Den poetiske fordring: Et empirisk eksistensfænomenologisk studie af relationen og dynamikken mellem skrivning og dannelse i folkeskolens ældste klasser med henblik på at konstruere og afklare begrebet skrivedannelse og dets muligheder
Authors:   , Bock Anne 
Published: June 2024

Jeg synes godt, man kan skrive noget, man godt vil sige eller gøre, men ligesom ikke kan. Det kan man nogle gange godt sige i en historie. (elev i 8. klasse) Sådan siger en af projektets deltagere, en elev i 8. klasse, og peger dermed på, at man, når man skriver, har mulighed for at gøre noget andet end ellers. Gennem skrivningen opstår muligheder for at afprøve, udvikle og lege med tanker, ønsker, forestillinger m.m. På den måde kan det at skrive være en mulighed for eksistentiel erkendelse. I afhandlingen undersøges relationen mellem skrivning og dannelse i folkeskolens ældste klasser. Til det formål konstrueres begrebet skrivedannelse, der defineres som et udtryk for en dannelsesmulig-hed, der kan opstå i forbindelse med at skrive. Der er således tale om skrivedannelse, når skriveprocessen giver anledning til undren, forstyrrelse af vanetænkning og kulturelle dogmer, refleksion over verden, sig selv og sig selv i verden og en opmærksomhed på og sensitivitet over for verden. Med andre ord finder skrivedannelse sted i det øjeblik, skrivning giver anledning til en dialog med sig selv, med den personlige og kulturelle fortælling, med verden og de erfaringer af verden, man får gennem sanseindtryk og æstetiske erfaringer. Skrivedannelse kan forstås som en slags tilblivelse i øjeblikket gennem skrivebegivenheden. I afhandlingen undersøges, på hvilke måder man såvel empirisk som teoretisk kan forstå sammenhængen mellem skrivning og dannelse, om elever i folkeskolens ældste klasser oplever sammenhæng mellem at skrive og at forstå verden, sig selv og sig selv i verden, og hvilke didaktiske overvejelser dette giver anledning til. Metode Skrivningens dannelsespotentiale belyses gennem et kvalitativt empirisk studie. Deltagere i projektet er elever i to 8. klasser og deres dansklærere. I løbet af projektet har eleverne skrevet digte, fortællinger, erindringer og essays. Efterfølgende har de deltaget i interviews, hvor teksterne har dannet ud-gangspunkt for samtalen. Elevernes tekster og interviews udgør det empiriske materiale. Idet studiet interesserer sig for elevernes oplevelse af det at skrive, er den metodiske inspiration hentet i fænomenologien. Det betyder noget for både selve forskningsinteressen, for det teoretiske udgangs-punkt for forståelsen af dannelse og for metoden, hvormed skrivedannelse undersøges. Den teoretiske forståelse af dannelse trækker overvejende på tænkere, der bygger på en fænomenologisk og eksi-stentiel tænkning (Arendt, 2019; Biesta 2014, 2018, 2020; Merleau-Ponty, 2009; Ricoeur 1975, 1992). Desuden inddrages tænkere som Nussbaum (1998, 2010, 2016) og Rosa (2021). Tilgangen til skrivning er inspireret af traditioner fra Creative Writing (McGurl, 2009; Bennett & Royle, 2016) og fra Écriture Feminine (Cixous, 1993, 2005; Royle, 2021). Det teoretiske felt afspejler begrebet skri-vedannelses flerfaglige karakter, idet undersøgelsen skriver sig ind i og udvikler et forskningsområde, der beskæftiger sig dels med skrivning og kreativitet, dels med en eksistentiel og fænomenologisk dannelsesforståelse og dels til folkeskolen. Interviewene kan betegnes som fænomenologiske forskningsinterviews (Kvale, 2002) med inspira-tion fra mikrofænomenologien (Suhr et al., 2021). Analysen af materialet falder i to dele. Første del handler om et udvalg af elevernes digte, som analyseres som litteratur. Herefter suppleres med uddrag af interviewene, der handler om de valgte tekster. Anden del analyserer de indsamlede interviews. Den er tematisk organiseret og peger på fire overordnede temaer, hvad eleverne siger om disse temaer, og hvordan det kan forstås i relation til skrivedannelse. Fund Første del af analysen peger på digtskrivningens potentiale for