikālām dabas vērtībām, izcili daudzveidīgu ainavu, senu un bagātu kultūrvēsturi. Tās dabas vērtību kodolu veido daudzie ledāja izveidotie dziļie un tīrie ezeri, kuros kopš ledāja atkāpšanās ir saglabājusies unikāla reliktā flora un fauna. Nekur citur Latvijā vienkopus nav sastopami tik daudzi lieli un tīri dzidrūdens ezeri ar ļoti labu ūdens kvalitāti un dzidrību (5–8 m), kas dod patvērumu daudzām plašākā reģionā ļoti apdraudētām, retām un aizsargājamām ezeru augu un dzīvnieku sugām. Tās pārstāv divas dziļūdens zivju sugas (repsis, ezera salaka), divas dziļūdens vēzīšu sugas (ezera eiritemora, Pallasa sānpelde), kā arī septiņas vaskulāro augu sugas (gludsporu ezerene, vienzieda krastene, Dortmaņa lobēlija, pamīšziedu daudzlape, lokanā najāda, smalkā najāda, ūdens subulārija). Vienas no izcilākajām šīs apkārtnes ezeru vērtībām ir lokanā un smalkā najāda, kas sava lielā retuma un apdraudētības dēļ ir iekļautas ES Sugu un biotopu direktīvas II un IV pielikumā. Lokanā najāda ES kontinentālajā daļā (kopā ar Norvēģiju) mūsdienās ir saglabājusies tikai 30 ezeros (11 no tiem Latvijā). Sauleskalna apkārtnē kopš 2006. gada tā zināma Ārdava, Ota un Sivera ezerā. Siverā tā atklāta 34 vietās, un šis ezers uzskatāms par visbagātāko atradni ES. Smalkā najāda ir unikāla suga, kam visā pasaulē mūsdienās zināmas tikai 54 atradnes, t. sk. 33 – Krievijā, 17 – Somijā un kopš 2006. gada arī trijos Sauleskalna apkārtnes ezeros – Ārdavā, Siverā un Otā. Siverā šī suga šobrīd zināma 28 vietās, un tas ir uzskatāms par bagātāko atradni pasaulē. Arī aizsargājamo biotopu ziņā Sauleskalna ezerzeme ir ļoti bagāta un daudzveidīga – šeit apzināti 19 ES un 23 Latvijā aizsargājamo biotopu veidi. Papildus tam astoņi ezeri ir noteikti kā prioritāras lašveidīgo ūdenstilpes. Kopējais apzinātais reto un aizsargājamo sugu skaits šajā teritorijā ir 57 sugas (34 saistītas ar ezeriem, 23 ar sauszemi, 14 iekļautas ES Sugu un biotopu direktīvā). Mūsu valstij ir milzīga atbildība par visu šo unikālo vērtību saglabāšanu. Diemžēl šobrīd tās nav pilnībā pasargātas no iespējamām nelabvēlīgām ietekmēm, jo tikai pieci no ezeriem (Drīdzis (latgaliski Dreidzs), Cārmins (ltg. Cārmyns), Ojāts (ltg. Ojuots), Ots, Čertoks) atrodas kādā no četrām aizsargājamām dabas teritorijām – dabas parkos „Dridža ezers“ un „Cārmaņa ezers“, kā arī dabas liegumos „Ojatu ezers“ un „Čertoks“. Pārējiem unikālajiem ezeriem – Siveram, Ārdavam, Lejam un Jazinkam – nav noteikts nekāds likumīgs aizsardzības statuss. Lai nodrošinātu unikālo vērtību aizsardzību un saglabāšanu, ir ierosināts paplašināt aizsargājamo dabas teritoriju robežas, iekļaujot tajās minētos, kā arī dažus citus ezerus, un pārveidot tās par Sauleskalna dabas vai nacionālo parku. Tas ļautu pienācīgi novērtēt šīs teritorijas vērtību, piesaistīt vietējo un starptautisko projektu līdzekļus dabas vērtību apsaimniekošanai un atjaunošanai, sabiedrības izglītošanai, tūrisma attīstībai, veicinātu vietējo uzņēmējdarbību.
