bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
Клиническая эффективность разных режимов инфузионной терапии у пациентов высокого хирургического риска с ургентной абдоминальной патологией
Authors: Kravets O.V.
Published: December 2019

Актуальность. Неотложная патология органов брюшной полости составляет 53 % всех ургентных вмешательств, сопровождается длительным стационарным лечением и значительной смертностью. Одним из наиболее опасных осложнений является послеоперационная кишечная непроходимость, или послеоперационный илеус. Цель — оценить эффективность рестриктивного и целенаправленного режимов инфузионной терапии на основании сравнительного анализа клинического разрешения послеоперационных моторных нарушений кишечника у больных высокого хирургического риска с ургентной абдоминальной патологией. Материалы и методы. Обследовано 80 пациентов с неотложной патологией органов брюшной полости, оперированных ургентно в объеме лапаратомии. Было сформировано 2 группы: в первой (n = 40) больные получали целенаправленную инфузионную терапию, во второй (n = 40) — рестриктивную. Объе-мы водных секторов организма исследовали с помощью метода неинвазивной биоэлектрической импедансометрии, функцию кишечника — по клиническим проявлениям, а также посредством измерения внутрибрюшного давления, ультразвуковой визуализации кишечной стенки. Результаты. Целенаправленный режим инфузии обусловливал формирование интерстициального отека в 1-е сутки после операции (p < 0,04), что приводило к увеличению толщины стенки тонкого кишечника (R = 0,86; p = 0,02), перерастяжению петель кишечника (R = 0,65; p = 0,02) и развитию интраабдоминальной гипертензии 1-й степени. У 45 % пациентов клиническое восстановление моторно-эвакуаторной функции кишечника наблюдалось в течение 5 послеоперационных суток. У 55 % пациентов отмечено пролонгирование послеоперационной кишечной непроходимости. При использовании рестриктивного режима инфузионной терапии объем интерстиция был физиологическим в течение всего периода наблюдения, с 3-х суток восстанавливались толщина (p < 0,02) и диаметр (p < 0,01) тонкого кишечника, отсутствовали признаки интраабдоминальной гипертензии. Самостоятельная дефекация отмечена с 5-х суток у 70 % пациентов. Выводы. Целенаправленный режим инфузионной терапии у пациентов высокого хирургического риска с ургентной абдоминальной патологией сопровождается развитием интерстициального отека в 1-е сутки, интраабдомиальной гипертензией 1-й степени в течение двух дней и удлинением сроков разрешения послеоперационной кишечной непроходимости до 7 суток. Рестриктивный режим инфузии в периоперационном периоде у пациентов высокого хирургического риска с ургентной абдоминальной патологией позволяет предупредить развитие интерстициального оте-ка и интраабдоминальной гипертензии, сократить сроки полного восстановления моторно-эвакуаторной функции желудочно-кишечного тракта до 5 суток.
Специфика комплексного подхода к профессиональному отбору на специальность «анестезиология» на этапе последипломной подготовки
Authors: Maltseva L.A. , Usenko L.V. , Kobelatskyy Yu.Yu. , Bazylenko D.V.
Published: December 2019

Профессиональный отбор занимает особое место в профилактике синдрома профессионального выгорания у анестезиологов. Цель отбора: исключить лиц, отличающихся низкой стрессовой толерантностью, и тем самым еще на этапе, предшествующем воздействию экстремальных факторов, повысить у отбираемого контингента один из компонентов психофизиологического обеспечения стрессоустойчивости. Комплексное тестирование претендентов на специализацию осуществлялось в два этапа. Критерии включения в группу (n = 72) на первом этапе в порядке значимости выглядят так: 1) информированное согласие на участие в исследовании; 2) документальное подтверждение отсутствия психической и соматической патологии; 3) достаточный уровень теоретической подготовки: средний балл «Додатка до диплома» 4,5 и более, успешность входного вводного контроля более 75 %. В результате анализа данных первого этапа к окончательному тестированию были допущены 55,5 % исследуемых (n = 40). На втором этапе оценивались: функционирование нейрогуморальных систем, принимающих участие в формировании стрессовых состояний; психофизиологические, психологические, личностные характеристики. Разработаны параметры, которым должен соответствовать претендент на специализацию «анестезиология». Системный анализ деятельности анестезиологов, прошедших отбор на специальность, последующие 10–15 лет свидетельствует о профессиональной успешности, существенном карьерном росте, отсутствии разочарования в профессии, размышлений о том, чтобы оставить специальность «анестезиология».
Стан мелатонін-асоційованої гормональної системи в дітей із надмірною масою тіла
Authors: Sorokman T.V. , Makarova O.V. , Kolesnik D.I.
Published: December 2019

