bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
Abstract IA18: Somatic predisposition to germline mutations in the RTK/RAS/MAPK pathway
Authors: Goriely Anne
Published: May 2023

Somatic and germline mutations are traditionally viewed as separate entities. Yet, it is well established that germline variants (either inherited or occurring spontaneously) can influence cancer risk - i.e. cancer predisposition syndromes. In this presentation, I will discuss the reverse (but complementary) concept and propose that de novo germline mutations in the RTK/RAS/MAPK pathway occur recurrently because they confer a selective advantage to testicular stem cells, leading to the formation of ‘mole-like’ mutant clones in the ageing testis. This universal mechanism called ‘selfish selection’ relies on principles akin to oncogenesis and explains the paternal age-effect and high birth prevalence observed for several Mendelian disorders, including Noonan (PTPN11), Costello (HRAS), Apert (FGFR2) syndromes and achondroplasia (FGFR3). I will describe the strategies we have developed to show that the human testis is a repository of pathogenic de novo mutations and that selfish ‘moles’ are prevalent in older men’s testes. Our data show that the male germline is particularly vulnerable to dysregulation of the RTK/RAS/MAPK pathway. Importantly, because the germline provides a source of heritable material (unlike somatic tissues), this phenomenon has implications that extend far beyond the individual in whom it takes place, and is predicted to affect disease prevalence, genome heterogeneity and evolution of our species. This process illustrates another facet of the fascinating biology of the RAS/MAPK pathway.

Citation Format: Anne Goriely. Somatic predisposition to germline mutations in the RTK/RAS/MAPK pathway [abstract]. In: Proceedings of the AACR Special Conference: Targeting RAS; 2023 Mar 5-8; Philadelphia, PA. Philadelphia (PA): AACR; Mol Cancer Res 2023;21(5_Suppl):Abstract nr IA18.
Abstract PR04: A bimodal mechanism of RAS inactivation by monoubiquitination
Authors: Magits Wout , Steklov Mikhail , Lechat Benoit , Nussinov Ruth , Sablina Anna
Published: May 2023

The RAS pathway is the most frequently activated signaling node in human cancer. Nevertheless, the mechanisms leading to the hyperactivation of wild-type RAS in human pathologies have not been fully elucidated. The GTPase activity of RAS proteins is tightly controlled through a series of post-transcriptional mechanisms, which are commonly distorted in the context of cancer. Here, we explored the functional role of KRAS and NRAS ubiquitination at lysine 128 (K128), which is the most abundant post-translational modification of the RAS proto-oncogenes. Our data indicate that RAS ubiquitination at K128 promotes GTP hydrolysis and impedes downstream signaling via a bimodal mechanism. Ubiquitination at K128 not only destabilizes the active RAS clusters at the plasma membrane but also facilitates the interaction of RAS with RAS GTPase-activating proteins. Understanding the complexities of RAS biology may be translated into novel therapeutic approaches to defeating RAS-driven cancers.

Citation Format: Wout Magits, Mikhail Steklov, Benoit Lechat, Ruth Nussinov, Anna Sablina. A bimodal mechanism of RAS inactivation by monoubiquitination [abstract]. In: Proceedings of the AACR Special Conference: Targeting RAS; 2023 Mar 5-8; Philadelphia, PA. Philadelphia (PA): AACR; Mol Cancer Res 2023;21(5_Suppl):Abstract nr PR04.
Supplementary Figure S4 from Precision Cut Lung Slices as a Preclinical Model for Non–Small Cell Lung Cancer Chemoprevention
Authors: Sompel Kayla , Smith Alex J. , Hauer Caroline , Elango Alamelu P. , Clamby Eric T. , Keith Robert L. , Tennis Meredith A.
Published: May 2023

Supplementary Figure S4 shows a representative immunofluorescence image for Figure 5.
Abstract A03: Mitochondrial dynamics alterations in BH3 mimetics resistance in acute myeloid leukemia
Authors: Glytsou Christina , Chen Xufeng , Zacharioudakis Emmanouil , Al-Santli Wafa , Zhou Hua , Gavathiotis Evripidis , Aifantis Iannis
Published: May 2023

BH3 mimetics are used as an efficient strategy to promote mitochondrial-dependent cell death in malignancies, including acute myeloid leukemia (AML). Venetoclax, a potent BCL-2 antagonist, is used clinically in combination with hypomethylating agents for the treatment of AML, while various compounds targeting MCL-1 are in clinical trials. Yet, resistance to single or combinatorial BH3 mimetics therapies eventually ensues. Integration of multiple genome-wide CRISPR/Cas9 screens revealed that loss of mitophagy and mitochondrial dynamics regulators sensitizes AML cells to BH3 mimetics. One such regulator is Mitofusin-2 (MFN2), which is essential in AML, while its protein levels positively correlate with drug resistance in patients with AML. Resistance to BH3 mimetics is accompanied by alterations in mitochondrial morphology, enhanced mitochondria-endoplasmic reticulum interactions, and augmented mitophagy flux. Genetic or chemical targeting of MFN2, or global pharmacologic inhibition of autophagy, synergizes with BH3 mimetics and is a promising strategy to circumvent resistance in AML.

Citation Format: Christina Glytsou, Xufeng Chen, Emmanouil Zacharioudakis, Wafa Al-Santli, Hua Zhou, Evripidis Gavathiotis, Iannis Aifantis. Mitochondrial dynamics alterations in BH3 mimetics resistance in acute myeloid leukemia [abstract]. In: Proceedings of the AACR Special Conference: Acute Myeloid Leukemia and Myelodysplastic Syndrome; 2023 Jan 23-25; Austin, TX. Philadelphia (PA): AACR; Blood Cancer Discov 2023;4(3_Suppl):Abstract nr A03.
Abstract A42: SLC25A51 impacts drug sensitivity in AML cells by sustaining mitochondrial oxidative flux
Authors: Lu Mu-Jie , Busquets Jonathan , Impedovo Valeria , Chang Yu-Tai , Matsui William , Tiziani Stefano , Cambronne Xiaolu
Published: May 2023

SLC25A51 imports oxidized NAD+ into the mitochondrial matrix and is required for sustaining oxidative metabolism in human mitochondria. We observed that higher expression of SLC25A51 correlated with poorer survival in Acute Myeloid Leukemia (AML) patient data. Given AML’s dependency on oxidative cell metabolism, we sought to determine the role SLC25A51 may serve in this disease. We found that depleting SLC25A51 in AML cells led to increased apoptosis, as well as prolonged survival in a xenograft model. Metabolic flux analyses indicated that depletion of SLC25A51 shunted flux away from oxidative pathways and promoted glutamine utilization for reductive carboxylation to support aspartate production. Consequently, SLC25A51 loss sensitized AML cells to glutamine deprivation and glutaminase inhibitor CB-839. Together, the work highlights connections between SLC25A51 and oxidative mitochondrial flux in AML. We identified a rationale for targeting SLC25A51 in myeloid cancers with potential for a therapeutic window, especially when coupled with glutaminase inhibition.

