bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
ВМІСТ ТРАСФОРМУЮЧОГО ФАКТОРА РОСТУ-β1 У ХВОРИХ НА БРОНХІАЛЬНУ АСТМУ ЗАЛЕЖНО ВІД ІНДЕКСУ МАСИ ТІЛА ТА ВІКУ ДЕБЮТУ
Authors: Качковська В. В.
Published: February 2024

Резюме. Дослідження вмісту трансформуючого фактора росту-β1 (TGF-ß1) у хворих на бронхіальну астму (БА) зумовлене тим, що він є плейотропним та багатофункціональним фактором росту, основним регулятором імунних реакцій, що спричиняють фіброз.

Метою дослідження було визначення вмісту TGF-β1 у хворих на БА з урахуванням індексу маси тіла (ІМТ), віку дебюту та клініко-функціональних характеристик.

Матеріал і методи. Обстежено 553 хворих на БА. Контрольну групу склали 95 практично здорових осіб без наявності в індивідуальному та сімейному анамнезі симптомів БА, алергії й атопії. Всі обстежені підписали попередньо інформовану згоду на участь у дослідженні. Для визначення вмісту TGF-β1 залежно від ІМТ пацієнтів поділено на три групи: І групу склали 152 хворих із нормальною масою тіла (НМТ), ІІ – 206 хворих із надмірною масою тіла (ЗМТ), ІІІ – 195 хворих із ожирінням. Для аналізу залежно від віку дебюту сформовано 2 групи: 1 група включила 271 хворого із раннім початком БА (серед них – 100 хворих із ожирінням), 2 група – 282 хворих із пізнім початком БА (95 хворих із ожирінням).

Результати. Встановлено вірогідно вищий рівень TGF-β1 у хворих на БА із НМТ, ЗМТ та ожирінням, порівняно з контролем; за наявності ожиріння порівняно із таким при нормальній масі тіла (НМТ); у хворих на ранню БА з НМТ, зайвою масою тіла (ЗМТ) та ожирінням порівняно із таким при пізній БА. Вміст TGF-β1 був вірогідно вищий у хворих на ранню та пізню БА із ожирінням і тяжким перебігом порівняно із нетяжким, а у хворих на ранню БА із ожирінням та тяжким перебігом в 1,9 раза перевищував аналогічний показник у хворих на пізню БА із ожирінням і тяжким перебігом.

Висновки. Рівень TGF-β1 зростав у хворих на БА по мірі збільшення її тривалості та тяжкості перебігу при ранньому та пізньому дебюті, був вищим у хворих на ранню БА, порівняно із таким при пізній БА, тому цей біомаркер може бути важливим у перспективі вивчення ремоделювання дихальних шляхів серед даної когорти пацієнтів із урахуванням віку дебюту.
СТРУКТУРНІ ЗМІНИ М’ЯЗІВ ЗАДНІХ КІНЦІВОК ЩУРІВ ПРИ ГОСТРІЙ ІШЕМІЇ ЗА УМОВ ГОСТРОЇ КРОВОВТРАТИ
Authors: Луцик В. І. , Сельський П. Р.
Published: February 2024

РЕЗЮМЕ. Гостру ішемію визначають як раптове зниження перфузії кінцівки, що загрожує її життєздатності. Часті причини – обтурація артерій тромбом, емболією або судинні ушкодження, включаючи кровоспинні турнікети при кровотечі. Після ліквідації ішемії має місце багатофакторне ураження ішемізованих і віддалених тканин. Морфологічні порушення поглиблюються при гострій крововтраті.

Мета – провести порівняльний аналіз структурних змін у скелетних м’язах задніх кінцівок щурів при гострій ішемії-реперфузії, спричиненій накладанням артеріального турнікета за умов гострої крововтрати.

Матеріал і методи. Проведено гістологічне та морфометричне дослідження чотириголового м’яза стегна білих щурів після гострої ішемії кінцівки тривалістю дві години, спричиненої накладанням турнікета, за умов гострої крововтрати. Досліджували морфологічні зміни м’язової тканини через дві години після накладання джгута без реперфузії та у період реперфузії. Модель раннього постішемічного періоду була представлена групами тварин із реперфузійними змінами на другу годину, першу та третю доби після зняття турнікета, а модель пізнього постішемічного періоду − на сьому та чотирнадцяту доби після зняття турнікета.

Результати. Ураження м’язової тканини проявлялось набряком, порушенням структури та цілісності міоцитів, лейкоцитарною інфільтрацією ендо- і перимізію. Виявлялись також діапедезні крововиливи та перивазальні клітинні інфільтрати у гемомікроциркуляторному руслі. Найбільш виражені порушення м’язових волокон унаслідок розвитку реперфузійно-ішемічного синдрому спостерігали на першу добу. При цьому пересічний діаметр м’язових волокон ((43,66±0,60) мкм) перевищував аналогічний показник контрольної групи ((40,63±0,24) мкм) на 6,94 % (P<0,01). Надалі спостерігалась поступова нормалізація показників, зокрема на чотирнадцяту добу зазначений показник ((40,83±0,36) мкм) не суттєво відрізнявся від контрольного спостереження (P>0,05).
РІВЕНЬ СТРЕСУ В ДІТЕЙ ШКІЛЬНОГО ВІКУ З COVID-19
Authors: Павлишин Г. А. , Панченко О. І.
Published: February 2024

РЕЗЮМЕ. Мета – дослідити рівень стресу у дітей шкільного віку з різним перебігом COVID-19 шляхом визначення в них рівня вільного кортизолу слини.

Матеріал і методи. Обстежено 90 дітей віком від 6 до 18 років: 60 пацієнтів були з клінічними проявами лабораторно підтвердженої SARS-CoV-2 інфекції та 30 дітей без ознак захворювання (контрольна група). Проведено оцінку рівня вільного кортизолу слини у спостережуваних групах дітей. За тяжкістю перебігу захворювання сформовано 3 групи: перша − 20 дітей із легким перебігом COVID-19, друга − 31 пацієнт із середньотяжким перебігом захворювання, третя – 9 дітей з тяжким перебігом СOVID-19. Кількісне визначення рівня вільного кортизолу слини проводили методом імуноферментного аналізу (Cortisol Saliva Elisa, TECAN, Гамбург, Німеччина). Результат оцінювали в мікрограм/децилітрах (мкг/дл). Статистичний аналіз проводили за допомогою програми «Stat Plus». Статистично достовірним вважали результат при р<0,05.