ENERGOPĀRVALDĪBAS DAUDZVEIDĪBAS ANALĪZE. IESPĒJAS LATGALES REĢIONĀ
Authors: Žogla Līga
Published: July 2017

Ar 2016. gada 29. martu ir stājies spēkā jaunais „Energoefektivitātes likums“, kas paredz, ka līdz 2017. gada 1. aprīlim Latvijas Republikas pilsētu pašvaldībām (Daugavpils, Jēkabpils, Jelgava, Jūrmala, Liepāja, Rēzekne, Rīga, Valmiera, Ventspils) jāievieš energopārvaldības sistēma (turpmāk – EPS) atbilstoši ISO 50001 standartam. EPS nosaka, ka pašvaldībām ir jāizveido ilgtspējīga sistēma enerģijas datu uzskatei un analīzei, kā arī pašvaldības infrastruktūras objektos nepārtraukti ir jāmeklē piemērotākie energoefektivitātes risinājumi un tie jāievieš. Daugavpils pilsētas pašvaldība iedzīvotāju skaita ziņā ir otra lielākā pašvaldība Latvijā. Kopējais enerģijas patēriņš pašvaldībā vidēji ir 62 GWh gadā. No tā 60% veido enerģijas patēriņš pašvaldības ēkās, 20% – ielu apgaismojums, 28% – sabiedriskais transports un 2% – pašvaldības transports. Ņemot vērā enerģijas patēriņa sadalījumu, EPS ir noteiktas šādas robežas: 107 pašvaldības ēkas, publiskais ielu apgaismojums ar kopējo garumu 351 km un 137 vadības sadalnēm, sabiedriskais transports, kas sastāv no trim pilsētas tramvaju un 29 pilsētas autobusu maršrutiem, kur izmanto 39 tramvaju vagonus un 49 pilsētas autobusus. EPS efektīvai pārvaldībai Daugavpils pašvaldībā ir izveidota darba grupa un energopārvaldnieka amats. Tas ir faktiskais sistēmas uzturētājs un izpildītājs, kuru atbalsta pašvaldības augstākā vadība – domes priekšsēdētāja vietnieks, kā to paredz ISO 50001 standarta prasības. Galvenās pārmaiņas energopārvaldes sistēmā tika panāktas attiecībā uz siltumenerģijas un elektroenerģijas patēriņa datu apkopošanu un analīzi. Pirms EPS ieviešanas enerģijas patēriņa dati par ēkām tika apkopoti individuāli un pašvaldības ēku atbildīgie nebija informēti par esošo patēriņu, ja vien paši nebija interesējušies. Apkopotie enerģijas patēriņa dati netika arī analizēti. Šobrīd sistēmā enerģijas dati tiek apkopoti centralizēti. Šīm vajadzībām tiek izmantota interneta vietnē pieejamā enerģijas monitoringa platforma. Esošā sistēma paredz, ka katras pašvaldības ēkas atbildīgais nolasa skaitītāja rādījumus un ievada sistēmā, kur automātiski notiek ievadīto datu analīze. Kārtējie mēneša enerģijas patēriņa dati tiek salīdzināti ar noteikto EPS bāzes līniju. Ja ēkas enerģijas patēriņa novirze no bāzes līnijas ir +/- 10%, tad energopārvaldnieks kopā ar ēkas atbildīgo veic pārbaudi, lai konstatētu novirzes iemeslus. Šādas darbības nodrošina, ka nepārtraukti tiek veikta esošās situācijas analīze, tiek meklēti risinājumi un ieviesti energoefektivitātes pasākumi. Tas ir nepārtraukts uzlabojumu process, ko nosaka arī ISO 50001 standarts, jo katru gadu tiek izvirzīti jauni sistēmas mērķi. Pamatojoties uz literatūras datiem, ar EPS palīdzību ir iespējams panākt 5–10% enerģijas ietaupījumu sistēmas ieviešanas pirmajā gadā, bet turpmākos gados – ap 3%. Pētījums tapis Valsts pētījumu programmā „LATENERGI“.
