bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
Neobjelodanjeni nalazi preromaničke kamene plastike s područja Sjeverne Dalmacije
Authors: Uglešić Ante
Published: September 2018

Autor u radu obrađuje nalaze kamenoga crkvenog namještaja (dijelove oltamih pregrada) koji potječu sa šireg područja Zadra, odnosno s teritorija nekadašnje ninske biskupije: dva ulomka arhitrava i četiri ulomka pluleja. Uz raspoložive podatke o okolnostima i mjestu nalaza daje se njihov opis i tipološko-kronološka analiza. Ovi nalazi okvirno se datiraju u vrijeme od 6. do konca 10. slolječa i vrlo su značajni za ubikaciju ranokršćanske i ranosrednjovjekovne (preromaničke) sakralne arhitekture na spomenutom području.
Dubrovački rod Mikočić-Utvičić u Bosni tijekom 15. stoljeća
Authors: Živković Pavo
Published: September 2018

Razvoj rudarstva i kreditne trgovine u Bosni tijekom 14. i naročito u 15. slolječu doveo je veći broj Dubrovčana u tamošnje rudarsko-lrgovinske centre da tamo djeluju i žive. Medu takvima su bili i članovi roda Mikočića- Utvičiča, podrijetlom iz Dubrovniku. Jedan broj njihovih članova živio je i radio u Foči, gdje su obsluž.ivuli i položaj tamošnjeg kneza, konzula, sudaca i drugih državnih funkciju koje su postojale u brojnim dubrovačkim kolonijama U gradskim naseljima srednjovjekovne Bosne i Huma. Iako su živjeli u Foči, svoju aktivnost su proširivali i na druge bosansko-humske gradove po zemljama Pavloviča i Kosača. Članovi loga roda bili su rodbinski povezani s domaćim istaknutim ljudima, kakvi su između ostalih bili Tezalovići, ugledne osobe na dvoru najprije kneza Pavla Radenovića a onda i njegovih sinova vojvode Petra i Radoslava Pavlovića. Svojim boravkom i aktivnostima ovaj dubrovački rod doprinio je prenošenju dubrovačkih utjecaja u kulturi, upravi, poslovanju i drugim segmentima života koji su u grud podno Srđa prispjevali sa Zapada a otuda dolazili ovim posredničkim ulogama u Bosnu. Najistaknutiji član ovog dubrovačkog roda koji živi i djeluje u dubrovačkoj koloniji u Foči bio je Radić Uivičić-Mikočić, koji se nalazio na položaju kneza, konzula i suca u Foči a bio je posrednik u vrlo značajnim pregovorima između dubrovačke vlade i Pavlovića oko nekih važnih stvari gospodarske prirode pa i kupovine i širenja posjeda Dubrovačke Republike u Konavlima. Ova dubrovačka građanska fma iilija bavila se nešto obimnijim kreditno- trgovinskim poslovima, kako sa samim Dubrovčanima lako i s domaćim ljudima koje je uključivala u suvremene tokove gospodarskog života u Bosni. Bili su snabdjevači dubrovačkih trgovaca konjukturmom robom, prije svega plemenitim metalima i drugom vrstom trgovinskih artikala. Članovi ove dubrovačke familije samo su jedan u nizu drugili primjera migracijskih tokova s juga na sjever iz Dubrovnika u Bosnu i Hum, a takvih je bilo za spomenulo razdoblje mnogo.
Tragom rukopisa “staro bakarsko plemstvo” bakranina Matije Mažića
Authors: Granić Miroslav
Published: September 2018

U ovom radu autor koristeći se izvornom arhivskom grudom i podacima kritički odabrane literature pokušava rekonstruirati uništeni rukopis lokalnog bakarskog povjesnika Matije Mažiča “Staro bakarsko plemstvo" (Armalia et Insignia antujue nobililatis Buccarensis). Prema prijepisu B. Zmajiča priopćen je integralan tekst Mažićeva rukopisa s biografskim podacima dvanaest bakarskih plemićkih obitelji, a grbovi su reproducirani dijelom iz već objavljenih grbovnika, arhivskih dokumenata, originalnih grbovnica i privatnih zbirki. Analiza heraldičkih likova provedena je prema svim načelima usvojenim u hrvatskoj heraldici. U posebnom poglavlju spomenute su u pregledu i one bakarske plemićke obitelji koje nisu bile zastupljene u spomenutom rukopisu, s historijsko-kronološkim podacima i kategorijama plemićkih naslova.
Sukob interesa velikih sila na istočnom jadranu krajem 18. i u ranom 19. stoljeću
Authors: Obad Stijepo
Published: September 2018

U sukobu interesa velikih sila Francuske, Rusije, Engleske i Austrije na istočnoj jadranskoj obali potkraj 18. i početkom 19. stoljeća pisac vidi borbu za posjede koji su trebali poslužiti kao strategijsko uporište, osobito za Francusku i Rusiju, promairučnica događaja i odskočna daska u rješavanju Istočnog pitanja. Sudbina naroda na lom području rješavala se na mirovnim ugovorima u Campoformiu, Požuri u, Tilzilu, Parizu i Beču. Kolikogod su sve akcije bile dobro isplanirane u Parizu, Moskvi, Londonu i Beču, nijedna silu nije dobila koliko je htjela, kako u posjedima lako i u presizanjima prema jadranskom zaleđu. S obzirom na međusobne sukobe, nemire i nerede, pobune seljaka i gusarske prepade, ova regija u to doba spada u najnemirnije područje na hrvatskom prostoru uopće.
Crtež na fragmentima keramike iz Repovca kod Štitara (županja)
Authors: Marijan Boško
Published: September 2018

U članku se govori o dva fragmenta keramičke posude s crtežom geometrijskih motiva i she-matiziranih antropomorfnih likova iz Repovca kod Štitara (Županja). Crtež iz Repovca najvjerojatnije prikazuje ritualnu igru ili ples u okviru pogrebnoga kulta. Pripada starijem željeznom dobu (8.-7. stoljeće prije Krista), odnosno kulturi polja sa žarama u njezinoj kasnoj varijanti, a nastao je na još starijem supstratu panonskoga kulturnoga i likovnoga kruga
Nekoliko srednjovjekovnih nalaza iz privatne zbirke ing. Drage Drmića
Authors: Jakovac Suzana
Published: September 2018

U ovom radu autorica analizira dva prstena pronađena u okolici Ljupča i dva prstena nađena u okolici Siska. Te nalaze, iz svoje privatne kolekcije, ustupio joj je ing. Drago Drmić. Sva četiri nalaza pripadaju srednjovjekovnom periodu. Prvi nalaz karakterističan je za starohrvatska groblja horizonta 8. i početka 9. st. na području sjeverne Dalmacije. Drugi nalaz, koji je ujedno i unikatan, najvjerojatnije se može datirati u kasni srednji vijek. Zadnja dva nalaza spadaju u redovni repertorij ne samo starohrvatskih nekropola, već ih nalazimo i na grobljima raznih kulturnih i etničkih grupacija, a svoje podrijetlo vuku još iz kasne antike.
Katedrala hrvatskog biskupa Iuxta Castrum Tiniense
Authors: Jarak Mirja
Published: September 2018