Citation Format: Mu-Jie Lu, Jonathan Busquets, Valeria Impedovo, Yu-Tai Chang, William Matsui, Stefano Tiziani, Xiaolu Cambronne. SLC25A51 impacts drug sensitivity in AML cells by sustaining mitochondrial oxidative flux [abstract]. In: Proceedings of the AACR Special Conference: Acute Myeloid Leukemia and Myelodysplastic Syndrome; 2023 Jan 23-25; Austin, TX. Philadelphia (PA): AACR; Blood Cancer Discov 2023;4(3_Suppl):Abstract nr A42.
Abstract IA03: Inducing apoptosis in leukemia stem cells by targeting metabolism
Authors: Jones Courtney
Published: May 2023

Outcomes for patients with acute myeloid leukemia (AML) remain poor in part due to the inability of current therapeutic regimens to fully eradicate disease initiating leukemia stem cells (LSCs). We and others have shown that LSCs have unique and targetable metabolic vulnerabilities that can be exploited to induce apoptosis and kill this essential cell population. Interestingly the metabolic vulnerabilities that exist in LSCs appear to be highly dependent on the stage of disease pathogenesis, mutation status, and cellular state, suggesting that accounting for multiple biological factors is required when targeting metabolism in AML.

Citation Format: Courtney Jones. Inducing apoptosis in leukemia stem cells by targeting metabolism [abstract]. In: Proceedings of the AACR Special Conference: Acute Myeloid Leukemia and Myelodysplastic Syndrome; 2023 Jan 23-25; Austin, TX. Philadelphia (PA): AACR; Blood Cancer Discov 2023;4(3_Suppl):Abstract nr IA03.
Abstract IA11: Targeting IDH-mutant myeloid leukemia by disabling metabolic dependencies
Authors: Xu Jian
Published: May 2023

Somatic mutations in catalytic arginine residues of IDH1 and IDH2 contribute to the pathogenesis of acute myeloid leukemia (AML) through the production of the oncometabolite (R)-2-hydroxyglutarate (R-2-HG). Accumulating R-2HG causes epigenetic alterations by impairing αKG-dependent dioxygenases. Allosteric inhibitors of mutant IDH suppress R-2HG production and induce differentiation of leukemic blasts. These findings provide the basis of two targeted therapies for AML (ivosidenib and enasidenib), establishing the first example of personalized therapy based on cancer metabolism. However, the low response rate and the development of resistance to IDHmut inhibitors are major clinical challenges. Moreover, therapy resistance to IDH inhibition can occur through multiple mechanisms, including the selection of R-2HG-restoring second-site mutations or other sub-clonal mutations. These findings underscore the importance of developing more effective approaches for the treatment of IDH-mutant MDS and AML patients. Here we developed a panel of isogenic myeloid leukemia cell lines containing the most common IDH1 or IDH2 oncogenic mutations by CRISPR base editing. By saturation mutagenesis of IDH single-amino acid variants, we identified a repertoire of IDH second-site mutations responsible for therapy resistance through disabling uncompetitive enzyme inhibition. Recurrent mutations at NADPH binding sites within IDH heterodimers act in cis or trans to prevent the formation of stable enzyme-inhibitor complexes, restore R-2HG production in the presence of inhibitors, and drive therapy resistance in IDH-mutant AML cells and patients. Moreover, by transcriptomic and epigenomic profiling of base-edited isogenic cells, we identified a new regulatory axis involving the CD44-mediated rewiring of intracellular metabolism, which is required for mutant IDH-catalyzed R-2-HG production. More importantly, primary and resistant IDH-mutant leukemia cells are sensitive to combined IDH inhibition and genetic or pharmacologic inactivation of CD44 in vitro and in vivo. Taken together, our findings uncover a cell adhesion molecule-mediated metabolic signaling pathway as a new targetable dependency of IDH-mutant leukemia cells, with therapeutic implications for more effective treatment of primary and resistant IDH-mutant myeloid malignancies.

Citation Format: Jian Xu. Targeting IDH-mutant myeloid leukemia by disabling metabolic dependencies [abstract]. In: Proceedings of the AACR Special Conference: Acute Myeloid Leukemia and Myelodysplastic Syndrome; 2023 Jan 23-25; Austin, TX. Philadelphia (PA): AACR; Blood Cancer Discov 2023;4(3_Suppl):Abstract nr IA11.
КЛІНІКО-ЛАБОРАТОРНІ ОСОБЛИВОСТІ ЕРИТЕМНИХ ФОРМ ЛАЙМ-БОРЕЛІОЗУ У ДІТЕЙ ЛЬВІВЩИНИ
Authors: Баса Н. Р.
Published: May 2023

Мета дослідження – проаналізувати клініко-лабораторні особливості ранньої локалізованої та ранньої дисемінованої стадій хвороби Лайма у дітей Львівщини.

Пацієнти і методи. Під спостереженням було 44 дитини віком від 1 року 4 місяці до 17 років із діагнозом Лайм-бореліоз: ізольована мігруюча еритема (МЕ) та множинна МЕ. Діагноз верифікували типовими клінічними ознаками та позитивними результатами IgM та IgG до B. burgdorferi sensu lato у сироватці крові. Використовували двоетапний метод (імуноферментний аналіз та імуноблот) за допомогою тест-систем компанії Euroimmun AG (Німеччина). Визначачали рівень креатинкінази-МВ кінетичним методом за допомогою тест-системи Roche Diagnostics (Швейцарія). Пацієнтам досліджували периферичну кров, біохімічні показники: АСЛО, С-реактивний білок і ревматоїдний фактор. Результати дослідження оцінювали з використанням методів описової та аналітичної статистики.