ADMINISTRATĪVI TERITORIĀLĀS REFORMAS LATGALES TERITORIJĀ (1917–2017)
Authors: Zubko-Melne Andra
Published: July 2017

Reģionālā politika un teritoriālā statistika Latvijas teritorijā gadu gaitā ir mainījusies ļoti strauji, administratīvi teritoriālais iedalījums parasti ļoti cieši ir bijis saistīts ar valsts saimniecisko dzīvi. Administratīvi teritoriālais iedalījums pamatā tiek radīts valsts pārvaldei, galvenokārt politisko un ekonomisko jautājumu risinājumiem. Mūsdienās arvien sarežģītāk ir saprast, kur ir Latgales robežas. Ja salīdzina Latgales robežas 1917. gadā un pašreizējā Latgales plānošanas reģiona robežas, tad var redzēt, ka Latgale savu teritoriju ir atdevusi gan Vidzemes plānošanas reģionam, gan Zemgales plānošanas reģionam, bet liela daļa Sēlijas, šobrīd ir Latgales plānošanas reģiona teritorijā. 100 gadu laikā ir bijušas daudzas izmaiņas administratīvi teritoriālajā iedalījumā: atsevišķas teritorijas gan pievienotas, gan nodalītas no Latgales etnogrāfiskās teritorijas. Kopā Latgales teritorijā laika posmā no 1917. gada līdz 2017. gadam ir pieņemti vairāk kā 150 normatīvie akti par administratīvi teritoriālā iedalījuma maiņām, un administratīvi teritoriālās vienības nosaukumu izmaiņām. Šajā laika posmā mainījies arī administratīvais iedalījums. 1917. gadā Latgales teritorija bija iedalīta Vitebskas guberņas 3 apriņķos, kuros bija 50 pagasti un 3 pilsētas. 1937. gadā Latgalē bija 4 apriņķi, 71 pagasts un 14 pilsētas, 1957. gadā Latgale bija iedalīta 14 rajonos, kuros ietilpa 198 ciemi, 2 strādnieku ciemati un 12 pilsētas. 1977. gadā Latgale bija iedalīta 6 rajonos, 141 ciemā, 4 pilsētciematos un 13 pilsētās. 1997. gadā iedalījums bija 6 rajonos, kuros ietilpa 139 pagasti, 2 republikas nozīmes pilsētas, 4 rajonu nozīmes pilsētas un 8 mazpilsētas. 2017. gadā Latgales teritorijā ir 19 novadi un 2 republikas nozīmes pilsētas.
LATGOLYS KONGRESA LĀMUMU NŪZEIME NUOKŪTNĒ
Authors: Turlajs Arvīds
Published: July 2017

Latgolys kongresa lāmums; ,,Mes, Latgolys latvīši, apsavīnuodamīs ar Kūrzemis un Vydzemis latvīšim, paturēsim sovu pošvaļdeibu, pylnu pašnūteikšonys tīseibu volūdys, ticeibys, bazneicys, školu un saimisteibys, kai arī zemis jautuojumā.“ Latgolys kongress izveiduoja Latgolys zemis padūmi. 1917. goda 30. julī Latvejis apgobolu Zemis padūmu puorstuovu kongress Reigā lēme, ka Latveja sastuov nu Kūrzemis, Vydzemis un Latgolys, kotram apgobolam ir sova pošvaļdeiba, nu apgobolim saīt Latvejis Saeima; vītejuos pošvaļdeibys prīškā ir Zemis padūme un vaļde. Latvejis Saeimai ir lykumdūšonys tīseibys vyspuorejūs Latvejis vaicuojumūs. 1917. goda 17. novembrī tyka izveiduota Latvejis Pagaidu Nacionaluo padūme, kura tyka atzeita storptautyski ,,de facto“. 