bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
Retention of the quality of blackcurrant juice in lacquered tinplate cans
Authors: Häggman Jarl , Kuusi Taina
Published: July 2018

In planning the marketing of blackcurrant juice, a material which has been studied in our laboratory for years (cf. 7, 8, 9), it is important to find a favourable solution to the problems arising with respect to storage and transport containers. The materials most commonly used today for this purpose, glass and plastic, have certain disadvantages, viz. the fragility and weight of glass, and the aroma loss which often occurs in plastic containers. Particularly in cases of long-distance transport, such as in exportation, the question of the most suitable packaging of the juice still presents a problem. Experience of the tinplate can is very limited in this respect. Its mechanical properties are well suited for the purpose, but its chemical suitability is less certain. Tinplate, which is tinned steel plate, is corroded by acid products, especially in the presence of free oxygen, and this may have results which are fatal both to the quality of the product and to the can. Corrosion may be prevented by using cans coated inside with acid-fast lacquers, but in practice the product does, nevertheless, generally come into direct contact with the metal at the sites of scratches and pores in the lacquer film. In addition to acids, blackcurrant juice contains also an ample measure of colouring matters of the anthocyan type; these combine with tin ions, dissolved by the acids from the plate, forming unpleasant looking insoluble compounds. Iron dissolved in the content of the can may also induce colour changes in the anthocyans. The practical purpose of the present study is to settle the question of whether lacquered tinplate cans are suitable for the storage of blackcurrant juice, and to determine the importance of the effect of scratches in the lacquer film on the quality of the juice.
Eräiden vehnälajien siemenjuurien lukumäärästä
Authors: Manner Rolf
Published: July 2018

Aikaisemmassa tutkimuksessa on tämän kirjoituksen laatija (4) osoittanut, että siemenjuurien lukumäärällä on merkitystä taimien kehitykselle. Tästä syystä on katsottu tärkeäksi valaista kysymystä, missä määrin eri viljelykasveissa mahdollisesti on todettavissa tämän ominaisuuden muuntelua. Tekijä on suorittanut tutkimuksia vehnän sukuun kuuluvien lajien siemenjuurien lukumäärän eroavuuksista. Siemenjuurien lukumäärä vehnissä vaihtelee kirjallisuuden mukaan rajoissa 2.2–8.0 (1, 5, 6, 7).
The influence of seed size on emergence of seedlings and plant development in grain crops with special reference to seeding depth
Authors: Manner Rolf
Published: July 2018

The influence of seed size on emergence of seedlings and plant development was studied in a number of trials with special reference to seeding depth. The results of the study lead to the following conclusions: The number of emerging seedlings and the number of developing shoots per 100 sown germinative seeds were smaller with small seeds than with large seeds. The influence of seeding depth on the percentage of emerging seedlings was more marked with small seeds than with large seeds. Differences were found between different crops. The strongest dependence of the observed quantities on seed size was displayed by winter rye at a great seeding depth. The differences between the studied crops could not be explained on the basis of differences in 1000-seed weights.
The effect of iron injection at different ages on baby pig haemoglobin
Authors: Hoffrén L. , Hoffrén V. , Haaranen S.
Published: July 2018

Baby pigs were given an iron injection – 200 mg iron as iron dextrin intramuscularly at 2, 4, 6, 8, 10, 12 and 14 days of age. The pigs were weighed and their blood haemoglobin was determined at 2 and 42 days of age, in addition each group was treated in this way on the 2’nd, 4’th, 8’th and 14’th day after the injection. The haemoglobin values decreased with about 2 g % in a week when no iron was supplied. After the injection the haemoglobin increased with 2.44—4.71 g % in two weeks. The increases between different groups did not differ significantly from each other. Neither anaemia nor the iron injections had any significant influence on growth. In this study the blood haemoglobin remained at he highest level in pigs injected at the age of two days in the whole material during 42 days after birth but their growth was the smallest during that time. It can be concluded that a haemoglobin decrease can be prevented by iron injections but that iron can have a retarding effect on growth if injected at the age of two days, especially in herds where E vitamin and Se deficiency diseases are common.
Kevätviljapeltojen ja niiden pientareiden kasveista Laihialla
Authors: Raatikainen Mikko , Raatikainen Terttu
Published: July 2018

Laihian pitäjässä on tutkittu 18 tilalta 49 avo-ojitettua kevätviljalohkoa. Kultakin lohkolta on tehty 2.—14.7.1961 välisenä aikana kevätviljasta neljä 0.25 m2:n suuruista näytealakuvausta eli yhteensä 196 näytealakuvausta. Näiden kevätviljalohkojen sisäisten sarkaojien pientareista on tehty sama määrä näytealakuvauksia. Näytealakuvauksia tehtäessä putkilokasvit on pyritty määrittämään lajilleen ja kunkin lajin peittävyys on arvioitu prosentteina. Pelloissa on todettu turvemaalla esiintyviksi 7, turvesavimaalla 2 ja savimaalla 21 lajia (taulukko 1). Pientareissa on todettu turvemaalla esiintyviksi 9, turvesavimaalla 6 ja savimaalla 19 lajia (taulukko 2). Esikasvi vaikuttaa kevätviljavaiheen kasvien yleisyyteen. Pelloissa on todettu kevätviljan jälkeen 7 lajin tai suvun olevan yleisemmän kuin nurmen jälkeen. Nurmen jälkeen on vastaavasti todettu 8 lajin olevan yleisemmän kuin kevätviljan jälkeen (taulukko 3). Kevätviljan jälkeen yleiset lajit ovat etupäässä yksivuotisia ja nurmen jälkeen yleiset monivuotisia. Pientareissa on todettu neljän lajin tai suvun olevan yleisemmän kevätviljan kuin nurmen jälkeen ja kuuden lajin yleisemmän nurmen kuin kevätviljan jälkeen (taulukko 4). Edellisistä lajeista kolme on yksivuotista ja yksi monivuotinen. Jälkimmäiset lajit ovat kaikki monivuotisia. Poa pratensis, Phleum pratense ja Trifolium pratense esiintyvät pientareissa etupäässä savimaalla, pelloissa turvemaalla. Pelloissa niitä viljellään etenkin turvemailla, tai niiden siemeniä joutuu sinne. Kyseessä olevat lajit eivät kuitenkaan kykene piennarkasvustoissa menestymään turvemaalla niin hyvin kuin savimaalla. Peltojen kasvillisuudesta on kuvattu kaksi kasvustoa, joista toinen esiintyy turve- ja toinen savimaalla. Samaan kasvustoon on luettu kaikki viljelykierrossa eri vuosina erotettavat osakasvustot, joita kutsutaan vuosiosakasvustoiksi. Kevätviljavaiheen vuosiosakasvustoja kuvataan taulukon 5 sarakkeissa 1 ja 3. Pientareiden kasvillisuudesta on myös kuvattu kaksi kasvustoa (taulukko 5, sarakkeet 9 ja 11), joista toinen esiintyy turve-, toinen savimaalla. Pelloissa on todettu 196 näytealalla yhteensä 78 ja pientareissa vastaavasti 112 lajia. Pientareiden lajeista on suhteellisesti suurempi osa kuin peltojen lajeista pienimmässä yleisyysluokassa. Lohkojen pelloissa ja pientareissa 1 m2:llä todetut lajimäärät ovat positiivisessa korrelaatiossa toisiinsa. 64 lajin on todettu esiintyvän sekä pelloissa että pientareissa. Näistä lajeista 52 on esiintynyt samalla lohkolla sekä pellossa että pientareissa. Näiden lajien yhtäläisyysverranteet ovat 0.3—50.0. Kevätviljapeltojen ja niiden sarkaojien pientareiden kasvustot ovat melko erilaisia. Suurimmat yhtäläisyydet ovat eräillä monivuotisilla piennarlajeilla.
Eräiden Suomen julkisten nurmikoiden perustamis- ja hoitotavoista
Authors: Ravantti Saija
Published: July 2018