Результати досліджень та їх обговорення. Виявлено, що множинна мігруюча еритема розвинулася у кожного п’ятого пацієнта (22,7 % [11,71-36,11]), а 77,3 % [63,89-88,29] дітей мали ізольовану еритему. Серед пацієнтів з проявами множинної мігруючої еритеми не виявлено гендерної залежності. При зборі епідеміологічного анамнезу було встановлено, що найчастіше кліщі присмоктувались у літній сезон – половина з усіх 44 випадків (50,0 % [39,85-68,85]). Водночас у чверті пацієнтів (25,0 % [13,47-38,69], n=11) батьки не пам’ятали про укус кліща. Серед них четверо – з множинною еритемою. Мігруюча еритема у 44 дітей дослідної групи найчастіше з’являлась в середньому на 13-й день [9,00; 15,50], найшвидше – на 3-4-й день, найпізніше – на 30-й день. Переважною локалізацією МЕ на тілі у досліджуваній групі дітей були нижні кінцівки (47,7 % [33,28-62,37]). Також доволі часто МЕ діагностували на голові (27,3 % [15,29-41,23]) та на верхніх кінцівках (27,3 % [15,29-41,23]). Наявність МЕ на голові була зворотно пов’язана із віком дитини (R=-0,55, р<0,05). Серед досліджуваних показників крові вагомою виявилась пряма залежність наявності мігруючої множинної еритеми (ММЕ) із рівнем лейкоцитів (R=+0,31, р<0,05) та креатинфосфокінази МВ-фракції (КФК МВ) (R=+0,35, р<0,05).

Висновки. Застосування двоетапного методу серологічної діагностики ЛБ дозволило виявити, що у всіх дітей з еритематозними формами хвороби Лайма, які розвивалися частіше у хлопчиків (65,9 %), ММЕ діагностована у кожного п’ятого пацієнта (22,7 %). Еритематозні форми Лайм-бореліозу у дітей найчастіше з’являлися на нижніх кінцівках на 13-й день; поява МЕ в ділянці голови була зворотно пов’язана з віком дитини. Встановлено, що середнє значення показників імуноглобулінів G і КФК-МВ було вищим у пацієнтів із ММЕ, ніж у пацієнтів з одиничною МЕ. У дітей з ММЕ частіше виявляли білок VLsE та вищі концентрації IgG, що свідчить про тривалість інфекційного нелікованого процесу.
ВІДДЗЕРКАЛЕННЯ ПРОБЛЕМИ СКАЗУ В НАСТІЛЬНИХ МЕДАЛЯХ
Authors: Барштейн В. Ю. , Андрейчин М. А.
Published: May 2023

Наведено стислі історичні відомості про досягнення у боротьбі зі сказом і роль окремих вчених у дослідженні її етіології, епідеміології, клініко- патогенетичних особливостей та розробці специфічної постконтактної профілактики з використанням антирабічних препаратів. Досліджено та описано 28 настільних медалей, викарбуваних на честь видатних вчених, які вперше описали цю украй небезпечну недугу чи досягли принципово важливих успіхів у боротьбі з нею. Серед плеяди дослідників особливе місце відведено геніальному французькому вченому Луї Пастеру, через створення ним першої рабічної вакцини.
ОЦІНКА ЗМІН ПАРАМЕТРІВ МЕНСТРУАЛЬНОЇ ФУНКЦІЇ НА ФОНІ COVID-19 ТА ВПЛИВУ НА РЕПРОДУКТИВНУ ФУНКЦІЮ
Authors: Стецевич М.-М. О. , Маланчук Л. М.
Published: May 2023

Мета: провести аналіз сучасної літератури щодо змін параметрів менструальної функції на фоні перенесеного  COVID-19 та подальшого впливу на репродуктивну функцію.
Матеріали і методи. Для написання даного огляду літератури використовували бібліосемантичний та аналітичний методи аналізу сучасної літератури.
Результати. Проведений аналіз даних літератури довів те, що обрана тема дослідження є актуальною на даний момент, оскільки підтверджено вплив COVID-19 на жіночу репродуктивну функцію. Патогенез полягає в проникненні вірусу SARS CoV-2 в органи репродуктивної системи за допомогою рецепторів ангіотензинперетворюючого ферменту 2 (ACE2), який експресується на клітинах цих органів, і виникненні змін параметрів менструального циклу та гормонів статевої системи. Встановлено роль мелатоніну як регулятора циркадних ритмів сну, а також відповідального за функціонування менструального циклу. Оскільки згідно із зібраними даними COVID-19 сприяє виникненню розладів менструального циклу, а також змін процесів сну, порушення менструального циклу можуть бути прямо або опосередковано зумовлені відхиленнями концентрацій мелатоніну в організмі. Результатом цього є негативні наслідки для жіночої репродуктивної функції.
Висновки. COVID-19 викликає порушення менструального циклу, що відображається на жіночій репродуктивній системі. Враховуючи поширеність даної проблеми, вона є актуальною та вимагає поглибленого вивчення з метою дослідження подальших наслідків на жіночий організм.
ПРОБЛЕМИ ДОНОРСТВА ТА ТРАНСПЛАНТАЦІЇ ОРГАНІВ
Authors: Ковтун Г. І.
Published: May 2023

Мета: провести соціологічне дослідження серед лікарів-анестезіологів як потенційних учасників процесу трансплантації органів і визначити їхнє ставлення до донорства та трансплантації органів.

Матеріали і методи. Для досягнення поставленої мети у роботі проведено медико-соціологічне дослідження на базі комунальних ЗОЗ України. Анкетуванням охоплено репрезентативну вибіркову сукупність – 453 лікарів-анестезіологів комунальних ЗОЗ України. Застосовували загальнонаукові методи аналізу, синтезу, узагальнення, інтерпретації наукових даних, а також системний підхід.

Результати. У статті за допомогою соціологічного дослідження лікарів-анестезіологів, потенційних учасників процесу трансплантації органів, зроблено спробу визначити їхнє ставлення до проведення даної процедури. Об’єктом соціологічного дослідження була сукупність соціальних зв’язків та соціальних відносин лікарів-анестезіологів. Оскільки ці зв’язки та відносини в кожному конкретному соціальному об’єкті завжди організовані, об'єкт соціологічного пізнання виступає лише як соціальна система.

У результаті проведеного соціологічного дослідження було з’ясовано, що керівниками ЗОЗ не забезпечено належне ознайомлення лікарів-анестезіологів з нормативно-правовими документами у сфері трансплантології органів та як наслідок слабке знання респондентами матеріалу. Отримані дані підтвердили доцільність проведення спеціальної підготовки анестезіологів-реаніматологів до роботи з констатації смерті мозку та донорства органів.

Висновки. Аналіз отриманих результатів соціологічного дослідження показав, що поінформованість лікарів-анестезіологів щодо сучасних можливостей трансплантології та її складової є недостатньою, немає оптимальних знань про трансплантацію донорських органів, не сформовано позитивну мотивацію до органного донорства. Отримані дані підтвердили необхідність проведення додаткової роз’яснювальної діяльності серед лікарів-анестезіологів з основ донорства та трансплантації органів як фахівців, які беруть участь у цих заходах.
ДЕМОГРАФІЧНІ ТЕНДЕНЦІЇ В УМОВАХ ПАНДЕМІЇ COVID-19: ФОКУС НА МЕНЕДЖМЕНТІ ДІАБЕТУ В УКРАЇНІ
Authors: Грузєва Т. С. , Антонюк О. Я.
Published: May 2023

Мета: виявлення сучасних демографічних трендів та  оцінка захворюваності на цукровий діабет у національному масштабі.