1918. goda 18. novembrī Kārļa Ulmaņa ,,Tautys Padūme“ ūtru raizi pasludynoj Latvejis naatkareibu. Latgolys Zemis padūmis lāmumi teik ignorāti. Privātīpašuma tīseibu naīvāruošona izraisa pilsūņu karu Latvejā. Teik slāgts slapyns pamīrs un mīra leigums ar Padūmu Krīveju. Latvejis Republikys Satversmē Latgolys tīseibys iz pošvaļdeibu, volūdu, školom un zemi teik ignorātys. K. Ulmaņa diktaturys cālūni un tuos ītekme uz Latgolu. Latgolys tīseibu aizstuovu darbeiba padūmu i nacistyskuos okupacejis laikā. Pādejūs godūs LR pījamtī lykumdūšonys akti, kuri ir pretrunā ar Latgolys 1917. goda kongresa lāmumim. Nūteikta Latgolys administrativuo teritoreja ar sovu pošvaļdeibu, nūteikšonu volūdys, izgleiteibys, saimisteibys un zemis vaicuojumūs ir garants Latgolys ekonomiskai atteisteibai. Lai varātu realizēt Latgolys tīseibys, kurys nūsaceja Latgolys kongress un apstyprynuoja puorejī Latvejis nūvodi, lykumdūšonys ceļā juomaina LR Satversme. LR Satversmei juosabolsta na iz partejom, bet iz Zemis padūmem, kurys īvielej Saeimu.
LATGALES KONGRESS : VĒSTURISKAIS KONTEKSTS
Authors: Jēkabsons Ēriks
Published: July 2017

19. gadsimtā Latgalē līdzās latviešu nacionālās konsolidācijas procesam vērojami arī citi ar nacionālo grupu veidošanos saistīti procesi, turklāt līdzīgi kā Baltkrievijā, Lietuvā un Polijā, veidojas ievērojama iedzīvotāju grupa, kura dažādu apstākļu iespaidā neapzinās savu nacionālo piederību, vienlaikus skaidri apzinoties piederību katolicismam. Referātā tiks pievērsta uzmanība apstākļiem, kas to ietekmēja, parādot līdzīgo un atšķirīgo plašāk, ne tikai Latgales kontekstā. Latgales situācija, raksturojot iedzīvotāju nacionālo pašapziņu, vispusīgi aplūkota 19. gadsimta otrajā pusē un 20. gadsimta sākumā: vispārējā situācija Latgales zemnieku un Latgales latviešu kontekstā, atšķirības nacionālās pašapziņas izpausmēs dažādās Latgales daļās, rusifikācija un tās sekas, poļu sacelšanās un poļu muižniecības raksturojums un ietekme, katoļu Baznīcas loma, latviešu nacionālā atmoda u. c. Pētījumā šie nacionālo pašapziņu ietekmējošie faktori ir skatīti Pirmā pasaules kara, 1917. gada Krievijas notikumu (revolūcija, boļševiku apvērsums u. c.) un vācu okupācijas laikā 1918. gadā, kā arī starpkaru periodā Latvijas Republikā. Pētījumā ir īsumā aplūkota Latgales sabiedriskā, politiskā, nacionālā situācija 19. gadsimta otrajā pusē un 20. gadsimta sākumā. Īpaša vērība veltīta Latgales latviešu situācijai nacionālās atmodas kontekstā, attiecībām ar poļu un krievu etniskajām un vienlaikus sociālajām grupām, baltkrievu minoritātes fenomenam Dienvidlatgalē un tās lomai – nozīmei.