Актуальність. Надмірна маса тіла (НдМТ) може бути першим кроком до ожиріння. Для боротьби з цією глобальною пандемією вивчаються механізми, що лежать в основі патогенезу ожиріння і пов’язаних із ним хронічних захворювань. У цьому контексті розглядається дисфункція жирової тканини, що проявляється у вигляді змін профілю адипокінів, секреція деяких із них знаходиться під циркадним контролем. Ця регуляція може бути, принаймні частково, опосередкована мелатоніном. Мета: дослідити стан мелатонін-асоційованої гормональної системи в дітей із надмірною та нормальною масою тіла. Матеріали та методи. Проведено одномоментне епідеміологічне обстеження дитячої популяції 7–18 років під час профілактичних оглядів у школах м. Чернівці та Чернівецької області (936 осіб). Первинний скринінг включав опитування, антропометрію та оцінку фізичного розвитку. Серед 936 осіб відібрано для детального дослідження 60 осіб із надмірною масою тіла. Групу порівняння становили 55 здорових осіб із нормальною масою тіла (НМТ). Діагноз НдМТ встановлювали при індексі маси тіла (ІМТ), який перевищує 85-й перцентиль, але є меншим 95-го перцентиля згідно з віково-статевими номограмами. Нормальну масу тіла діагностували при значеннях ІМТ, які становлять від 5-го до 84-го перцентиля. При оцінюванні сироваткових концентрацій мелатоніну, адипонектину, лептину, резистину й оментину-1 використовували комерційно доступні набори для імуноферментного аналізу на аналізаторі Model 680 Microplate Reader. Статистичний аналіз даних виконано з використанням пакета прикладних програм Statistica 10.0. Результати. Серед осіб із НдМТ переважали хлопчики, кількість яких становила 32 (53,3 %). Надмірна маса тіла найчастіше реєструвалася серед хлопчиків старше 17 років (59,4 %) та у дівчаток 15–16 років (64,2 %, рφ < 0,05). За результатами дослідження встановлено, що діти із НдМТ мають вірогідно нижчі показники мелатоніну та дисбаланс мелатонін-асоційованих гормонів. Показники лептину і резистину знаходилися в межах референсних значень в обох групах та в усіх вікових підгрупах, рівень адипонектину був статистично значимо нижче в пацієнтів із НдМТ, а рівень оментину-1 мав тенденцію до зниження. Гормональний дисбаланс поглиблюється в міру наростання маси тіла. Висновки. Встановлено, що діти із НдМТ мають вірогідно нижчі показники мелатоніну та дисбаланс мелатонін-асоційованих гормонів.
Некласична вроджена гіперплазія кори надниркових залоз унаслідок дефіциту 21-гідроксилази: лабораторні критерії діагностики й контролю ефективності лікування (частина 2)
Authors: Rykova O.V.
Published: December 2019

Некласична вроджена гіперплазія кори надниркових залоз (НВГКНЗ) унаслідок дефіциту 21-гідроксилази є однією з актуальних причин гіперандрогенних проявів у різні вікові проміжки часу. Своєчасна діагностика цього захворювання потребує обов’язкового включення визначення базальних рівнів 17-оксипрогестерону (17-ОПГ) у комплексне обстеження пацієнтів різних вікових груп із клінічними проявами надлишку андрогенів. Особливо це важливо при обстеженні дівчаток-підлітків і жінок репродуктивного віку з клінікою гіперандрогенії. В обов’язковий комплекс обстеження жінок при встановленні діагнозу синдрому полікістозних яєчників має входити виключення некласичної ВГКНЗ відповідно до всіх світових рекомендацій. При отриманні рівнів 17-ОПГ у діапазоні 2–10 нг/мл необхідно провести пробу з козинтропіном, що визнана у світі як стандарт діагностики ВГКНЗ. Діагностичним порогом постановки діагнозу ВГКНЗ унаслідок дефіциту 21-гідроксилази є рівень 17-ОПГ, базальний чи стимульований у пробі, понад 10 нг/мл. Проведення генетичного тестування — визначення мутацій у гені CYP21A2 — є важливим і необхідним інструментом не тільки підтвердження діагнозу, але й визначення тактики лікування пацієнта з діагнозом некласичної ВГКНЗ і виявлення ризиків появи класичної форми в майбутньої дитини за наявності алелі, пов’язаної з класичною формою вродженої дисфункції кори надниркових залоз у майбутніх батьків. За основу лабораторних критеріїв постановки діагнозу взято рекомендації останнього керівництва Congenital Adrenal Hyperplasia Due to Steroid 21-Hydroxylase Deficiency: An Endocrine Society Clinical Practice Guideline, 2018.
Особливості лікування цукрового діабету 2-го типу у людей похилого віку
Authors: El Zein W.A. , Mokhort T.V.
Published: December 2019

Цукровий діабет (ЦД) стає однією з найпоширеніших проблем людей похилого віку. Поширеність ЦД у всьому світі серед людей старше 65 років у 2017 році становила 123 мільйони осіб. Очікується, що в 2045 році чисельність таких хворих подвоїться. У літніх пацієнтів із ЦД виявляється підвищений ризик розвит­ку загальних геріатричних синдромів, зокрема слабко­сті, когнітивних порушень і деменції, нетримання сечі, травматичних захворювань, падінь і переломів, інвалідності, побічних ефектів поліпрагмазії, що мають неабиякий вплив на якість життя і можуть знизити ефективність лікування цукрового діабету. У цьому аналітичному огляді літератури розглянуто глікемічні мішені, а також кращі варіанти лікування людей похилого віку з ЦД 2-го типу на підставі сучасних міжнародних рекомендацій.
Нові можливості застосування альфа-ліпоєвої кислоти: роль енантіомерів
Authors: Yuzvenko T.Yu. , Tarasenko S.A. , Marchenko O.V.
Published: December 2019

Огляд літератури присвячений застосуванню альфа-ліпоєвої кислоти (АЛК) у клінічній практиці. Продемонстровані позитивні властивості АЛК як антиоксиданта при низці захворювань: діабетичній нейропатії, атеросклерозі, гепатитах, порушенні мозкового кровообігу тощо. Антиоксидант проявив високу ефективність у лікуванні інтоксикацій, особливо викликаних гепатотропними токсинами. Наведені нові дані щодо застосування саме R(+)-енантіомера АЛК, який реалізує позитивні біологічні ефекти. Препарати R(+)-енантіомера α-ліпоєвої кислоти мають найвищі показники пікових концентрацій у плазмі й AUC порівняно з рацемічними сумішами. Доза 300 мг R(+)-енантіомера α-ліпоєвої кислоти біоеквівалентна 600 мг рацемічної АЛК.
Кореляція між цукровим діабетом 2-го типу та кісточково-плечовим індексом у географічно специфічній популяції Греції без захворювань периферичних артерій
Authors: Koufopoulos G. , Pafili K. , Papanas N.
Published: December 2019

