bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
Identiteta psihologije, psihološke paradigme in konstruktivizem: perspektiva socialne paradigme v psihologiji
Authors: Musek Janek
Published: December 2024

Za vsako znanost je zdravo, da od časa do časa reflektira svoj lastni položaj in svojo vlogo tako v odnosu do drugih znanosti kot v odnosu do svoje družbene prakse (če jo sploh ima). Psihologi so od nastanka znanstvene psihologije pogosto postavljali vprašanja glede identitete in eventualne krize lastne znanosti in - kot je medtem pokazal čas - navadno napačno odgovarjali na ta vprašanja. Psihologija že dolgo ni več v letih ko bi morala iskati lastno identiteto. Vendar je v mnogih pogledih svojevrstna znanost. Opredeljuje jo paradigmični rez med t.i. lockovsko in kantovsko (objektivno in fenomenološko) psihologijo, kar je posledica sicer povsem legitimnih, vendar radikalno drugačnih pristopov k psihološki problematiki. Na ta rez se navezujejo tudi "paradigme" v socialni psihologiji, med njimi tudi socialni konstruktivizem. V razpravi skušam pokazati, da se lahko socialni konstruktivizem dobro opre na teoretski aparat kognitivne psihologije, da pa na drugi strani temelji na napačnem razumevanju odnosa med človekovo (biološko in evolucijsko oblikovano) naravo ter sociokulturnimi vplivi. Človek je socialno in kulturno bitje po svoji naravi. Ni človekova narava posredovana s kulturo, temveč obratno, kulturo posreduje človekova narava. Toda v tej naravi je človek gensko programiran kot socialno, učeče se, kulturno in - če hočemo - duhovno bitje, torej bitje, ki ustvarja kulturo, v kateri se oblikuje kot individuum. Genska oprema v tem primeru pomeni tudi možnost za večji vpliv socialnega in kulturnega okolja. Ustrezno gledanje na rešitev tradicionalne dileme kultura - natura (okolje - dednost), ki jo omogoča močno povečano znanje o delovanju genoma, nam lahko pomaga tudi pri opuščanju drugih napačnih predpostavk in zaključkov, kar dogmatsko zasidranih v pretekli psihologiji.
Dekonstruktivizem in psihologija
Authors: Mencin Čeplak Metka
Published: December 2024

Zadnjih deset do petnajst let se v konceptualizacijah identitete dobesedno gnetejo različne discipline. Ta množica diskurzov hkrati briše in še bolj poglablja meje med njimi. Cilj dekonstruktivističnih pozicij v psihologiji, ki se sklicujejo na Alhusserjev koncept interpelacije, lacanovsko psihoanalizo (teorizacija identifikacije) ter Foucaultovo teorizacijo diskurza in oblastnih razmerij, sicer ni definiranje meja in povezav med disciplinami. Vendar v analizah rojstva psiholoških vednosti in njihovih učinkov opozarjajo, da psihološke vednosti s tem, ko se omejujejo na individiualno in medosebno, usodno reducirajo dejavnike oblikovanja identitete in subjektivitete. Pričujoči prispevek obravnava dve osnovni posledici te redukcije: redukcija vodi k sklepu, da je družbeno razlikovanje posledica individualnih razlik v sposobnostih in osebnostnih lastnostih, hkrati pa psihologijo ovira v analizi lastne vloge v oblastnih razmerjih.
Socialne predstave o znanosti pri študentih
Authors: Šoštarič Špela
Published: December 2024

V prispevku predstavljam rezultate primerjalne študije socialnih predstav o znanosti med študenti družboslovnih in naravoslovnih smeri. V študiji so me zanimale znanstvene metaparadigme, ki jih lahko zasledimo v njihovem ozadju. Pri tem sem se osredotočila predvsem na dve ekstremni poziciji: pozitivizem in konstruktivizem. Bistvena epistemološka razlika med njima je v sprejemanju oziroma zavračanju možnosti objektivnega spoznavanja resničnosti. V raziskavi sem uporabila lasten vprašalnik za ugotavljanje socialnih predstav o znanosti in znanstvenem spoznavanju ter izvedla nestrukturiran intervju s študenti, ki so na vprašalniku dosegli ekstremno število točk v eni oziroma drugi smeri. Rezultati vprašalnika so pokazali, da so predstave študentov naravoslovnih znanosti bolj pozitivistično, študentov družboslovnih znanosti pa bolj konstruktivistično obarvane. Pri intervjuju so se te razlike porazgubile. Do presenetljivih podobnosti je prišlo predvsem na ontološki in epistemološki ravni. Dobljene rezultate poskušam razložiti v luči Tajflove teorije socialne identitete in Bečajevega pojmovanja strukturnega modela okolja.
Socialne predstave o raku
Authors: Cirila Škufca Andreja
Published: December 2024

V prispevku predstavljam rezultate primerjave socialnih predstav in kavzalne atribucije o raku med skupino žensk, ki so prebolele raka dojke, ter kontrolno skupino žensk brez lastne izkušnje raka. Socialne predstave o raku se med obema skupinama razlikujejo, so pa v obeh skupinah tesno povezane s predstavami o trpljenju, umiranju in smrti. Razlike smo našli tudi v kavzalni atribuciji raka. V obeh skupinah prevladuje kategorija dejavnikov rizičnega načina življenja, ki odgovornost za bolezen pripisuje posamezniku. Ob tem so pri bolnicah v ospredju stres in psihični vplivi, v kontrolni skupini pa dejavniki zunaj posameznikove kontrole - dednost in zunanji vplivi. Predstave o bolezni znotraj socialnega prostora pomembno sooblikujejo tudi posameznikov proces soočanja z lastno boleznijo. Ker predstave niso vedno skladne s spoznanjem sodobne medicine, je v obravnavi bolnikov koristno njihovo poznavanje in upoštevanje. Zato so spoznanja uporabne socialne psihologije pomembna tudi kot izhodišča pri terapevtskem delu z bolniki.
Odnos do darovanja organov po smrti
Authors: Logar Bernarda
Published: December 2024

Članek obravnava odnos javnosti do darovanja organov po smrti. Kot osrednji problem izpostavlja razliko med sicer visoko naklonjenostjo javnosti tej dejavnosti in nizkim številom opredeljenih darovalcev. Preko različnih pristopov skuša nakazati dejavnike, ki sodelujejo pri odločitvi za darovanje. V začetnih raziskavah so se kot pomemben dejavnik pri odločanju za darovanje organov izkazale nekatere demografske spremenljivke in informiranost. Ker pa so bili v javnosti dolgoročni učinki vplivanja preko teh dejavnikov vprašljivi, se je pojavila potreba po dodatnih študijah. Podrobneje so opisani razkorak osvetlile raziskave, ki temeljijo na teoriji socialne kognicije. Kaže, da bi uporaba slednjih pristopov doprinesla k razumevanju obravnavanega problema in razmejitvi področij, ki so bolj oz. manj uporabna pri delu s širšo javnostjo.
Mozartov učinek – resničnost ali znanstvena fantastika?
Authors: Habe Katarina , Jaušovec Norbert
Published: December 2024