SATVERSMIS 3. PANTS – JUOĪVĪŠ DZEIVĒ CI JUOIZSLĀDZ
Authors: Viļums Juris
Published: July 2017

Latvejā asam planavuošonys dokumentu raksteišonys „čempioni“. Pieteits ir daudz i gona smolkai – vaļsts atteisteibys plani, regionu programys, vaļdeibu reiceibys plani, ministreju darbeibys pamatnūstuodnis, regionu reformys, pošvaļdeibu apvīnuošonys, puorrūbežu sadarbeibys programys i t. t. Ratai kuram nu itim dokumentim ir skaidra struktura atbylstūši Latvejis Republikys Satversmē īraksteitajam 3. pantam: „Latvejis vaļsts teritoreju storptautyskūs leigumūs nūsaceitajūs rūbežūs sastuoda Vydzeme, Latgola, Kūrzeme i Zemgale“. Redzīņs, ka vaļsts konstitucejis 3. pants ir tikai liriska atkuope, tikai kai poruods viesturei i folklorai, nav objektivs. Lai kuru vaļsts ci pošvaļdeibu kūpeigi izstruoduotu dokumentu vārtūs, ir svareigi jimā redzēt sasaisti ar Latvejis vaļsts pamata lykumu – ekonomiskūs ruodeituoju statistika, vaļsts īstuožu darbeibys struktura, pošvaļdeibu sadarbeiba, vaļsts budžeta sadale, pat Kulturkapitala fonda darbeiba i c. – tam vysam ir vajadzeigs skaidrys regionals kontrolis grīzums i attīceigs koordiniešonys mehanisms. Vydzemei, Latgolai, Kūrzemei i Zemgalei vys vēļ nav eisti styprys puorstuovnīceibys vaļsts puorvaļdis strukturā. Kotrai vaļsts īstuodei ir sovs, strukturvīneibu izvītuojumā baļsteits, īdalejums (Zīmeļaustrumvydzeme, Dīnvydrītumkurzeme, Vydslatgola i tml.) i ratai kod itaidi atseviški radeitī „regioni“ sakreit ar cytys īstuodis kabinetūs izdūmuotuo īdalejuma rūbežim. Nav Satversmē ni Lelūs piļsātu asociacejis, ni Latvejis Pošvaļdeibu savīneibys, ni 109 nūvodu, ni rajonu, ni Baļtejis jiurys pīkrastis ci Austrumu pīrūbeža regiona, ni „Reigys storptautyskuos konkurētspiejis“, nav tī ari nikuo par „9+21“ atteisteibys centrim. Pyrma „padsmit“ godu tyka izveiduotys regionu atteisteibys agenturys, paralelai ar lykumu tyka aizvastys regionu atteisteibys padūmis, kas niu jau montoj nūsaukumu „planavuošonys regions„ ?. Itymā vierzīnī dareitais, koč i napiļneigs, vysvaira tyvojās jiedzīņam regionaluo atteisteiba, koč ari planavuošonys regionim pavysam navīglai „izsist vītu zam saulis“ (skaiti – vaļsts budžeta i Eiropys fondu gūdeiga sadalejuma). 1917. godā Latgolys kongresūs i piec tam ari Satversmis sapuļcē tyka runuots par regiona autonomūs funkceju saglobuošonu ci pošpuorvaļdi. Juoatzeimej, ka tūlaik i niu terminu „autonomeja“ lītoj ar cytaidu nūzeimi. Par „separatismu“ vysaidu olūtu ībaidātajim pruotim ir juoatguodynoj, ka niu jau vaļsts lykumdūšonā īraksteitys i uzskaiteitys „pošvaļdeibu autonomuos funkcejis“, i tys nav radejs nikaidu draudu Latvejis drūšeibai. Kū precizuok i skaidruok nūsaceisim regionu vītu iz prīšku, tū vīgļuok rysynojamys byus daudzys vaļsts problemys, tymā skaitā ekonomiskuos. Stypri regioni ir styprys Latvejis vaļsts pamats!