Kiertokyselyn tulokset osoittivat, että suurin osa julkisista nurmikoistamme on todellisia, hoidettuja nurmikoita. Kaupungit ja kauppalat sekä puutarha-ammattikoulut perustavat ja hoitavat nurmikkonsa voimaperäisimmin sovelluttaen käytäntöön mahdollisuuksiensa mukaan nurmikkoalan uusimpia menetelmiä. Myös maalaiskuntien ja maataloudellisten oppilaitosten nurmikoista osa on voimaperäisesti hoidettuja, mutta keskimäärin ne ovat heikompia kuin muiden hoitajaryhmien. Nurmikkoseoskysymyksissä ovat mielipiteet vanhoillisempia kuin nurmikon perustamista tai hoitoa koskevissa. Niitto- ja laidunnurmien karkeita heinälajeja ja valkoapilaa arvostetaan myös nurmikkokasveina. Nurmikon perustamisessa ja hoidossa noudatetaan etupäässä ammattikirjallisuuden suosittelemia menetelmiä. Perus- ja vuotuislannoituksen monipuolisuus on monien hyväksymä, mutta lannoitteiden käyttömäärät ovat pienet ja väärin tasapainoitetut. Tähän lienee eräänä syynä pyrkimys pieniin perustamis- ja hoitokustannuksiin. Voimakkaan lannoituksen seuraus on paitsi suurempi lannoitekustannus myös suurentunut niittokustannus. Taloudelliset syyt rajoittavatkin huomattavasti nurmikkojen perustamisen ja hoidon voimaperäistymistä.
Sprinkler irrigation on clay soils in southern Finland I. Sprinkler irrigation, its technique and effect on soil moisture
Authors: Elonen Paavo , Nieminen Lasse , Kara Osmo
Published: July 2018

During the last three years, 1964—66, investigations on sprinkler irrigation of spring cereals have been carried out. The experimental fields were clay soils in Southern Finland. Neutral river and lake waters containing small amounts of soluble salts were applied in the nighttime. The application rate of the rotary sprinklers used was 2.5—4 mm per hour with the radius of 12±2 m. With this technique the experimental soils having poor structure endured the irrigation without any crust formation. It was found that the sprinklers equipped with two nozzles distributed the water more uniformly than those with one nozzle. With the former sprinklers a fairly good uniformity was attained: The amount of water usually varied between 25 and 35 mm with an average of 30 mm, except in a relatively small area nearest to the sprinklers which received too much water and in the area at the greatest distance from the sprinklers with less than the average amounts of water. The soil water conditions were followed by gypsum blocks inserted at different depths. In each experimental year, within 2—3 weeks from sprouting, the available water in the top soils decreased to 50 per cent of the total capacity. This dry condition existed for two months in the years 1964 and 1966 and for one month in 1965. During these dry periods the top soils were near the wilting point for a long time, and in 1966 the available water was wholly exhausted. The influence of transpiration was effective also in deeper layers. In 1966, the soil reached the wilting point also at the depth of 40 cm and stayed at this condition for about one month. The effect of a 30—37 mm irrigation on the soil moisture conditions lasted only for 1—2 weeks. Thus, the rate of evapotranspiration was as much as 4 mm per day. The plants consumed water simultaneously from the whole root zone, yet, most effectively from the surface layers. The top soil (20 cm in thickness) which had reached the wilting point was not completely moistened by the amounts of water applied. This indicates the high capacity of clay soils to store water. It is also noteworthy that a part of irrigation water percolated to 40 cm before the soil at the depths of 10 and 20 cm had time to get to the field capacity. In experimental years, to ensure favourable moisture conditions to spring cereals several high applications of water would have been needed. This proves that also during the short growing season in Finland a serious shortage of water may occur.
Rainbow trout (Salmo irideus) produced in Finland III. Seasonal variations in rainbow trout
Authors: Laine Jorma J. , Varesmaa Elina , Niinivaara Fritz P.
Published: July 2018

Seasonal variations in rainbow trout were studied in four geographically different places of growth. Experiments were carried out in May, July, September and February. The fish was weighed and tested for approximate chemical composition, total and coliform bacteria, and organoleptic quality. Besides chemical and microbiological analyses, tests were made from the cultivating waters. The results indicated that the fish varied according to the season and place of growth. In chemical analyses the greatest differences occurred in the amounts of water and fat. The organoleptic quality of trout seemed, however, to be mostly influenced by the places of growth.
Pitkäaaltoisen uv-valon sekä kasvunsääteiden vaikutus krysanteemin kasvuun
Authors: Kaukovirta Erkki
Published: July 2018