Результати. Середній вік дітей, які перебували під спостереженням, склав (11,47±3,80) років. У групах даного дослідження не було достовірної відмінності між статевим (c2=4,97; p=0,174) складом та віком (p=0,490). Середній рівень вільного кортизолу слини у дітей контрольної групи становив 0,158 [0,088; 0,365] мкг/дл, у дітей з проявами SARS-CoV-2-інфекції – 0,740 [0,313; 1,024] мкг/дл (р<0,001). Не було достовірної різниці у значеннях кортизолу між пацієнтами чоловічої та жіночої статі (р=0,355). Достовірне підвищення рівня цього показника спостерігалось на фоні зростання тяжкості захворювання (H=27,30, Р<0,001). Виявлено позитивний середньої сили кореляційний зв’язок між рівнем вільного кортизолу та показниками ШОЕ (r=0,47, p<0,001), СРБ (r=0,42, p<0,001), рівнем глікемії (r=0,47, p=0,004), прокальцитоніну (r=0,31, p=0,044), тривалістю гіпертермії (r=0,39, p=0,006), лікування (r=0,42, p=0,002).

Висновки. Пацієнти дитячого віку, хворі на COVID-19, мали високий рівень стресу, який достовірно залежав від перебігу даного захворювання. У дітей із проявами COVID-19 спостерігали достовірно більші показники рівня кортизолу слини, порівняно з контрольною групою, що вказує на рівень стресу в даної групи пацієнтів. Достовірне підвищення рівня вільного кортизолу асоціюється з підвищенням прозапальних маркерів (ШОЕ, СРБ, прокальцитонін), а також з тривалістю лікування та тривалістю гіпертермії, що свідчить про зростання тяжкості захворювання. Кортизол в поєднанні з іншими маркерами може бути корисним в якості прогностичного маркера результату захворювання. Визначення рівня кортизолу в пацієнтів з COVID-19 може спричинити нові напрямки в лікуванні даного захворювання.
ЧАСТОТА ТА ОСОБЛИВОСТІ УРАЖЕННЯ ВЕРХНІХ ВІДДІЛІВ ШЛУНКОВО-КИШКОВОГО ТРАКТУ У ХВОРИХ ІЗ ЛІМФОПРОЛІФЕРАТИВНИМИ ЗАХВОРЮВАННЯМИ ТА ЗАЛІЗОДЕФІЦИТНОЮ АНЕМІЄЮ ЖИТЕЛІВ ЗАКАРПАТТЯ
Authors: Попович М. Ю.
Published: February 2024

РЕЗЮМЕ. Актуальною проблемою сучасної клінічної медицини є лікування хворих на лімфопроліферативні захворювання, які супроводжуються ураженнями гастроезофагеальної зони, особливо на фоні лікування хіміотерапевтичними препаратами. Серед причин виникнення залізодефіцитної анемії (ЗДА) у дорослого населення хронічні крововтрати із травного тракту займають провідне місце. Насамперед, ЗДА може виникати внаслідок тривалих крововтрат при ерозивно-виразкових ураженнях гастродуоденальної зони (ЕВУГЗ), виразковій хворобі (ВХ), гастроезофагеальній рефлюксній хворобі (ГЕРХ).

Мета – виявити особливості клініко-метаболічних порушень при наявності ЗДА у хворих із різного роду гастропатіями на фоні лімфопроліферативних захворювань у жителів гірських та низинних районів Закарпатської області для оптимізації діагностики і лікувальної тактики.

Матеріал і методи. Обстежено 80 хворих на лімфопроліферативні захворювання з різними формами уражень гастроезофагеальної зони. Хворих на лімфопроліферативні захворювання було поділено на 2 групи: в 1 групу увійшло 40 хворих дифузною В-великоклітинною лімфомою (ДВКЛ), а 2 групу склали 40 пацієнтів з мієломною хворобою (МХ). Усім обстеженим пацієнтам проведено загальноклінічні дослідження. Залежно від місцевості проживання хворих поділено на підгрупи: пацієнти 1.1 підгрупи (n=20) та 2.1 підгрупи (n=20) жителі високогірних районів, а пацієнти 1.2 підгрупи (n=20) та 2.2 підгрупи (n=20) – жителі низинних районів.

Результати. Аналіз отриманих даних клінічної картини та діагностики вказує, що у хворих на лімфопроліферативні захворювання з ураженням гастроезофагеальної зони, що проживають у низинних районах Закарпаття, як клінічні симптоми, так і результати додаткових методів обстеження у вигляді ФЕГДС, гірші, ніж у пацієнтів із гірських районів.

Висновки. Ураження гастроезофагеальної зони у хворих на множинну мієлому та дифузну В-великоклітинну лімфому з низинних районів клінічно частіше проявляється стравохідною симптоматикою, тоді як у хворих із гірських районів такі симптоми визначаються рідше. Ураження гастроезофагеальної зони у вигляді гастроезофагеального рефлюксу було найчастішим у обох досліджуваних групах, незалежно від місця проживання хворого. Хворі, які проживають у гірському районі, незалежно від основної патології, мають кращі показники клінічної картини та результати ендоскопічних досліджень, порівняно із пацієнтами, що мешкають у низинних районах Закарпаття. Порушення метаболізму заліза в організмі хворих із ЕВУГЗ відображають участь компенсаторно-адаптаційних систем в умовах анемічної гіпоксії, сидеропенії та метаболічної інтоксикації, що потрібно враховувати при патогенетичному обґрунтуванні терапії.
PREVENTION OF THE ADVERSE BEHAVIORAL FACTORS DEVELOPMENT AMONG CHILDREN AND ADOLESCENTS IN THE PRACTICE OF GENERAL PRACTITIONERS AND PEDIATRICIANS
Authors: Babinets L. S. , Botsyuk N. Ye. , Halabitska I. M.
Published: February 2024

SUMMARY. In today's difficult time for our people, when thousands of Ukrainian children are experiencing the horrors of war, it is the duty of society to protect not only the physical but also the mental health of our children and teenagers. Adolescents need special attention, which differs from attention to smaller children and adults because they are going through a critical transitional period of life, which is accompanied by a rapid growth rate, physical and psychological changes.

The aim – to analyze the problems of preventive work among adolescents, the possibilities of its solution, and the effectiveness of implementing the method of projects through medical and social activities among adolescents into the educational process at the Department of Therapy and Family Medicine of the Faculty of Medicine.

Material and Methods. The target group of children aged 10 to 18 was determined to work on the project "Medical and preventive work among teenagers". All students in the group were divided into small groups of three students each.