Матеріали і методи. Методи дослідження: системного підходу, медико-статистичний, бібліографічний, контент-аналізу, структурно-логічного аналізу. Ми використали статистичні дані Центру медичної статистики Міністерства охорони здоров’я України, Державної служби статистики України та IDF.

Результати. Демографічні тенденції вказують на зростання смертності населення України у 2019–2021 рр. Змінилася структура смертності за рахунок COVID-19, який став третьою за величиною причиною смерті. Спостерігалася тенденція до зростання смертності населення від хвороб органів дихання та хвороб системи кровообігу. Факторами несприятливих наслідків COVID-19 є вік (понад 61 рік), чоловіча стать, наявність цукрового діабету (ЦД). Пріоритетним є скринінг на наявність ЦД пацієнтів, що особливо актуалізується в Україні в сучасних умовах.

Висновки. Демографічна ситуація в Україні  характеризується зростанням смертності населення, у т. ч. з причини COVID-19. З огляду на збільшення поширеності діабету серед населення України  впливу  діабету на перебіг коронавірусної хвороби менеджмент цієї патології має важливе значення для результативності лікування і попередження негативних медико-демографічних наслідків.
ОБҐРУНТУВАННЯ ІНСТРУМЕНТАРІЮ ДЛЯ ВИВЧЕННЯ ПРОБЛЕМ ОРГАНІЗАЦІЇ НАДАННЯ ОНКОДЕРМАТОЛОГІЧНОЇ ДОПОМОГИ НАСЕЛЕННЮ
Authors: Калашникова Н. М. , Грузєва Т. С. , Литвинова Л. О.
Published: May 2023

Мета: обґрунтування інструментарію для проведення соціологічного дослідження серед різних учасників процесу надання медичної допомоги пацієнтам із раком шкіри щодо з’ясування існуючих потреб, проблем, бачення шляхів їх вирішення.

Матеріали і методи. У роботі використано бібліографічний, медико-статистичний, контент-аналізу та аналітичний методи.

Проаналізовано статистичні дані Національного канцер-реєстру України, стратегічні та програмні документи ООН, ВООЗ, національного законодавства щодо боротьби з раком, дані наукової літератури. Обґрунтовано соціально-гігієнічний інструментарій із виявлення проблем організації надання онкодерматологічної допомоги населенню.

Результати. Встановлено, що, попри зменшення захворюваності населення України на немеланомний рак шкіри впродовж 2000–2021 рр. на 17,7 %, захворюваність на меланому за вказаний період зросла на 65,9 %.  Виявлено значну питому вагу випадків раку шкіри в занедбаних стадіях. Досліджено пріоритетні проблеми боротьби з раком, які окреслено у резолюції ВАОЗ «Профілактика раку та боротьба з ним у контексті комплексного підходу», Звіті ВООЗ про рак: визначення пріоритетів, розумне інвестування та надання допомоги всім, Національному плані заходів щодо неінфекційних захворювань для досягнення глобальних цілей сталого розвитку. Обґрунтовано та розроблено соціально-гігієнічний інструментарій з виявлення проблем організації надання онкодерматологічної допомоги населенню, який включає 5 анкет, у т. ч. для лікарів загальної практики; для лікарів-дерматологів, що надають допомогу пацієнтам із раком шкіри; для фахівців громадського здоров’я; для пацієнтів закладів охорони здоров’я з діагнозом раку шкіри та без нього.

Висновок. Розроблений інструментарій із виявлення проблем організації надання онкодерматологічної допомоги населенню для проведення соціологічного дослідження серед різних учасників цього процесу дозволить  з’ясувати існуючі проблеми та потреби щодо боротьби з раком шкіри в закладах охорони здоров’я, визначити шляхи їх вирішення для обґрунтування заходів оптимізації.
РЕЗУЛЬТАТИ ЛІКУВАННЯ ЕНДОМЕТРІОЗУ ЯЄЧНИКІВ У ПРОГРАМАХ ДОПОМІЖНИХ РЕПРОДУКТИВНИХ ТЕХНОЛОГІЙ
Authors: Підгайна І. Я. , Хміль С. В.
Published: May 2023

Мета: вивчити ефективність протоколів контрольованої оваріальної стимуляції (КОС) із використанням прегравідарної підготовки та склеротерапії у пацієнток з ендометріоз-асоційованим безпліддям.

Матеріали і методи. Було обстежено 126 жінок з ендометріоз-асоційованим та трубним фактором безпліддя, які становили групу контролю. Пацієнтки були поділені на 3 клінічні групи. Група 1 – 51 пацієнтка із безпліддям на фоні ендометріозу, яка за 2 місяці до протоколу КОС з антагоністами ГнРГ проходила курс прегравідарної терапії зі склеротерапією ендометріоїдної кісти. Групу 2 склали 45 пацієнток із безпліддям на тлі ендометріозу, які мали в анамнезі оперативне лікування. В 3 групу включено 30 жінок із трубним фактором безпліддям. Залежно від тактики лікування та застосування прегравідарної терапії було розроблено характеристику фолікулогенезу обох груп дослідження та контрольної групи.

Результати. Середня сумарна доза рФСГ, тривалість введення антагоніста ГнРГ, тривалість стимуляції овуляції, кількість отриманих фолікулів діаметром >18 мм, рівень прогестерону в день введення тригера овуляції, рівень сироваткового та фолікулярного тестостерону в групі жінок з ендометріоз-асоційованим безпліддям, яким було запропоновано склеротерапію разом із прегравідарною терапією, статистично достовірно не відрізняються від результатів жінок групи контролю із трубним фактором безпліддя, проте виявлена статистична різниця між групами жінок з ендометріоз-асоційованим безпліддям, які пройшли консервативне та оперативне лікування ендометріоми, що в подальшому впливало на результати ЕКЗ.