V članku je predstavljen pregled teoretičnih osnov in nekaterih empiričnih študij o Mozartovem učinku. Mozartov učinek je nevrofizološki fenomen, ki se kaže v pomembnem izboljšanju reševanja prostorsko-časovnih nalog in v spremembi nevrofiziološke aktivnosti ob prisotnosti Mozartove glasbe. Prvič so o njem poročali znanstveniki Kalifornijske Univerze, Irvine, leta 1993. Celoten koncept temelji na preizkušanju trionskega modela organizacije korteksa. Glasba je v tem primeru le posrednik za vpogled v delovanje višjih kognitivnih funkcij. Mozartova glasba je bila v raziskovalne namene izbrana na podlagi predpostavke, da je omenjani skladatelj že pri štirih letih uporabljal inherentni repertoar prostorsko-časovih vzorcev v korteksu, saj je začel skladati že v zgodnjem otroštvu. Mozartov učinek se nanaša na dva različna fenomena, po eni strani gre za kratkotrajno povečanje prostorskih sposobnosti ob poslušanju Mozartove glasbe ter po drugi strani za dolgotrajni učinek formalnega glasbenega izobraževanja na delovanje višjih kognitivnih funkcij. Kaže se v pomembnem izboljšanju rezultatov reševanja prostorskih testov, povečani EEG koherenci, povečanih korelacijah nevrofiziološke aktivnosti temporalnih in levo frontalnih področij, v povečanem prostorsko časovnem sklepanju pri predšolskih otrocih po nekajmesečnem učenju klavirja, v izboljšanem učenju orientacije v labirintu pri podganah, v spremembah v amplitudi alfa ritma in povečani interhemisferični koherenci, v spremembah v moči in koherenci EEG-ja, posebno v desnem temporalnem področju ter v pomembnem upadu epileptiformne aktivnosti ter v povečanem kratkoročnem prostorsko časovnem sklepanju pri Alzheimerjevih bolnikih.
Analiza dejavnikov, ki vplivajo na motiviranost brezposelnih za izobraževanje
Authors: Radovan Marko
Published: December 2024

V članku so predstavljeni rezultati raziskave, s katero smo ugotavljali primernost uporabe teorije razumne akcije (TRA, Ajzen in Fishbein, 1980) kot modela za napovedovanje in razumevanje izobraževalnih namer in aspiracij brezposelnih, ki so bili vključeni v izobraževanje v okviru Programa 5000. Na podlagi empiričnih dognanj drugih avtorjev je bila v osnovni model TRA dodana še mera samoučinkovitosti (Bandura, 1997) kot tretji neodvisni dejavnik motivacije za izobraževanje. V raziskavo je bilo vključenih 326 brezposelnih oseb, starih od 16 do 49 let. Rezultati raziskave so pokazali, da so edini pomemben dejavnik neposrednih izobraževalnih namer brezposelnih subjektivne norme, ki pojasnjujejo 38 % variance v nameri (p < 0.001). Stališča do izobraževanja in samoučinkovitost nimata pomembnega vpliva na le-to. Omenjeni dve spremenljivki vplivata predvsem na izobraževalne aspiracije in pričakovanja brezposelnih. Ugotovitve raziskave so pokazale, da na izobraževalne cilje brezposelnih bolj vplivajo zunanji dejavniki kot njihova pričakovanja o potrebnosti izobraževanja in njihovi uspešnosti v njem.
Vpliv prometnega hrupa na delovno uspešnost otrok pri uporabi računalnika v šoli
Authors: Fošnarič Samo
Published: December 2024

Posledica hitrega razvoja številnih tehničnih iznajdb je tudi hrup. Ta predstavlja, še posebej kot prometni hrup v urbanih naseljih, velik problem. Med vsem ostalim namreč ogroža tudi intelektualno delo v izobraževalnih ustanovah in ima nezanemarljiv vpliv na razvoj osebnosti. Upoštevajoč ta dejstva smo se lotili študije, ki jo v prispevku povzemamo. Raziskati smo namreč hoteli, kolikšen vpliv ima prometni hrup na uspešnost opravljanja delovnih nalog učencev s pomočjo vedno aktualnejšega učnega pripomočka - računalnika. V ta namen smo pripravili naloge, ki so zahtevale povečano pozornost učencev pri delu in tudi takšne, ki so zahtevale določeno spominsko aktivnost. Pri proučevanju problema smo se naslonili na teorijo detekcije redkih signalov ter postopke testiranja kratkoročnega spomina. Rezultati, dobljeni v umetno ustvarjenih delovnih pogojih nakazujejo, da so mentalno delo učencev v sklopu intelektualnih aktivnosti ter pozornost pri teh aktivnostih, v negativni odvisnosti s hrupnim okoljem. To pa pomeni, da lahko učenci tudi ob uporabi računalnika, kot učnega pripomočka podležejo obremenitvam delovnega okolja. Žal se to posledično lahko negativno izraža tudi v zdravstvenem smislu ter v delovni uspešnosti.
Terapevtska delovna aliansa: od analitičnega do panteoretičnega koncepta
Authors: Praper Peter
Published: December 2024

Koncept terapevtske delovne alianse je nastajal v psihoterapiji v okvirih psihodinamičnih pristopov. V zadnjih dveh desetletjih je po zaslugi empiričnih raziskav preoblikovan v panteoretični koncept, relevanten za vse psihoterapevtske pristope. Preučevan je kot pogoj za psihoterapijo in kot njen rezultat, kar do neke mere zapleta raziskovanje, saj obstaja nevarnost, da s prvim definiramo drugo in obratno. Kljub temu pa ravno preučevanje terapevtske delovne alianse ali zveze, včasih preprosto imenovane "terapevtski odnos" (kar pa ni ustrezno, saj obstajajo tudi druge - transferne in objektno relacijske - komponente terapevtskega odnosa), "terapevtska aliansa", "delovna aliansa", ali celo samo "helping alliance", predstavlja področje najbolj očitne integracije pomembnih psihoterapevtskih pristopov.
Simuliranje vidnega iskanja predmetov v naravni dvorazsežnostni situaciji
Authors: Borin Blanka
Published: December 2024