Results. During the implementation of the project, the students conducted educational activities aimed at popularizing medical and social knowledge in the field of adolescent health care among students of senior classes of secondary schools and colleges. These were reports and discussions for teenagers about sexual health and venereal diseases, sexually transmitted infections and HIV infection, insults and violence in the educational environment, social networks and virtual communication, loneliness, and domestic violence, the harm of smoking, alcohol, drug use and factors affecting this condition; development of proposals, recommendations for overcoming the problem.

Conclusion. 1. A comprehensive approach to preventive measures among adolescents is an important component of maintaining the health of adolescents.

Problems of medical and social factors affecting the health of a teenager include not only the work of a family doctor or state regulation, but also interaction with the non-governmental sector and the development of youth volunteerism.

Participating in preventive measures among teenagers of sixth-year students through the implementation of the project method helps them master basic knowledge, and ensures the formation of professional competencies, communicative and social skills, abilities, and creative abilities.
ОСОБЛИВОСТІ ПЕРЕБІГУ ЕНЕРГЕТИЧНИХ ПРОЦЕСІВ У ЩУРІВ ПІСЛЯ ЗАСТОСУВАННЯ ХАРЧОВОГО БАРВНИКА АЗОРУБІНУ
Authors: Гаплик Г. П. , Фіра В. Д. , Лихацький П. Г. , Качур О. І. , Пида В. П.
Published: February 2024

РЕЗЮМЕ. Проблеми застосування харчових добавок, зокрема синтетичних барвників, тісно пов’язані зі здоров’ям людини. Тому токсикологічна оцінка і вивчення їх безпечності є актуальними у всіх країнах. Одним із поширених харчових барвників є азорубін (Е122), який використовують у харчовій, фармацевтичній та косметичній галузях. Е 122 чинить токсичний вплив на дихальну систему та шлунково-кишковий тракт, викликає ряд алергічних реакцій в організмі.

Мета – вивчити показники енергозабезпечення в організмі щурів після застосування різних доз синтетичного барвника азорубіну.

Матеріал і методи. В експерименті використано 42 білих щури, поділених на 3 групи, одна із яких слугувала контролем, дві інші отримували азорубін в дозах 15 мг/кг та 100 мг/кг маси тіла тварини щоденно протягом 21 дня. Евтаназію проводили на 7, 14 та 21 добу від початку дослідження. У сироватці крові визначали вміст глюкози, у печінці та міокарді – активність сукцинатдегідрогенази та цитохромоксидази та вміст глікогену. Результати піддавали статистичному аналізу з використанням параметричних та непараметричних методів.

Результати. Відмічено прогресуюче зниження активності сукцинатдегідрогенази в печінці та серці щурів після отруєння їх підвищеними дозами харчового барвника азорубіну. Більш виражене зниження активності даного ензиму спостерігалось після застосування дози барвника 100 мг/кг, як у печінці (в 1,7 раза в кінці експерименту), так і в серці (в 1,3 раза) щурів. Аналогічне зниження відмічено при дослідженні активності цитохромоксидази. Поряд із зниженням активності ензимів енергетичного обміну зазнали змін основні субстрати енергетичного обміну – глюкоза та глікоген. Відмічалась гіперглікемія на тлі зниження вмісту глікогену в печінці та серці щурів після отруєння азорубіном. Більш токсичною виявилась доза барвника 100 мг/кг, після застосування якої процеси енергозабезпечення зазнали вірогідних змін протягом усього експерименту.

Висновки. Після потрапляння до організму харчового барвника азорубіну пригнічуються біоенергетичні процеси в мітохондріях, на що вказує зниження активностей сукцинатдегідрогенази та цитохромоксидази у печінці та серці уражених тварин. На тлі зниження активності біоенергетичних процесів відмічена гіперглікемія за рахунок зменшення вмісту глікогену у серці та печінці щурів.
МЕНТОРСТВО ЯК ШЛЯХ АДАПТАЦІЇ МЕДСЕСТРИ НА НОВОМУ РОБОЧОМУ МІСЦІ
Authors: Тулуп Л. Я. , Мялюк О. П. , Марущак М. І.
Published: February 2024

Програми наставництва використовують у медсестринській практиці як невід’ємну частину навчального плану. Ментор – це професіонал із важливим досвідом і знаннями, який бере на себе відповідальність за скерування, консультування, навчання та допомогу іншим у навчанні компетентностей, удосконаленні їх професійного досвіду та сприянні лідерству. Це цілком характерно в контексті студентства. Фактичні клінічні медсестринські умови є складними та мінливими, що робить їх дуже цікавими кандидатами для вдосконалення в клінічному контексті.

Мета роботи – проаналізувати наукові дані, що стосуються моделей наставництва у медсестринстві та адаптації медсестри на робочому місці.

Основна частина. У роботі опрацьовано наукові публікації за останнє десятиліття, а також публікації з високим цитуванням, які доступні в мережі «Інтернет», ключовими були слова «менторство», «моделі наставництва», «адаптація медсестри». Існують різні форми і моделі наставництва у медсестринстві. Проте варто зауважити, що для найбільш успішного розвитку програм наставництва варто не лише брати до уваги модель «ментор – підопічний», а й розширити контингент, в якому одне з важливих місць має посісти керівництво, адже саме мотиваційна складова – похвала і фінансова підтримка найефективніше впливає на розвиток працівника у професійній діяльності. Щоб удосконалити програму менторства, потрібно вжити кількох ініціатив, таких, як потреба у навчанні та підтримці, адекватний розподіл робочого навантаження, винагороди і переваги, а також постійна потреба в оцінці програми наставництва, щоб забезпечити та підтримувати її успішність. Риси ментора поділяють на особистісні, соціальні та професійні. Успішне наставництво вимагає навички міжособистісного спілкування, а також створення сприятливих умов для академічної медицини.

Висновки. Отримані результати свідчать про необхідність розширення поняття наставництва в роботі молодої медсестри із залученням прикріпленого ментора і спільною роботою колективу відділення для швидшої її адаптації та отримання відчуття задоволення від роботи.
FEATURES OF THE ALGORITHM OF CLINICAL AND LABORATORY DIAGNOSIS OF LYME BORRELIOSIS IN CHILDREN
Authors: Hospodarskyy I. Ya. , Levenets S. S. , Horishnyi I. M. , Dzhyvak V. G.
Published: February 2024