Висновки. Жінки з ендометріоз-асоційованим безпліддям становлять категорію пацієнток із гіршою відповіддю на стимуляцію овуляції в програмах ЕКЗ. Хірургічне лікування ендометріоми може ще більше погіршити реакцію яєчників шляхом ненавмисного видалення його здорової тканини. Тому адекватною альтернативою хірургії є склеротерапія кісти, яка дозволяє зберегти фолікулярний апарат яєчника та застосувати стратегію м’якої стимуляції в жінок із слабшим резервом, які проходять ЕКЗ.
ОСОБЛИВОСТІ ЛІКУВАННЯ ВЕНОЗНОГО ТРОМБОЕМБОЛІЗМУ В СУЧАСНИХ УМОВАХ
Authors: Чернуха Л. М. , Хребтій Я. В.
Published: May 2023

РЕЗЮМЕ. Лікування венозного тромбоемболізму на сьогоднішній день залишається складною та контраверсійною проблемою.
Мета – аналіз власних результатів лікування пацієнтів із венозним тромбоемболізмом, порівняння їх зі світовими даними та формування на основі цього лікувальної стратегії.
Матеріал і методи. В нашому дослідженні було проаналізовано результати лікування 1297 пацієнтів із венозним тромбоемболізмом, які отримували стаціонарне лікування в умовах Вінницької обласної клінічної лікарні імені М. І. Пирогова за період з 2009 по 2022 рік.
Середній термін перебування в стаціонарі склав 9,32 дня. Під спостереженням перебували 75 (5,5 %) пацієнтів з флотуючим тромбозом.
Чоловіків було 725 (55,9 %), жінок – 572 (44,1 %).
Результати. Протягом періоду дослідження клінічне покращення було відмічене у 95 % пацієнтів. Емболія в тимчасовий кава-фільтр була відмічена у 4 випадках. Жодного випадку фатальної ТЕЛА після проведеного лікування в досліджуваній групі не трапилося; жодного випадку масивних кровотеч після використання тромболітичної терапії також не було. Рецидивних ТЕЛА під час лікування в клініці констатовано не було.
Висновки. Лікування венозного тромбоемболізму є багатогранною проблемою, яка потребує індивідуального підходу до кожного пацієнта. В лікуванні венозного тромбоемболізму потрібно застосовувати увесь спектр можливих методів лікування, базуючись на характері тромбозу, функціональному стані пацієнта, терміні від початку захворювання, вираженні клінічної картини. При цьому в арсеналі лікарів мають бути як методи консервативної терапії, так і методики КСТ, хірургічні методи та малоінвазивні сучасні технології.
АНАЛІЗ ЕЛЕКТРОНЕЙРОМІОГРАФІЧНИХ ПОКАЗНИКІВ У ХВОРИХ НА СПАДКОВУ МОТОРНО-СЕНСОРНУ НЕЙРОПАТІЮ 1А ТИПУ
Authors: Говбах І. О.
Published: May 2023

РЕЗЮМЕ. Дослідження взаємозв’язку нейрофізіологічних показників та клініко-неврологічних характеристик у хворих на спадкову моторно-сенсорну нейропатію (СМСН) 1А типу вкрай важливе для розуміння патофізіології поліморфізму, а також факторів, що впливають на ступінь тяжкості та темпи прогресування захворювання.
Метою роботи було визначення змін електронейроміографічних показників залежно від віку хворих на СМСН 1А типу та тривалості періоду після маніфестації захворювання.
Матеріал і методи. Була проведена стимуляційна електронейроміографія (ЕНМГ) з дослідженням моторної та сенсорної швидкості проведення імпульсу (ШПІ), параметрів М-відповідей та сенсорних відповідей під час стимуляції ліктьового, великогомілкового, поверхневого малогомілкового, шкірно-м’язового та стегнового нервів з двох сторін у хворих на СМСН 1А типу. Проаналізовано дані ЕНМГ-досліджень, які були виконані у різні терміни, у 97 хворих на СМСН 1А типу. Обстежувані хворі були поділені на групи залежно від вікових періодів. Аналізували лише ті дані ЕНМГ-досліджень, що містили повний опис параметрів ШПІ та М-відповідей з моторних та сенсорних периферичних волокон у цифровому значенні. Дослідження виконували за допомогою електронейроміографа «Нейро-МВП-8» (DX-Systems, Україна) з комп’ютерною реєстрацією.
Результати. Найбільше зниження амплітуди М-відповіді спостерігалося у групах пацієнтів 36–60 років і 61–75 років. У хворих на СМСН 1А типу з тривалістю більше 10 років після маніфестації захворювання спостерігалися нижчі показники амплітуди М-відповіді, порівняно із хворими з тривалістю менше 10 років після маніфестації захворювання. У 88,7  % випадків ШПІ суттєво не змінювалася протягом усього періоду спостереження та при прогресуванні захворювання; у 85,4 % випадків відзначалося зниження амплітуди М-відповіді при прогресуванні захворювання. Між амплітудою М-відповіді та тривалістю періоду після маніфестації захворювання спостерігався високий кореляційний негативний зв’язок.
Висновки. Показник ШПІ не корелює із віком хворого на СМСН 1А типу і дебютом захворювання. Існує кореляційна залежність між ШПІ та тривалістю періоду після маніфестації захворювання. Низькі показники ШПІ та амплітуд М-відповіді на ранніх термінах захворювання можуть бути прогностичним фактором більш швидкого темпу прогресування СМСН 1А типу.
ОЦІНКА ЯКОСТІ ЖИТТЯ ХВОРИХ НА ЦУКРОВИЙ ДІАБЕТ ПРИ ЗАСТОСУВАННІ ТЕЛЕРЕАБІЛІТАЦІЇ
Authors: Бакалюк Т. Г. , Макарчук Н. Р. , Стельмах Г. О. , Рибчанська О. Р.
Published: May 2023

РЕЗЮМЕ. Цукровий діабет (ЦД) є поширеним захворюванням, створює велику медико-соціальну проблему через свій хронічний перебіг, ускладнення та  погіршення якості життя хворих.

Мета. Оцінка впливу телереабілітації на якість життя  у пацієнтів з цукровим діабетом після стаціонарного лікування.

Матеріал і методи. Обстежений 41 пацієнт з  ЦД 2-го типу. Після стаціонарного етапу пацієнти продовжили лікування на амбулаторному етапі, їм було призначено медикаментозне лікування ЦД 2-го типу згідно з протоколом, аеробні вправи і вправи Buerger – Allen для зміцнення нижніх кінцівок. Усім пацієнтам було запропоновано вести щоденник самоконтролю. Методом рандомізації пацієнти були поділені на 2 групи: контрольна група (КГ) – 20 пацієнтів, які самостійно виконували і контролювали фізичні навантаження; 21 пацієнту експериментальної групи (ЕГ) додатково проводили контроль ефективності та виконання вправ за допомогою програми телереабілітації протягом 1 місяця.

Фізичну активність визначали за допомогою Міжнародного опитувальника фізичної активності (International Physical Activity Questionnaire – IPAQ). Оцінку якості життя проводили за допомогою опитувальника EQ-5D-3L до лікування, через 1 та 6 місяців після проведеної терапії.