Namen raziskave je bil posnemati vidno iskanje predmetov v naravni dvorazsežnostni situaciji ter raziskati vpliv spremenljivih elementarnih zunanjih značilnosti tako ciljnega dražljaja kot njegovega okolja na hitrost iskanja ciljnih dražljajev. Eksperiment je bil zasnovan v okviru ene najbolj vplivnih teorij na področju raziskovanja vidnega iskanja, in sicer teorije povezovanja elementarnih zunanjih značilnosti predmeta v zaznavno celoto oziroma Feature integration theory (Treisman, 1982). Čeprav teorija FIT trdi, da mehanizem pozornosti v primeru večjega števila hkratnih ciljnih dražljajev mentalno obdelavo zaporedno usmerja od enega ciljnega dražljaja k drugemu, rezultati eksperimenta nakazujejo na možnost, da se pozornost usmerja tako vzporedno kot tudi zaporedno. Vendarle pa so rezultati eksperimenta pokazali, da je podobnost med posameznimi značilnostmi okolja in ciljnimi dražljaji delovala kot distraktor pri hitrosti prepoznavanja ciljnih predmetov. Če so si bile posamezne značilnosti zelo podobne ali če se med seboj sploh niso razlikovale, so udeleženci posamezne ciljne dražljaje iskali veliko dlje časa kot ciljne dražljaje, katerih značilnosti se niso povsem skladale z značilnostmi okolja.
Standardna napaka rezultatov ocenjevalnega procesa preizkusov znanja
Authors: Cankar Gašper
Published: December 2024

Pri preizkusih znanja, ki imajo za kandidate pomembne posledice, je vedno pomembno vprašanje zanesljivosti in njeni različni vidiki. Kadar je preizkus znanja sestavljen iz kompleksnejših nalog, ki jih ocenjujejo ocenjevalci, se napaka merjenja poveča zaradi subjektivnosti ocenjevanja. Varianco napake, ki je povezana s subjektivnostjo ocenjevanja, lahko izračunamo s postopki teorije posplošljivosti, ki pa so v določenih primerih računsko zelo zahtevni. Kvadratni koren variance ocenjevalnega procesa avtor poimenuje standardna napaka ocenjevalnega procesa (SNOP). Alternativni postopek za izračun SNOP, ki ga predlaga avtor v primeru dvojnega ocenjevanja, je hitrejši in enostavnejši in naj bi v praksi spodbudil uporabo predlagane statistike. Izračun SNOP po obeh postopkih je prikazan na simuliranih podatkih, prav tako je prikazana uporaba in interpretacija na primeru maturitetnih izpitov slovenske splošne mature.
Kratek pregled raziskav spomina
Authors: Areh Igor
Published: December 2024

Znanstveno raziskovanje spomina se je začelo ob koncu 19. stoletja s preučevanjem t.i. semantičnega in/ali dolgoročnega spomina. Spomin so najpogosteje razumeli kot skladišče podatkov, njegova kakovost pa je bila odvisna predvsem od števila priklicanih podatkov. Raziskovalce je zanimala predvsem povezava med učenjem in spominom. Nekateri avtorji so razvili za tisti čas nenavadne teorije, ki so bile slabo razumljene in pred svojim časom (npr. Bartlett, Ribot in Freud). Tudi ko je v 20. stoletju je prevladal behavioristični pristop, se je spomin še vedno vrednotil predvsem na osnovi količine priklicanih informacij. V 60. letih je prišlo do vzpona kognitivne psihologije in pojava računalniške metafore, ki je omogočila preseganje behaviorističnega preučevanja spomina. Človekov spoznavni sistem je postal vmesnik med organizmom in okoljem, ki je zgrajen in deluje po podobnih zakonitostih kot računalnik. V zadnjih letih računalniško metaforo izpodrivajo nove, v raziskovanju pa ni več toliko poudarka na količini priklicanih informacij, ampak na natančnosti, verodostojnosti priklica podatkov.
Socialna in moralna zrelost dijakov srednje šole
Authors: Gasar Silvana
Published: December 2024

Ugotavljali smo stopnjo socialne in moralne zrelosti srednješolskih dijakov. Med dijaki dveh različnih izobraževalnih programov skorajda ni bilo pomembnih razlik. Na splošno dijaki dosegajo zadovoljivo visok nivo socialne in moralne zrelosti, vendar nimajo najbolje razvitih ustreznih socialnih spretnosti. Rezultati ravnanja dijakov v šolski situaciji kažejo precej nezaželeno sliko medosebnih odnosov, ki je verjetno odraz širših družbenih odnosov. Odsotnost pomembnih povezav med obema vrstama zrelosti in socialnimi spretnostmi kaže na razkorak med človekovim mišljenjem in vedenjem. Dijaki se zavedajo, kaj je moralno in družbeno prilagojeno, vendar ne ravnajo vedno v skladu s tem, saj obstoječi družbeni odnosi pogosto spodbujajo drugačno vedenje.
Mesto funkcionalne in disfunkcionalne impulzivnosti v strukturi osebnosti
Authors: Zadravec Tina , Bucik Valentin , Sočan Gregor
Published: December 2024

Po Dickmanu (1990) lahko glede na hitrost in natančnost procesiranja informacij ločimo dve vrsti impulzivnosti: funkcionalno in nefunkcionalno. Slednja odraža delovanje brez razmišljanja o izidu delovanja in je podobna konceptu impulzivnosti, ki tesno korelira s psihoticizmom. Funkcionalna impulzivnost pa predstavlja hitro delovanje s pozitivnimi posledicami in se kaže kot bolj močno pozitivnokorelirana z lestvicami ekstravertnosti kot z drugimi lestvicami impulzivnosti ali iskanja dražljajev. Ugotovljeno postavlja pod vprašaj resnično naravo te osebnostne poteze.
Ustvarjalno in analitično mišljenje v povezavi z vzdrževano usmerjeno ter razpršeno pozornostjo
Authors: Žagavec Primož
Published: December 2024

V naši raziskavi smo se ukvarjali s preučevanjem odnosa med ustvarjalnim in analitičnim mišljenjem ter z ugotavljanjem odnosa obeh vrst mišljenja z razpršeno ter usmerjeno vzdrževano pozornostjo. V literaturi obstaja vprašanje o odnosu med analitičnim in ustvarjalnim mišljenjem. Nekateri avtorji menijo, da si ti dve vrsti mišljenja nasprotujeta, se medsebojno izključujeta. Prav tako se pojavlja vprašanje povezanosti obeh vrst mišljenja s pozornostjo. Analitično mišljenje se bi naj povezovalo z usmerjeno vzdrževano pozornostjo, medtem ko se bi naj ustvarjalno mišljenje povezovalo z razpršeno pozornostjo. V naši raziskavi smo ugotovili, da je povezava med ustvarjalnim in analitičnim mišljenjem skoraj ničelna, kar potrjuje domnevo, da sta obe vrsti mišljenje neodvisni. Tudi povezave med usmerjeno vzdrževano pozornostjo ter analitičnim mišljenjem in med razpršeno pozornostjo ter ustvarjalnim mišljenjem nismo uspeli potrditi. Seveda je ob tem potrebno omeniti, da je bil vzorec majhen in je možnost zaključevanja precej omejena.
Osebnostna struktura in motivacijske značilnosti športnikov v rizičnih športih
Authors: Mahnič Jana , Tušak Matej
Published: December 2024