Suoritetuissa kokeissa tutkittiin ultraviolettisäteilyn (n. 3650 Å) sekä Cycocelin ja Phosfonin vaikutusta krysanteemin pituuskasvuun. Lisävalona annetun ultraviolettivalon vaikutusta verrattiin auringonvalossa sekä keinovalossa kasvatuskaapeissa. Tutkimuksen tarkoituksena oli selvittää, oliko ultraviolettivalolla mahdollisesti osuutta kasvunsääteiden vuodenaikojenmukaisissa tehon vaihteluissa. Kokeet osoittivat, että UV-valo lisäsi käsittelemättömien ja Cycocelilla käsiteltyjen kasvien pituuskasvua, mutta selvästi vähemmän Phosfonilla käsiteltyjen kasvien. Kokeen tulosten sekä kirjallisuudessa esitettyjen tietojen perusteella voitiin otaksua, ettei kyseinen pituuskasvun lisääntyminen kokonaisuudessaan aiheutunut UV-lisävalon yhteyttämistä lisäävästä eikä lisäsäteilyn lehden lämpötilaa kohottavasta vaikutuksesta, vaan siihen oli todennäköisimmin syynä myös UV-valon vaikutus pituuskasvua sääteleviin kasvuaineisiin. Kokeen tulosten perusteella on otaksuttavissa että UV-valon suurempi määrä kesällä on ainakin osittain syynä siihen, että Cycocelin teho näennäisesti tällöin on vähäisempi kuin talvella. Ultravioletilla valolla ei ollut fotoperodista vaikutusta, eikä sen todettu vahingoittavan kasveja. Phosfon hillitsi krysanteemin pituuskasvua enemmän kuin Cycocel. Cycocelin vaikutus ’Bonnaffon de Lux’-lajikkeeseen oli suurempi kuin ’Golden Princess Anne’-lajikkeeseen pituuskasvun lyhenemisen mukaan arvosteltaessa. Phosfonin kohdalla tilanne oli päinvastainen. Kokeen tulokset tukevat niin ikään sitä käsitystä, että Cycocelin ja Phosfonin pituuskasvun hillintä perustuisi erilaiseen vaikutukseen kasveissa.
Die Zusammensetzung des Finnischen Hühnereies
Authors: Kyti Merimaija , Tuomainen Lauri , Antila Matti
Published: July 2018

Die vorliegende Untersuchung behandelt die allgemeine Zusammensetzung des in Finnland produzierten Hühnereies. Es wurden die Eier aus fünf Betrieben analysiert. Das Futter, die Rasse und der Typ des Betriebes sind bekannt. Auf Grund von repräsentativen Proben wurden Beobachtungen über die Gewichts Verhältnisse der verschiedenen Bestandteile gemacht und der Gehalt an Trockenmasse, Fett, Protein, A-Vitamin, Karotin, Aminosäuren, sowie Mineralstoffen analytisch bestimmt. Der Gehalt an folgenden Mineralien wurde bestimmt: Kalium, Kalzium, Kupfer, Natrium und Eisen. Weiter wurden die verschiedenen Fraktionen des Eigelb-Fettes und dessen Fettsäurenzusammensetzung untersucht. Die Resultate finden sich in den Tabellen. Die Resultate zeigen, dass die in Finnland produzierten Hühnereier ihrer Zusammensetzung nach mit denen anderer Länder vergleichbar sind, über welche Angaben in Handbüchern zu finden sind. Der Anteil des Eiweisses ist jedoch verhältnismässig gross und derjenige des Eigelbes klein im Vergleich mit den Angaben der Handbücher. Im Fett-Teil treten die Fettsäuren C14 und C20 reichlich auf, aber C18 -Säuren finden sich weniger im Vergleich zu den Werten in der Literatur. Der Kupfer- und Eisengehalt des Eiweisses, sowie der Natrium- und Kupfergehalt des Eigelbes sind etwas höher als die in den Handbüchern allgemein angegebenen Werte.
Ruohojauhon vaikutus teurassikojen ruokinnassa
Authors: Ettala Elsi
Published: July 2018

Ruohojauhon vaikutusta teurassioilla tutkittiin 108 eläimellä. Ne jaettiin kolmeen ryhmään. Ensimmäinen oli vertailuryhmä, toinen ryhmä sai 5 % ja kolmas 10 % ruohojauhoa. Käytetyn ruohojauhon keskimääräinen raakakuitupitoisuus oli 21.2 % ka:ssa ja korvausuku 1.23. Sikojen päiväkasvussa oli ruohojauhoryhmillä ja vertailuryhmällä kahden tekijän varienssianalyysillä käsiteltynä erittäin merkitsevä ero. Osittaisregressiolla laskettuna samanaikaisesti ruohojauhoprosentin ja eläimen kokonaisrehuyksikkömäärän vaikutus päiväkasvuun, tuli edellisellä regressiokertoimeksi —5.767 ja jälkimmäisellä —1.116. Yhteinen selvitysaste päiväkasvusta niillä oli 74 %. Rehunkulutus kasvukiloa kohti ja ruokintapäivien luku nousivat ruohojauhoa saaneilla ryhmillä merkitsevästi. Teurasprosentti nousi ja selkäsilava oheni 95 %:n merkitsevyydellä äärimmäisryhmien, siis vertailuryhmän ja 10%:a ruohojauhoa saaneen välillä. Ruohojauhon hinta tulee ratkaisemaan, kannattaako käyttää teurassioille ruohojauhoa.
Effect of application of lime and fertilizers on cultivated peat soil
Authors: Kaila Armi , Ryti Ritva
Published: July 2018