U članku se razmatra, unutar nacionalne arheologije i povijesti, odavno prisutno pitanje о položaju katedrale hrvatskog biskupa iz 11. st. Iznosi se niz argumenata u prilog stare Buličeve teze о položaju katedrale na Kapitalu kod Knina. Ta je teza u suvremenoj literaturi inače potpuno zapostavljena. U prilog Kapitala govore sljedeće činjenice: blizina lokaliteta Kninu, postojanje veće samostanske crkve uz koju se nalazio skriptorij potreban za obavljanje kancelarijske službe hrvatskoga dvorskog biskupa, opremljenost te samostanske crkve namještajem kojemu su donatori hrvatski vladari Svetoslav i Držislav, pojava prvoga hrvatskog biskupa u vrijeme kralja Stjepana I., sina Svetoslavova, velika vjerojatnost da se među titularima predromaničke kapitalske crkve nalazila Marija kao glavni titular.
Ime Dalmacije u 2. i 1. st. prije Krista
Authors: Čače Slobodan
Published: September 2018

Kada je pod Augustom došlo do podjele rimskog Ilirika na dvije provincije, sjeverna je dobila ime Pannonia, a južna zadržala ime Illyricum. No od samog se početka južna provincija počinje nazivati i Dalmatia. Nedvojbeno je da ime potječe od naroda Delmatae (Dalmatae), no čini se da je presudnu ulogu imala činjenica da se ime Dalmatia već ranije, možda od kraja 2. st. prije Krista, ukorijenilo na prostoru između rijeka Krke na sjeverozapadu i Neretve na jugoistoku. U članku autor raspravlja о ovim ranim spomenima oblasnog imena Dalmatia. U starijim grčkim djelima spomenuta oblast zapravo nije percipirana kao cjelina, pa nije ni posebno imenovana. Oblast je u razdoblju od 4. do ranog 2. stoljeća prije Krista bila podijeljena između raznih domaćih zajednica (Hilejci, Bulini, Nestejci u primorju), grčkih Isejaca (Tragurij, Epetij) te, povremeno, ilirskih kraljeva i dinasta. S osamostaljenjem i afirmacijom Delmata stanje se korjenito mijenja. Iako Delmati nikada neće zauzeti čitavo ovo područje, njihova je premoć neupitna. No isto je tako važna činjenica da su sve lokalne populacije zapravo bile etnički srodne Delmatima. To dvoje je, najvjerojatnije, dovelo do toga daje oblast između jugoistočne granice Libumije i sjeverozapadne granice rimskog posjeda u Iliriku (osvojenog 168. prije Krista) dobila ime upravo po Delmatima. Autor analizira navode u Posidonija (F 174 Jacoby = Athenaeus, IX 369cd), zatim u Vatinijevim pismima Ciceronu (ad fam. 5, 9, 2; 5, 10, 4), a opširnije prikazuje problematiku podataka u Plinija (Nat. hist. 3, 141: Liburniae finis et initium Delmatiae Scardona in amne eo XII passuum a mari) za koje se pretpostavlja da potječu iz nekog Varonova djela. Naposljetku podsjeća na to da je i Strabon uključio Dalmaciju kao posebnu oblast u svoj opis Ilirika (7, 5, 5: i) tćov AaXpaTÉcov irapaA ia; Tf|v AaAuaTiKijv).Zaključno se upućuje na pisanje Veleja Paterkula (2, 90, 1; 2, 110, 1-2; 2, 114, 3), kod kojeg se vidi povezivanje Delmata sa srodnim plemenima u unutrašnjosti (2, 115, 4: Desitijati, Pirusti), što je jasan znak širenja imena na ono što će potkraj Augustove vladavine biti odijeljeno kao provincija u kojoj će se postupno utvrditi ime Dalmatia.
Knjižnica Duje Rendića-Miočevića u fondu knjižnice Sveučilišta u Zadru
Authors: Petrić Tatijana
Published: September 2018

Članak govori о privulnoj knjižnici Duje Rendića-Mioćevića, znanstvenika пн području arheologije, epigrafike i mutnih znanosti. Rciidićeva knjižnica jc otkupljena i smještena na Odjelu za arheologiju Sveučilišta u Zadru. Dobiia je status posebne zbirke zbog načina na koji je obrađena, smještenu signirana, \naliza zbirke upućuje na vrijedna djela koja se nalaze u njoj s obzirom na starost građe, i joä uvijek znanstvenu vrijednosti. To je referentna zbirka (rječnici, leksikoni, enciklopedije, bibliografije), omeđene publikacije iz arheologije i srodnih znanosti, serijske publikacije i mnoSlvo separata. Dobiva se uvid u djela iz područja klasične filologije, povijesti, filozofije, te arheologije i epigraftke. Tijekom analize uočava se razvoj jednog znanstvenika i arheologije kao znanosti, kroz prizmu tiskane građe. Zbirka je pokazala svoju cjelovitost i logičnost u vremenskom i '•nanslvenoni nizu
Grobni humak iz ranoga brončanog doba u Podvršju
Authors: Batović Šime , Kukoč Sineva
Published: September 2018

U ovom radu daje se izvještaj o istraživanju i obrada građe jednoga grobnog humka iz ranoga brončanog doba, zvanoga Mala glavica, smještenog na kosi Matakov brig u selu Podvršje, sjev. ist. od Kadra, blizu jedne brončnodobne gradine zvane Mali Šibenik. Humak je istražen u okviru praktičnoga terenskoga rada studenata arheologije Filozofskoga fakulteta u Zadru 1986. godine. Imao je promjer 14x15 m I visinu 0,70 m, jer je dosta oštećen odnošenjem kamenja. Sastojao se od zemlje i kamenja. Bio je izgrađen tako što je najprije obzidom od kamenja označen krug promjera oko 10 m koji je zatim ispunjen čistom zemljom crvenicom debljine oko 20—30 om i na im podlogu polagani ostaci spaljenih pokojnika, pa pokriveni naslagom kamenja i zemlje, prvotne visine oko 1,5—2 m. U humku su otkrivena 4 oštećena groba s ostacima spaljenih pokojnika, od kojih su tri bez grobne škrinje, a jedan sa škrinjom od neobrađenoga kamenja. Od prilogu u jednom grobu nađen je samo I zub psa. Međutim, veća količina grade razasuta je po humku i uglavnom sve u gornjem sloju kamenja i zemlje: 22 kremena noža, 11 strugala i 1 trokutasta strelica, pored velike količine kremenih valu taka 1 odbitaka, don ljeti h vjerojatno sa zemljom s okolnog zemljišta pri gradnji humka,, zatim i kameni pravokutni i 1 koštani prstenasti privjesak, 16 odsječenih poluvalutaka, 3 pločice-brusa, l kugla, 1 poseban, 1 jezičast i 1 izbušen kamenit predmet, •pa oko 4300 ulomaka od oko stotinjak zemljanih posuda, dvije ptičje kosti, ponešto ugljena i neke vrsti gro/, danog sjemena.Prema načinu gradnje i svojstvima građe humak potječe iz kasnoga dijela ranoga brončanog doba ili iz 3. stupnja cetinske kulturne skupine, To je jedan od 'najinteresantnijih i najbogatijih dosad istraženih humaka iste kulture. Sadrži svojstva naslijeđena dijelom iz bakrenoga doba, proširena indueuropskim seobama, ili prenijeta preko badenske, vučedolske, ljubljanske i vinkovačke kulture, pa kulture zvonolikih pehara i iz Italije. U vezi s time u radu se dotiču i pojedini osnovni i širi problemi podrijetla i razvoja, pa značajke kulture u bakreno i rano brončano doba u cetinskoj kulturi i na sjeverozapadnom Balkanu.
Položaj rijeke Telavija i pitanje japodskog primorja
Authors: Čače Slobodan
Published: September 2018