LATVIJAS VALSTS ROBEŽU IZVEIDE 1918.–1922. GADĀ
Authors: Poļaks Pēteris
Published: July 2017

Latvijas valsts robeža atdala Latvijas Republikas sauszemes un ūdeņu teritoriju, tās zemes dzīles un gaisa telpu no kaimiņvalstīm un neitrālajiem Baltijas jūras ūdeņiem. 1920. gada 11. augustā Rīgā tika parakstīts Latvijas un Krievijas miera līgums. Parakstītā līguma otrajā pantā teikts: „(..) Krievija bez ierunām atzīst Latvijas valsts neatkarību, patstāvību un suverenitāti“. Praktiski Latvijas un Krievijas robeža bija stratēģiskā līnija, līdz kurai aizgāja Latvijas atbrīvošanas armija. 1920. gada miera sarunās notika šīs līnijas izlīdzinājums. Kārļa Ulmaņa vienaldzības pret Latgali un latgaliešiem un valdības nenoteiktās politikas dēļ netika panākta Opočkas, Sebežas un Drisas apriņķu latviešu apdzīvoto teritoriju – 4912 km2 platībā – pievienošana Latvijai. 1921. gada 26. janvārī notika Latvijas „de jure“ atzīšana Parīzē. 1921. gada 22. septembrī Latviju uzņēma Tautu Savienībā. Jau 1921. gada 11. janvārī sanāca pirmā jauktā Latvijas-Krievijas robežas komisijas sēde. Robežas izveidošanas laikā tika noturētas 63 kopsēdes un 30 apakškomisijas sēdes. Robežas garums no Latvijas-Igaunijas-Krievijas robežu saskares punkta bija 328 verstis jeb 349,91 km. Pa upēm robeža pieņemta pēc 1922. gada gultnes. 1935. gada 26. martā tika pieņemts Latvijas Republikas likums par valsts robežu apsardzību. LR likums par robežu apsardzību atbilda tā laika Eiropas valstu robežlikumu standartiem un apstiprināja starptautiski atzītās Latvijas valsts robežas. 1990. gada 20. decembrī tika pieņemts likums par valstu robežu. 1992. gada 9. jūlijā LR AP pieņēma lēmumu par valsts robežas atjaunošanu ar Krieviju un Igauniju. Tagadējais Latvijas-Krievijas robežas garums: Alūksnes rajonā 45,53 km, Balvu rajonā 91,26 km un Ludzas rajonā 138,80 km. Kopā Latvijas-Krievijas robeža ir 275,59 km.
LATGALES POLITISKAIS KONTEKSTS STARPKARU LATVIJĀ
Authors: Ščerbinskis Valters
Published: July 2017

Pētījumā ir aplūkota Latgales politiskā vide starpkaru Latvijā (20. gadsimta. 20.–30. gados). Pētījuma mērķis ir izsekot latgaliešu politisko organizāciju darbībai, raksturojot to līdzdalību politiskajos procesos nacionālā līmenī, to politisko ideoloģiju, taktiku un stratēģiju, pieņemot lēmumus parlamentā. Visu demokrātijas laikposmu valsts parlamentā ir bijušas pārstāvētas politiskās partijas, kuras veidotas ar uzdevumu pārtsāvēt Latgales un latgaliešu intereses nacionālā mērogā. Neraugoties uz 15. maija autoritārā apvērsuma radītajām izmaiņām, arī 20. gadsimta 30. gadu otrajā pusē vairāki latgaliešu politiskie darbinieki turpināja atrasties politiskajā elitē un zināmā mērā ietekmēt politisko lēmumu pieņemšanas procesu. Lai saprastu latgaliešu politisko spēku iespējas un dinamiku, kontekstuāli ir aplūkots Latvijas politiskais spektrs, kas ļauj konkretizēt Latgales politisko organizāciju darbības praktiskos un teorētiskos aspektus. Tēmas izklāstā pievērsta uzmanība atsevišķu politisko spēku darbībai, evolūcijai, kā arī atsevišķu nozīmīgāko politiķu rīcībai un uzskatiem. Sīkāk ir aplūkots konservatīvais, liberālais virziens, kā arī sociālisti un latgaliešu nacionālisti, viņu politiskās organizācijas, nozīmīgākie līderi. Priekšlasījumā aplūkota arī latgaliešu politiķu darbība pēc 15. maija apvērsuma, analizētas viņu iespējas lēmumu pieņemšanas procesos, kā arī provizoriskā pretdarbība autoritārajai politikai.