Актуальність. Цукровий діабет (ЦД) залишається на сьогодні одним із найбільш швидко зростаючих за частотою та найскладніших захворювань. Кісточково-плечовий індекс (КПІ) — це співвідношення артеріального тиску нижніх кінцівок до артеріального тиску верхніх кінцівок. Визначення КПІ є одним із найдоступніших неінвазивних методів діагностики захворювань периферичних артерій. Вимірювання КПІ рекомендується Американською діабетичною асоціацією у всіх суб’єктів віком понад 50 років. Поширеність аномального КПІ доволі значна у хворих на ЦД 2-го типу. КПІ ≥ 1,3 асоціюється з підвищеним ризиком серцево-судинних захворювань та смертності серед загальної популяції, а також із загальною причиною смертності від ЦД. Мета дослідження: оцінити потенційний зв’язок кісточково-плечового індексу із цукровим діабетом у конкретної грецької популяції без захворювань периферичних артерій. Матеріали та методи. У період із липня 2017 р. по серпень 2018 р. обстежували осіб віком понад 30 років із ЦД 2-го типу. У дослідження включено 240 осіб (118 чоловіків) із середнім віком 64,5 ± 14,6 року з острова Наксос у Греції, у яких не було захворювань периферичних артерій. З них 144 мали ЦД, а 96 — ні. Тривалість ЦД становила 10,6 ± 7,4 року. КПІ вимірювали у всіх суб’єктів у положенні лежачи після 5–10 хвилин відпочинку при нормальній кімнатній температурі (25 °C) після того, як пацієнти зняли взуття та шкарпетки. Результати. Нами згруповано вимірювання КПІ в 4 групи: КПІ 0,90–1,29; КПІ 1,30–1,39; КПІ 1,40–1,49; КПІ > 1,50. КПІ > 1,30 спостерігали в 44 % учасників із ЦД порівняно з 3,1 % осіб без ЦД. Установлена вірогідна кореляція (р < 0,001) між тривалістю діабету та КПІ. Серед учасників, які страждають від ЦД, у пацієнтів із КПІ > 1,30 тривалість ЦД становила 14,2 ± 8,2 року, а з КПІ < 1,30 — 8 ± 5 років. КПІ виявився на 0,21 (19 %) вищим у суб’єктів із ЦД порівняно із суб’єктами без ЦД (1,28 ± 0,20 проти 1,07 ± 0,11, р < 0,001). Висновки. Високий показник кісточково-плечового індексу частіше спостерігається в грецьких учасників, в яких відсутні захворювання периферичних артерій, а також серед суб’єктів із тривалим перебігом цукрового діабету.
Вплив рівня пролактину сироватки крові на ішемію міокарда у хворих на стабільну стенокардію напруження та гастроезофагеальну рефлюксну хворобу
Authors: Khukhlina O.S. , Drozd V.Yu. , Antoniv A.A. , Haidychuk V.S. , Roschuk О.I.
Published: December 2019

Актуальність. Гіперпролактинемія може призводити до виникнення негативних серцево-судинних подій у пацієнтів з ішемічною хворобою серця та сповільнювати процес регенерації слизової оболонки шлунково-кишкового тракту. Мета дослідження: визначити можливий взаємозв’язок між рівнем пролактину та результатами холтерівського моніторування ЕКГ у хворих на стабільну стенокардію напруження (ССН) та гастроезофагеальну рефлюксну хворобу (ГЕРХ). Матеріали та методи. У дослідження включені 118 хворих на стабільну стенокардію напруження І–ІІ функціонального класу віком від 48 до 79 років. Із них 30 хворих з ізольованою ССН сформували першу групу, 88 хворих на ССН із коморбідною ГЕРХ (А, В, С) увійшли до другої групи дослідження. Усім хворим, які були включені в дослідження, до початку лікування визначили сироватковий рівень пролактину та провели холтерівське моніторування ЕКГ. Результати. У хворих на ССН та ГЕРХ рівень пролактину перевищує показник норми та є вищим за рівень пролактину у групі з ізольованим перебігом ССН (р < 0,05), як і число епізодів больової, безбольової ішемії міокарда та їх тривалість (р < 0,05). Наявність коморбідної ГЕРХ провокує зростання сумарної тривалості епізодів ішемії на добу в пацієнтів, хворих на ССН, порівняно з результатами тих, у кого ГЕРХ відсутня. Висновки. Установлено сильний прямий лінійний зв’язок між рівнем пролактину сироватки крові та кількістю епізодів больової ішемії міокарда за добу у хворих на ССН та ГЕРХ і між сумарною тривалістю епізодів ішемії міо­карда та рівнем пролактину. Наявність коморбідної ГЕРХ у хворих на стабільну стенокардію напруження провокує зростання сумарної тривалості епізодів ішемії на добу в таких пацієнтів порівняно з хворими без ГЕРХ. Кореляційна залежність між сумарною тривалістю епізодів ішемії міокарда та рівнем пролактину сироватки крові є високою у хворих на ССН за умов коморбідної ГЕРХ.
Ефективність і патогенетичне обґрунтування застосування вілдагліптину у хворих на цукровий діабет 2-го типу
Authors: Pankiv V.I.
Published: December 2019