Namen raziskave je bil ugotoviti, ali obstajajo razlike v osebnostni in motivacijski strukturi pri športnikih rizičnih športov in nešportniki. Poleg osebnostne in motivacijske strukture smo pri omenjenih skupinah kot pomemben dejavnik športne uspešnosti preverjali tudi anksioznost kot stanje in kot potezo. V ta namen smo uporabili srednjo dolgo verzijo FPI-inventarija, Costellov vprašalnik storilnostne motivacije in Spilbergerjev vprašalnik STAI-X1 in STAI-X2. Vzorec udeležencev je zajemal 66 športnikov rizičnih športov. Ugotovili smo, da so športniki rizičnih športov pomembno manj zavrti in iskreni terstatisično pomembno bolj ekstravertirani in maskulini v primerjavi s skupino nešportnikov. Nakazan je tudi trend, da so posamezniki, ki posegajo po rizičnih športih, bolj družabni in manj nevrotični. Vendar se ta trend ni pokazal kot pomemben. Na področju storilnostne motivacije smo ugotovili, da je nakazana tendenca, da so športniki rizičnih športov bolj pozitivno storilnostno naravnani v primerjavi z nešportniki, ki imajo pomembno višjo negativno storilnostno motivacijo. Analiza razlik v anksioznosti pa je pokazala, da imajo športniki rizičnih športov pomembno nižje stanje anksioznosti, manj izraženo pa imajo tudianksioznost kot potezo, vendar se razlika ni pokazala kot pomembna. Rezultati sicer niso v celoti potrdili dosedanjih študij, a so se v večini le pridružili nekaterim predhodnim ugotovitvam in omogočili zaključek, da so športniki rizičnih športov posebna skupina, ki se od populacije nešportnikov razlikuje tako v osebnostni kot motivacijski strukturi in relativno dobro ustreza psihološkemu profilu vrhunskega športnika. Raziskava daje možnost oblikovanja profila športnika rizičnega športa
Spoprijemanje s stresom in socialna podpora: primerjava med šahisti in nešahisti
Authors: Krivec Jana
Published: December 2024

Sodobno vsakdanje življenje vse bolj obkrožajo stresne situacije. Še izrazitejša pa sta vloga in pomen stresa v tekmovalnem športu. Tu so pritiski in zahteve tako velike, da lahko tekmovalca v primeru, da se z njimi ne zna učinkovito spoprijeti, resno ogrožajo. V raziskavi sem preučlevala, kakšne strategije spoprijemanja s stresom uporabljajo šahisti, saj so v stresni situaciji tako med samo partijo, kot tudi tekom celotnega turnirja. Za doseganje uspeha morajo vse stresorje na nek način obvladati. Poleg tega sem preverjala, v kolikšni meri in na kakšen način na njihovo spoprijemanje vpliva opora, ki jim je na voljo v njihovem socialnem okolju. Ugotovitve sem primerjala s skupino nešahistov. Rezultati so pokazali, da šahisti uporabljajo specifične načine obvladovanja stresa, ki pa so presenetljivo, usmerjene bolj "od problema". Glavni vzrok temu je lahko ocena situacije ob izgubi šahovske partije kot stresne in hkrati nespremenljive. Pomembno višje od nešahistov šahisti zaznavajo socialno oporo (čustveno in praktično), ki bi jim bila na voljo, ko bi jo potrebovali. Ugotovitve, ki sem jih izpeljala iz raziskave so lahko še posebej uporabne na področju športne psihologije, kjer se pogosto pojavljajo podobni vedenjski vzorci.
Standardi znanja v edukaciji
Authors: Zupanc Darko
Published: December 2024

Sodobni edukacijski sistemi temeljijo na standardih znanja. Izobraževalni sistemi po svetu so različni, imajo različno tradicijo in možna so različna poimenovanja podobnih stvari. Standardi že v fiziki pomenijo nekaj empiričnega - merljivega in takšno vlogo morajo imeti tudi v edukaciji. Standardi znanja se lahko razdelijo na vsebinske oz. kurikularne standarde in na standarde dosežkov oz. dejavnosti, bistvo standardov pa je v slednjih. Opredelitev učnih ciljev oz. vsebinskih standardov je šele prvi korak v postopku merjenja znanja. Namesto izraza vsebinski standardi bi lahko uporabljali tradicionalni pojem - učni cilji. Če naj izobraževalni sistem temelji na standardih, je pri posameznih predmetih na različnih stopnjah šolanja potrebno (šele) priti do standardov dosežkov.
Kakovost predšolske vzgoje v vrtcu in socialna kompetentnost otrok
Authors: Lešnik Vesna , Marjanovič Umek Ljubica
Published: December 2024

V prispevku je predstavljena raziskava, v kateri smo preučevali povezanost med kakovostjo predšolske vzgoje v vrtcu in socialno kompetentnostjo otrok. Osnovni namen raziskave je bil preveriti, kako strokovne delavke (vzgojiteljice in pomočnice vzgojiteljic) ocenjujejo svoje delo z otroki v kontekstu spodbujanja socialnega razvoja otrok, ter kako se njihove samoocene povezujejo s socialno kompetentnostjo otrok. Strokovne delavke so se samoocenjevale s tremi vprašalniki oz. lestvicami za ocenjevanje kakovosti predšolske vzgoje v vrtcu, socialno kompetentnost otrok pa so vzgojiteljice ocenile z Vprašalnikom o socialnem vedenju otrok SV-O. Rezultati raziskave kažejo, da je višja socialna kompetentnost otrok pomembno povezana z višjo samooceno strokovnih delavk na področju podpore otrokom pri socialnem razvoju. S socialno kompetentnostjo otrok se pozitivno povezuje potek igre v oddelku ter spodbujanje otrokove komunikacije oz. govorne interakcije. Spodbujanje samostojnosti otrok ter interakcije z drugimi s strani strokovnih delavk je sicer pozitivno povezano z višjimi ravnmi otrokovega socialnega vedenja, vendar je povezanost šibka. Podobno velja tudi za rezultate, ki kažejo povezanost med otrokovim socialnim vedenjem in skupnim delom vzgojiteljice in pomočnice v oddelku.
Izraelci v Zalivski vojni: longitudinalna analiza morale
Authors: Levy Shlomit
Published: December 2024

Prispevek loči med tremi vrstami morale: kognitivno, afektivno in instrumentalno. Te tri vrste je v Izraelu sistematično preučeval Izraelski inštitut aplikativnega socialnega raziskovanja. Preučevana populacija so bili odrasli Židi, živeči na različnih območjih Izraela (razen kibuci). Vedenje Izraelcev med zalivsko vojno je bilo preučevano v longitudinalni analizi vrst morale. Zalivsko vojno je zaznamoval povečan optimizem v kognitivno-zaznavni modalnosti in afektivni modalnosti (razpoloženju) ter znižanje sposobnosti spoprijemanja s stresom. Prispevek analizira problem spoprijemanja s stresom in razpravlja o njem. Zalivska vojna ni povzročila dolgoročnih sprememb razpoloženja ali spoprijemanja, je pa imela dolgoročne kognitivne posledice, saj se je poglobilo zavedanje Izraelcev o ranljivosti domačega praga.
Kognitivni in metakognitivni procesi pri samoregulaciji učenja
Authors: Tomec Erika , Pečjak Sonja , Peklaj Cirila
Published: December 2024