Soil samples were analysed from a long-term liming trial (38 years) and a fertilizing trial (36 years) on woody sedge peat soils at Tohmajärvi Experimental Station in eastern Finland. Five applications of 4000 or 6000 kg/ha of ground limestone increased the soil pH from 4.4 to 4.8 or 5.0, respectively. The cation exchange capacity was increased from 72 me/100 g to 76 or 80 me/100 g, and the base saturation from 43 per cent to 56 or 61 per cent, respectively, if the exchangeable cations were extracted by ammonium acetate at pH 7. The relative increases in the cation exchange capacity and base saturation percentage were even higher when determined by the method of Teräsvuori. The contents of exchangeable calcium and magnesium were increased and that of potassium decreased by liming. A lower application of lime, five times 2000 kg/ha, did not cause statistically significant changes. Owing to the large variation no significant effect of liming on the content of organic phosphorus or of various fractions of inorganic phosphorus in this soil could be detected. Liming did not increase the total amount of mineral nitrogen extracted by K2SO4-solution from the samples incubated under the labotatory conditions, but the highest application enhanced nitrification. Annual applications of 22 kg P/ha as superphosphate, 66 kg K/ha as 40 % or 50 % potassium fertilizer, and 15 kg N/ha as calcium nitrate alone or in any combination did not change the acidity or the cation exchange capacity of the soil in the fertilizing trial. The application of superphosphate was detectable as higher Bray 1 test values and higher contents of inorganic phosphorus in various fractions. The content of exchangeable potassium was about 0.2 me/100 g in plots N, P, and NP, about 0.3 me/100 g in plots PK and NPK, and more than 0.5 me/100 g in plots K and NK. This is well in accordance with the significant response in yields produced by phosphate in this trial. The accumulation of mineral nitrogen in the samples incubated under the laboratory conditions was highest in soil from plots K and NK, and lowest in soil from the plots PK and P.
Vallens övervintring i norra Finland
Authors: Jamalainen E. A.
Published: July 2018

Vid odling av vallväxter inom Nordkalottområdet är skador förorsakade av utvintringssvampar av stor betydelse. Omfattande svampskador är dock ingen regelbunden varje är återkommande företeelse, men under gynnsamma betingelser kan Sclerotinia borealis, Typhula ishikariensis och delvis även Fusarium nivale förorsaka t.o.m. total utgång av övervintrande vallar. Vissa år har S. borealis förorsakat de största skadorna, andra T. ishikariensis. Utvintringssvamparna är således faktorer, som genom ett oväntat massuppträdande inger osäkerhet vid odling av vallväxter under nordliga förhållanden. På vallarna i norr kan även uppträda köld- och vattenskador, de sistnämnda isynnerhet på kärrjordar. Det förädlingsmaterial av vallgräs, som nu odlas inom Nordkalottområdet, är beträffande resistensen mot utvintringssvampar det härdigaste som star att fä. Också detta material är emellertid mottagligt för angrepp under för svamparnas massuppträdande gynnsamma betingelser, och det krävs helt säkert dryga arbetsinsatser av växtförädlarna för att kunna höja resistensen mot nämnda patogener. För att reducera skadorna förorsakade av utvintringssvampar bör endast de mest motståndskraftigaste, tili rådande nordliga förhållanden acklimatiserade förädlingarna odlas. Det kan antas, att en riklig, väl avvägd P-, K- och N-gödsling stärker växterna inför övervintringsperioden. Genom fungicidbehandling av bestånden på senhösten med främst PCNB-(kvintozen-) preparat kan övervintringen i stor utsträckning säkras. Behandlingens lönsamhet ökar genom preparatets efterverkan under andra och tredje året. Vid massuppträdande av utvintringssvampar bar dock inte effekten hos 50 % PCNB, 10 kg/ha, varit tillräcklig, och i delta fall borde större mängder användas. På forskningsanstaltens för växtsjukdomar vägnar önskar jag tacka chefen för Försöksstationen för nordligaste Österbotten, dr. A. Isotalo, för värdefulla uppgifter om vallväxternas övervintring i norra Finland samt mag. H. Blomqvist och mag. P. Talvia för den information, som dessa insamlat under sina resor i norra Finland, och som välvilligt ställts till mitt förfogande.
Influence of irrigation and placement of nitrogen fertilizers on the uptake of nitrogen by spring wheat
Authors: Kaila Armi , Elonen Paavo
Published: July 2018

The effect of irrigation and fertilizer placement on the accumulation of nitrogen in the aerial parts of spring wheat was studied in the relatively dry summer 1969, on the basis of plant samples collected at various stages of development from a field trial on silty clay soil. In addition to 16 kg/ha of nitrogen in the basal dressing, 120 kg/ha of nitrogen was applied as ammonium nitrate limestone, as urea, or as Ureaform, either on the surface, or in rows at the depth of 8 cm. 60 mm of water was applied by sprinkler irrigation, one half about three, and the other half about four weeks after sprouting. Under the conditions of this trial, spring wheat only slightly responded to Ureaform. No significant difference in the effect of urea and ammonium nitrate limestone could be detected. Placement of these two fertilizers tended to increase both the amount of dry matter and its content of nitrogen; these effects were more significant without irrigation. Though irrigation, usually, markedly increased the total amount of nitrogen in the aerial parts of the plants, this was in the later stages of development due only to higher yields of dry matter, since in July the positive effect of irrigation on the percentage of nitrogen in plant dry matter changed to a negative effect. In the grain yields the apparent recovery of nitrogen in urea or ammonium nitrate limestone was estimated to be only about 30 per cent of the 120 kg N/ha applied as surface dressing. Irrigation increased this recovery to 54 per cent, placement of the fertilizer to 42 per cent, and both placement and irrigation resulted in an apparent recovery of 61 per cent. On the basis of plant samples collected two days before harvest, the apparent recovery of nitrogen in urea or ammonium nitrate limestone by the aerial parts of wheat was estimated to be, on the average, 36 per cent from the surface-dressing, and 60 per cent when the fertilizers were placed. Irrigation increased the apparent recovery in the first case to 76 per cent and in the latter case to 96 per cent. Thus, in the field experiment the uptake of fertilizer nitrogen by spring wheat was markedly increased by irrigation and to a lesser extent by fertilizer placement. Both treatments together are recommended.
Less grown apple varietes in juice production, and the influence of polyphenols and added ascorbic acid on the juice quality
Authors: Kuusi Taina , Pajunen Esko
Published: July 2018