The aim of the study – to improve the algorithm of clinical and laboratory diagnosis of Lyme borreliosis in children.
Materials and Methods. The search and analysis of available literature sources of the PubMed database is carried out, using a combination of keywords "Lyme disease in children", " Clinical and Laboratory diagnostic". A group of children (62) aged 1 to 17 years was observed to identify pathogens of haemotransmissible infections among children. C-reactive protein (CRP) was determined, which is a protein and reagent of the acute phase. To confirm the diagnosis of PM, determine the form of the lesion and identify the antigens of the pathogen, a routine two-step method of blood analysis was used.
Results and Discussion. The algorithm for the diagnosis of Lyme borreliosis in children has been developed for use in making a diagnosis. Clinical: complaints – malaise, fatigue, headache, arthralgia, myalgia, subfebrile body temperature; anamnesis – tick bites, location of bites, time of appearance of symptoms after the bite; objective – lymphadenopathy, arthritis, pain syndrome, intoxication syndrome; laboratory and instrumental diagnostics: biochemical blood analysis (increased level of C-reactive protein, rheumatoid factor is rarely detected), ultrasound of joints, immunological examination (immunofluorescence analysis and blot test), detection of Borrelia by PCR method in synovial fluid.
Conclusions. Proposed algorithm for diagnosing the Lyme disease in children.
РЕЗУЛЬТАТИ РЕТРОСПЕКТИВНОГО АНАЛІЗУ ПЕРЕДЧАСНОГО РОЗРИВУ ПЛОДОВИХ ОБОЛОНОК ТА ПЕРЕДЧАСНИХ ПОЛОГІВ ІЗ МЕТОЮ ЇХ ПОПЕРЕДЖЕННЯ
Authors: Лозова Л. А.
Published: February 2024

Мета дослідження – на основі ретроспективного аналізу встановити основні фактори ризику передчасних пологів та розробити високоспецифічні критерії індивідуального прогнозу з метою поліпшення перинатальних наслідків.
Матеріали та методи. Проведено ретроспективний аналіз історій пологів 250 жінок та їх новонароджених зі спонтанними передчасними пологами у термін 22–36 тижнів за архівними даними відділення для вагітних з акушерською патологією  ДУ «Інститут ПАГ ім. акад. О. М. Лук’янової НАМН України».
Результати дослідження та їх обговорення. Важливими факторами ризику передчасного розриву плодових оболонок (ПРПО) при недоношеній вагітності можна вважати наявність у вагітної жінки захворювань, що передаються статевим шляхом (χ2=31,188, р=0,001), бактеріального вагінозу (χ2=30,913, р=0,0001), загрози аборту та/або передчасних пологів в анамнезі (χ2=16,62, р=0,0002), ГРВІ під час вагітності (χ2=16,444, р=0,0002), хронічного аднекситу в анамнезі (χ2=11,522, р=0,0031), запальних захворювань шийки матки (χ2=11,437, р=0,0032), анемії (χ2=10,815, р=0,0044), ІЦН (χ2=10,345, р=0,0057), хронічного пієлонефриту із загостренням (χ2=9,16, р=0,01), куріння під час вагітності (χ2=10,815, р=0,0044).
Висновки. Результати ретроспективного аналізу 250 історій пологів у термін від 22 до 36 тижнів дозволили визначити шляхи ефективного використання існуючих діагностичних заходів для визначення готовності до вагітності та можливості пролонгувати вагітність до термінів життєздатності новонародженого. Визначено шляхи вдосконалення профілактики передчасних пологів та макет подальших досліджень.
ОЦІНКА РИЗИКУ ХІРУРГІЧНОЇ ІНФЕКЦІЇ ПРИ ОПЕРАТИВНИХ ВТРУЧАННЯХ У ГІНЕКОЛОГІЧНИХ ХВОРИХ
Authors: Журенко О. О. , Маричереда В. Г.
Published: February 2024

Мета дослідження – оцінка ризику хірургічної інфекції при оперативних втручаннях у гінекологічних хворих.
Матеріали та методи. Дослідження виконано на базі клінічних підрозділів кафедри акушерства та гінекології ОНМедУ у 2000–2022 рр. Обстежено 198 жінок у віці 18–45 років, яким виконували планові лапаротомні та лапароскопічні гінекологічні втручання трансабдомінальним доступом. Додатково оцінювали рівень мікробної контамінації шкіри нижньої частини живота у проекції розрізу до та після оперативного втручання (на 3-й, 7-й та 14-й день), а також рідини, що виділялася по дренажах, та самих дренажів. Бактеріологічні дослідження виконано у сертифікованій лабораторії. Ризик післяопераційної хірургічної інфекції (ПХІ) оцінювали за індексом NHSN. Визначали динаміку мікробної контамінації, кількість гнійно-інфекційних ускладнень. Статистичну обробку проводили методами дисперсійного та кореляційного аналізу за допомогою програмного забезпечення Statistica 14.0 (TIBCO, США) та Excel (MS Inc., США).
Результати дослідження та їх обговорення. При оцінці рівня мікробної контамінації на доопераційному етапі встановлено, що у 51,8 % випадків шкірні покриви були контаміновані E. coli як ізольовано, так і в комбінації з іншими мікроорганізмами. У 1 % проб на передопераційному етапі висівали Ps. аeruginosa. У післяопераційний період значна кількість зразків (58,1 %) була стерильною, що можна пояснити застосуванням місцевих антисептиків. Решта (83 (41,9 %)) пацієнток у післяопераційний період мала мікробний ріст, при цьому якісний склад мікрофлори змінився за рахунок зменшення квоти умовно-патогенної флори.
Висновки. Присутність умовно-патогенної флори на шкірі у місці операційного розрізу відзначають у 31,8 % хворих, які підлягають плановим оперативним втручанням. Між наявністю умовно-патогенної флори та ІМТ існує позитивна кореляція середнього ступеня (rs=0,69). У післяопераційний період, завдяки застосуванню стандартних операційних процедур інфекційного контролю, навіть за наявності у складі мікробіоценозів умовно-патогенної флори випадків гнійно-септичних ускладнень не зареєстровано.
Морфологія ранових дефектів нижніх кінцівок у пацієнтів при застосуванні інʼєкційної плазми, збагаченої тромбоцитами
Authors: ДЗЮБАНОВСЬКИЙ І. Я. , АЛЬ ДЖЕХАНІ НАІФ АБДУЛЕЛА М. , КРІЦАК М. Ю.
Published: February 2024

Мета роботи: дослідити основні морфологічні ознаки ранових дефектів нижніх кінцівок різної етіології при першій хірургічній обробці рани, а також у подальшому порівняти класичну методику та застосування дебридменту рани із ін’єкціями плазми, збагаченої тромбоцитами.

Матеріали і методи. Проаналізовано результати гістологічного матеріалу із ранових дефектів нижніх кінцівок різного генезу 71 пацієнта. Групу контролю склали 34 пацієнти, основну групу – 37 пацієнтів.

Для оцінки перебігу ранового процесу використовували гістологічний метод дослідження тканин рани з акцентом на якість неоангіогенезу та формування сполучної тканини.