Namen raziskave je bil ugotoviti, ali med slovenskimi srednješolci obstajajo razlike v kognitivnih in metakognitivnih procesih pri samoregulacijskem učenju (SRU) glede na leto šolanja, učni program, spol in učni uspeh. Avtorice je nadalje zanimal odnos med posameznimi (meta)kognitivnimi komponentami samoregulacijskega učenja. Teoretično osnovo raziskovanja predstavlja štirikomponentnimodel samoregulacijskega učenja avtorjev Hoferja, Yuja in Pintricha (1998). Osredotočile so se na prvi del modela, ki govori o kognitivni strukturi in o kognitivnih strategijah. V ta namen so uporabile Vprašalnik metakognitivnega zavedanja (Shraw in Sperling Dennison, 1994) in Vprašalnik o pomembnosti učnih strategij (Pečjak, 2000, v Peklaj in Pečjak, 2002). Rezultati na vzorcu 321 dijakov kažejo, da se dijaki prvega in četrtega letnika, dijaki maturitetnih in nematuritetnih programov ter dijaki moškega in ženskega spola razlikujejo v zaznavanju pomembnosti kognitivnih strategij. V celotnem vzorcu je bil učni uspeh povezan s količino metakognitivnega zavedanja, v vzorcu dijakov četrtega letnika in dijakov nematuritetnih programov pa tudi z ocenjevanjem pomembnosti elaboracijskih in organizacijskih strategij. Analiza odnosa med komponentami SRU je pokazala visoko pozitivno povezanost med kognitivnimi in metakognitivnimi komponentami.
Vpliv Mozartove sonate za dva klavirja v d-duru na prostorsko-časovno sklepanje
Authors: Habe Katarina
Published: December 2024

Vpliv glasbe na kognitivno funkcioniranje smo preučevali z Mozartovim učinkom, vplivom Mozartove sonate K.448 na prostorsko-časovno sklepanje. Namen raziskave je bil preučiti vpliv poslušanja Mozartove sonate na reševanje nalog prostorsko-časovnega sklepanja na vzorcu 315 študentov. Na osnovi tega eksperimenta sta bili izbrani dve skupini oseb: skupina dviga, pri kateri je bilo reševanje nalog takoj po poslušanju Mozartove sonate boljše (N = 30), in skupina stagnacije, pri kateri se dosežek ni spremenil (N = 30). Pri obeh skupinah so bile preverjene razlike v intelektualnih, osebnostnih in čustvenih značilnostih ter razlike v učnih stilih. Na izbranem vzorcu smo potrdili Mozartov učinek pri reševanju testa prostorsko-časovnega sklepanja. Ugotovili smo, da učinek ni odvisen od spola, predhodne glasbene izobrazbe in študijske smeri. Prav tako nanj ne vplivajo osebnostne in čustvene značilnosti. Pokazalo pa se je, da nanj vpliva splošni faktor inteligentnosti, in sicer je Mozartov učinek bolj izrazit pri posameznikih z nižjim IQ kot pri tistih z višjim IQ. Med skupino dviga in skupino stagnacije so bile pomembne razlike v avditivnem in vizualnem zaznavnem stilu, pri čemer je bil v skupini dviga bolj izražen avditivni stil, v skupini stagnacije pa vizualni. Pokazalo se je tudi, da je v skupini dviga bolj prisoten celosten način predelovanja informacij, v skupini stagnancije pa analitičen način. Naša raziskava je torej potrdila, da ima Mozartova glasba pozitiven vpliv na kognitivno funkcioniranje, vendar je le-ta odvisen od intelektualnih značilnosti, zaznavnega stila in od načina predelovanja informacij.
Spolna zloraba fantov v otroštvu: prevalenca, značilnosti žrtev, njihovih družin in storilcev ter posledice, ko zlorablja moški in ko ženska
Authors: Repič Tanja
Published: December 2024

Tradicionalno prepričanje, ki še danes marsikje velja, je, da so bolj kot ne žrtve spolnih zlorab dekleta in ženske, moški pa so storilci. Vendar mnoge raziskave v zadnjem času kažejo, da je tudi med fanti ogromno žrtev (od 3 % do 34 %) - tudi s strani žensk kot storilk. Prispevek osvetli, kritično ovrednoti in povzame dosedanje raziskave, ki so pisale o fantih kot žrtvah te travmatične izkušnje. Še posebej preuči in opiše značilnosti žrtev (fantov) in storilcev. Prav tako primerja med seboj posledice pri žrtvah, ko je storilka ženska in ko je storilec moški. Nazadnje analizira še družinske razmere, v katerih najpogosteje odraščajo spolno zlorabljeni fantje.
Recipročni model izgorelosti (RMI): prikaz povezave med interpersonalnimi in intrapersonalnimi dejavniki
Authors: Pšeničny Andreja
Published: December 2024

Izgorelost bi najkrajše definirali kot kronično stanje skrajne psihofizične in čustvene izčrpanosti. Izgorevanje poteka v zaporednih fazah od stanja izčrpanosti preko stanja ujetosti do stanja adrenalne izgorelosti. Sindrom adrenalne izgorelosti je zadnja stopnja procesa izgorevanja, ko v telesu zaradi funkcionalne blokade hipotalamus-hipofizno-adrenalne osi nastopi sekundarna insuficienca kortizola. Izgorelost in depresija sta dve različni motnji, ki imata nekaj sorodnih simptomov, vendar obstajajo tudi bistvene razlike med njima (npr. raven kortizola, samopodoba). Raziskovalci ta sindrom povezujejo skoraj izključno s stresi v delovnem okolju (interpersonalni dejavniki). Šele v zadnjem času se usmerjajo tudi na osebnostne značilnosti oseb, ki izgorijo (intrapersonalni dejavniki). Recipročni model izgorelosti povezuje obe vrsti dejavnikov in pojasnjuje, zakaj v enako obremenilnih okoliščinah izgorijo le nekateri. Izhaja iz osebnostnih značilnosti, ki pripeljejo do vstopanja in vztrajanja v nerecipročnih življenjskih in delovnih odnosih, ter opozarja tudi na vlogo socializacije pri oblikovanju teh lastnosti. Izhodišče recipročnega modela izgorelosti je namreč odnos posameznika do zadovoljevanja svojih temeljnih potreb, njegov vrednostni sistem in povezava med zadovoljenostjo temeljnih potreb (pridobivanjem energije) z izgorevanjem in izgorelostjo (izčrpavanjem energije). Recipročni model izgorelosti odpira vrsto novih vprašanj, še posebej v odnosu med osebnostnimi lastnostmi, zadovoljstvom z življenjem in vrednotami ter tveganim vedenjem za izgorevanje, kakor tudi v vplivu celostnih življenjskih okoliščin na izgorevanje.
Edukacija nadarjenih učencev v luči raziskav pedagoške psihologije
Authors: Ferbežer Ivan
Published: December 2024