Položaj rijeke koju Plinije Stariji naziva Telavium, a Plolemej Tedanios, predmetom je stare kontroverze koja se povezuje s pitanjem prisustva Japoda na obali Kvarnerskog zaljeva. Dio antičkih autora ovu obalu pripisuju isključivo Liburniuma ili manjim cjelinama (Hekatej i kasniji pisci koji se oslanjaju na tradiciju). Drugi antički pisci, napose Strabon i neki od Plimijevih izvora, znaju za Japode na obali; Plinije navoda da je Telavij granica Japudije (prema Liburniji, Net. hist. 3, 140). Prema Ptolemeju (2,18, 2) Telavij se nalazi između Lop- sike (Jurjevo, južno od Senja) i Ortople (Starigrad k/S ili Stinica). Plinijevo mjesto možemo razumjeti samo na jedan način: analiza konteksta pokazuje samo to Ja se Telavij nalazi između Raše (Arsia) i Nina (Aenona). Nema filoloških razloga da se posumnja ni u točnost Ptolemejeva podatka; Plinije i Plolemej ne proturječe jedan drugome. Analizirajući geografske, ekološke i kulturne elemente, mnogo je vjerojatnije da je Telavij izvor Žrnovnica južno od Jurjeva negoli Zrmanja. U tome kao i u dobrom dijelu rekonstrukcije povijesnih prilika suvremena saznanja idu u prilog tezama A. Degrassija. čini se da su se rio 5/4. sit. psr. n. e. mala ethne oko Kvarnera objedinila pod imenom Liburna i pod vodstvom Jadasina (napadaju Pharos, usp. CIG 11 1837 c). Tokom 3. st. savez Japoda prodire na zapad (Kvarner, juž. Slovenija) te pokorava primorske Liburne: zacijelo tada nastaje granica na Žrnovnici (ođn. blizu nje). Krajem 2 i poč. 1. st. Rimljani lome iapodsku moć. Moguće je da je dio općina .između Raše (Arsia) i Telavija zadržavši liburnski etnički značaj pomogao Rimljanima i tada stekao povlašteni položaj (Alutae. Flanates, Lopsi, Curistae. Fulfi- nates: Plinije, Nat. hist. 3. 139). Autor posebno ističe činjenicu da se područje japodske dominacije ne poklapa s etničkim japodskim područjem.
O katedralama hrvatske i kninske biskupije
Authors: Jakšić Nikola
Published: September 2018

Problem ubikacije položaja katedrala hrvatske i kninske biskupije prisutan je u našoj nacionalnoj srednjovjekovnoj historiografiji odavno. Dileme oko preciznog određenja njihova položaja potencirane su činjenicom da su d vijesti o njihovim titularima nedovoljno pouzdane. Novim izvornim podacima moguće je međutim sa sigurnošću ustvrditi da je kninska katedrala građena kroz 13. stoljeće, posvećena 1272—74. g. u čast Sv. Bartolomeja Apostola, te da je bila podignute na mjestu bivšeg kraljevskog samostana na Kapil ulu u Kninu. Vijesti splitsllcog kroničara 13. stoljeća « katedrali Sa. Marije odnose se na katedralu hrvatskog biskupa a bi je bila u Petrova polju u selu Kosovu, (danas Biskupija Icod Knina u Kosovu polju) ustanovljena dko sredine II. stoljeća. Posebna je pažnja iposvećena apelativu odnosno toponimu campus, spomenutom k<»d Tome Splićanina, s obzirom na to da se javlja ključnom preprekom u definiranju precizne ubikac.ije kako jedne teko i druge katedrale. Analiza pokazuje da Tomin campus označava pojam koji je u kasnom srednjem vijeku poznat kao Campus santi Petri ili iraik Campus magnum. a odnosi se na današnje Kninsko, Kosovo i Petrovo polje zajedno.
Teritorij i granice Kninske županije u srednjem vijeku
Authors: Smiljanić Franjo
Published: September 2018

Autor -nastoji utvrditi približno teritorij i granice Kninske županije u srednjem -vijeku. Za cjelovitije rješavanje toga problema autor ukazuje na čitav niz -kriterija koje treba -imati u vidu kod određivanja granica i teritorija, budući da su pisani izvori o tome dosta oskudni. T-o su: nekadašnja antička teritorijalna podjela, podaci o internim potrebama stanovnika odleđene legije, nekada&nja turska i mletačka administrativna podjela.Autor konstatira da su prirodne granice i nekadašnja antička teritorijalna podjela (teritorij municipiuma Magnum) bi-lii -presudni da se na području današnjih općina Drniš, Knin i Promina formira Kninska županija. Ujedno ističe da su se teritorij i granice Kninske županije mijenjali tijekom vremena. Tako za Nelipića teritorij županije širi se u pravcu sjever—jug. Razloge takvoga širenja treba tražiti ine samo u činjenici da su to pravqi trgovačkih putova kojima se iz unutrašnjosti dolazilo na primorje -i obrnuto, nego i u posljedici unutrašnje kolom,i- jalizacije u kojoj važnu ulogu imaju Vlasi. Autor konstatira da je teritoriju županije u doba kralja Ludovika moglo pripadati i područje Vi’ličke župe i -to upravo stoga što je Vrlika pripadala pod sudsku ingerenciju kninskoga stola.Raspravlja se i o granicama Kninske biskupije, za koju se konstatira da nije zauzimala išlo područje kao i teritorij Kninske županije. To je istaknuto zato što su mnogi autori (npr. Vj. Klale, Urašnić. Farlati, Bo-m- man, Gunjaća) isticali crkvene granice kao glavni kriterij pr.i određivanju ne samo Kninske nego i drugih županija. Zato autor naglašava da je za određivanje crkvenih granica bila bitna nekadašnja crkvena podjela, pri čemu misli ma teritorij nekadašnje biskupije Ludrum. Autor raspravlja i o administrativnom uređenju teritorija Kninske županije. Prema pisanim izvorima 14. i 15. sloljeća župamija je bila podijeljena na dlstrikte. premda o ranijoj administrativnoj podjeli nema podataka. Autor konstatira da je žuit>anija bila podijeljena na Četiri d-isitrilkta: Campus Perli. Oprominje, Unašice i distrikt grada Knina. Takva administrativna podjela znači ujedno ,i raspadanje nekadašnjega jedinstvenog područja.
Ivaniš Nelipić između Mletačke Republike i bosanskog kralja Tvrtka II. Tvrtkovića
Authors: Živković Pavo
Published: September 2018