Результати. До лікування у пацієнтів із ЦД, згідно з даними опитувальника IPAQ, фізична активність (ФА) була низькою (менше 17 балів), а після застосування запропонованих методів фізичної терапії ФА у КГ залишилася низькою, а в ЕГ збільшилась до середнього рівня (до 20 балів). У всіх досліджуваних пацієнтів через 1 місяць після застосування методів фізичної терапії відбулися позитивні зміни якості життя. Застосування телереабілітації у пацієнтів з ЦД 2-го типу сприяє достовірно позитивній динаміці показників якості життя та подовжує тривалість клінічного ефекту до 6 місяців, на відміну від пацієнтів КГ (p<0,05). Про це свідчить достовірна позитивна динаміка суб'єктивних симптомів ЕГ, порівняно з КГ, таких як покращення звичайної повсякденної активності (в 3 рази, p<0,05), зменшення частоти дискомфорту та болю (у 3,2 раза, p<0,05), а також зменшення тривоги та депресії (у 6,3 раза, p<0,05).

Висновки. Використання телереабілітації у комплексному лікуванні пацієнтів з цукровим діабетом 2-го типу сприяє покращенню якості життя пацієнтів на довготривалий період.
ФІЗИЧНА ТЕРАПІЯ ПІСЛЯ ОПЕРАТИВНОГО ЛІКУВАННЯ ГРИЖІ МІЖХРЕБЦЕВОГО ДИСКА В ПОПЕРЕКОВО-КРИЖОВОМУ ВІДДІЛІ ХРЕБТА
Authors: Бутов Р. С. , Михальська Ю. А. , Лонтковський Ю. А. , Мушкет Н. В.
Published: May 2023

РЕЗЮМЕ. Мета – підвищити ефективність фізичної терапії категорії пацієнтів/клієнтів, що перенесли хірургічне лікування грижі міжхребцевого диска у попереково-крижовому відділі хребта.

Матеріал і методи. Програму фізичної терапії пройшло 5 пацієнтів/клієнтів. З метою отримання об’єктивних даних при дослідженні використовували такі методи: теоретичні, Шкала Ренкіна, Індекс Бартел, Шкала депресії Бека.

Результати. Дегенеративно-дистрофічні захворювання хребта – група хронічних захворювань, що характеризуються прогресуючими змінами міжхребцевих дисків, суглобів, зв’язкового апарату і кісткової тканини хребта. Дегенеративно-дистрофічні захворювання хребта більш ніж у 30 % випадків призводять до тимчасової втрати працездатності і займають перше місце в якості причини первинної інвалідності в групі захворювань опорно-рухового апарату. Використання консерватиних методів лікування грижі міжхребцевого диска в попереково-крижовому відділі хребта в більшості випадків є неефективним. Тому в пацієнтів цієї групи застосовують оперативне лікування. Основною метою хірургічного втручання є декомпресія спинномозкового нерва. Оперативне втручання не приводить до ліквідації дегенеративно-дистрофічних змін у хребті.

Отримані результати свідчать, що програма фізичної терапії сприяє функціональному відновленню пацієнтів/клієнтів та покращенню якості життя в цілому. Запропонована програма може бути використана у системі фізичної терапії пацієнтів/клієнтів, що перенесли хірургічне лікування грижі міжхребцевого диска в попереково-крижовому відділі хребта в умовах спеціалізованого реабілітаційного центру.

Висновки. Результати дослідження свідчать про ефективність програми фізичної терапії пацієнтів/клієнтів, що перенесли хірургічне лікування грижі міжхребцевого диска в попереково-крижовому відділі хребта.
ОСОБЛИВОСТІ МОРФОМЕТРИЧНОЇ ПЕРЕБУДОВИ КРОВОНОСНОГО РУСЛА ГОЛОВНОГО МОЗКУ У ЩУРІВ ПІД ВПЛИВОМ ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНОГО СТЕНОЗУ КАУДАЛЬНОГО ВІДДІЛУ ЧЕРЕВНОЇ АОРТИ
Authors: Гаврищук Ю. М. , Галицька-Хархаліс О. Я. , Пилипко І. В. , Флекей П. П. , Геник Т. Р. , Кіт І. В. , Мартинчук О. М. , Ільків О. П.
Published: May 2023

РЕЗЮМЕ. Порушення мозкового кровообігу належать до досить частих захворювань, а їх клінічні прояви вимагають довготривалого відновного лікування з непрогнозованим ефектом. Причому, серцево-судинні зміни, що призводять до розвитку гострого ішемічного ураження головного мозку, складають близько половини всіх патогенетичних варіантів перебігу розладів церебрального кровотоку. Водночас відомо, що гострі порушення мозкового кровотоку реєструються також при хірургічному лікуванні оклюзивних уражень аорто-стегнового сегмента. Тому експериментальне встановлення характеру і динаміки морфологічних змін у тканинах головного мозку при різноманітних розладах центральної гемодинаміки може сприяти запобіганню негативним наслідкам і покращенню результатів лікування облітеруючих захворювань магістральних судин.

Мета дослідження – вивчити динаміку перебудови кровоносного русла головного мозку у щурів під впливом експериментального стенозу каудального відділу черевної аорти.

Матеріал і методи. Матеріалом для дослідження були 36 білих статевозрілих щурів, з яких 6 складали контрольну групу, іншим 30 тваринам здійснювали звуження черевного відділу аорти. Для гістологічного дослідження забирали шматочки тканини із різних відділів головного мозку та виготовляли парафінові зрізи. Проводили морфометричну оцінку гілок мозкових артерій шляхом визначення товщини м’язового шару, індексу Вогенворта, артеріоло-венулярного індексу.

Результати. За результатами проведеного дослідження було встановлено, що дозоване звуження черевного відділу аорти приводить до виникнення цілого комплексу морфологічних ознак, які свідчать про значні зміни внутрішньоорганного кровотоку в судинах головного мозку за модельованої експериментальної патології.

Висновки. Першочерговою реакцією судин головного мозку у щурів при стенозуванні нижнього відділу черевної аорти була вазодилатація судин середнього калібру з одночасною вазоконстрикцією дрібних артерій, що у віддалений період змінювалося частковим відновленням морфофункціонального стану кровоносних судин головного мозку.
КІЛЬКІСНИЙ МОРФОЛОГІЧНИЙ АНАЛІЗ ОСОБЛИВОСТЕЙ РЕМОДЕЛЮВАННЯ ВЕНОЗНОГО РУСЛА НИЖНЬОЇ КІНЦІВКИ ПРИ ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНИХ РАНАХ
Authors: Гнатюк М. С. , Кріцак М. Ю. , Аль Джехані Наіф Абдулела М.
Published: May 2023

РЕЗЮМЕ. Мета – дослідити особливості ремоделювання венозного русла нижньої кінцівки при перебігу експериментальних ран в умовах венозної гіпертензії.