Актуальність. Інгібітори дипептидилпептидази 4-го типу (ДПП-4), маючи інкретинову активність, впливають на основні патогенетичні механізми цукрового діабету (ЦД) 2-го типу. Вілдагліптин є інноваційним препаратом класу інгібіторів ДПП-4 з унікальними характеристиками фармакокінетики, ефективність і безпека якого вивчалися в плацебо-контрольованих дослідженнях. Мета дослідження: вивчення фармакотерапевтичної ефективності, безпеки й переносимості препарату Гліптар виробництва ПАТ «Київмедпрепарат» (Україна) у терапії хворих на ЦД 2-го типу. Матеріали та методи. У дослідження було включено 49 пацієнтів із ЦД 2-го типу. До включення в дослідження хворі отримували монотерапію метформіном у дозі не менше за 1000 мг на добу принаймні упродовж останніх шести місяців. Тривалість перебігу ЦД 2-го типу в середньому становила 6,2 ± 1,8 року. Пацієнти сформували дві групи для подальшого спостереження. 29 пацієнтам, які до цього часу отримували препарати метформіну в дозі до 2000 мг/добу, був додатково призначений препарат Гліптар (вілдагліптин) у дозі 50 мг двічі на добу. Пацієнти другої групи (n = 20) продовжували прийом метформіну двічі на день в дозі 2000 мг/добу. Результати. Через 12 тижнів у хворих першої групи на тлі терапії метформіном у поєднанні з вілдагліптином рівень НbА1с вірогідно знизився до 6,42 ± 0,21 %, глікемія натще — до 6,14 ± 0,22 ммоль/л, глікемія постпрандіальна — до 8,63 ± 0,23 ммоль/л. На тлі комбінованого лікування у хворих на ЦД 2-го типу відзначалися зниження маси тіла на 1,18 кг, а також тенденція до зниження індексу маси тіла з 31,49 ± 1,08 кг/м2 до 29,98 ± 0,76 кг/м2. Рівень імунореактивного інсуліну становив після лікування в першій групі 14,08 ± 1,83 мкОд/мл (при початковому 21,11 ± 2,03 мкОд/мл), індекс HOMA-IR — 3,14 ± 0,21 (проти початкового 6,28 ± 1,42). Вірогідне зниження показників вуглеводного обміну, інсулінорезистентності можна оцінювати як позитивну динаміку завдяки комбінованому лікуванню. Висновки. З огляду на отримані переваги подвійної терапії в лікуванні хворих на ЦД 2-го типу відповідно до загальноприйнятої покрокової терапії на другому етапі пацієнтам, які отримують метформін і не досягли цільового глікемічного контролю, доцільно призначати препарат вілдагліптину. Комбінована терапія вілдагліптином у поєднанні з метформіном забезпечує комплексну дію на чинники ризику серцево-судинних захворювань у вигляді запобігання розвитку гіперінсулінемії та зниження інсулінорезистентності.
Активатори транскетолази як новий підхід до лікування: їх значення в патогенезі та лікуванні діабетичних мікросудинних ускладнень
Authors: Singh K. , Yuzvenko T. , Kogut D.
Published: December 2019

В оглядовій статті наведено аналіз літературних даних про вплив тіаміну і його похідних на метаболізм у клітинах і його роль у патогенезі ускладнень цукрового діабету. Розглянуто особливості перетворення неактивної форми, яка потрапляє в організм людини з продуктами харчування та препаратами, в активну форму тіаміну. Також розглянуті особливості метаболічних шляхів тіаміну і його похідних. Описані особливості алітіаміну і прикладне значення його метаболізму в клітинах для лікування ускладнень цукрового діабету, зокрема діабетичної полінейропатії. Дані, наведені в цій статті, допоможуть клініцистам зрозуміти важливість та необхідність використання в своїй практиці препаратів, що містять тіамін.
Звернення головного редактора
Authors: Pankiv V.I.
Published: December 2019

.
Трехкомпонентная комбинированная антигипертензивная терапия у больных артериальной гипертензией с абдоминальным ожирением. Данные 9-месячного наблюдения
Authors: Koval S.M. , Starchenko T.G. , Snihurska I.O. , Mysnychenko O.V. , Penkova M.Yu. , Yushko K.O. , Konkova V.S. , Lytvynova O.M. , Lytvynov V.S.
Published: December 2019

Актуальность. Сочетанное течение первичной артериальной гипертензии (АГ) и абдоминального ожирения (АО) характеризуется рефрактерностью к антигипертензивной терапии и значительным повышением сердечно-сосудистого риска. Перспективным подходом к терапии данных больных является раннее применение фиксированных комбинаций антигипертензивных препаратов первой линии. Цель работы состояла в исследовании эффективности фиксированной комбинации периндоприла, индапамида и амлодипина в сравнении с нефиксированной комбинацией указанных препаратов у больных с АГ в сочетании с АО. Материалы и методы. Обследованы 75 больных с АГ II–III степени в сочетании с АО І–ІІ степени (45 мужчин и 30 женщин) в возрасте от 48 до 66 лет. Все больные были разделены на две подгруппы в зависимости от вида антигипертензивной терапии. Первая подгруппа больных (26 пациентов) получала нефиксированную комбинацию периндоприла, индапамида и амлодипина. Вторая подгруппа (29 больных) получала фиксированную комбинацию указанных препаратов. Обследование проводили до начала лечения и через 3, 6 и 9 месяцев. В качестве гиполипидемического препарата все больные получали аторвастатин в суточной дозе 20 мг. Указанная терапия проводилась на фоне рекомендаций по коррекции образа жизни. Результаты. Установлено, что частота достижения целевых уровней артериального давления (АД) у больных, которые получали фиксированную комбинацию препаратов, через 9 месяцев лечения была достоверно выше, чем у больных, которые получали нефиксированную комбинацию. По данным суточного мониторирования АД, фиксированная комбинация назначенных препаратов значительно лучше нормализовала такие параметры, как среднесуточное и среднедневное диастолическое АД (ДАД), средненочное систолическое АД (САД) и ДАД, а также степень ночного снижения и среднесуточную вариабельность САД и ДАД. Апробированная трехкомпонентная фиксированная комбинация давала возможность достичь целевых уровней АД на более низких дозах примененных компонентов, чем нефиксированная комбинация. Выводы. Фиксированная комбинация периндоприла, индапамида и амлодипина в сравнении с нефиксированной у больных АГ в сочетании с АО проявляет достоверно большую антигипертензивную эффективность по данным как офисного измерения АД, так и суточного мониторирования АД на фоне большей приверженности больных к лечению. Для достижения целевых уровней АД у больных АГ в сочетании с АО требуются более низкие дозы компонентов фиксированной комбинации, чем нефиксированной.
Состояние диастолической функции левого желудочка у мужчин с гипертонической болезнью и андрогенным дефицитом
Authors: Vizir V.A. , Nasonenko O.V. , Sadomov A.S.
Published: December 2019

