Revisiting employment density as a means to detect metropolitan sub-centres: an analysis for Barcelona and Madrid
Authors: Marmolejo Duarte Carlos Ramiro , Aguirre Núñez Carlos Andrés , Roca Cladera Josep 
Published: October 2013

El policentrismo es visto como un modelo deseable de estructura metropolitana. En su estudio, el punto de partida se basa en la conceptualización e identificación de los subcentros,  para lo cual, la familia hegemónica se basa en el análisis de la densidad. Grandes esfuerzos se han dedicado a la consecución de modelos estadísticamente robustos, pero poca atención se ha prestado a la conceptualización misma de densidad. Este artículo presenta un enfoque diferente para el cálculo de la densidad a través de la introducción de los elementos básicos de la movilidad y dando prioridad a los sub-centros, como aquellos municipios que más se acercan al paradigma urbano de ciudades-centrales del sur de Europa, atractivos tanto para vivir como para trabajar. El análisis realizado para Barcelona y Madrid sugiere que la densidad compuesta permite seleccionar lo que los expertos locales definirían como un sub-centro, descartando la mayoría de municipios dormitorio, adyacentes al CBD y de menor tamaño, que se pueden encontrar por medio de la densidad clásica. Asimismo, los sub-centros de densidad compuesta son más densos, contienen más actividades centrales y se encuentran estrechamente vinculados a otros municipios.

El policentrisme és vist com un model desitjable d’estructura metropolitana. A l’estudi el punt de partida es basa en la conceptualització i identificació dels subcentres, per la qual cosa la família hegemònica  es basa en l’anàlisi de la densitat. Grans esforços s’han dedicat a la consecució de models estadísticament robusts, però poca atenció s’ha dedicat a la conceptualització pròpia de la densitat. Aquest article presenta un enfocament diferent pel càlcul de la densitat a través de la introducció dels elements bàsics de la mobilitat i donant prioritat als subcentres, com aquells municipis que més s’apropen al paradigma urbà de ciutats centrals al Sud d’Europa, atractius tant per viure com per treballar. L’anàlisi realitzat a Barcelona i Madrid suggereix que la densitat composta permet seleccionar el que els experts locals definirien com un subcentre, descartant la majoria de municipis dormitori, adjacents al CBD i de menor mida, que es poden trobar pel mig de la densitat clàssica. Així mateix, els subcentres de densitat composta són més densos, contenen més activitats centrals i es troben estretament vinculats a altres municipis.

Polycentrism is seen as a desirable model of metropolitan structure. The starting point in its study rests upon the conceptualisation and identification of sub-centres. The hegemonic family of sub-centre identification is based on the analysis of density. Huge efforts have been devoted to achieving statistically robust models, but little attention has been paid to the conceptualisation of density itself. This paper presents a different approach to calculating density through the introduction of basic elements of mobility and placing priority on sub-centres as those municipalities that are closer to the urban paradigm of central-cities in southern-Europe —they are attractive both for living and working. The analysis in Barcelona and Madrid suggests that compound-density allows for selecting what local experts would define as a sub-centre, discarding most dormitory,  adjacent-to-CBDs and small municipalities, found  by classical-density. Furthermore compound density sub-centres are denser, they contain more central-activities and are strongly linked to other municipalities.