Результати досліджень та їх обговорення. За результатами виявлено ендотеліальні клітини з проліферативними змінами, розширення капілярів у грануляційній тканині, яка розташована на дні ранового дефекту при судинній етіології. У всіх препаратах, які взяли в процесі першої хірургічної обробки рани, постійною ознакою був некроз. Здебільшого у поверхневому шарі рани спостерігали фібрин, а також тканинний та клітинний детрит, які були просякнені нейтрофільними поліморфноядерними лейкоцитами та еритроцитами порушеної будови.

У групі контролю на 14-ту добу спостерігали однотипні зміни: грануляційна тканина мала осередкове розташування, відрізнялася вертикальною орієнтацією судин, набряком, рясною лейкоцитарною інфільтрацією. Щільність судин становила (41,0±10,8) од., а площа судин – (201±36,7) мкм2.

На 14-ту добу в основній групі були яскраві грануляції з вираженою крайовою епітелізацією, навколо помірна набряклість. Спостерігали краще дозрівання грануляційної тканини, щільність судин становить (45,3±9,3) од., площа судин складає (246,75±77,20) мкм2, що на 9,5 % та 18,3 % відповідно більше за контрольну групу.
Аналіз вихідних клінічних даних та етіологічних факторів розширення кореня та висхідного відділу аорти в пацієнтів після операцій Бенталла та клапан-зберігаючих операцій Девіда
Authors: СТЕЦЮК І. О. , ТОДУРОВ Б. М.
Published: February 2024

Мета роботи: покращення результатів хірургічного лікування пацієнтів з аневризмою кореня та висхідної аорти завдяки аналізу вихідних клінічних даних та етіологічних факторів у пацієнтів, яким виконано операції Девіда та Бенталла. Матеріали і методи. В дослідження включено 107 пацієнтів, яким у плановому та ургентному порядку проведено операційне лікування в Інституті Серця МОЗ України з 2015 до 2023 р. Пацієнти були розділені на дві групи залежно від виду операційного втручання: в групі А пацієнтам проводили процедуру Девіда, у групі Б – операцію Бенталла. З дослідження виключили пацієнтів з інфекційним ендокардитом на момент госпіталізації; пацієнтів із повторними операціями на серці та з гострим розшаруванням аорти типу А, а також пацієнтів, яким, крім основних операцій, додатково проводили другу операцію на серці. Результати досліджень та їх обговорення. Результати проведеного аналізу свідчать, що клінічні характеристики та етіологічні фактори процедур Девіда і Бенталла мають статистично значущі відмінності. Аневризма кореня та висхідного відділу аорти виникають частіше у чоловіків віком 51–60 років. Артеріальна гіпертензія, дисплазія сполучної тканини та атеросклероз найчастіше є причинами виникнення аневризм аорти. Дисплазія більш поширений фактор у пацієнтів із клапан-зберігаючими операціями. Вихідна легенева гіпертензія в передопераційному періоді частіше простежується у пацієнтів із операцією Бенталла. Пацієнти із операцією Бенталла частіше мали двостулковий аортальний клапан, Девіда – тристулковий. Об’ємні показники лівого шлуночка статистично більші у пацієнтів із операцією Бенталла у передопераційному періоді. Тема аневризм кореня та висхідного відділу аорти недостатньо вивчена та потребує подальшого уточнення показників інтра- та постопераційного періоду, детального аналізу, оцінки ускладнень, виживання та порівняння якості життя у віддаленому періоді.
Морфометричний аналіз тканин м’язово-апоневротичного дефекту в експерименті за умов герніопластики з застосуванням стовбурових клітин у різні терміни дослідження
Authors: ВАРВАРУК М.-І. Р. , ГОЛОВАТА Т. К.
Published: February 2024

Мета роботи: провести аналіз морфометричних змін у ділянці м’язово-апоневротичного дефекту передньої черевної стінки в експерименті за умови використання стовбурових клітин.

Матеріали і методи. Експериментальне дослідження проведено на 76 білих статевозрілих щурах обох статей вихідною масою (215±12) г. Моделювання м’язово-апоневротичного дефекту хірургічним методом проводили в стерильних умовах із використанням загального методу знеболення. Усім щурам 1 та 3 групи було виконано моделювання мʼязово-апоневротичного дефекту передньої черевної стінки гострим шляхом до 2,5 см в діаметрі з наступним пошаровим ушиванням дефекту однорядним безперервним обвивним швом шовним матеріалом “Вікрил” 3/0 з колючою голкою. Додатково у групі 3 виконували ін’єкції стовбурових клітин. У групах 2 та 4 також виконували формування мʼязово-апоневротичного дефекту передньобокової стінки живота 2,5 см у діаметрі з наступною пластикою з використанням методики “on lay” поліпропіленовою сіткою. У групі 4 додатково проводили ін’єкції стовбурових клітин. Виведення тварин з експерименту відбувалось шляхом передозування тіопенталового наркозу на 10-ту та 30-ту доби спостереження. Далі проводили повношаровий забір тканин передньої черевної стінки у місці моделювання пластики м’язово-апоневротичного дефекту для наступного гістологічного дослідження.

Результати досліджень та їх обговорення. У перших двох групах зберігалася виразна запальна реакція на 10-ту добу і слабо виражена на 30-ту добу, що сприяло сповільненню формування зрілої сполучної тканини. Виразну позитивну динаміку спостерігали в 3 групі тварин, де встановлено повне затихання запального процесу і часткове формування повноцінної рубцевої тканини. Найкращі результати отримані в 4 групі тварин за умови застосування комбінації хірургічної сітки та стовбурових клітин. Встановлена повна редукція запальної реакції і формування рубцевої тканини.
Радикальне хірургічне лікування ускладненої біліодигестивної нориці
Authors: ДЕЙКАЛО І. М. , ОСАДЧУК Д. В. , ВИННИК А. В.
Published: February 2024

Мета роботи: оцінити результати хірургічного лікування хворих на ускладнені холецистодуоденальні нориці після різних видів операційних втручань.

Матеріали і методи. Проведено ретроспективний аналіз 17-ти хворих прооперованих у хірургічному відділенні Тернопільської міської лікарні швидкої допомоги з приводу ускладненої холецистодуоденальні нориці у вигляді біліарного ілеуса. В одному із клінічних випадків ми зіштовхнулися із надзвичайно складною ситуацією, яка вимагала неординарного його вирішення.