Three apple varieties, Atlas, Erstaa, and Dolgo, were studied for their suitability for juice production and for the effect of polyphenols and added ascorbic acid on the juice quality. The Atlas and Erstaa varieties were found to be very suitable as raw material for apple juice production. The juices of Atlas were best in quality but they were sensitive to browning while Erstaa juices were not. The juices of Dolgo were considered too tart, but with an exceptionally interesting flavour. Dolgo juices could probably be used in mixtures together with sweeter apple varieties. Ascorbic acid could be used to prevent browning or to stop it to the desired degree and to stabilize the colour of the juice. The second alternative was found to be better because light brownish apple juices are generally preferred. The browning of apple juice was influenced not only by the polyphenolase activity and the polyphenol concentration but also by the type of phenolic compounds. In this respect proanthocyanidins and flavanols were most significant.
Evaluation of carcass quality of live pigs at weights of 60 kg and 90 kg
Authors: Uusisalmi Unto
Published: July 2018

The possibility of predicting the carcass quality from live pigs at weights of c. 60 kg and c. 90 kg was investigated on progeny testing pigs (n = 236) of Landrace and Yorkshire breeds. In both weight classes the thickness of the fat was measured with an ultrasonic instrument on the back, hams and shoulders, as well as the depth of the m. long, dorsi. Exterior measurements and points evalutations were also made. The pigs were slaughtered at a weight of 90 kg, after which a conventional carcass evaluation was made. The least squares method (HARVEY 1966) was used to analyse the results in order to establish the effect of the live weight, the group, breed and sex. After calculating an initial correlation matric (179 x 179), 20 characteristics obtained from the carcass evaluation were taken as functions, and 30 characteristics of both the live weights taken as optional explanatory variables, for further processing by stepwise multiple regression analysis. The back fat can be estimated from measurements at live weights of 60 kg (R2 = 0.53) and 90 kg (R2 = 0.75). The fat estimations obtained from the two weight classes showed similarities. The average back fat measured at a live weight of 90 kg correlated significantly with the average back fat measured from the carcass (r = 0.82***, r2 = 0.67), and the side fat at a live weight of 90 kg with the s.o.l. from the carcass (r = 0.79***, r2 = 0.62). Prediction of the area of the m. long. dorsi was poor in both the weights (R2 = 0.27—0.29).
The importance of capital and labour in animal production
Authors: Westermarck N.
Published: July 2018

Technical development in animal production, as in agricultural production in general has a twofold function. The first is to substitute capital for human labour, and the second is to gain a higher yield per animal unit. Especially in animal production carried on with hired labour, the production factor capital is substituting the production factor labour at an accelerated rate. In animal husbandry the capital investment in relation to the labour input on modern family farms is, on an average, less than the capital investment in crop husbandry. At the same time it appears also that on the smaller farms the compared values lie closer to each other, while increasing size of farms leads to a much greater increase of capital investment in crop husbandry than in animal husbandry. The need of capital occurs for two different purposes: for investments and circulating capital. The need of circulating capital in relation to the amount of sales (gross return) is 21/2 times greater in milk and beef production than in pork or egg production. In relation to the need of investment capital the demand for circulating capital is particularly great in beef and pork production. The high demand for circulating capital in pork production in relation to the labour input is connected with, among others, the continuous need of large replacements. At a given labour input the capital investment in relation to sales is considerably higher in milk production than in pork production, while egg production occupies an intermediate position.
Viljankorjuun työnmenekin kehityksestä
Authors: Oksanen Erkki H.
Published: July 2018

Tutkimus perustuu kahdeksalta Etelä-Suomen alueen kirjanpitotilalta kerättyyn aineistoon kahdeksana tilivuonna vuosien 1948—64 välillä. Viljahehtaaria kohden lasketun ihmis-, hevos-, traktori- ja puimurityönmenekin lisäksi muuttujina ovat hehtaari-sato, vilja-ala, rukiin plus rypsin osuus vilja-alasta ja tilan muunnettu ala. Varianssianalyyseillä ja t-testeillä on tarkasteltu muuttujista tilojen ja vuosien välisen eron voimakkuutta. Merkitseviä eroja on todettu tilojen välillä kaikkien muuttujien suhteen ja vuosien välillä työnmenekkilukujen suhteenvetopuimurin käyttöä lukuunottamatta. Ihmis- ja hevostyön sekä ajopuimurin käytössä vuosien välinen vaihtelu on ollut yli kaksinkertainen tilojen väliseen vaihteluun verrattuna, mutta toisten muuttujien kohdalla tilojen välinen vaihtelu on ollut vuosien välistä suurempi. Ihmistyönmenekin paras selittäjä on ollut hevostyö sekä tilaryhmälle kokonaisuudessaan että eri tiloille ja eri tutkimusvuosina. Selitysaste on ollut pelkästään sitä käyttäen 0.7—0.9. Eri yhtälöissä ovat esiintyneet vetopuimurin käyttöä lukuunottamatta muutkin muuttujat tilastollisesti merkitsevinä selittäjinä. Hevostyönmenekin paras selittäjä on vastavuoroisesti ollut ihmistyö, mutta kaikki muutkin muuttujat ovat olleet yhdessä tai useammassa yhtälössä merkitsevinä selittäjinä. Traktorityönmenekille hevostyö on ollut yleisimmin esiintynyt selittäjä, mutta muitakin on ollut usein. Regressioyhtälöiden selitysasteet ovat olleet yleensä korkeahkoja, samoin yhtälöiden F-arvot havaintojen vähyydestä huolimatta. Interkorrelaatioiden takia regressiokertoimia ei ole yleensä voitu tarkastella toisistaan riippumattomina. Kuitenkin on pääteltävissä, että hevostyönmenekin muuttuessa tunnilla ihmistyönmenekki on muuttunut samaan suuntaan noin 2.5 tuntia.
Response of certain malting barley varieties to nitrogen fertilization
Authors: Kivi E. I. , Hovinen S.
Published: July 2018

The Barley Committee of the Laboratory of Brewing in Helsinki, carried out a series of field trials from 1967 to 1969 to investigate the effect of the timing and the quantity of nitrogen fertilization on properties of malting barleys grown in Finland. This paper deals with a part of this project. The varieties were the two-rowed brewing barleys Ingrid, Arvo and Karri and the six-rowed enzyme barley Pirkka. As a basic fertilizing 59 kg phosphorus and 99 kg potassium per hectare were administered. Varying nitrogen levels (30 or 60 kg N per hectare) were given as saltpetre at harrowing (early) or on the sprouts (late). The nitrogen given early increased the yield in all varieties more than the late spreading. The treatment on sprouts increased the protein content of the yield. The difference in protein contents between the two spreading times was as big as the difference between the two nitrogen doses given at the same point of time. Ingrid and Pirkka reacted very sensitively to the late nitrogen fertilizing. Karri was least sensitive to the changes in nitrogen supply. The yearly fluctuations of the protein contents were bigger than the differences between varieties in each year. The order of varieties in regard to the protein content was the same in all trial years: Pirkka, Ingrid, Arvo and Karri. Besides the cultivation technique, e.g. placement of fertilizers, attention must be paid to the sensitivity of the varieties in increasing their protein content under changeable conditions.
The appearance of soil-borne viruses in Finnish plant nurseries
Authors: Tapio Eeva
Published: July 2018