øget opmærksomhed på verden, sig selv og sig selv i verden. Skrivning af haikudigte styrker opmærksomheden på øjeblikket og er hos eleverne forbundet med omverdensømfindtlighed (Greve, 2000) og giver anledning til refleksion over tid og væren gennem forbindelsen af den sansede erfaring med den sproglige bevidsthed. Hermed styrkes det poetiske blik på verden. Analysens anden del er inddelt i fire temaer. Det første handler om at gå med skriften. At gå med skriften handler om oplevelsen af flow i skriveprocessen og oplevelsen af at overgive sig til skrive-processen. At gå med skriften er forbundet med modtagelighed og selvvirksomhed og synes at være en forudsætning for de tre andre temaer. I analysen forbindes oplevelsen af at gå med skriften med erfaringen af resonans og med en tilblivelse gennem skriften. Det andet tema handler om opmærksomhed, og det er dermed forbundet med et værensaspekt. Op-mærksomheden retter sig i skriveprocessen mod stedet, mod sansninger, mod tanker og mod følelser. Skrivningen skaber en modtagelighed for stedet og samtidig en deltagelse i stedet, der opleves som meningsfuld. Den skrivende elevs opmærksomhed er også rettet indad mod tanker og følelser, og det fører dermed videre til det tredje tema. Skrivnings relation til tænkning italesættes hos eleverne som det, at man gennem skrivning giver tanker og følelser et udtryk og en form. Derved får den skrivende mulighed for at se sine tanker fra en distance. At skrive opleves i nogle tilfælde som forbundet med lettelse, idet man gennem skrivningens alenehed kan skrive noget uden at forholde sig til andres mening om det skrevne. Skrivning kan være forbundet med selvrefleksion og med tanker om verden. Elevernes udsagn peger også på, at fantasien eller forestillingskraften trænes og styrkes. I skrivning af fortællinger aktiveres den narrative fantasi, og det åbner for forståelse af, at verden kan opleves på flere måder. Dette øger potentielt videre forståelsen for, at andres perspektiver også er gyldige, hvilket er relevant i en dannelsesoptik. Didaktiske perspektiver I afhandlingen peges på en række didaktiske overvejelsesfelter, som har betydning for skrivedannel-sesbegivenhedens mulighed. Det drejer sig om lærerens mulighed for at understøtte etableringen af en skriveundervisning, der fremmer muligheden for skrivedannelse. Det kan ske gennem overvejelser angående skrivningens sted, skrivningens tid, skrivningens form, skrivningens krop og skrivningens samtale og vurdering. Lærerens rolle italesættes med et begreb om didaktisk musikalitet, der er et udtryk for en tilstedeværelse i undervisningen, der er præget af lydhørhed og et nærvær i situationen og af en evne til at improvisere med de skrivedidaktiske redskaber, man har, med udgangspunkt i en professionel dømmekraft. Det anbefales med reference til eksisterende forskning, at der også på dansk grund forskes i betydningen af, at læreren oplever sig selv som et skrivende menneske, og at der på baggrund heraf udvikles kreative tilgange til skrivning i læreruddannelsens danskfag og i efteruddan-nelsen af dansklærere. Dette projekt har således relevans for fremtidig forskning, udvikling af uddan-nelse og af folkeskolens skriveundervisning. Undersøgelsen er inspireret af tidligere forskning (bl.a. Krogh, 2012). Afhandlingens tilgang til skri-veundervisning afviger fra den kompetenceorienterede forståelse af skrivning, der manifesteres i Fæl-les Mål for danskfaget. Den præsenterer således en anden og supplerende tilgang til danskfagets skri-veundervisning og viser, at det at skrive i skolen rummer flere aspekter end blot det kommunikative og kompetencegivende. Afhandlingen peger på skrivning som en måde at være i verden og en måde at forstå verden. Heri ligger perspektiver, der har at gøre med en øget opmærksomhed på verden og på udvikling af en sensitivitet over for verden. Disse har betydning for forståelsen af skrivningens potentiale i forhold til skolens og danskfagets ansvar for at arbejde med bæredygtighed.