Prispevek poskuša povezati glavne sodobne tokove raziskovanj v pedagoški psihologiji z edukacijo nadarjenih učencev. Sodobna področja kognicije, učenja in razvoja so vse bolj pomembna za učinkovito učno in poučevalno okolje za nadarjene učence. V zvezi s teorijo učenja in poučevanja nadarjenih učencev bodo obravnavane tri bistvene komponente: teorija izkušenj izvedenstva, teorija spoznavanja in teorija edukacijske intervence. Na tej osnovi so izoblikovani principi spodbudnega, proaktivnega učnega okolja za učinkovito edukacijo nadarjenih učencev.
Materinstvo, objektni odnosi in trajanje dojenja
Authors: Pavšič Mrevlje Tinkara
Published: December 2024

Dojenje je pomemben kazalec odnosa med materjo in otrokom, ki je v ospredju predvsem v prvih šestih mesecih po rojstvu. Mati, ki ima v odnosu večjo in kompleksnejšo vlogo, vanj vstopa s preteklimi izkušnjami, ki oblikujejo način vzpostavljanja intimnih odnosov in zaznavanje lastne materinske vloge. Cilj raziskave je bil osvetliti del zapletenega ozadja dojenja z vidika matere. Uporabljena sta bila Test objektnih odnosov (TOO; Žvelc, 2000) in prirejena lestvica Doživljanje sebe kot matere (po Bogataj, 2002). Raziskava na 82 materah prvorodnicah je bila usmerjena v trajanje dojenja do otrokovega šestega meseca; matere so bile razdeljene v pet skupin. Faktorska analiza pridevnikov z lestvice doživljanja materinstva je v času nosečnosti dala tri, šest mesecev po porodu pa štiri faktorje. Rezultati raziskave potrjujejo kompleksnost ozadja dojenja in nakazujejo morebitne dejavnike, vezane na prekinitev dojenja: materin narcisizem in doživljanje simbiotičnega odnosa.
Refleksija in ruminacija v povezavi z emocionalno inteligentnostjo in samospoštovanjem
Authors: Starc Martina , Salmič Nastja , Breznik Matija
Published: December 2024

V psihologiji še vedno ostaja odprto vprašanje koristnosti samozavedanja za psihološko zdravje in blagostanje. Medtem ko so starejše raziskave odkrivale tako negativne kot pozitivne korelatesamozavedanja, pa novejša koncepta ruminacije in refleksije, v katerih je poleg samega samozavedanja zajet tudi motiv za samozavedanje, odpirata nove možnosti za razrešitev "paradoksasamozatopljenosti". V raziskavi smo samozavedanje povezali s samospoštovanjem in emocionalno inteligentnostjo. Sodelovalo je 165 dijakov povprečne starosti 17,5 let (65 moških in 100 žensk). Rezultati kažejo na pomembne pozitivne povezave refleksije ter samospoštovanja in emocionalne inteligentnosti. Ruminacija pa se s samospoštovanjem in emocionalno inteligentnostjo povezuje negativno. Rezultati raziskave tako nakazujejo, da so način razmišljanja in motivi za samozavedanje pomembni tako pri samospoštovanju kot emocionalni inteligentnosti in da ni vsako razmišljanje o samem sebi tudi emocionalno inteligentno. V nadaljnjem raziskovanju odnosa med samozavedanjem in emocionalno inteligentnostjo pa bi bilo namesto samoocenjevalnega vprašalnika mogoče bolje uporabiti katerega od testov emocionalne inteligentnosti.
Razmejitev anksioznosti (tesnobe) od nekaterih sorodnih fenomenov
Authors: Hribar Mojca
Published: December 2024

V pričujočem sestavku smo se lotili opredelitve anksioznosti (tesnobe). S pomočjo kratke etimološke in vsebinske analize smo ugotovili, da anksioznost v primerjavi s tesnobo vsebuje močnejšo komponento telesnih občutkov in izrazitejši poudarek na "bolečini". Tesnoba je širši pojem od anksioznosti, le-ta pa ima bolj konkretnega referenta kot tesnoba. Medtem ko se anksioznost uporablja bolj v empiričnem, se tesnoba uporablja v filozofskem diskurzu. Kljub izpostavljenim razlikam gre za isti fenomen. V neobvezujočem diskurzu lahko pojma uporabljamo v smislu sopomenk. Po "afirmativni opredelitvi" smo po zgledu dialektične metode nadaljevali z "negativno opredelitvijo" in vzpostavili meje med anksioznostjo in njej sorodnimi strukturami. Tako smo ugotovili, da imata anksioznost in strah teranksioznost in panika enako vsebino in drugo formo. Anksioznost in depresivnost imata drugačno vsebino in isto formo. Generalizirana anksioznost je način manifestacije anksioznosti, ko je le-ta prosto lebdeča, fobija pa je način manifestacije anksioznosti, ko se le-ta veže na nek določen objekt. Skrb pa predstavlja kognitivno komponento anksioznosti.
Razlikovanje med sramom in krivdo ter povezava s stresom, tesnobo in depresivnostjo
Authors: Erzar Tomaž , Torkar Matej
Published: December 2024

V članku je predstavljen instrument za merjenje nagnjenosti k sramu TOSCA-3 (Tangney in Dearing, 2002) ter teoretične in raziskovalne podlage za razlikovanje med sramom in krivdo. Sram je definiran kot nefunkcionalno in globoko prikrito čustvo izpostavljenosti in nevrednosti, ki je usmerjeno na celotno osebo in vodi v socialno izolacijo, krivda pa kot funkcionalno občutje, ki je usmerjeno na konkretna dejanja in vodi k medosebni reparaciji. V članku je nadalje predstavljena raziskava na vzorcu študentske populacije o povezanosti med sramom in krivdo ter stresom, tesnobo in depresivnostjo. Raziskava je potrdila drugod dobljene ugotovitve, da je nagnjenost k sramu za razliko od nagnjenosti h krivdi zmerno povezana s tesnobo in depresivnostjo, ter nanovo dokazala še povezanost s stresom. V zaključku članka avtorja razpravljata o možnostih raziskovanja sramu v intimnih odnosih in pri specifičnih populacijah.
Stili navezanosti pomagajočih prostovoljcev in soočanje s stresom pri nudenju psihosocialne pomoči
Authors: Kobal Možina Leonida
Published: December 2024