Матеріал і методи. Досліджено венозне русло нижньої кінцівки 45 білих щурів, які були поділені на 3 три групи. 1 група контрольна – 15 інтактних тварин, 2 – 15 щурів із 10-денною змодельованою раною задньої кінцівки та венозною гіпертензією, 3 – 15 тварин з аналогічною 14-денною раною. Евтаназію тварин здійснювали кровопусканням в умовах тіопенталового наркозу. На мікропрепаратах задньої кінцівки визначали зовнішній та внутрішній діаметри венозних судин, товщину їх стінки, висоту ендотеліоцитів, діаметр їх ядер, ядерно-цитоплазматичні відношення у цих клітинах, відносний об’єм ушкоджених ендотеліоцитів. Кількісні величини обробляли статистично.

Результати. Встановлено, що змодельована патологія призводила до вираженої структурної перебудови вен нижньої кінцівки експериментальних тварин. При змодельованій патології відбувалося збільшення зовнішнього та внутрішнього діаметрів вен, зменшення товщини їх стінок, порушення клітинного структурного гомеостазу в ендотеліоцитах, зростання відносних об'ємів пошкоджених ендотеліоцитів, повнокров'я венозних судин, порушення венозного дренажу, дистрофічні, некробіотичні, інфільтративні та склеротичні процеси у досліджуваній кінцівці, які домінували на 14 день експерименту.
ПЕРСОНІФІКОВАНА ПРОГРАМА РЕАБІЛІТАЦІЇ ПАЦІЄНТА З МІННО-ВИБУХОВИМ ПОРАНЕННЯМ
Authors: Гулій М. А. , Соловйова В. С.
Published: May 2023

РЕЗЮМЕ. В умовах ведення бойових дій в Україні спостерігається значне збільшення постраждалих із мінно-вибуховою травмою, як серед військовослужбовців, так і серед цивільного населення. Летальна високоенергетична зброя з надпотужною вибуховою хвилею, яка використовується агресором, спричиняє серйозні посттравматичні розлади.

Мінно-вибухова травма часто є поєднаною, супроводжується пошкодженням 2–3 анатомічних ділянок. Цей вид травми є домінуючою бойовою патологією і основною причиною військових втрат [4, 30].

Наслідками мінно-вибухових поранень є не лише серйозні ушкодження різних органів і систем організму, а й розвиток тривожного, астенічного, дисфоричного, соматоформного синдромів, як проявів посттравматичного стресу. За даними вітчизняних дослідників (L. V. Radetskaya, 2020) при вивченні психологічних змін у військовослужбовців, які отримали поранення, встановлено, що в 38,8  % випадках виявляються ознаки посттравматичної стресової реакції [8].

Мета – описати клінічний випадок реабілітації військовослужбовця з мінно-вибуховим пораненням, в якому представлена персоніфікована тактика реабілітації пацієнта на основі комплексної оцінки стану його здоров’я.

Матеріал і методи. За основу роботи було взято технологію комплексної регуляційної терапії станів, що передбачає оцінку стану організму з визначенням основних типових патологічних процесів (далі – ТПП): запалення, ендогенної інтоксикації, імунних, метаболічних, енергетичних порушень, вегетативної дизрегуляції та біорегуляційну корекцію виявлених порушень.

Результати. На фоні проведених реабілітаційних втручань були досягнуті зниження інтенсивності запального процесу, зникнення ознак ендогенної інтоксикації, нормалізація показників неспецифічної імунологічної реактивності, енергетичного обміну та вегетативної регуляції. Оцінка ефективності реабілітаційних заходів була проведена також за функціональними тестами та шкалами. Тобто короткострокові цілі були досягнуті.

Висновки. Комплексна індивідуальна оцінка стану здоров’я пацієнта дозволила вплинути на поліморфізм клінічних проявів внаслідок мінно-вибухового поранення, подолати симптоми ПТСР, забезпечити ефективну підтримку організму та покращити якість життя.
МОРФОМЕТРИЧНІ АСПЕКТИ РЕМОДЕЛЮВАННЯ АРТЕРІАЛЬНОГО РУСЛА ПЕРЕДМІХУРОВОЇ ЗАЛОЗИ В УМОВАХ ХРОНІЧНОЇ АЛКОГОЛЬНОЇ ІНТОКСИКАЦІЇ
Authors: Нестерук С. О. , Гнатюк М. С. , Татарчук Л. В. , Монастирська Н. Я.
Published: May 2023

РЕЗЮМЕ. Хронічна етанолова інтоксикація супроводжується пошкодженням майже всіх органів та систем організму. Особливості ремоделювання артеріального русла передміхурової залози при даній патології вивчені недостатньо.

Мета – морфометрично дослідити структурні зміни артерій передміхурової залози в умовах хронічної алкогольної інтоксикації.

Матеріал і методи. Досліджена передміхурова залоза 62 лабораторних статевозрілих білих щурів-самців, які були поділені на 2 групи. Перша група (30 тварин) служила контролем. Щурам другої групи (32 тварини) внутрішньошлунково вводили 30 % розчин етанолу з розрахунку 2 мл на 100 г маси тіла протягом 28 діб один раз на добу. Евтаназію щурів здійснювали кровопусканням в умовах тіопенталового наркозу через 30 днів від початку досліду.

На мікропрепаратах передміхурової залози досліджували артерії середнього та дрібного калібрів, де визначали їх зовнішній та внутрішній діаметри, товщину медії, адвентиції, індекси Вогенворта та Керногана, висоту ендотеліоцитів, діаметр їх ядер, ядерно-цитоплазматичні відношення у цих клітинах, відносний об’єм ушкоджених ендотеліоцитів. Кількісні величини оброблялися статистично.

Результати. Встановлено виражене ремоделювання артерій передміхурової залози в умовах хронічної алкогольної інтоксикації. Виявлено потовщення стінки артерій, зростання товщини медії, адвентиції, звуження їх просвіту, зміни індексів Вогенворта та Керногана, пошкодження ендотеліоцитів, порушення в них ядерно-цитоплазматичних відношень. Структурні зміни домінували в артеріях дрібного калібру передміхурової залози.