Результати досліджень та їх обговорення. Наявність тріади: похилий або старечий вік пацієнта; ознаки непрохідності тонкої кишки: пухлинна кам’янистої щільності в черевній порожнині при пальпації, особливо коли в анамнезі є відомості про ЖКХ, є підґрунтям для встановлення клінічного діагнозу біліарної непрохідності тонкої кишки. В попередніх роботах ми детально проаналізували особливості перебігу, діагностики та хірургічного лікування гострої біліарної непрохідності тонкої кишки та синдрому Бувере.
Рак нирки з метастатичним тромбозом нижньої порожнистої вени – сучасний стан проблеми та перспективи розвитку
Authors: ТОДУРОВ Б. М. , КОВТУН Г. І. , ЗАГРІЙЧУК М. С. , КОНДРАТЮК М. О. , КУВАЙЦЕВ А. К. , САМОКІЩУК Р. А. , МАРЧУК І. П. , МУРАХОВСЬКА О. В.
Published: February 2024

Проведено аналіз рівнів поширення тромбу в нижній порожнистій вені та його вплив на прогноз виживання при раку нирки з метастатичним тромбозом нижньої порожнистої вени.
ВИВЧЕННЯ ПРОТИЗАПАЛЬНИХ ВЛАСТИВОСТЕЙ ЕКСТРАКТІВ З КОРЕНІВ GENTIANA ASCLEPIADEA L.
Authors: Грицик Н. Ю. , Ерстенюк Г. М.
Published: February 2024

Вступ. Провідне місце серед лікарських препаратів, які найчастіше використовують для послаблення запальної та больової реакцій організму, посідають нестероїдні протизапальні засоби. Але препарати цієї групи проявляють серйозні побічні ефекти (гастро-, нефро-, гепато- і гемотоксичність), які обмежують їх застосування. На сьогодні проводять пошук і розробку нових лікарських засобів із протизапальними та знеболювальними властивостями з метою потенціювання терапевтичних ефектів і підвищення їх безпечності. Актуальним є пошук рослинних лікарських засобів із протизапальними властивостями.
Мета дослідження – вивчити протизапальну активність густого та рідкого екстрактів з коренів тирличу ваточниковидного.
Методи дослідження. Протизапальну активність густого та рідкого екстрактів з коренів тирличу ваточниковидного вивчали відповідно до методичних рекомендацій ДЕЦ МОЗ України на моделі асептичного формалінового запалення. Досліджували її на статевозрілих білих безпородних щурах масою 180–220 г з дотриманням принципів біоетики. Піддослідних тварин стандартизували за фізіологічними і біохімічними показниками й утримували згідно з вимогами санітарно-гігієнічних норм на стандартному раціоні. Дослідження та аналіз отриманих результатів проводили, порівнюючи з препаратом із групи нестероїдних протизапальних засобів – диклофенаком натрію. Оцінювали запальну реакцію онкометрично за збільшенням об’єму лапи щура, який вимірювали до введення 2 % розчину формаліну, через 1, 3, 5 і 24 год після введення флогогенного агента.
Результати й обговорення. Результати експериментальних досліджень свідчать про те, що протизапальна активність досліджуваних екстрактів проявлялась уже на 1 год експерименту. На 5 год експерименту їх антиексудативна активність була максимальною. Через 24 год від початку розвитку запалення ефективність застосування екстрактів з коренів тирличу ваточниковидного дещо знижувалась. Кращу протизапальну дію проявляв густий екстракт рослини.
Висновки. Густий та рідкий екстракти з коренів тирличу ваточниковидного в дозі 100 мг/кг маси тіла тварини проявляють помірну протизапальну активність. Отримані результати свідчать про доцільність подальшого дослідження механізму їх протизапальної дії.
ДОСЛІДЖЕННЯ ПРОФІЛІВ ДЕГРАДАЦІЇ РАМІПРИЛУ ТА ГІДРОХЛОРТІАЗИДУ ЯК ЕТАП РОЗРОБКИ МЕТОДІВ ВИЗНАЧЕННЯ ВМІСТУ ДОМІШОК У КОМБІНОВАНОМУ ПРЕПАРАТІ
Authors: Типлинська К. В. , Логойда Л. С.
Published: February 2024

Вступ. Для виробників лікарських засобів важливим є гарантування якості препарату протягом терміну придатності. Тому методи контролю якості повинні бути придатними для дослідження стабільності препаратів.

Мета дослідження – дослідити профіль деградації раміприлу та гідрохлортіазиду і встановити можливість використання розробленої методики для одночасного визначення домішок обох компонентів у комбінованому препараті.

Методи дослідження. При проведенні дослідження використовували стандартні зразки раміприлу, гідрохлортіазиду та раміприлу домішок A, B, C, D (USP RS), реактиви класу А, таблетки раміприлу по 2,5 мг та раміприлу з гідрохлортіазидом 10 мг/12,5 мг. Зразки аналізували на рідинному хроматографі з діодно-матричним детектором Agilent 1260. Застосовували колонку Inertsil ODS-3 (4,6×150×3 мкм); рухома фаза А – 0,2 г/л розчину натрій гексансульфонату (рН 2,7); рухома фаза Б – ацетонітрил; швидкість рухомої фази – 1,5 мл/хв; довжина хвилі детектування – 210 нм; температура колонки – 45 °С, градієнтний режим елюювання.

Результати й обговорення. Попередньо ми розробили метод ВЕРХ для визначення раміприлу в таблетках, який апробували в дослідженнях для вивчення профілів деградації. При дії стресових факторів на плацебо препарату жодних додаткових піків не виявлено. Найбільш значний вплив на деградацію як раміприлу, так і гідрохлортіазиду чинив лужний гідроліз. Продукти деградації гідрохлортіазиду мали час утримування від 2 до 5 хв, раміприлу – від 10 до 20 хв.

Висновки. Розроблена методика може забезпечити одночасне визначення домішок раміприлу та гідрохлортіазиду при контролі стабільності комбінованого препарату.
ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНІ ДОСЛІДЖЕННЯ З РОЗРОБЛЕННЯ МЕТОДИК АНАЛІЗУ БІОЛОГІЧНО АКТИВНИХ РЕЧОВИН У БАГАТОКОМПОНЕНТНОМУ ЕКСТРАКТІ РІДКОМУ КОМПЛЕКСНОЇ ДІЇ
Authors: Шмалько О. О. , Яковенко В. К.
Published: February 2024

Вступ. Хвороби органів травлення – одна з найчастіших причин втрати працездатності та розвинення інвалідності. За даними літературних джерел, у кожного сьомого хворого причиною втрати працездатності є патологія органів травлення. Економічний збиток від цих захворювань у 2 рази перевищує такий від серцево-судинних.

Мета дослідження – провести експериментальні дослідження з розроблення методик аналізу біологічно активних речовин у багатокомпонентному екстракті рідкому.