Več let sem spremljala mlade odrasle, ki so delali kot prostovoljci na področju psihosocialne pomoči. Raziskovala sem njihovo delovanje v času poletnih psihoterapevtskih taborov, na katerem so skupaj z otroki in mladostniki s težjimi čustvenimi in vedenjskimi težavami preživeli okrog 20 dni. Terapevtski tabori, ki so temeljili na konceptu miljejske terapije, so bili za prostovoljce, večinoma študente brez terapevtske izobrazbe, večkrat stresni. Predpostavila sem, da so se pomagajoči glede na prevladujoči stil navezanosti med seboj razlikovali v tem, kako so se s stresom soočali in kaj so za njih pri soočanju s stresom bili konstruktivni premiki. Vzorec je sestavljalo 21 prostovoljcev. Podatke sem zbirala z vprašalnikom o stilih navezanosti in dvema delno strukturiranima intervjujema. Obdelala sem jih s kvalitativno analizo. Prostovoljke s preokupiranim stilom navezanosti so se npr. težje distancirale od notranjega doživljanja v stresnih situacijah in so pogosteje doživljale intenzivne čustvene krize, nemoč, prizadetost; iskale so veliko opore in se oklepale idealiziranih posameznikov; potrebovale so veliko povratnih informacij o sebi in delu; samopodoba in samovrednotenje sta bila odvisna od zunanjih dejavnikov. Prostovoljci z izogibajočim stilom navezanosti so se npr. izogibali konfliktom in čustveni vpletenosti z zatekanjem v delo, aktivnost; čustva so zadrževali, temu pa so sledili intenzivni izbruhi jeze; odzivali so se nefleksibilno in v skladu s svojimi pričakovanji, cilji, tako da so z držo samozadostnosti ohranjali nadzor v odnosu.
Kolektivni spomin in socialna identiteta: socialno psihološka študija spominov na razpad nekdanje Jugoslavije
Authors: Kuzmanić Marja
Published: December 2024

Raziskava iz perspektive socialne psihologije obravnava generacijske in etnične skupinske razlike v kolektivnih spominih, socialnih predstavah ter identitetah prebivalcev Slovenije skozi naracijo spominov na dogodke ob razpadu nekdanje Jugoslavije. Predstavlja prvi korak v raziskovanju kolektivnih spominov, predstav in identitet Slovencev ter drugih pripadnikov nekdanjih Jugoslovanskih narodnosti, ki živijo v Sloveniji. Spomini, ki jih obravnava, se nanašajo na nekatere pomembne zgodovinske in politične dogodke, kot so Titova smrt, začetek vojn(e), osamosvojitev Slovenije in vojne na nekaterih področjih nekdanje Jugoslavije. S pripadniki treh etničnih skupin (Slovenci, Bošnjaki in Srbi) je bilo izvedenih 18 polstrukturiranih intervjujev. Kvalitativna analiza je pokazala zanimive rezultate, ki so predstavljeni v dveh sklopih. Prvi ponazarja nasprotujoče si intepretacije razpada nekdanje Jugoslavije, medtem ko se drugi sklop osredotoča na kompleksne spremembe, do katerih je v slovenskem kontekstu prišlo na področju socialnih identitet v času tranzicije. Raziskava v prvi vrsti razkriva, da obstajajo nasprotujoči si narativi razpada Jugoslavije (narativi 'tranzicije', 'razpada' ter 'vojne').
Psihologija psihologije? Teoretizacija psihološke znanosti skozi zgodovinsko in socialno-antropološko obravnavo psihologije kot institucije
Authors: Žužek-Kres Martin
Published: December 2024

V članku je prikazana "nova", nekonvencionalna zgodovina psihologije, poimenovana tudi kot "psihologija psihologije", ki v nekaterih akademskih okoljih predstavlja raziskovalni pristop, ki omogoča na eni strani epistemološka prevrednotenja psiholoških konceptov in na drugi strani vpogled v družbeno umeščenost psihologije kot institucije. V članku je podan tudi institucionalni in referenčni oris miljeja, znotraj katerega se udejanja ta t. i. psihologija psihologije.
Ustvarjalnost – proces, oseba in produkt: Pregled nekaterih odkritij o ustvarjalnosti v zadnjem desetletju
Authors: Opaka Martina
Published: December 2024

Ustvarjalnost lahko razumemo s treh osnovnih vidikov - z vidika ustvarjalnega procesa, vidika ustvarjalne osebe in vidika ustvarjalnega produkta. Do nedavnega je izbrani vidik določal opredelitev ustvarjalnosti, raziskovalno metodo in razlago dobljenih rezultatov, danes pa raziskovalci težijo k integraciji vseh treh pristopov. Vidik procesa in vidik osebe sta dva in vitro pristopa k raziskovanju ustvarjalnosti. Prvi uporablja eksperimentalno, drugi pa bolj korelacijsko metodo. Kljub njuni sedaj že dolgi tradiciji nam sodobna psihološka literatura ponuja še vedno nova odkritja na teh področjih ustvarjalnosti. Tretji pristop - pristop z vidika ustvarjalnega produkta - pa je in vivo pristop. Ima najdaljšo tradicijo, danes pa z združevanjem in nadgradnjo predhodnih dveh vidikov ponuja novo paradigmo v razumevanju ustvarjalnosti. Pričujoči članek je pregled sodobnih odkritij o ustvarjalnosti z vseh treh vidikov. Z vidika ustvarjalnosti kot procesa opiše kognitivne procese, ki se odvijajo v ustvarjalnem posamezniku, ter ustvarjalni proces v ožjem in širšem socialnem okolju, temo sodobne socialne psihologije ustvarjalnosti. Z vidika ustvarjalne osebe navede lastnosti ustvarjalcev vse od biološke osnove, preko osebnostnih lastnosti do samoaktivnosti posameznika. Tretji vidik ustvarjalnosti - vidik ustvarjalnega produkta - pa na podlagi analize realnih ustvarjalnih stvaritev in ugotovitev prej omenjenih dveh pristopov predstavi ustvarjanje kot stohastični proces, veliko bolj odvisen od kombinatorike, verjetnosti in nenazadnje sreče, kot je bilo do sedaj predpostavljeno.
Metaanaliza in njen pomen za psihološko metodologijo
Authors: Kastrin Andrej
Published: December 2024

Metaanaliza je posebna oblika statistične analize, v kateri na sistematičen način združujemo rezultate posameznih med seboj neodvisnih študij. Glavni namen prispevka je opredeliti metodo metaanalize, opozoriti na nekatere značilnosti in posebnosti pri uporabi ter spodbuditi raziskovalce k njeni uporabi pri raziskovalnem delu. Pravilno izvedena metaanaliza omogoča sistematično spremljanje najnovejših znanstvenih spoznanj, učinkovitejšo izrabo obstoječih podatkov, pomembno prispeva h kakovosti obstoječega znanja o določenem proučevanem fenomenu in lahko služi kot podpora pri gradnji novih raziskovalnih domnev. Zamisel o možnosti združevanja podatkov in rezultatov neodvisnih študij je stara že skoraj pol tisočletja, temelje moderne metaanalize pa je pred dobrimi tremi desetletji postavil Glass, ko je na metodološko rigorozen način ovrgel Eysenckovo domnevo o ničnosti učinka psihoterapije. V članku osvetlimo kronološki potek razvoja metaanalize, predstavimo splošen potek metode ter njene glavne statistične koncepte. Podrobneje predstavimo pojem velikosti učinka, problematiko heterogenosti študij ter dva modela združevanja rezultatov študij v skupno oceno velikosti učinka: model stalnih in model slučajnih učinkov. Na primeru podamo zgled za vizualizacijo rezultatov metaanalize s pomočjo drevesnega in lijakastega diagrama. Z namenom enostavne in hitre podpore k metaanalitični metodologiji smo razvili spletni strežnik RMetaWeb, ki raziskovalcem ponuja možnost interaktivne analize podatkov. Gre za prvo tovrstno spletno orodje, katerega jedro predstavlja okolje R za statistično analizo in grafiko.
Povezava med Eysenckovimi osebnostnimi potezami in spominsko obnovo
Authors: Areh Igor
Published: December 2024