LATVIEŠU DIASPORA KRIEVIJĀ: TIMOFEJEVKAS CIEMA PIEMĒRS
Authors: Lielbārdis Aigars
Published: July 2017

19. gadsimta otrajā pusē sākās strauja migrācija no Krievijas impērijas rietumu guberņām (mūsdienu Latvijas un Igaunijas teritorijas) uz Iekškrievijas lauku apvidiem un lielajām pilsētām (mūsdienu Baltkrieviju, Krievijas Eiropas daļu un Sibīriju). Pēc Vilberta Krasnā ziņām – 19. gadsimta 20. gados ap 200 000 latviešu dzīvoja Krievijas teritorijā. Migrāciju izraisīja galvenokārt sociālekonomiski faktori – labākas iztikas un peļņas iespējas. Pārceļoties uz mazāk apdzīvotām Krievijas impērijas teritorijām, izceļotāji ieguva lietošanā zemi, kas 19. gadsimtā bija viens no pārticības garantiem. Timofejevka ir latviešu veidots ciems Novosibirskas apgabala Vengerovas rajonā. Ap 1895. gadu to dibināja izceļotāji no mūsdienu Latgales, galvenokārt no Ludzas apkaimes. Pirmās plašākas ziņas par latgaliešu dzīves vietām Sibīrijā 20. gadsimta sākumā sniedz katoļu priestera Kazimira Skrindas ceļojuma piezīmes, pavadot bīskapu Jāni Cepļaku vizitācijas braucienā. Gan no K. Skrindas, gan no Sibīrijas latviešu pētnieka Augusta Melnalkšņa liecībām secināms, ka 20. gadsimta pirmajā pusē Timofejevka bija skaitliski lielākais latgaliešu ciems ārpus Latvijas – ar 540 iedzīvotājiem, 114 saimniecībām, savu pienotavu un ūdens dzirnavām. 2004. gada septembrī profesores Janīnas Kursītes vadībā notika pirmā plašākā zinātniskā ekspedīcija uz Timofejevku. Ciemā bija 170 iedzīvotāju, 66 no tiem sevi uzskatīja par latviešiem un brīvi runāja augšzemnieku dialekta izloksnē. Nākamā ekspedīcija, ko organizēja LU Humanitāro zinātņu fakultāte sadarbībā ar LU Literatūras, folkloras un mākslas institūtu, notika 2006. gadā. Šajās ekspedīcijās gūtie materiāli tika publicēti rakstu krājumā „Latvieši latviešu acīm: Sibīrija. Timofejevka“ (2011). Trešā zinātniskā ekspedīcija notika 2015. gadā, tās rezultātā Latvijas Nacionālajā bibliotēkā 2016. gadā tika izveidota izstāde „Cita Sibīrija – latviešu ciemi Timofejevka, Lejas Bulāna, Sukinava“. Ja vēl 2004. gadā Timofejevka joprojām bija viens no lielākajiem latviešu ciemiem Sibīrijā, tad šobrīd, ņemot vērā mūsdienu migrācijas un demogrāfijas procesus, iedzīvotāju skaits strauji sarucis. Ciema iedzīvotāju sastāvs mainās, gan vecajiem ļaudīm aizejot, gan vidējai un jaunākai paaudzei pārceļoties uz apkārtējiem lielākiem ciematiem un pilsētām, kur ir algota darba un izglītības iespējas. Izmantojot vēstures avotus un lauka pētījumus Austrumu diasporā, referātā tiek atklāts izceļošanas vēsturiskais konteksts, vērtēti valodas un kultūras asimilācijas procesi, kā arī aplūkots Timofejevkas latviešu repatriācijas mēģinājums uz Latviju, ko 20. gs. 90. gadu sākumā bija iecerējusi Krievijas latviešu biedrības vadītāja Austra Boļševica. Timofejevkas piemērs – ciema vēsture, valodas un kultūras pēctecība paaudzēs, kā arī ļaužu likteņi – ļauj saskatīt līdzības ar latviešu ekonomisko migrāciju Eiropā mūsdienās.