In studies conducted by the Department of Plant Pathology of the Agricultural Research Centre, soil-borne viruses were found in soil samples from seven nurseries out of thirteen sampled and from fields at two experimental stations in south and south-west Finland. Tobacco necrosis virus was identified for the first time in Finland in 12 isolates and in addition tobacco rattle virus in 8 isolates. All these isolates were made from 193 soil and plant samples collected in late autumn of 1970. For the first time in Finland the nematode Trichodorus pachydermus Seinhorst was identified from extracts of TRV-infected soil and plant samples.
Sclerotinia borealis -sienen merkitys nurmiheinien talvehtimisen heikentäjänä Helsingin yliopiston koetilalla Inarin Muddusniemessä vuosina 1950-65 II. Viljelytekniikan vaikutus nurmen talvehtimiseen
Authors: Nissinen Oiva , Salonen Arvi
Published: July 2018

Tutkimuksessa tarkasteltiin viljelytekniikan vaikutusta nurmen talvehtimiseen ja S. borealis-sienen esiintymisrunsauteen Helsingin yliopiston koetilalla Inarin Muddusniemessä vuosina 1957—65. Kesäkuulla tai heinäkuun alkupuolella kylvetty nurmi talvehti parhaiten ja antoi suurimmat kuiva-ainesadot. Elokuulla kylvetyssä nurmessa esiintyi runsaasti S. borealista ja sen sato jäi alhaiseksi. Oraiden kehittymisen kannalta epäedullisissa sääolosuhteissa suojaviljan käyttö paransi S. borealis-sienelle alttiiden heinälajien talvehtimista ja satoa 1957/58. Oraiden typpilannoitus nopeutti timoteinurmen kehittymistä ja vähensi S. borealisen aiheuttamia vaurioita sekä kohotti 1. vuoden heinäsatoa. Paras vaikutus sillä oli myöhään kylvetyllä nurmella. Suotuisissa kasvuolosuhteissa 1961 runsas typpilannoitus rehevöitti aikaisin kylvettyjä oraita liikaa ja lisäsi lumihomeen (F. nivale) esiintymistä. Kvintotseenikäsittely paransi ratkaisevasti nurmen talvehtimista. Silloin kun S. borealista esiintyi erittäin runsaasti, kuten 1960/61 kvintotseeni ei täysin suojannut timoteikasvustoja, vaan esim. kylvöaikojen väliset talvehtimiserot olivat edelleen nähtävissä. Samoin 1956/57 eri heinälajien väliset kestävyyserot olivat havaittavissa kvintotseenikäsittelystä huolimatta. Fungisidikäsittely antoi merkitsevän sadonlisäyksen vielä 2. vuoden timoteinurmessa vuonna 1965.
Hevosten karvojen kalsium-, magnesium-, natrium-, kalium-, sinkki-, rauta-, kupari- ja mangaanipitoisuuksien vaihteluista
Authors: Kossila Vappu , Virtanen Erkki , Hakatie Hilkka , Luoma Esko
Published: July 2018

25:stä pääasiassa Tanskasta Suomeen tuotetusta puoliverihevosesta kerättiin peitinkarvanäytteitä maalis-, kesä-, syys- ja tammikuussa. Näytteistä määritettiin kalsium-, magnesium-, natrium-, kalium-, rauta-, sinkki-, kupari-, mangaani- ja tuhkapitoisuudet. Tammikuussa kerättiin peitinkarvojen ohella myös harjajouhinäytteet analysoitaviksi. Kationien määrityksessä käytettiin kuivapolttomenetelmää ja atomiabsorptiospektrofotometriaa. Karvojen koostumuksessa ilmeni laajoja vaihteluita. Vuodenaika vaikutti selvästi kaikkien tutkittujen kivennäis- ja hivenaineiden pitoisuuksiin. Hevosten väri vaikutti selvästi karvojen Ca-, Mg-, Na-, K-, Cu- ja Mn- ja tuhkapitoisuuksiin. Tammikuussa kerättyjen peitinkarvojen ja harjajouhien koostumuksessa todettiin selviä eroja; peitinkarvojen Ca-, Fe- ja tuhkapitoisuudet olivat korkeammat mutta Na- ja Cu-pitoisuudet pienemmät verrattuna harjajouhiin. Väri vaikutti harjajouhien koostumukseen; mustissa harjajouhissa Ca-, Mg-, Na-, K- ja tuhkapitoisuudet olivat korkeammat mutta Zn- ja Cu-pitoisuudet alemmat kuin vaaleissa harjajouhissa.
Economics of forest land clearing for agriculture
Authors: Pihkala K. U.
Published: July 2018

In the literature review an account is given of the methodological problems of the economic comparison of land use for agriculture or forestry. In the empirical study, the comparison is focused on situations where a decision on the possible transfer from forest to agricultural use may have current interest. On the basis of data, mostly collected from pioneer farms established after the war on forest or peat land within four main study areas in Finland, estimates of gross margin, social output, labour income and land rent are made, using the price structure of 1959-63. The comparisons indicate among other things that although agricultural land rent in the existing structure of farm size is often negative, the land rent in marginal calculation maybe positive. The land rent is neither the sole criterion of land use to the farmer, nor to the national economy, as the labour income plays an important role. The farmer's problem is to find the optimum combination of agricultural and forest activities. In the national economy, not only labour in primary production but also in secondary and tertiary industries has to be considered. The economic losses caused by badly timed forest land clearing are illustrated by calculations.
Chlorinated hydrocarbons in beef, cow liver and milk products and total mercury in cow liver
Authors: Tyllinen Hilkka , Karppanen Eeva , Nurmi Esko
Published: July 2018