Висновки. Проведені дослідження та отримані результати свідчать, що хронічна алкогольна інтоксикація у лабораторних статевозрілих білих щурів-самців призводить до вираженого ремоделювання артеріального русла передміхурової залози, яке характеризується потовщенням стінки артерій, звуженням їх просвіту, істотними змінами індексів Вогенворта і Керногана, атрофічними, дистрофічними та некробіотичними змінами ендотеліоцитів, порушенням у них структурного клітинного гомеостазу, ендотеліальною дисфункцією, гіпоксією, дистрофічно-некротичними змінами клітин та стромальних структур, інфільтрацією та склерозуванням. Ступінь структурних змін домінує у артеріях дрібного калібру.
СИРОВАТКОВІ РІВНІ ЦИТОКІНІВ ТА АДИПОКІНІВ У ПАЦІЄНТІВ З ПОДАГРОЮ ТА ЇХ ЗВ’ЯЗОК ІЗ КОМОРБІДНІСТЮ
Authors: Сміян С. І. , Маховська О. Ю.
Published: May 2023

РЕЗЮМЕ. Подагра – це поширений рецидивний та потенційно деструктивний артрит, що асоціюється із кардіометаболічними та нирковими захворюваннями. Однак механізми, що лежать в основі значного тягаря коморбідності, досі не з’ясовані.

Мета – провести аналіз циркулюючих рівнів інтерлейкіну-1 бета (ІЛ-1β), ІЛ-6, ІЛ-8, ІЛ-10, лептину (Л), адипонектину (А), співвідношення А/Л та визначити їх зв’язок із модифікованим для подагри індексом коморбідності ревматичного захворювання (анг. – the gout-specifically modified Rheumatic Diseases Comorbidity Index (mRDCI).

Матеріал і методи. У проспективне дослідження включили 136 хворих з подагрою, яких поділили на 4 підгрупи згідно зі значеннями mRDCI (0, 1–2, 3–4 та ≥5 балів): 20 пацієнтів без коморбідності, 28 – з низьким, 62 – із середнім та 26 – із високим індексом коморбідності (ІК) відповідно. Контрольна група – 31 практично здорова особа. Сироватковий рівень ІЛ-1β, ІЛ-6, ІЛ-8, ІЛ-10 у пг/мл, адипонектину та лептину визначали методом імуноферментного аналізу. Для комплексної оцінки дисадипокінемії визначалось співвідношення між сироватковим вмістом адипонектину в мкг/мл та лептину в нг/мл.

Результати. Сироватковий рівень ІЛ-6 у хворих з подагрою був у 5,16 раза вищим при зіставленні з групою практично здорових осіб, як і ІЛ-8 – у 4,05 раза, ІЛ-10 – у 2,7 раза, ІЛ-1β – у 2,6 раза та лептину – у 2,3 раза відповідно. З іншої сторони, співвідношення А/Л було у 4,2 раза нижчим, порівняно з контрольною групою, як і циркулюючий вміст адипонектину – у 1,7 раза (для всіх цитокінів та адипокінів, p<0,001). Нами відзначено стійку достовірну тенденцію до зростання циркулюючих рівнів ІЛ-1β, ІЛ-6, ІЛ-8, лептину, але зниження ІЛ-10, адипонектину, а також співвідношення А/Л між підгрупами за mRDCI у напрямку від без коморбідності до високого ІК (p<0,001).

Висновок. Підвищення сироваткових рівнів прозапальних ІЛ-1β, ІЛ-6, ІЛ-8, лептину та зниження протизапальних ІЛ-10, адипонектину, а також співвідношення А/Л відображає запальний тягар у пацієнтів з подагрою з вищим mRDCI.
ДОСЛІДЖЕННЯ АСОРТИМЕНТУ СНОДІЙНИХ ТА СЕДАТИВНИХ ЛІКАРСЬКИХ ЗАСОБІВ, ЩО МІСТЯТЬ КОМПОНЕНТИ РОСЛИННОГО ПОХОДЖЕННЯ, В УКРАЇНІ
Authors: Hlushchenko O. M.
Published: May 2023

Мета роботи. Комплексний аналіз асортименту снодійних та седативних лікарських засобів, що містять компоненти рослинного походження, в Україні для визначення перспективності та доцільності розробки нових ефективних вітчизняних препаратів.
Матеріали і методи. Об’єктами дослідження були снодійні та седативні лікарські засоби, що містять компоненти рослинного походження за даними Компендіуму та Державного реєстру лікарських засобів. Проведено маркетингове дослідження снодійних та седативних лікарських засобів, що містять компоненти рослинного походження з використанням статистичного, маркетингового та графічного методів аналізу.
Результати й обговорення. Проведено дослідження асортименту снодійних та седативних лікарських засобів, що містять компоненти рослинного походження, за анатомо-терапевтично-хімічною класифікацією, країною та фірмою-виробником, складом та видом лікарської форми, сформований макроконтур досліджуваного сегмента фармацевтичного ринку України. Встановлено, що на ринку України станом на 01.01.2023 р. зареєстровано 57 торгівельних найменувань, вони належать до групи N05CМ - Снодійні та седативні препарати, визначено, що 73,7 % асортименту вітчизняного, а 26,3 % - іноземного виробництва. Найпоширеніша форма випуску ліків – капсули 26,3 %), таблетки з оболонками (24,5 %) та настойки (12,3 %). Визначено, що в асортименті ЛЗ домінують комбіновані препарати природного походження - 55,4 %, 68,4 % препаратів містять валеріани кореневища з коренями у вигляді настойок, сухих, густих чи рідких екстрактів.
Висновки. Доведено необхідність пошуку та розробки нових лікарських засобів із перспективними видами лікарських рослин із снодійною та седативною дією.
ОСОБЛИВОСТІ ЗБИРАННЯ АНАМНЕЗУ В ПЕДІАТРІЇ В УМОВАХ ПОВНОМАСШТАБНОГО ВТОРГНЕННЯ РОСІЙСЬКИХ ВІЙСЬК
Authors: Воронцова Т. О. , Никитюк С. О. , Левенець С. С.
Published: May 2023

Анотація. В умовах воєнного часу з’явилися групи переселенців, які постраждали психологічно та емоційно і потребують співпереживання, та необхідність подолання бар’єрів у спілкуванні з хворим. Війна внесла свої корективи в питання спілкування педіатра з оточенням дитини. Зросла кількість дітей-сиріт, і часто дитину не завжди супроводжують рідні. Виклики, з якими стикаються викладачі та студенти медичних закладів вищої освіти у складних умовах сьогодення, зумовлюють необхідність пошуку нових підходів у спілкуванні та зборі анамнезу. Навички ефективної комунікації в медицині потребують налаштування моделі спілкування, орієнтованої на пацієнта. Важливим є особистісний підхід медичного персоналу як складова ефективної комунікації з врахуванням як вербального, так і невербального видів спілкування. В умовах військових дій особливо необхідно враховувати психологічний стан дітей залежно від виду переміщення і втрат, яких зазнали діти. Слід звертати увагу на внутрішні соціальні та психологічні проблеми, оцінити вплив оточуючого середовища у воєнний час на організм дитини, провести діагностику між психосоматичним станом й отримати допомогу через звернення в соціальні структури держави чи волонтерські центри.