Експериментальне дослідження динаміки біодеградації матеріалу на основі полілактиду й трикальційфосфату після заповнення ним кісткових дефектів
Authors: Khvysyuk O.M. , Gontar N.M. , Pastukh V.V. , Karpinsky M.Yu. , Karpinska O.D. 
Published: September 2022

Актуальність. Лікування порушень репаративного остеогенезу є актуальною проблемою сучасності. Завдяки розвитку 3D-технологій дослідження регенеративного потенціалу кісткової тканини можливе якісне розв’язання питання пластики кісткових дефектів. Мета: в експерименті на тваринах вивчити динаміку заміщення кістковою тканиною біодеградуючого матеріалу на основі пористого полілактиду з трикальційфосфотом після заповнення кісткового дефекту. Матеріали та методи. Роботу виконано на 15 лабораторних білих щурах-самцях — 3 групи по 5 тварин. Усім тваринам за допомогою стоматоло-гічного бура виконували порожнинний дефект у дистальному відділі стегнової кістки. Дефект заповнювали біодеградуючим матеріалом на основі полілактиду з додаванням 45% трикальційфосфату і розміром пор 300 мкм. Тварин виводили з експерименту групами через 15, 30 і 90 діб після операції. На рентгенограмах вимірювали показники оптичної щільності в зоні кісткового дефекту оперованої кістки й аналогічній зоні контралатеральної кістки (контрольна група). Результати. Щільність кісткової тканини щурів зростала протягом експерименту, про що свідчать показники щільності інтактних кісток від 15-ї до 90-ї доби, коли щільність змінювалась від 148 ± 31 опт.од. до 183 ± 2 опт.од., що виявилось статистично значущим на рівні р = 0,045. Статистично значуще (р = 0,015) зростання щільності спостерігали і в період між 30-ю і 90-ю добою — від 156 ± 15 опт.од. до 183 ± 2 опт.од. На етапі між 15-ю і 30-ю добою статистичної значущості зміни оптичної щільності інтактної кісткової тканини не спостерігали (р = 0,658). У зоні дефекту стегнової кістки статистично значущих змін оптичної щільності не виявлено в жодному періоді експерименту. Це пов’язане у першу чергу з різною спрямованістю динаміки процесу. Так, у період з 15-ї до 30-ї доби спостерігали зниження оптичної щільності в зоні дефекту від 185 ± 29 опт.од. до 163 ± 24 опт.од. (р = 0,342), що свідчить про запуск процесу біодеградації матеріалу, яким заповнювали дефект. У період з 30-ї по 90-ту добу, навпаки, визначається зростання оптичної щільності до 182 ± 3 опт.од, що може буди наслідком процесу кісткоутворення і заміщення заповнювача кістковою тканиною, але статистичної значущості змін також не визначено (р = 0,126). Висновки. Протягом експерименту щільність інтактної кісткової тканини щурів статистично значуще (р = 0,045) зростала, що пов’язано з віком тварин. У зоні дефекту стегнової кістки в період з 15-ї по 30-ту добу спостерігали зниження оптичної щільності від 185 ± 29 опт.од. до 163 ± 24 опт.од., що може свідчити про запуск процесу біодеградації матеріалу, яким був заповнений дефект. У строк від 30-ї до 90-ї доби в зоні дефекту спостерігали зростання оптичної щільності до 182 ± 3 опт.од, що наблизилося до рівня інтактної кістки — 183 ± 2 опт.од., про що свідчить відсутність статистичної значущості між цими показниками (р = 0,642). Це може буди наслідком процесу кісткоутворення й заміщеннязаповнювача кістковою тканиною.