Методи дослідження. Об’єктами дослідження були експериментальні зразки багатокомпонентного екстракту рідкого.  Для ідентифікації біологічно активних речовин у досліджуваному екстракті використовували метод тонкошарової хроматографії, як нерухому фазу застосовували тонкошарові пластинки Silica gel 60 фірми “Merk”. Кількісний вміст основних біологічно активних речовин в екстракті визначали методом абсорбційної спектрофотометрії за допомогою спектрофотометра UV-2600 (Японія).

Результати й обговорення. Досліджуваний екстракт складається з 10 рослин, які в значній кількості містять біологічно активні сполуки флавоноїдної будови, серед них нагідок лікарських квітки, хвощу польового трава, оману високого кореневища, вероніки лікарської трава, цикорію дикого корені та пет­рушки посівної плоди. Перстачу болотного кореневища багаті на таніни, фенхелю звичайного плоди містять ефірну олію, грицики звичайні – сполуки поліфенольної будови. Методом тонкошарової хроматографії, порівняно з речовинами-маркерами, доведено наявність у багатокомпонентному екстракті рідкому речовин флавоноїдної природи, подібних за будовою до лютеоліну і рутину; кислот поліфенольної структури, подібних за будовою до хлорогенової кислоти; речовин, подібних за будовою до дубильних речовин (катехін) і полісахаридів (фруктоза). Розроблено методики для визначення кількісного вмісту речовин флавоноїдної природи в рослинному екстракті рідкому в перерахунку на лютеолін (не менше 0,22 %) – спектрофотометричним методом; речовин поліфенольної структури в перерахунку на галову кислоту (не менше 1,04 %) – спектрофотометричним методом; фенольних сполук у перерахунку на пірогалол (не менше 0,032 %) – спектрофотометричним методом.

Висновки. У результаті експериментальних досліджень розроблено методики ідентифікації та кількісного визначення вмісту основних біологічно активних речовин у багатокомпонентному екстракті рідкому.
АКТИВНІСТЬ ЦИТОЛІТИЧНИХ ПРОЦЕСІВ В ОРГАНІЗМІ ЩУРІВ, ОТРУЄНИХ ХАРЧОВИМ БАРВНИКОМ АЗОРУБІНОМ
Authors: Гаплик Г. П. , Фіра В. Д. , Лихацький П. Г. , Качур О. І. , Шершун Г. Г.
Published: February 2024

Вступ. В Україні офіційно дозволено використання у харчовій, косметичній та фармацевтичній промисловості близько 20 синтетичних барвників, більшість з яких є азосполуками. Синтетичні барвники здатні проявляти токсичні й канцерогенні властивості, зумовлені їх взаємодією з харчовими інгредієнтами, різноманітними екологічними чинниками, перевищенням допустимих рівнів застосування. До най­поширеніших синтетичних барвників належить кармуазин (азорубін) Е122 (малиновий барвник). У результаті проведення численних досліджень харчової добавки Е122 було виявлено низку можливих негативних впливів на організм людини.

Мета дослідження – дослідити активність мембранодеструктивних процесів і ступінь ендогенної інтоксикації у щурів, отруєних харчовим барвником азорубіном.

Методи дослідження. Досліди виконано на білих щурах-самцях, яких поділили на три групи, одна з них слугувала контролем, тварини двох інших груп отримували водний розчин азорубіну в дозах 15 та 100 мг/кг маси тіла. Евтаназію щурів проводили під тіопенталовим наркозом. В одержаному біологічному матеріалі визначали активність мембранозалежних ензимів – аланінамінотрансферази (АлАТ), аспартатамінотрансферази (АсАТ), лактатдегідрогенази (ЛДГ),  вміст молекул середньої маси (МСМ), а також  еритроцитарний індекс інтоксикації на 7-му, 14-ту і 21-шу доби від початку експерименту. Статистичну обробку даних виконували за допомогою пакета програмного забезпечення SPSS-22.

Результати й обговорення. Найвищу активність АлАТ у сироватці крові токсикованих азорубіном щурів (15 мг/кг) зареєстровано на 21-шу добу отруєння. Використання азорубіну в дозі 100 мг/кг призвело до вірогідного зростання активності АлАТ у всі терміни дослідження. Аналогічні зміни характерні й для АсАТ і ЛДГ. У печінці та серці активність цих ензимів вірогідно знижувалася протягом експерименту. Встановлено, що ураження тварин токсичними дозами азорубіну спричинило збільшення проникності еритроцитарних мембран, причому з подовженням терміну дослідження відсоток проникності прогресуюче зростав. Більш виражений вплив на еритроцитарний індекс інтоксикації мала доза 100 мг/кг. Після введення в організм щурів підвищених доз азорубіну поглиблювалась ендогенна інтоксикація, про що свідчило зростання вмісту МСМ обох фракцій у сироватці крові тварин. Доза 100 мг/кг маси тіла виявилась токсичнішою, вміст МСМ був високим протягом усіх термінів дослідження.

Висновки. Обидві дози азорубіну (15 та 100 мг/кг) є токсичними. При цьому доза харчового барвника 15 мг/кг маси тіла не на всі показники має токсичний вплив.
Teia dos Povos: estratégias cosmopolíticas agroecológicas na formação de uma rede de autonomias no sul da Bahia
Authors: Pimentel Spensy Kmitta
Published: February 2024

A Teia dos Povos é uma coalizão cosmopolítica que reúne camponeses, indígenas, quilombolas, pescadores, povos de terreiros e outros grupos residentes no Sul da Bahia em torno de iniciativas comuns, inicialmente em torno da agroecologia e, posteriormente, articulando alianças na defesa de territórios comunitários. A partir de elementos etnográficos e da compreensão da Teia como think tank popular, o autor propõe uma discussão sobre as ações e discussões ocorridas no âmbito dessa rede, considerando sua afinidade com ideais dos movimentos autônomos latino-americanos. O objetivo é entender como determinados conceitos e ideais de “autonomia” surgidos em países como o México operam na realidade brasileira, com seus alcances e limites. Ao mesmo tempo, demonstramos como o ambiente intelectual da Teia é frutífero para o surgimento de concepções ontológico-políticas originais, a partir de reflexões sobre a agroecologia, o encontro dos povos afro e indígenas na região e outros elementos.
Molecular and Spatial Signatures of Mouse Embryonic Endothelial Cells at Single-Cell Resolution
Authors: Chen Jian , Zhang Xiaoran , DeLaughter Daniel M. , Trembley Michael A. , Saifee Shaila , Xiao Feng , Chen Jiehui , Zhou Pingzhu , Seidman Christine E. , Seidman Jonathan G. , Pu William T.
Published: February 2024

BACKGROUND:

Mature endothelial cells (ECs) are heterogeneous, with subtypes defined by tissue origin and position within the vascular bed (ie, artery, capillary, vein, and lymphatic). How this heterogeneity is established during the development of the vascular system, especially arteriovenous specification of ECs, remains incompletely characterized.