Актуальность. Изучение вопросов полового диморфизма в становлении и прогрессировании сердечно-сосудистых заболеваний остается актуальным. Роли андрогенов как потенциальных медиаторов кардиоваскулярного риска уделяется особое внимание многих исследователей. Цель исследования: изучение особенностей диастолической функции левого желудочка (ЛЖ) у мужчин с гипертонической болезнью в зависимости от уровня общего (ОТ) и свободного тестостерона (СТ). Материалы и методы. В исследование были включены 38 пациентов с установленным диагнозом гипертонической болезни и 16 практически здоровых мужчин, которые вошли в контрольную группу. Всем участникам исследования проведены физикальное обследование, трансторакальная эхокардиография, оценка сывороточной концентрации общего и свободного тестостерона методом иммуноферментного анализа. По результатам обследования 16 мужчин со сниженным уровнем ОТ вошли в группу 1, а 22 пациента с гипертонической болезнью с нормальным уровнем ОТ без выраженных клинических признаков дефицита андрогенов сформировали группу 2. Результаты. Относительно показателей систолической функции ЛЖ статистически значимых различий между пациентами обеих групп выявлено не было. По данным допплерографического обследования, у мужчин с низким уровнем СТ средняя скорость E’ была значительно ниже, а среднее значение E/E’ — выше. Доля пациентов с коэффициентом E/E’ более 15 в группе 1 была выше, чем в группе 2 (19,7 против 4,5 %), существенное повышение E/E’ чаще наблюдалось при уровне СТ менее 7 пг/мл. Статистически значимые корреляции обнаружены между уровнем СТ и Е’септ (R = 0,62; p < 0,001), а также при соотношении Е/Е’ (R = –0,54; p < 0,001). Выводы. Степень нарушения диастолической функции ЛЖ у мужчин с гипертонической болезнью коррелирует с концентрацией СТ и в меньшей степени с уровнем ОТ.
Кардиоваскулярные манифестации у пациентов с антифосфолипидным синдромом: вопросы диагностики и менеджмента
Authors: Golovach I.Yu. , Yehudina Ye.D.
Published: December 2019

Антифосфолипидный синдром (AФС) представляет собой аутоиммунное системное заболевание, характеризующееся рецидивирующими тромботическими событиями и/или патологией беременности, ассоциированное с наличием антифосфолипидных антител (aФЛ-АТ). Другие возможные клинические проявления, ассоциированные аФЛ-АТ, представлены вовлечением сердечно-сосудистой системы. Патогенетические особенности этого клинического состояния иммунологически опосредованы и/или связаны с повышенным риском тромбообразования и могут быть объяснены такими механизмами, как воспаление, активация комплемента и тромбоцитов. Вовлечения сердечно-сосудистой системы при АФС включают широкий спектр клинических проявлений: аномалии клапанов (небактериальные вегетации, утолщение их и дисфункция), ишемическую болезнь сердца, внутрисердечный тромбоз и ускоренный коронарный атеросклероз. Кроме того, АФС также может вызвать повреждение миокарда, легочную артериальную гипертензию, дисфункцию левого и правого желудочка. Среди всего этого спектра вовлечение клапанов является наиболее распространенным проявлением кардиоваскулярной патологии у пациентов с АФС и составляет около 30 %. Из-за высокой распространенности вовлечения сердца при АФС клиницисты должны знать об этой патологии с целью уменьшения частоты сердечно-сосудистых осложнений, а профилактические стратегии должны быть сбалансированы на основе глобального профиля риска развития сердечно-сосудистых заболеваний.
Дефіцит та недостатність вітаміну D у жителів україни: вплив сезонного фактора
Authors: Povoroznyuk V.V. , Muts V.Ya
Published: December 2019

-
Внескелетные эффекты витамина D
Authors: Povoroznyuk V.V. , Reznichenko N.A. , Maylyan E.A.
Published: December 2019

Результаты многочисленных исследований, проведенных с момента открытия витамина D (VD), подчеркивают его ключевую роль в регуляции обмена кальция и фосфора, обеспечении здорового метаболизма костной ткани. Необходимо подчеркнуть, что биологическая роль VD не ограничивается только лишь регуляцией костного метаболизма. Научные исследования последних двух десятилетий существенно расширили наши представления о роли VD в организме человека. Исследование внескелетных эффектов VD позволило обнаружить его способность влиять на генном и молекулярном уровне на синтез ряда факторов, которые участвуют в пролиферации и дифференцировке различных клеток и в регуляции их апоптоза. Нарушение регуляции витамином экспрессии вышеуказанных факторов увеличивает вероятность злокачественного роста различной локализации. Накопленные к настоящему времени данные свидетельствуют о важных эффектах VD на функционирование сердечно-сосудистой системы. Доказано, что низкая концентрация 25(OH)D является независимым фактором риска развития таких сердечно-сосудистых нарушений, как ишемическая болезнь сердца, инфаркт миокарда, сердечная недостаточность, инсульт, гипертензия. Многочисленные исследования подтверждают также роль витамина D в патогенезе сахарного диабета и развитии метаболического синдрома, включающего гипертонию, ожирение, инсулиновую резистентность и толерантность к глюкозе.За прошедшие 3 десятилетия накоплено огромное количество фактов, свидетельствующих о важном значении VD для иммунного ответа. Подтверждением значимости VD в иммунной регуляции являются данные о корреляции низких уровней VD с повышенной восприимчивостью к различным инфекциям, а также с развитием аутоиммунной и аллергической патологии.Таким образом, дефицит или недостаточность VD приобретает значимость предиктора развития широкого спектра патологических состояний, а также способствует увеличению показателей как общей смертности, так и летальности от сердечно-сосудистой патологии, онкопатологии и заболеваний органов дыхания.
Поширеність та інтенсивність карієсу зубів у дітей України: результати клініко-епідеміологічного обстеження
Authors: Zadorozhna I.V. , Povoroznyuk V.V.
Published: December 2019

У статті наведено результати власних досліджень із вивчення поширеності та інтенсивності карієсу зубів серед дитячого населення залежно від віку та регіону проживання. Проведено стоматологічне обстеження 1106 дітей віком від 11 до 17 років, які мешкають у регіонах промислового забруднення та дефіциту фтору. Отримані результати свідчать про те, що проживання в екологічно несприятливих регіонах вірогідно впливає на показники поширеності та інтенсивності карієсу зубів, що з віком статистично вірогідно зростають, причому вищій поширеності відповідає більш висока інтенсивність карієсу.
Переваги та ризики позаскелетної дії кальцію, вітаміну D та антиостеопоротичних препаратів
Authors: Body J.-J. , Bergmann P. , Boonen S. , Devogelaer J.-P. , Gielen E. , Goemaere S. , Kaufman J.-M. , Rozenberg S. , Reginster J.-Y.
Published: December 2019