Dvadesetih godina XV- stoljeća hrvatski velikaš Ivaniš Nelipić se našao u procjepu između Mlečana i bosanskog kralja Tvrtka II. Tvrtkovića. Njegovo jačanje i samostalno istupanje umnogome su remetili normalno odvijanje trgovinskih i .drugih gospodarskih odnosa Mletačke Republike i Bosanaca. I kod jedne i druge strane javila se želja o planiranom uništenju tog istaknutog hrvatskog vlastelina. Mlečani su se nastojali njegovim undštenem domoći najprije Trogira,, Splita, a potom Omiša, Klisa i Poljica. Prvi kontakti u cilju stvaranja vojnog saveza protivu kneza Nelipića započeli isu na početku 1421. godine, a sami pregovori .potrajaše do 1424. godine uz izvjesne prekide i privremeno izmirenje Ivaniša sa Mlečaraiima.U pregovore su Mlečani pokušali uključiti i vojvodu Saindalja, u čem-u su imali djelimđčnog uspjeha. Tvrtko II. je odustao od dogovorenog saveza nakon što je Venecija iznevjerila njegova očekivanja u pružanju pomoći za borbu s Turcima, koji su u diva navrata napali na Bosnu, tijekom 1423. i 1424. godine. Zahvaljujući, između ostaloga, i tim okolnostima, Ivaniš Nelipić je zajedno :s još dvije najistaknutije hrvatske velikaške porodice', Franfcapanima i Kurjakovićima, ostao pravi štit obrane preostalog dijela hrvatskih teritorija u Primorju.
Ekonomski položaj i ekonomska orijentacija zadarskog kopnenog zaleđa i zadarskih otoka između dva rata (1918—1941)
Authors: Jurić Boris
Published: September 2018

Nakon što se već više puta bavio nekim aspektima ekonomskog položaja Zadra i Okolic-e u međuratnom razdoblju, autor ovdje sintetizira i dopunjuje novim podacima sliku o ekonomskoj strukturi i ekonomskoj orijentaciji okolice Zadra u vremenu kada je njen centar, grad Zadar, a na temelju Rapalskog ugovora iz 1920. god., bio u sastavu Italije. Kontaretnije govoreći, autor u ovom radu prikazuje i ocjenjuje stanje na zadarskom kopnenom zaleđu odnosno na zadarskim otocima u pogledu tzv. »infrastrukture«. Osvjetljava, dakle, s jedne strane stanje u djelokrugu saobraćajnica, opskrbe električnom energijom i opskrbe vodom. Pored ostalog prikazuje ključne karakteristike u poljoprivredi, ribarstvu, pomorstvu i turizmu. Dolazi do općih zaključaka o tome da je Ekonomska struktura promatranoga područja u vremenu 1918—1941. god. bila veoma nepovoljna. Između ostalog trendovi industrijalizacije nisu u tome vremenu bili zahvatili promatrano područje, na kojemu, izgleda, samo jedan kapacitet iz okvira prerađivačke radinosti zaslužuje da bude označen kao industrijski pogon. Odvojenost Zadra od svojega gravitacionoga područja predstavljala je golemu zapreku ne samo za privredni razvoj grada Zadra, već i za društveno-ekonomski rast njegove okolice.
Revolucionarni omladinski pokret u Splitu 1944. godine
Authors: Šitin Tonči
Published: September 2018

Nesumnjivo je kraj 1943. i početak 1944. godine označio početak jedne važne faze u razvitku NOR-a i revolucije u Dalmaciji. Nakon povlačenja članova partijskog i dijela slkojeviskog rukovodstva pred nadmoćnim njemačkim snagama, pitanje obnove pokreta i povezivanje organizacija NOP-a izbija ubrzo u prvi plan. U složenoj političkoj situaciji SKOJ je uspio prevladati mnoge prepreke i ina politička,) platformi Komunističke partije okupiti najveći broj omladine Dalmacije. Povoljni uvjeti za irad SKOJ-a i organizacija USAOH-a od proljeća 1944. godine utjecali su na jačanje i organizaciono učvršćivanje revolucionarnog omladinskog pokreta, a posebni usipjesi su zabilježeni u razotkrivanju i suzbijanju kon- trarevdlueionairne aktivnosti malobrojnih četnika 1 reakcionarnog dijela HSS-a. Omladina Dalmacije masovno učestvuje u izvršavanju brojnih zadataka NOO-a (radne akcije za opskrbu vojske i stanovništva hranom., razgranati pozadinski rad, aktivnost u NO-fondu, članstvo u organima narodne vlasti i dr.); reorganizira se rad SKOJ-a i USAOH-a radi postizanja većeg jedinstva i okupljanja svih mladih antifašista, konstantan je i odlazak velikog broja mladih u NOVJ.Na osnovi arhivskih izvora, štampe i literature autor posebno analizira zbivanja u Splitu 1944. godine ii Ukazuje na niz specifičnosti u razvitku SKOJ-a i omladinske organizacije, potkrepljujući svoje teze brojčanim podacima ii opisima najznačajnijih akcija.
Kategorija vremena u transferu povijesnog znanja
Authors: Rendić-Liočević Ivo
Published: September 2018

Autor ističe da umjesto usvajanja činjenica u nastavi povijesti valja prijeći na usvajanje metodoloških vještina, a to je moguće postići uvođenjem metodologije povijesne znanosti i uspostavljanjem didaktičke komunikacije jezikom te znanosti. Da bi se uspostavila ta komunikacija, valja uvesti više didaktičke sustave (programimara i problemska nastava). U takvom izmijenjenom učenju povijesti, u kojem se mijenja struktura povijesnog mišljenja, pri razradi kategorije vremena posebnu pažnju valja usmjeriti na povijesno vrijeme koje karakterizira aritmija, cikličnost, ponavljanje, zaustavljanje i nazadovanje. Do sada je u nastavi povijesti prevladavalo kalendarsko vrijeme te je potrebno preispitati gledišta prema kojima djeca teško uče povijest zbog nesposobnosti da se usvoje vremenski koncepti (Piaget). Autor se zalaže za reafirmaciju ideja sovjetskog metodičara A. I. Straževa koji je dao izvanredne upute za usvajanje kronologije u nastavi, a posebno se zalagao za korištenje kronoloških tablica. Njegove upute valja prilagoditi izučavanju povijesnog vremena.Autor je u svojim didaktičkim eksperimentima zaključio da učenici slabo usvajaju kronologiju koja se prvenstveno svodi na orijentaciju u kalendarskom vremenu. On se zalaže za razradu posebnih prostorno vremenskih okvira koji bi omogućili učenicima da upoznaju slične istodobne procese na širim prostranstvima, a posebno se zalaže da se u nastavni proces ponovno uvedu kronološke lablice u kojima bi, uz kalendarske, bilo obrađeno i povijesno vrijeme. Konačno autor poziva na eksperimentiranje da bi se doznalo kakve sposobnosti imaju učenici pri usvajanju (povijesnog vremena. To bi bio veliki doprinos razvoju metodike nastave povijesti kao sintetske znanosti interdisciplinarnog karaktera.
Simboličke strukture u Japodskom funeralnom kultu
Authors: Kukoč Sineva
Published: September 2018