The chlorinated hydrocarbons used in pesticides and PCB-compounds (polychlorinated biphenyls) were determined in domestic and imported beef (79 samples), cow liver (195 samples), butter (112 samples), cheese (93 samples) and milk powder (58 samples); mercury was determined in cow liver (163 samples). The domestic samples (320 samples in total) were collected from different parts of Finland. The foreign samples (270 samples in total) came mainly from the Nordic countries and Central Europe. The chlorinated hydrocarbons were determined by gas chromatography with an E.C. detector. The mercury determinations were made from freeze dried samples using a Coleman Analyzer. In the domestic samples the contents of chlorinated hydrocarbons were low and clearly below the FAO/WHO recommended limits. The pesticide quantities in the foreign samples were often higher, and in two cases the total DDT limit recommended by FAO/WHO was exceeded. The mercury contents of the livers were low and of the same magnitude in all samples examined.
Kyrönjoen vesistöalueen rikkipitoiset viljelysmaat
Authors: Erviö Raimo
Published: July 2018

Kyrönjoen valuma-alueelta kartoitettiin n. 26 000 ha viljelymaata sulfaattimaiksi, mikä on 19 % koko viljelyalasta. Pääosa (80 %) todetuista sulfaattimaista sijoittui korkeustasolle 15—45 m merenpinnasta. Yli 600 maanäytteestä, jotka oli otettu muokkauskerroksesta, 50—70 cm:n kerroksesta ja pohjavedenpinnan alapuolelta tutkittiin rikki-, kalsium-, magnesium-, kalium-, rauta-, alumiini- ja mangaanipitoisuudet sekä pH-arvo ja johtoluku. Paitsi rikkiä todettiin maiden sisältävän rautaa, alumiinia ja pohjamaakerroksessa myös mangaania runsaammin kuin suomalaisissa maissa yleensä. Näiden maiden pH-arvo oli normaalia alhaisempi ja johtoluku taas tavanomaista korkeampi. Aerobisen keskikerroksen (50—70 cm) korkeimmat keskimääräiset rikki-, rauta- ja alumiinipitoisuudet sekä korkein johtoluku ja alhaisin pH-arvo todettiin lieju- ja liejusaviryhmien maissa. Keskimääräiset mangaanipitoisuudet olivat korkeimmat anaerobisissa pohjamaanäytteissä. Maan keskikerroksen pH-arvo oli sitä alhaisempi mitä enemmän maa sisälsi rikkiä, rautaa tai alumiinia. Rauta ja alumiini olivat selvässä positiivisessa vuorosuhteessa keskenään. Maan johtoluku nousi rikki-, rauta- tai aluminipitoisuuden kasvaessa. Johtoluvun kasvaessa maan pH-luku aleni.
Uptake of phosphorus and other nutrients by oats from soils with various clay contents
Authors: Paasikallio Arja
Published: July 2018

The pot experiment was carried out to study the effect of the clay content on the uptake of phosphorus and some other nutrient elements by oats. Two different series of soil mixtures were prepared with increasing additions of clay soil up to 25 vol. % clay, the additions being made both to fines and and Sphagnum peat soils. The content of phosphorus in plants and the yield increased to some extent in fines and/clay soil mixtures with an increase in the clay content. In peat soil increasing additions of clay soil caused a decrease in the phosphorus content of the plant but had no significant effect on the amount of the yield. In fines and/clay soils the uptake of phosphorus by the oat from the fertilizer increased from3 to 10 %, in peat/clay soils it decreased from 60 to 20 % with an increasing clay content of the soils. The isotope dilution method was not applicable in the determining of the labile phosphorus of the experimental soil mixtures. This was assumed to be due to the small concentrations and concentration differences in soluble native soil phosphorus and to the strong fixing capacities of the soils. The contents of other nutrient elements in plants generally decreased with an increasing clay content. The most marked exceptions in this respect were the content of phosphorus in plants growing on fines and/clay soils and the content of potassium and manganese on peat/clay soils.
Lannoitustavan vaikutus perunasadon kehittymiseen ja sadon laatuun
Authors: Varis Eero , Lannetta Ilmo
Published: July 2018

Lannoitteiden rivimultausta ja sijoitusta verrattiin pintalannoitukseen vuosina 1968—72 järjestetyissä kokeissa Hankkijan kasvinjalostuslaitoksella ja Maatalouskoneiden tutkimuslaitoksella. Kokeissa käytettiin kahta lannoitustasoa, 650 ja 1300 kg/ha Yklv. Lannoituksen kaksinkertaistaminen nosti mukulasatoa keskimäärin 12 %. Rivimultaus lisäsi satoa 6 % ja sijoitus 11 % pintalannoitukseen verrattuna. Lannoituksen määrä vaikutti huomattavasti lannoitustavan antamaan tulokseen. Alemmalla lannoitustasolla rivimultaus nosti satoa 7%, sijoitus 18 %. Suurempaa lannoite määrää käytettäessä vastaavat sadonlisäykset olivat molemmissa tapauksissa 5 %. Tärkkelyspitoisuus aleni 0.5 %-yksikköä lannoituksen määrää lisättäessä. Lannoitustapa ei vaikuttanut tärkkelyspitoisuuteen merkitsevästi, joskin rivimultaus tuotti hiukan muita korkeampia pitoisuuksia. Tärkkelyssadot noudattivat mukulasatoja. Suurten mukuloiden määrä lisääntyi lannoitusta lisättäessä. Lannoitustapa ei vaikuttanut merkitsevästi lajittelutulokseen, joskin selviä eroja vuosittain todettiin. Lannoituksen lisääminen aiheutti rupisuuden ja seittisten mukuloiden määrän lievän lisääntymisen. Lannoitustapa ei vaikuttanut mukuloiden terveyteen. Kasvututkimus osoitti lannoitteiden multauksen tai sijoituksen nopeuttavan ja lisäävän perunan vegetatiivista kasvua jopa enemmän kuin lannoituksen määrän kaksinkertaistaminen. Suurempaa lannoitemäärää käytettäessä rivimultaus oli edullisempi kuin sijoitus. Versojen määrä vaihteli vuosittain (4.3—5.3) huomattavasti enemmän kuin lannoituksen määrästä tai tavasta johtuen. Rivimultaus tuotti suurta lannoitemäärää käytettäessä muita runsaamman versojen määrän. Mukuloiden määrä kasvia kohti vaihteli runsaasti vuodesta toiseen (8.6- 13.5). Mukuloiden määrä lisääntyi huomattavasti kasvukauden alkupuolella rivimultausta ja varsinkin sijoitusta käytettäessä. Loppukesällä erot pienenivät.
Effect of liming on basic exchangeable cations of soil
Authors: Kaila Armi
Published: July 2018