.
Мочекаменная болезнь и остеопороз — две грани одной проблемы
Authors: Krishtopa M.V. , Nishkumay O.I. , Gontsov Yu.V. , Nekrasova N.B.
Published: December 2019

Мочекаменная болезнь и остеопороз являются не только медицинской, но и социальной проблемой. Имеются общие патогенетические механизмы развития этих заболеваний, одним из которых является возникновение вторичного гиперпаратиреоза на фоне гипокальциемии и дефицита витамина D, приводящего к усилению костной резорбции и, как следствие, нарушениям структурно-функционального состояния костной ткани, развитию мочекаменной болезни. В статье приводятся клинические примеры различной тактики лечения пациентов в зависимости от степени изменений минеральной плотности костной ткани, наличия риска и анамнеза переломов при сочетании с мочекаменной болезнью.
Гендерные особенности течения ревматоидного артрита
Authors: Gonchar G.A.
Published: December 2019

Ревматоидный артрит у женщин отличается более тяжелым течением патологического процесса, причем от пола больных зависит поражение отдельных суставов (у мужчин чаще отмечаются изменения крестцово-подвздошных сочленений, развитие тендовагинитов, внутрисуставных тел Гоффа, а у женщин — проксимальных межфаланговых суставов пальцев верхних и нижних конечностей, верхнечелюстных и коленных суставов). Существует половой диморфизм интегральных экстраартикулярных (системных) проявлений ревматоидного артрита, при этом у мужчин наблюдается более частое поражение легких и периферической нервной системы, а исключительно в женской группе — синдром Шегрена и изменения со стороны центральной нервной системы. У больных ревматоидным артритом в сыворотке крови изменяются показатели костного метаболизма, к тому же у больных остеопорозом имеют место общность и гендерные отличия концентраций остеоассоциированных гормонов и химических элементов.
Остеопойкілія — захворювання без клінічних проявів, або хвороба Альберса-Шенберга
Authors: Lomei Ya.I. , Lomei Yu.Ya.
Published: December 2019

Події в даному клінічному випадку слід розглядати таким чином: невідома вроджена спадковість — ДТП — рентгенографія кісток — остеопойкілія.
Вітамін D та захворювання пародонта
Authors: Povoroznyuk V.V. , Mazur I.P. , Novoshitsky V.Ye.
Published: December 2019

Метаболіти вітаміну D є необхідними речовинами для організму людини, вони виконують важливі функції. Дефіцит вітаміну D зумовлює розвиток багатьох соматичних захворювань, а також хвороб тканин пародонта. Плейотропна дія вітаміну D на тканини пародонта включає вплив на пародонтопатогени, регуляцію імунної відповіді та метаболізму кісткової системи.
Реологические свойства сыворотки крови при метаболическом синдроме у больных остеоартрозом
Authors: Golovkina Ye.S. , Lukashenko L.V. , Syniachenko O.V.
Published: December 2019

Интегральные реологические свойства сыворотки крови больных остеоартрозом зависят от наличия всех составляющих метаболического синдрома (в первую очередь от параметров инсулинемии, тяжести инсулинорезистентности, индекса массы тела, урикемии, липидемии, типа гиперлипидемии, характера артериальной гипертензии и периферического сосудистого сопротивления), а в патогенезе таких признаков, как остеофитоз, остеокистоз, остеоузурация, остеопороз, субхондральный склероз, поражение менисков, развитие кист Бейкера и энтезопатий, участвуют показатели адсорбционно-гликемического интегрального коэффициента, гликемического коэффициента межфазной активности, модуля вязкоэластичности, статического поверхностного натяжения и фазового угла тензиограмм.
Остеоартрит: современные фундаментальные и прикладные аспекты патогенеза заболевания
Authors: Golovach I.Yu.
Published: December 2019

-
Нарушения сна при ревматоидном артрите и современные подходы к их коррекции
Authors: Sikalo Yu.K. , Stanislavchuk N.A.
Published: December 2019

При обследовании 127 больных с ревматоидным артритом (РА) в сравнении с 71 здоровым лицом были выявлены существенные нарушения сна, ассоциированные с ревматоидным процессом. В частности, у 83,5 % больных РА установили нарушения сна разной степени выраженности с преобладанием тяжелых форм расстройств сна по шкале оценки индекса тяжести инсомнии в сравнении с показателями здоровых пациентов. У 51,2 % больных выявили недостаточность ночного сна, а также значимое ухудшение показателя по ВАШ сна (47,5 ± 22,8 балла против 9,7 ± 21,4 балла у здоровых). Установлено, что расстройство сна у больных РА достоверно коррелирует с показателями активности и функциональной недостаточности. Использование пароксетина в комплексной терапии РА позволяет нормализовать качество сна, а также существенно уменьшить частоту и тяжесть сомнологических нарушений.
Ультразвукова денситометрія в оцінці структурно-функціонального стану кісткової тканини
Authors: Povoroznyuk V.V. , Grygoryeva N.V. , Povoroznyuk Vas.V.
Published: December 2019

.
Особенности телостроения у женщин различного возраста
Authors: Povoroznyuk V.V. , Dzerovich N.I.
Published: December 2019

.
Нейропатичний компонент болю при захворюваннях кістково-м’язової системи: огляд літератури та результати власних досліджень. Частина I
Authors: Povoroznyuk V.V. , Shinkarenko T.Ye. , Pryimych U.I.
Published: December 2019

Лікування хронічного больового синдрому залишається складним завданням, особливо в людей літнього віку. Дослідження альтернативних механізмів виникнення болю дозволить покращити ефективність лікування та якість життя таких пацієнтів. У статті наведені дані огляду літератури, які стосуються нейропатичного болю при найпоширеніших захворюваннях кістково-м’язової системи. У першій частині розглядаються загальні питання термінології, епідеміології, патофізіології та діагностики нейропатичного болю.
Показник якості трабекулярної кісткової тканини в клінічній практиці
Authors: Povoroznyuk V.V. , Hans D. , Dzerovych N.I.
Published: December 2019