Razmatra se ikonografska i osobito semantička struktura japodskog prizora banketa s Tibom s ume iz Ribiča (Bihać) u kontekstu: a) sveukupne japodske funeralne figuralivnosli predočene na urnama sjeverozapadne Bosne, b) srodnih periadriatičkih protopovijesnih fenomena iz funeralnog kulta. Kao komparativni materijal prvog reda izdvojen je prikaz banketa s ribom koji je predočen na nadgrobnoj steli iz Daunije.Japodski prizor banketa ima evidentno simboličku značenjsku strukturu: ritual banketa se ukazuje kao simbolički čin, koji idealizira ovozemaljsku plodnost, vitalnost, sklad i simbolizira težnju prenošenja toga u onostranost, u čemu je temeljna funkcija pripala višeslojnoj i ambivalentnoj simbolici ribe, odnosno vode. Japodski (i daunski) banket, kao simbolička spona ovostranosti i onostranosti, slikovna je transpozicija stanovitih ideja iz japodskog eshalološkog koncepta. U strukturi loga, u biti nepoznatog koncepta, nazire se misao da se japodska onostranost zamišljala možda upravo u nebeskim sferama, koje stoje u suprotnosti s podzemnim, mračnim i iracionalnim. Na takav zaključak diskrelno ukazuje idejna povezanost: a) japodskog banketa i japodskog prizora Posljednjeg putovanja s pticom - simbolom pokojnikove duše (urna iz Golubića), b) daunskog banketa s ribom i daunskih prizora lova na pticu, koji simbolički aludiraju na ostvarenje višega, duhovnoga stanja i na stanovitu besmrtnost.
Istočna i jugoistočna nekropola Salone
Authors: Miletić Željko
Published: September 2018

Istočna nekropola funkcionira od prvih desclljeća I. st. n. e., pružajući se od Porte Cacsaree do položaja Zgon nešto istočnije od Porte Andetrie. Zidani grobni arcali nekropole izgrađeni su oko glavne longitudinalne komunikacije Salone, duž. danas nepostojećeg rukavca rijeke Salon (Jadro). Na istok, sve do izvora Jadra, nekropola se proširila tijekom II. st., a ukapanje na tom potezu naročito je intenzivno u II. st, n. e.Jugoistočna nekropola pruža se od lokaliteta "Pet mostova" i, preko Otoka, prelazi na lijevu obalu Jadra. prateći trasu puta prema Epetiju (Epetium). Na tu rimsku cestu odnose se natpisni podaci o grobnim arealima prislonjenim "ad viam munitam". Na nekropoli postoji kontinuitet ukapanja od I. st. do III. i IV. st. n. e., kada se ono vrši na lijevoj obali (položaji Japirko i Bašo).Duž vicinalne komunikacije prema današnjem Vranjicu nalaze se dva manja groblja na kojima se ukapaju pripadnici zajednica u ageru. Za njihove potrebe, u kasnije doba, sagrađena je cemeterijalna bazilika na položaju kuće Jurić (Ćućine kuće),
Rimska provincija Dalmacija pod vlašću Istočnih Gota
Authors: Uglešić Ante
Published: September 2018

Dolazak [stočnih Gota na područja rimske provincije Dalmacije uslijedio je najvjerojatnije nakon ubojstva Odoakara u Italiji (493).liimska provincija Dalmacija zajedno s provincijom Savijom činila je jednu upravnu cjelinu na čelu koje se nalazio comes Dalmatiarum el Saviae, sa sjedištem u Saloni. Osim namjesnika provincije, u Saloni se spominju sljedeći državni funkcionari: consularis - rimski civilni namjesnik, comes patrimonii - financijski službenik i nadzornik kraljeva posjeda i princeps (officii?) - glavni činovnik za rimsko slanovnišivo.Kasiodor spominje također zasebnog komesa za otoke Krk i Cres - comes insulae Curritanae el Celsinae. Postoje indicije da su ingerencije ovog funkcionara mogle biti šire od ova dva otoka, odnosno da su obuhvaćale područje većeg dijela klasične Libumije. To je područje moglo uživali izvjesnu autonomiju u okviru jedinstvene provincijalne uprave u Saloni.O trajanju istočnogotske vlasti na području rimske provincije Dalmacije postoje dva oprečna mišljenja. Većina istraživača se slaže (na osnovi Prokopijevih vijesti) da je napuštanjem Burinima (537) prestala istočnogotska vlast nad cijelom Provincijom. Druga skupina istraživača, gdje se posebno ističu S. Antoljak i J, Medini, smatra da je veći dio klasične Liburnije ostao u vlasti Istočnih Gota sve do Narzesova pohoda iz Dalmacije u Italiju, tj. do 552. Autor u ovom radu detaljno analizira tvrdnje navedene dvojice istraživača i uspoređuje ih s Prokopijevirn vijestima na kojima se one temelje, te pokazuje da se radi o nedovoljno argumentiranim hipotezama, odnosno da je isločnogotska vlast nad cijelom provincijom Dalmacijom ipak najvjerojatnije prestala 537.
O rezultatima istraživanja lokaliteta “Crkvina“ u selu Galovac kod Zadra u 1990. godini
Authors: Belošević Janko
Published: September 2018

Autor u radu daje sažetu stručno-znanstvenu analizu o rezultatima istraživanja lokaliteta “Crkvina” u selu Galovac kod Zadra, postignutim u četvrtoj istraživalačkoj kampanji provedenoj 1990. godine.Na istraženoj površini od oko 600 metara kvadratnih otkriveni su novi ostaci arhitekture kompleksa starokrščanske crkve i temeljni ostaci ranokršćanske memorije. Uz nova otkrića arhitektonskih ostataka starokrščanske sakralne arhitekture i ove je godine, kao i u prethodnim kampanjama istraživanja, otkriven veći broj kamene plastike antičke, starokršćanske i ranosrednjovjekovne provenijencije. Pretežno su to dijelovi starokršćanskoga i predromaničkoga crkvenog kamenog namještaja ili ukrasni dijelovi arhitekture. Među tim nalazima posebnu znanstvenu pozornost, kako rijetkošću nalaza tako i svojom povijesnom i kulturno- umjetničkom vrijednošću, zaslužuje sedam predromaničkih kapitela ciborija i prezbiterijalne ograde (septuma) iz 9. stoljeća. Uz otkrivene ostatke arhitekture, kamene plastike i skulpture, otkrivena su i 163 groba okvirno datirana od 10. do 16. stoljeća. Samo u jednoj četvrtini grobova nađeni su nalazi, uglavnom nakitni i ukrasni predmeti, te srednjovjekovni novac. Istraženi grobovi dio su velikog groblja od više stotina grobova (dosad otkriveno ukupno 315), koje je na lokalitetu bilo u upotrebi od 6. do 16. stoljeća.Rezultati ovogodišnjih istraživanja na “Crkvini” u Galovcu pružili su obilje izvorne građe koja pruža nove znanstvene spoznaje i ukazuje na veliku arheološko-povijesnu vrijednost lokaliteta. Na temelju dosadašnjih rezultata istraživanja s pravom se može lokalitet “Crkvina” u Galovcu svrstati u red najznačajnijih kompleksnih arheoloških nalazišta dosad otkrivenih na tlu sjeverne Dalmacije, na nekadašnjem središnjem prostoru matičnog područja Dalmatinske Hrvatske. Stoga započeta istraživanja lokaliteta treba u interesu hrvatske arheološke znanosti nastaviti i dovršiti.
Bukovica u srednjem vijeku
Authors: Antoljak Stjepan
Published: September 2018