METHODS:

We used droplet-based single-cell RNA sequencing and multiplexed error-robust fluorescence in situ hybridization to define EC and EC progenitor subtypes from E9.5, E12.5, and E15.5 mouse embryos. We used trajectory inference to analyze the specification of arterial ECs (aECs) and venous ECs (vECs) from EC progenitors. Network analysis identified candidate transcriptional regulators of arteriovenous differentiation, which we tested by CRISPR (clustered regularly interspaced short palindromic repeats) loss of function in human-induced pluripotent stem cells undergoing directed differentiation to aECs or vECs (human-induced pluripotent stem cell-aECs or human-induced pluripotent stem cell-vECs).

RESULTS:

From the single-cell transcriptomes of 7682 E9.5 to E15.5 ECs, we identified 19 EC subtypes, including
Etv2
+
Bnip3
+
EC progenitors. Spatial transcriptomic analysis of 15 448 ECs provided orthogonal validation of these EC subtypes and established their spatial distribution. Most embryonic ECs were grouped by their vascular-bed types, while ECs from the brain, heart, liver, and lung were grouped by their tissue origins. Arterial (
Eln
,
Dkk2
,
Vegfc
, and
Egfl8
), venous (
Fam174b
and
Clec14a
), and capillary (
Kcne3
) marker genes were identified. Compared with aECs, embryonic vECs and capillary ECs shared fewer markers than their adult counterparts. Early capillary ECs with venous characteristics functioned as a branch point for differentiation of aEC and vEC lineages.

CONCLUSIONS:

Our results provide a spatiotemporal map of embryonic EC heterogeneity at single-cell resolution and demonstrate that the diversity of ECs in the embryo arises from both tissue origin and vascular-bed position. Developing aECs and vECs share common venous-featured capillary precursors and are regulated by distinct transcriptional regulatory networks.
Stabreimende Wortpaare in der deutschen Lyrik des späten Mittelalters
Authors: Jeep John M.
Published: February 2024

A valuable collection of late medieval German poetry contains a number of known and new alliterating word-pairs, here surveyed and analyzed for the first time. While reaching beyond the medieval German period covered by earlier studies, it helps complete the survey of German literature approaching the mid-thirteenth century, and provides evidence up until circa 1500.
Zu Otachar im Hildebrandslied
Authors: Wagner Norbert , Schuhmann Roland
Published: February 2024

Apart from other details within the Hildebrandslied, writing a th occurs only once. This is the case with the name of Dietrich in miti theotrihhe (line 19). It remains the only th throughout the poem. In the Latin sources the name of Theoderich is regularly written as Theodericus or Theodoricus. This fact must have been known to the writer. For this reason, he wrote Th in order to continue with OHG -eotrihh- (line 19). Two times he wrote the name with OHG D (lines 23 and 26). The fight between Theoderich and Odoacar for the domination of Italy was a well-known fact and therefore also was known to the writer as is proved by his writing of Th. He felt he had to correct a mistake in the Hildebrandslied. This is why he removed Ermenrich and inserted the correct Otacher in his place. Driving Dietrich out of Italy into exile thus became the third infamous deed of Ermenrich, the second been the hanging of the pair of nephews, called the Harlunge, the first the killing of his only son Friderich. Also, the problem of the apparent -i-stems asckim, scurim, and sciltim is tackled.
Die nie in Druck erschienene Hannover Apokalypse
Authors: Langbroek Erika , Brands Francis
Published: February 2024

Of the rhyming Apocalypse, which may have been written in Westphalia at the end of the thirteenth century, two abbreviated versions were made in North German monasteries in the fifteenth century, which were regularly used in the context of monastic reforms. A text edition of the second abridged version is presented here, as it appears in the manuscript Hannover Ms I 84a.
Lepidaploa nakajimae (Vernonieae, Compositae), a new neglected species from Maciço do Urucum range, Mato Grosso do Sul, Brazil
Authors: TELES ARISTÔNIO MAGALHÃES , MENDONÇA CLÁUDIA BARBIERI F. , SILVA ROSILENE RODRIGUES , PIVARI MARCO OTÁVIO DIAS
Published: February 2024

A new species of Lepidaploa (Vernonieae, Compositae) is here described as L. nakajimae, an endemic species of Maciço do Urucum range, Corumbá, Mato Grosso do Sul state, Brazil. This new species differs from the closely related L. scintillans basically in its leaf width 1.0–2.2 cm (vs. 0.1–0.3 cm), sessile capitula (vs. short pedunculate), florets 40–42 (vs. 10–12), and anthers 2.0 mm long (vs. 3.6–4.3 mm long). Illustrations, comments, distribution map, and conservation status are provided for the new species.
Calanthe yingjiangensis (Epidendroideae; Orchidaceae), a new species from China: evidence from morphological and molecular data
Authors: MIAO JIANG-LIN , WANG QIANG , LI KAI-FAN , YUE MA-MAI , CHEN CHEN , LIANG CUI-YI , CHEN LU , WU SHA-SHA , LIU ZHONG-JIAN , ZHAI JUN-WEN
Published: February 2024

A new species of Orchidaceae, Calanthe yingjiangensis, is described from Yingjiang (Yunnan, China) based on morphology and molecular phylogenetics. This new species is like C. puberula, but it differs from the latter in its midlob of lip with an elliptic yellow spot near the base of the column and four purple veins, triangular lateral lip lobs that is much smaller than middle lobe and twisted lateral sepals. Molecular phylogenetic analyses based on three plastid DNA makers (rbcL, matK and trnL-trnF) and nuclear ribosomal ITS support C. yingjiangensis as sister to C. puberula in Calanthe section Vernae.
A new species of amphipod of the genus Parhyale Stebbing, 1897 from Chilika Lagoon, India
Authors: PATRO SHESDEV , BHOI GITANJALI , MYERS ALAN A. , SAHU SUCHISMITA
Published: February 2024

A new species of the genus Parhyale, Stebbing 1897 was collected from the intertidal region of Chilika Lagoon associated with the seaweed Gracilaria sp. Parhyale odian sp. nov. differs from other species of the genus by having a stout robust seta on the surface of the propodus near to dactyl hinge of male gnathopod 1. With the new description of P. odian sp. nov., the global species number in the genus rises to 16.