-
Вплив деформаційних змін тіл хребців на формування вертебрального больового синдрому в жінок у постменопаузальному періоді
Authors: Orlyk T.V. , Povoroznyuk V.V.
Published: December 2019

-
Клінічний випадок псевдоартрозу великогомілкової кістки у хворого на нейрофіброматоз І типу
Authors: Mysliborska Ya.V.
Published: December 2019

У статті розглянуті клінічні ознаки нейрофіброматозу І типу, зокрема його кісткові прояви. Також наведено інформацію про сучасні підходи до діагностики та хірургічного лікування хворих на нейрофіброматоз І типу з псевдоартрозом кісток гомілки. Комплексне лікування потребує сумісної роботи лікарів різних спеціальностей з урахуванням полiсистемності, полiорганності та рiзноспрямованості ураження при нейрофiброматозi. Слід диференційовано ставитись до вибору кожного з етапів консервативного та хірургічного лікування з метою відновлення функції кінцівки. Тривалий реабілітаційний період передбачає соціальну адаптацію з відповідним покращенням якості життя. Клінічний випадок демонструє професійне застосування авторами тактики лікування, у результаті чого був досягнутий позитивний результат — зрощення обох кісток гомілки та часткове відновлення функції кінцівки.
Организационные аспекты формирования здоровьесберегающего поведения обучающихся в процессе адаптации к образовательному процессу в медицинском колледже
Authors: Trofimova G. , Savelyeva A. , Lavrovsky S.
Published: December 2019

С целью укрепления здоровья студентов медицинского колледжа разработана и реализуется организационная модель формирования здоровьесберегающего поведения, полученные результаты свидетельствуют о ее эффективности.
Современные энергоинформационные технологии в решении диагностических и лечебных проблем (сообщение первое)
Authors: Maslova M. , Volodarsky V.
Published: December 2019

В статье представлены обоснование понятия энергоинформационных технологий. Особое научно-техническое развитие получили: электроакупунктурная диагностика, вегетативно-резонансный тест, медикаментозное тестирование, сегментарная биоэлектронная диагностика. Приведенные методы диагностики не конкурируют с общепринятыми в лечебной практике, но имеют ряд существенных достоинств и преимуществ.
Современные гигиенические разработки по профилактике хронических заболеваний органов дыхания среди школьников
Authors: Friptulyak G. , Cazacu-Strata A.
Published: December 2019

В статье представлены данные об общей заболеваемости и заболеваемости хроническими патологиями органов дыхания у детей школьного возраста, о гигиенических условиях занятий детей в школе, о качестве воздуха в помещениях (температура и влажность воздуха, концентрация СО2), о конструктивных, эксплуатационных и аллергизирующих аспектах учебных классов и жилых помещений. Полученные данные были использованы для разработки комплекса мер по предупреждению развития респираторных заболеваний у детей школьного возраста, включающие участие представителей как государственных, так и негосударственных служб.
О возможности непрерывного профессионального развития для нефрологов
Authors: Soshinskyi S.O. , Ivanov D.D.
Published: December 2019

No abstract
Особенности реакции иммунной системы у реципиентов почечного трансплантата детского возраста
Authors: Zakordonets V.P. , Zograbyan R.O. , Voroniak A.S. , Kubashko A.V.
Published: December 2019

Актуальность. Для улучшения результатов трансплантации почки необходимо учитывать возрастную категорию пациента и состояние его иммунной системы. Цель работы: изучить особенности реакции иммунной системы на почечный трансплантат у реципиентов детского возраста. Материалы и методы. Проведен ретроспективный анализ цитометрического исследования субпопуляций лимфоцитов периферической крови, гейтованных по СD45++ со следующими антигенами: CD3/4/8/45 (T-хелперы, T-цитотоксические), CD3/DR/19/45 (T-активированные, B-клетки), CD 3/16/56/45 (T-NK- и NK-лимфоциты), CD38/45/19 (активированные, общие и B-лимфоциты), расчетного иммунорегуляторного индекса (Ireg) — CD4+/CD8+ и уровней общих иммуноглобулинов (Ig) классов A, M, G в сыворотке крови в динамике у 38 взрослых реципиентов и 16 детей, которым в 2016–2019 гг. в Национальном институте хирургии и трансплантологии им. А.А. Шалимова НАМН Украины была выполнена первая аллотрансплантация почки от живого родственного донора. Исследование состояния иммунной системы проводили перед трансплантацией почки, в конце 1-го и 6-го месяцев после трансплантации. Результаты. У детей наблюдаются более выраженные признаки реакции иммунной системы на трансплантат и иммуносупрессивную терапию, чем у взрослых. Часть лимфоцитов, участвующих в ответе иммунной системы, у детей демонстрирует значительно большее подавление в конце первого месяца наблюдения (относительное количество лимфоцитов CD45++, относительное и абсолютное количество T-лимфоцитов CD3+19–, активированных лимфоцитов CD38+45+high и В-активированных лимфоцитов CD38+19+) и через шесть месяцев (абсолютное количество лимфоцитов CD45++, абсолютное и относительное количество В-лимфоцитов CD3–19+ Т-активированных CD3+DR+). Другие субпопуляции лимфоцитов, наоборот, показывают значительно больший рост через 30 дней (абсолютное и относительное количество В-лимфоцитов CD3–19+) и через шесть месяцев после операции (относительное количество лимфоцитов CD45++ и T-лимфоцитов CD3+19–, относительное и абсолютное количество активированных лимфоцитов CD38+45+high). Некоторые из субпопуляций лимфоцитов у детей быстрее восстанавливаются до предоперационного уровня (относительное количество лимфоцитов CD45++ и Т-хелперов CD4+8–). Выводы. Анализ полученных данных свидетельствует о том, что реакция иммунной системы на почечный трансплантат у детей и взрослых проявляется разнонаправленными изменениями абсолютного и относительного количества субпопуляций лимфоцитов и уровней иммуноглобулинов, что необходимо учесть при выборе схем иммуносупрессивной терапии.
Новые позитронно-эмиссионные радиофармпрепараты в урологической радионуклидной визуализации
Authors: Korol P.A. , Shcherbina O.V.
Published: December 2019