Autor prvo opisuje položaj i granice Bukovice prema raznim našim piscima (Zlatović, Maschek, Ardalič itd.) i kako je ucrtana na topografskim kartama. Zatim ukazuje da taj predio nije povijesno uopće obrađen ni u pojedinostima a ni u cjelini, napose u srednjem vijeku. Prelazeći iz staroga u rani srednji vijek pisac govori o Bukovici od 6. st. dalje, tj. u doba vladavine Istočnih Gota, a onda Bizanta i hrvatskih narodnih vladara. Doliče se, na osnovi bizantskih izvora (napose Konstantina VII Porfirogencta), u koju je hrvatsku županiju spadala Bukovica sa svojim mjestima, a koja se od II. polovice 11. st. uklapa u županiju ili komitat Luku, gdje su živjeli i imali svoje posjede pripadnici “plemića 12 hrvatskih plemena" (Kukari, Šubići, Gušići, Mogorevići, Karinjani i Lapčani, Jamomctići, Tugomerići) i ondje se držali svojih “Consuetudines Croaci e”.Interesantni su izravni podaci o Bukovici u 12. i 13. st., te kako su preko toga prohujali Tatari. Napose je zorno prikazan “dominium” Pavla Bribirskoga “dominus”-a “Croatorum , pod koji je spadala i Bukovica sa njegovim središtem Bribirom. Opisani su i posjedi knezova Bribirskih u toj Bukovici, tj. Lučkoj županiji, poslije smrti Pavla i kako su ih redom gubili. Autor raspravlja i o nazivu Luke i njenoj podjeli na Donju i Gornju Luku (15. st.), u koju je uključena Bukovica, te koje su bile granice između njih. Ujedno se navodi kako je Gornja Luka pripadala području zvanom B a n a d e go, Banat ili čak “B a n o v i n a” (15. i 16. st.). Napose pisac upozorava na značajnu karakteristiku lučkog komilata, a ta je da je imao svoga arhiprezbilera, tj. zamjenika ninskoga biskupa (II. pol. 15. i 16. st.) i ukazuje da su se od 1409. g. oslrovički kaštelani zvali i “c o m i t c s L u - kc",koji su od kmetova zadarskog distrikta ubirali i crkvenu desetinu, martunnu i vojšćinu, što su također vrlo važni izvorni podaci za društveno- ekonomske odnose u ovom dijelu Hrvatske.Rad završava prikazom kako su Turci osvojili Karin (1514), Knin (1521) i Skradin (1521), te zauzeli Ostrovicu i Kličevac (1523), a 1527. i Obrovac na Zrmanji, te je time nekadašnja Gornja Luka s dijelom Banadcga pala u njihove ruke i otada oni preko pregažene Bukovice nesmetano prolaze i prodiru sve do mora, tj. do Zadra i Šibenika.
Kvaternikova državnopravna misao u saboru 1861.
Authors: Ganza-Aras Tereza
Published: September 2018

Nakon rata 1859. Habsburška Monarhija je došla u tešku krizu unutrašnjeg državnog uređenja zbog akutnih nacionalnih problema, koju će razriješiti cijepanjem u dualističko uređenje 1867. U međuvremenu postojale su razne kombinacije oko preuređenja Monarhije. Listopadska diploma iz I860, pružala je razloge za pretpostavke da je bečki vladajući vrh voljan pristati na rasprave o eventualnom feđeralističkom uređenju države, premda je odmah bilo jasno da se ipak pomišlja samo na dopuštanje administrativnih samouprava sa samostalnošću ograničenom uglavnom na školska i kulturna područja. Veljačkim patentom iz 1861. dalo se do znanja da se ni takva što neće provesti u austrijskom dijelu Carevine, gdje će se uspostaviti centralizam, ali da se zemljama ugarskog dijela daje prilika za izjašnjavanje o svom odnosu prema austrijskom dijelu. Kvaternik je u Saboru 1861. pokušavao privoljeti narodne zastupnike da se postave na stanovište načelnog insistiranja na samostalnosti Hrvatske, pa predlaže da Sabor iskaže svoju samostalnost tako što će ponuditi “hrvatskom kralju" u Beču prijedlog o uređenju točno određenih i ograničenih poslova zajedničkih svima u Carevini. U tom smislu je sam sastavio prijedlog u formi hrvatskog ustava. S Ugarskom trebao bi se uspostaviti obrambeni savez, radi zajedničke obrane od centralističkih i germanizatorskih pretenzija Beča. Većina je zastupnika ocijenila Kvatemikov prijedlog nerealnim.Kvatemik promatra novonastalu situaciju u
Fiziokratska škola i kasniji razvoj ekonomske misli
Authors: Jurić Boris
Published: September 2018

Autor ocjenjuje domete fiziokratske škole koja je djelovala u Francuskoj u razdoblju 1748-1780. Nadalje daje pregled odjeka fiziokratske škole u našim krajevima, prvenstveno u Dalmaciji. U kraćim crtama prikazuje kasniji razvoj ekonomske misli (engleska klasična politička ekonomija; Malthus, Mill, historijska škola, subjektivistički pravci, teorije državnog kapitalizma, teorije monopolističke konkurencije, suvremene građanske ekonomske teorije). Na kraju naglašava da su mnoge kasnije ekonomske škole do određene razine preuzele neke poglede fiziokratskih pisaca, dalje ih razradile, dopunile i uključile u svoje znanstvene sisteme.
"Pravdonoša" u pismima Božidara Petranovića Stjepanu Ivićeviću
Authors: Vidaković Josip
Published: September 2018

Ovaj rad se uglavnom temelji na izvornim pismima Božidara Pelranovića upućenih .Stjepanu Ivićcviću u vremenu od 1851. do 1854.god., u vezi s ''Pravdonošom". Osvijetljena su neka pitanja, do sada nepoznata, primjerice o nastanku, razvoju i prestanku izlaženja loga periodika. On je ne samo prvi u periodici hrvatskih pravnih časopisa, već i prvi u Južnih Slavena, i kao takav prvorazredan izvor za proučavanje naše pravno- povijesne i kulturne baštine.“Pravdonoša” donosi vrijedne priloge za mnoge pravne grane, ali su mu u središtu pažnje problemi pozitivnog prava i odgovarajućih sudskih postupaka, sve to sa stajališta borbe za uvođenje hrvatskog jezika u sudove. Da bi se ta borba mogla uspješno okončali, bilo je potrebno, a u tome i jest središnja uloga “Pravdonoše". najprije stvoriti zaokruženu pravnu terminologiju na hrvatskom jeziku. Kao zanimljivost, a i posebnu vrijednost treba istaći da se je ban Josip Jelačić osobno pretplatio na četrdeset primjeraka.
Problemska nastava i prediktori uspješnosti učenja povijesti u šestom razredu osnovne škole
Authors: Rendić-Miočević Ivo
Published: September 2018