The effect of liming on the basic exchangeable cations in a sand, a heavy clay and a muddy clay soil was studied with a 9 month’s incubation experiment under laboratory conditions. Besides, observations were made in connection with some other incubation and field experiments. It was found that application of CaCO3 in amounts which reduced the acidity to about pH 7. decreased the content of exchangeable Mg in all experiments, and even a lower application effectively prevented any net release of nonexchangeable Mg which occurred in the muddy clay samples incubated without lime. Some fixation of K was also usually detected, but liming increased the amount of exchangeable Na. Essential differences apparently exist between the mechanisms of the retention of Mg and K induced by liming: Significantly lower amounts of Mg was extracted by 0.5 HCI from the limed samples of the heavy clay and muddy clay soil than from the original ones, while the contrary was true with K. The mechanisms connected with the Mg fixation were discussed. Attention was paid to the possibility that the usually poor Mg supporting ability of Finnish muddy clay soils may be partly connected with the heavy liming necessary for the cultivation of these acid soils.
Irrigation as a method of preventing detrimental late tillering of barley
Authors: Kivisaari Simo , Elonen Paavo
Published: July 2018

The present study was carried out in summer 1970, when a rainy July following upon a dry June caused abundant detrimental late tillering among spring cereals in large parts of South Finland, and in part also in Central and North Finland. In four irrigation experiments, established in the clay area of South Finland, the irrigation performed in the middle of June (2 x 30 mm) increased the yield of two rowed barley by 1750 kg/ha on an average or by 71 % (variation range 49—104 %). In addition irrigation improved the quality of barley significantly by preventing detrimental late tillering. The irrigated evenly ripened barley was at harvesting time on an average 12.3 per cent units drier, with a hectolitre weight that was 3,6 kg higher when compared to the non-irrigated green grained barley. Analyses of the sheaves collected from the fields indicated that irrigated barley when compared to non-irrigated barley contained: a) equally many individuals per square meter, b) 14% less ears per individual, c) 83 % more grains per ear, d) 9 % heavier grains; in fact the total result was a 70 % higher grain yield. Causes of late tillering and the significance of irrigation in preventing this detrimental phenomenon are discussed. It is further established that in years when no late tillering occurs, irrigation affects the grain yield components in ways that differ from those established in the present study.
Nurmisäilörehukokeita maatilasiiloissa 2. Kivennäispitoisuuden muutokset ja säilöntätappiot
Authors: Salo Maija-Liisa , Sormunen Riitta
Published: July 2018

Tutkimus käsittelee nurmisäilörehussa käytännön oloissa vuosina 1970-1973 todettuja kivennäispitoisuuksien muutoksia ja kivennäistappioita. Rehu tehtiin 9 m korkeisiin tornisiiloihin ja samaan siiloon pantiin usein sekä esikuivattua että niittotuoretta tai sateen kastelemaa ruohoa. Tutkimus suoritettiin siiloihin pantujen koesäkkien avulla. Aineisto oli sama kuin kirjoituksen osassa 1. Kivennäismääritykset tehtiin 45 ruohonäytteestä ja 79 säilörehunäytteistä, joista61 oli esikuivattuja (osa sateen kastelemia) ja18niittotuoretta. Ruohon P- ja K-pitoisuus laski (P < 0.001) ja Mg- ja Ca-pitoisuus nousi (P < 0.05—0.01) ensimmäisestä kolmanteen korjuukertaan mennessä. Sama ero näkyi vastaavissa säilörehuissa. Makrokivennäisten (Ca, Mg, K, P, Cl) säilöntätappio oli esikuivatuissa pienempi kuin niittotuoreissä (P < 0.001). Suurin tappio todettiin näytteissä, joihin päältä oli valunut runsaasti puristemehua. Korjuu sateella oli toinen paha tappioiden aiheuttaja. Tuhkatappio oli noin 1/3 suurempi kuin ka-tappio ja säilörehun kivennäispitoisuudet olivat sen vuoksi 0—10% raaka-aineen pitoisuuksia alemmat. Useimpien makrokivennäisten pitoisuuksien lasku oli esikuivatuissa merkitsevästi pienempi kuin niittotuoreissa (P < 0.001). Hivenaineissa ilmeni hajontaa, mutta keskimäärin Mn-, Zn- ja Cu-pitoisuudet olivat vain vähän alempia kuin raaka-aineessa. Ruohon multaantuminen nosti Fe-pitoisuuden korkeaksi. Ruohossa todettiin kiinteä korrelaatio seuraavien pitoisuuksien välillä: Ca/Mg, P/K, K/Cl, Fe/Na, Fe/Zn (P < 0.001). Myös kivennäisten ja eräiden orgaanisten aineiden välillä ilmeni kiinteitä korrelaatioita. Kivennäistappioiden riippuvuus ruohon ka-pitoisuudesta oli selvin sateella korjatuissa ja siilojen ylimpään kolmannekseen säilötyissä näytteissä.
Endrin, DDT and PCB’s in Finnish soils
Authors: Rautapää Jorma , Myllymäki Arvo , Siltanen Hilkka
Published: July 2018

The highest endrin residue in 15 forest soil samples was 0.2 ppm, which is nearly twice the amount of endrin sprayed on the area in one treatment. In6analysed garden soils the maximum residue was 0.13 ppm, which is equivalent to one treatment. In general, endrin had not significantly accumulated in these soils, even after many years of use. The endrin residues did not correlate with the quantities used or the type of soil. DDT or its metabolites were discovered only from two forest areas and one garden area. The highest residue was 0.02 ppm. PCB’s with low chlorine content (42 % of Cl) were not found, but a high-chlorinated compound (60 % of Cl) was discovered from six forest soils, the highest residue being 0.1 ppm