Namen raziskave je bil ugotoviti stopnjo povezanosti med osebnostnimi potezami in količino ter točnostjo spominskega priklica, kar bi omogočilo oblikovanje modela za napovedovanje verodostojnosti pričanja očividcev kaznivih dejanj. Raziskovalne hipoteze temeljijo na dosedanjih raziskovalnih in teoretičnih pričakovanjih: visok nevroticizem, psihoticizem in visoka introvertnost so povezani z manjšo točnostjo in količino spominske obnove. V raziskavi je sodelovalo 280 študentov, starih od 18 do 21 let. Po uporabi osebnostnega vprašalnika EPQ-R so si udeleženci ogledali posnetek telesnega napada na žensko, ki se je končal z ropom. Po sedmih dnevih sem s čeklisto ugotavljal točnost in količino spominske obnove. Ugotovil sem, da psihoticizem ni povezan s točnostjo in količino spominske obnove. Ekstravertnost pri moških ne korelira z merjenimi značilnostmi spominske obnove, pri ženskah pa je pozitivno povezana le s količino spominske obnove. Visok nevroticizem je pri ženskah povezan z manj točno in količinsko siromašnejšo obnovo. Pri moških je visok nevroticizem povezan le z manjšo količino obnovljenih podatkov. Kaže, da lahko pri ekstravertnih ženskah pričakujemo večjo količino spontano navedenih informacij o dogodku, pri tem ni upravičeno pričakovati bolj točne spominske obnove. Dobljeni korelacijski koeficienti so nizki in sklepam, da uporabnega modela za napovedovanje verodostojnosti pričanja ni mogoče izoblikovati. Šibkost raziskave je manjša reprezentativnost vzorca, saj je povprečna vrednost osebnostne poteze ekstravertnost nižja od normativnih vrednosti. Ugotovitve raziskave so pomembne za učinkovitejše presojanje verodostojnosti pričanja očividcev, prispevajo pa tudi k razjasnitvi odnosov med osebnostnimi potezami in spominsko obnovo. Prednost raziskave je v višji ekološki veljavnosti, saj je izvedena na način, ki posnema dogajanje v resničnosti.
Proaktivna in defenzivna samoregulacija pri učenju
Authors: Lončarić Darko , Peklaj Cirila
Published: December 2024

Čeprav raziskave samoregulacije najdemo na različnih interdisciplinarnih področjih in v različnih teorijah, bi lahko samoregulacija postala ključen integracijski pojem na različnih področjih psihologije - v klinični, pedagoški in organizacijski psihologiji. Ta članek se osredotoča na samoregulacijo znotraj pedagoškega okvira, na koncept samoregulacije učenja. Sodobne raziskave samoregulacijskega učenja kažejo, da moramo področji kognicije in motivacije integrirati v koherenten samoregulacijski model. Predstavljena sta dva modela, ki integrirata kognitivne in motivacijske procese pri samoregulaciji: model Pintricha in sodelavk (npr. Garcia in Pintrich, 1994) ter šestkomponentni model samoregulacijskega učenja M. Boekaerts (1997). Ta dva modela sta bila uporabljena kot izhodišče za oblikovanje novih parsimoničnih organizacijskih konstruktov in modela, ki razvršča samoregulacijske komponente v proaktivne in defenzivne samoregulacijske vzorce. Prispevek se zaključi s predstavitvijo uporabne vrednosti modela in odprtih vprašanj, ki se nanašajo na nadaljnje raziskave, povezane z neuspešnostjo samoregulacije (t. i. depresivni vzorec samoregulacije).
Povezanost partnerske navezanosti staršev z njihovimi vzgojnimi stili
Authors: Jurič Sabina
Published: December 2024

Stik med materjo in otrokom v najzgodnjejšem obdobju posameznikovega razvoja se je pokazal kot pomemben prediktor ne samo otrokove prilagojenosti, osebnostnih predispozicij ter oblikovanja sposobnosti, temveč predstavlja prototip navezovanja medosebnih odnosov otroka s pomembnimi drugimi kasneje v življenju (Bowlby, 1975). Temelji navezanosti iz otroštva so tisti, na podlagi katerih si odrasli izbirajo potencialne partnerje, s katerimi ponovijo poznan vzorec navezanosti iz zgodnjega odnosa z materjo. V raziskavi nas je zanimalo, kako se navezanost dveh odraslih ljudi, starih od 30 do 60 let, katerih otroci obiskujejo deveti razred osnovne šole, povezuje z njihovim vzgojnim stilom. V raziskavi je sodelovalo 355 udeležencev iz osnovnih šol gorenjske in ljubljanske regije. Starše smo povabili k reševanju vprašalnika Doživljanja odnosov z bližnjimi oz. ECR-R (Fraley, Waller in Brennan, 2000). Otroci sodelujočih staršev so reševali Vprašalnik starševske avtoritete (Parental Authority Questionnaire for the Mother's and Father's Parenting Style; Buri, 1991). Predvidevali smo, da bodo starši, katerih odnos je varen (nizka izraženost anksioznosti in izogibanja v medsebojnem odnosu), v večji meri svoje otroke vzgajali avtoritativno kot starši, ki v medsebojnem odnosu doživljajo več anksioznosti in izogibanja. Predvidevali smo tudi, da bodo starši, ki svoje otroke vzgajajo pretežno avtoritarno, imeli visoko izražen faktor anksioznosti v medsebojnem odnosu. Rezultati so potrdili naša predvidevanja. Starši, ki imajo nizko izražena faktorja anksioznosti in izogibanja, svoje otroke vzgajajo v večji meri avtoritativno. Poleg tega so očetje, ki so imeli više izražen faktor anksioznosti, kar se odraža v strahu pred zapuščenostjo ter strahu pred nekompetentnostjo, v večji meri vzgajali svoje otroke avtoritarno kot očetje, katerih anksioznost je bila v manjši meri izražena. Povezanost med ankioznostjo v partnerskem odnosu in avtoritarno vzgojo se pri materah ni pokazala kot pomembna.