U ovom članku opisuje se eksperiment u kojem je ispitana efikasnost problemske nastave povijesti u šestom razredu osnovne škole. Autor je u eksperimentu koristio problemske materijale koje je sam sastavio i školski udžbenik. Učenici su proučavali temu “Južnoslavenski narodi pod vlašču Turaka, Mlečana i Habsburgovaca”. Na temelju pouzdanih testova podaci su statistički obrađeni i zaključeno je da učenici šestog razreda, mada prvi put koriste problemsku nastavu, postižu iste rezultate kao i oni koji su podučavani tradicionalno. U poznavanju društvenih procesa učenici eksperimentalne skupine ipak su postigli bolji rezultat. Na osnovi dosadašnjih eksperimenata autor pretpostavlja da bi se vježbanjam učenika i usavršavanjem problemskih materijala mogli poboljšavati rezultati.Retestiranje je ukazalo da su učenici eksperimentalne skupine bolje zapamtili gradivo, ali je zapaženo da su neke kategorije znanja podložnije zaboravljanju. Kategorija “razumijevanje povijesnog gradiva” slabije je zapamćena od učenika obiju skupina, dok su kategorije “davanja naslova i uspostavljanje razgovora” i “analiza teksta” dobro zapamtili učenici obiju skupina. Učenici eksperimentalne skupine bolje su zapamtili kategoriju “poznavanja društvenih procesa” nego učenici kontrolne skupine.Multiplom regresijskom analizom finalnog kriterijskog testa otkriveno je da su najbolji prediktori za uspješno učenje povijesti u šestom razredu razumijevanje gradiva i predznanje te opči uspjeh u petom razredu. Drugi ispitani prediktori, među kojima je i inteligencija, nemaju veći utjecaj na uspješno učenje povijesti u šestom razredu, što znači da je najvažnije razvijanje određenih intelektualnih sposobnosti koje omogućuju svim učenicima da uspješno savladaju povijesno gradivo.Autor zaključuje da je uvođenje problemske nastave u šesti razred opravdano.
Dr. Julijan Medini redovni profesor filozofskoga fakulteta u Zadru
Authors: Cambi Nenad
Published: September 2018

Znanstveni rad redovitog profesora Dr. Julijana Medinija na Filozofskom fakultetu u Zadru.
Bibliografija radova Julijana Medinija
Authors: Miletić Željko
Published: September 2018

Bibliografija radova Julijana Medinija.
Rimski pohod 221. godine i pitanje političkog uređenja Histrije
Authors: Čače Slobodan
Published: September 2018

U vrijeme rimskog pohoda 178-177. g. pr. n. e. kod Histra se javlja određenojedinstvo pod vrhovnim vodstvom kralja sa sjedištem u Nesakciju. God. 1981. G. Bandlli je izložio mišljenje prema kojemu prilikom prvog rimskog pohoda na Histre 221.god. takvog jedinstva ni kraljevstva nema, obrazlažući svoje gledanje tumačenjem izvora(posebno Zonara, 8. 20), logikom zbivanja kao i usporedbom s politikom koju Rimljanivode u Iliriji 229-219. god. Može se međutim pokazati da nema uvjerljivih argumenatau prilog tvrdnji da je kraljevstvo kod Bistra nastalo upravo zahvaljujući Rimljanima.Upravo analiza prilika u Iliriji i rimske politike, koja se tamo iskazuje tokom označenogdesetljeća, govori u prilog mišljenju da je u Histriji već i prije 221. postojalo kraljevstvona čelu etnije podijeljene na veći broj zajednica (općina, popali). U istom smislusvjedoče i nalazi iz samog Nesakcija.
Suvremeno i zakašnjelo prihvaćanje stilskih, modnih i strukturalnih karakteristika na nadgrobnim stelama u Dalmaciji
Authors: Cambi Nenad
Published: September 2018

Zadatak ove radnje je da utvrdi da li postoje zaostaci u praćenju suvremenih modnih, stilskih i strukturnih karakteristika portreta i forma nadgrobnih spomenika, u odnosu na slična kretanja u velikim centrima produkcije antičkog svijeta.U ovom se radu na pet primjeraka analizira spomenuti proces. Na steli Gaja Utija (sl. 1) sačuvani su likovi muškarca i žene. Dok je uzor za muškarčevu frizuru iz posljednjih decenija 1. st. pr. n. e. (Marko Antonije), ženska je iz kasnoaugustovskog ili ranotiberijevskog doba, pa nije sasvim sigurno kad je izrađena.Na steli Veronija Etora iz Ostrovice (sl. 2) muškarac sliči Vespazijanu, dok je za ženu teže reći jer je marama što pokriva kosu očito autohtoni modni element. U donjem redu su prikazani po svoj prilici sinovi bračnog para. Oni nose frizuru koja podsjeća na Domicijanovu (I. tip). Svi su likovi očito bili izrađeni istovremeno, samo roditelji prate svoj a sinovi pak svoj generacijski izraz.Treća stela (sl. 3) je fragment s likom mlađeg čovjeka u clipeusu. On pokazuje tra- janski oblik frizure (tip Mariemont 1250), ali u bjeloočnicama ima izražene šarenice i zjenice, što je stilski element koji se javlja tek od Hadrijana. Međutim ovdje ipak nema retardacije jer se trajanska frizura još neko vrijeme zadržava i u Hadrijanovo doba.Nadgrobni reljef iz Rupotine (sl. 4) prikazuje muškarca s bradom i dužom kosom koji se povodi za likom Antonina Pija, a njegova supruga za frizurom Faustine Minor ili Lucille. Međutim u očnim dupljama nema naznačene šarenice i zjenice. Nedostatak tih elemenata u očima može se tumačiti zadržavanjem klasicističkog modeliranja portreta, iako je takav postupak u doba Antonina Pija već zastario.Konačno peta stela (sl. 5), iz Sinja, nije objavljena. Muškarac ima kratku kosu a žena tzv. Scheitelzopf frizuru (3. st. n. e.). Arhitektonska morfologija stele, međutim, u to je doba već demodirana, jer se takve stele u Dalmaciji javljaju do kraja 1. st. n. e. i postupno nestaju. Razlog njenoj pojavi u zaleđu obalnog pojasa leži po svoj prilici u činjenici što se tamo nisu proširili sarkofazi, koji su već u 2. st. postali dominantan tip monumentalnog nadgrobnog spomenika, pa su se stele većih dimenzija i arhitektonske morfologije tamo zadržale još znatno duže.
Murazzo zapadne salonitanske nekropole
Authors: Miletić Željko
Published: September 2018

Zaštitna istraživanja Salona 1986-87. g. obuhvatila su i dijelove zapadne saloni- tanske nekropole s murazzom, te omogućila analiziranje njegovih arhitektonskih i drugih komponenti. Murazzo je prema ranijim istraživanjima ili kroz stariju literaturu moguće, uz prekide, pratiti od položaja Martinčevo oko 150 m zapadno od tzv. »Urbs vetusa«, preko lokaliteta »in horto Metrodori«, do Stačulina, položaja 1560 m daleko od perime- tralnih zidina Salone.Murazzo nije jedan već dva paralelna zida s obje strane antičke ceste čija je funkcija dvojaka: kao bočna potpora za cestu i kao ogradni zid nekropole. Na isti način kao i murazzo, tehnikom rustičnog opus quadratuma, s njim organski vezani rađeni su pojedini zidovi hortusa.»Kiklopski zid« ritmički je prekinut prolazima širine 3-4 m, kojima je omogućen pristup in agro do grobnih areala. Direktno s ceste u njih se ulazilo kroz vrata, ostataka kojih je zadnjim istraživanjima zabilježeno 7. Plašt murazza zatvarao je pogled s ceste na hortuse, pa su spomenici u četverokutnom, zidovima zatvorenom prostoru okrenuti prema sredini grobnog areala.Očita je jedinstvena graditeljska koncepcija, iako su segmenti murazza zidani na više mjesta odjednom ili u kraćim vremenskim razmacima. U isto vrijeme došlo je do temeljite rekonstrukcije komunikacije Salona - Tragurium, kao i do prvih ukapanja na nekropoli.
Prilozi povijesnoj topografiji otoka Ugljana
Authors: Jakšić Nikola
Published: September 2018

Autor obrađuje nekoliko problema vezanih pretežno za srednjovjekovnu prošlostotoka Ugljana. Tiču se poglavito toponimije i topografije te sakralne i fortifikacijskearhitekture na otoku.Utvrđuje se način primjene loponomasličkc imenice insula u zadarskim srednjovjekovnimdokumentima i upozorava na njen sadržaj u sintagmi s otočkim ojkonimont uslužbi denominacije naselja a ne otoka. Sintagma insula Ugliani redovito je u službi denominaeijenaselja, nikad otoku kome je srednjovjekovni naziv insula S. Mtchaelis. Potonjase sintagma koristi i kod denominacije naselja pod tvrđavom Sv. Mihovila, danas Preko.Pravilno poimanje ovih toponimu omogućuje ubikaciju nekih sakralnih objekata zabilježenihu srednjovjekovnim dokumentima. Crkva S. Johannis de Gilano identificira se sostacima ranokršćanske bazilike na lokalitetu Stivan u Mulinama, a porušena je tek u 19.st. i valja je razlikovati od crkve 5, Johannis in insula S. Muhaelis koja je u Prekri. CrkvaSv. Apolinara, koja se spominje u 14. stoljeću in insula Gillani, porušena jc gradnjomfranjevačkog samostana Sv Jeronima u Ugljanu, a crkva .S', Andrec in insula ,S. Michaelisnalazila se na mjestu današnje grobiine crkve Gospe od Rozarija u Prekri i bizantskog jepostanja. Sagrađena je u isto vrijeme kad i tvrđava i to u 6. stoljeću.
Sigismundova odmazda prema Horvatima i pokušaj pokoravanja bosanskog kraljevstva
Authors: Živković Pavo
Published: September 2018

Pitanju odnosa Sigismunda i Bosne pod konac XIV. i u prvoj polovici XV. stoljećapoklonjeno je dosta pažnje. Sva dosadašnja saznanja o pojedinim pitanjima međusobnihodnosa (stradanja porodice Horvati, prva i druga doborska bitka kao i takozvanadobojska bitka) ostala su uskraćena za potpuno rasvjetljavanje navedenih problema.Ovim radom željeli smo pomoću novopronađenih izvora malo više osvijetlili navedeneprobleme i otkloniti dosadašnja nesuglasja.Posebna pažnja u ovom radu poklonjena je prvoj doborskoj bitki 1394. godine,drugoj doborskoj bitki 144)8. godine kao i takozvanoj dobojskoj bitki sredinom kolovoza1415. godine. Nakon prve bitke i stradanja porodice Horvati bosanski kralj StjepanOstoja morao se, prema odredbama takozvanog »Đakovačkog ugovora«, odreći prevlastinad Dalmacijom i Hrvatskom.Drugom doborskom bitkom 1408. godine nije stradao kralj Stjepan Tvrtko II.Tvrtković, kako je to naša i stana historiografija iznosila. On je na položaju kralja još ina početku naredne godine.Treće pitanje, koje je u ovom radu dobilo najveći dio prostora, je takozvanudobojska bitka 1415. godine. U našoj i stranoj historiografiji bila su podijeljena mišljenjaoko točnog datiranja kao i mjesta odigravanja tog događaja. Ovim radom pokušali smootkloniti daljnja nagađanja i sumnje. Utvrdili smo, na osnovi jednog malo poznatogizvora, da se ona odigrala sredinom kolovoza 1415, godine, oko svetkovine UznesenjaBlažene Djevice Marije. Mjesto odigravanja tc bitke ne bi sc moglo reći da je Doboj.Prije se to moglo desiti u dolini Lašve, dokle je doprla ugarska vojska.Preostali prostor posvećen je u radu zadnjim godinama vladavine Sigismunda i njegovojtakozvanoj balkanskoj politici, gdje je opet dominiralo pitanje Bosne i pokušajanjegova krunjenja za kralja Bosne.
Osvrt na najraniju povijest crkve i samostana Sv. Duje na Pašmanu
Authors: Hilje Emil
Published: September 2018

Najranija povijest franjevačkog samostana sv. Duje na Pašmanu, značajnog kultur- nopovijesnog spomenika zadarskog kraja, u dosadašnjoj literaturi koja se bavila ovim problemom nije potpuno razjašnjena.Autor, na osnovi arhivskih vijesti, utvrđuje da je prvobitna Crkva Sv. Duje sagrađena 1384. godine kao jednostavna zadužbina obitelji Grisogono uz njihov posjed na Pašmanu. Tek 1389. godine poklonila je Pelegrina Grisogono taj posjed franjevcima, koji su kao izbjeglice iz Bosne stigli u Zadar desetak godina ranije, a u svojoj oporuci iz 1392. odredila je da im se oko crkve podigne samostan.Nakon osnutka brojni zadarski građani, među kojima prednjače članovi obitelji Grisogono, zavjetuju samostanu sredstva. Od navedenih oporuka najzanimljivija je ona iz 1418. godine, kojom oporučitelj ostavlja petnaest dukata za sliku za Crkvu Sv. Duje, što se najvjerojatnije odnosi na sliku pripisanu »slikaru tkonskog raspela- koja. na ovaj način kronološki određena, omogućuje da se s većom sigurnošću pretpostavi kako je ova j anonimni majstor u stvari zadarski slikar Menegelo Ivanov de Canali.Članku su priloženi prijepisi dvaju do sada neobjavljenih graditeljskih ugovora iz 14. stoljeća, od kojih se prvi odnosi na Crkvu Sv. Duje, a drugi na crkvu u blizini Luke na Dugom otoku, također zadužbinu obitelji Grisogono.