В статье рассмотрены исторические аспекты и ключевые вопросы клинического применения новых радиофармпрепаратов (РФП) для позитронно-эмиссионной томографии (ПЭТ). Золотым стандартом для измерения эффективного ренального плазмотока является p-[18F] фторгиппурат ([18F] PFH) благодаря структуре, схожей с р-аминоимпуратом. [18F] FDS — новый потенциальный трейсер для диагностики острой почечной недостаточности. ПЭТ-трейсеры Re (CO) 3 ([18F] FEDA) и [18F] PFH являются эффективными суррогатными маркерами с целью отбора пациентов для эндорадиотерапии с потенциальным нефротоксическим профилем, у больных с гемопоэтическими злокачественными опухолями, раком предстательной железы. ПЭТ-визуализация почек и мочевыделительной системы может иметь дополнительное значение в сложных клинических ситуациях и обеспечивать эффективную поддержку в принятии диагностических решений, в частности у педиатрических пациентов. Дальнейший научный диагностический поиск должен быть направлен на синтезирование новых РФП, которые будут иметь идеальные свойства для почечной функциональной визуализации, низкое связывание с белками плазмы, высокую метаболическую стабильность и низкий гепатобилиарный клиренс.
Агрессивные и протективные факторы желудочного сока у больных со стенозом пилородуоденальной зоны язвенного генеза
Authors: Ratchik V.M. , Tarabarov S.O. , Rudenko A.I. , Prolom N.V.
Published: December 2019

Цель: оценить агрессивные и протективные свойства желудочного сока у больных со стенозом пилородуоденальной зоны язвенного генеза в зависимости от его степени. Материалы и методы. В отделении хирургии органов пищеварения ГУ «Институт гастроэнтерологии НАМН У­краины» за 2014–2019 годы обследовано 157 больных с различной степенью стеноза пилородуоденальной зоны язвенного генеза. Из них для изучения желудочной кислото- и слизепродукции было отобрано 92 пациента с компенсированным и субкомпенсированным стенозом, среди которых 71 мужчина, 21 женщина в возрасте от 38 до 56 лет, средний возраст (45,3 ± 5,2) года. Больные были разделены на 2 группы в зависимости от степени стеноза: 1 группа — 57 больных с компенсированным стенозом, 2 группа — 35 больных с субкомпенсированным стенозом. Контрольную группу составили 20 практически здоровых лиц. В желудочном содержимом определяли: уровень pH, концентрацию пепсина, гликопротеинов, гексозаминов, фукозы, сиаловых кислот. Результаты. Анализ изучения уровней кислото- и слизепродукции у больных со стенозом пилородуоденальной зоны различной выраженности показал, что у пациентов с субкомпенсированным стенозом отмечалось увеличение частоты гиперацидной секреции на 21,1 % (р < 0,05), существенное повышение уровня пепсина (р < 0,05), уменьшение концентрации общих гликопротеинов (р < 0,05) (за счет существенного уменьшения концентрации фукозы и гексозаминов) по сравнению с пациентами с компенсированным стенозом, которым была более свойственна нормацидная секреция. Полученные нами данные о дисбалансе факторов агрессии и защиты желудочного содержимого позволили нам сформировать различные адаптационно-компенсаторные варианты их соотношения: 1 (гиперреактивный) — одно­временное повышение факторов агрессии и защиты; 2 (компенсаторный) — повышение уровня агрессивных факторов, нормальная концентрация защитных факторов; 3 (декомпенсаторный) — повышение уровня агрессивных факторов, снижение уровня факторов защиты. Выводы. Выявлено, что прогрессирование степени стеноза пилородуоденальной зоны язвенного генеза из компенсированного в субкомпенсированный сопровождается достоверным преобладанием факторов агрессии над факторами защиты желудочного сока и истощением функциональных возможностей слизепродуцирующего аппарата желудка. В результате выделения трех вариантов соотношения факторов агрессии и защиты желудочного сока (гиперреактивный, компенсаторный, декомпенсаторный) установлено, что декомпенсаторный вариант достоверно чаще встречается у пациентов с субкомпенсированным стенозом пилородуоденальной зоны, а значит, риск прогрессирования степени стеноза у таких больных значительно выше по сравнению с другими вариантами соотношений. Обнаруженные варианты соотношений факторов агрессии и защиты у пациентов со стенозом дают возможность дифференцированного подхода к выбору тактики лечения (мини-инвазивного эндоскопического или комбинированного эндо- и лапароскопического метода).
Нейровегетативные и когнитивные нарушения у пациентов с неалкогольной жировой болезнью печени и сахарным диабетом 2 типа
Authors: Sirchak Ye.S. , Boldizhar O.O. , Griga V.I. , Petrichko O.I.
Published: December 2019

Актуальность. Проводятся разнонаправленные исследования для лучшего понимания влияния когнитивных нарушений на лечение, мобильность, смертность пациентов, особенно лиц с полиморбидной патологией. Цель: изучить особенности когнитивных и нейровегетативных нарушений у пациентов с различными формами неалкогольной жировой болезни печени (НАЖБП) (неалкогольный жировой гепатоз (НАЖГ) и неалкогольный стеатогепатит (НАСГ)) и сахарным диабетом (СД) 2 типа. Материалы и методы. Обследовано 50 пациентов с НАЖБП (24 — с НАЖГ и 26 — с НАСГ). Группа сравнения включала 22 человека с СД 2 типа. Нарушения функций центральной и вегетативной нервной системы определяли с помощью нейропсихометрических тестов. Результаты. У обследованных пациентов по результатам анкетирования установлена вегетативная дисфункция. Когнитивные нарушения (преимущественно легкие и умеренные) выявлены в обеих группах больных. Максимально выраженные нарушения определялись в сфере внимания и концентрации, памяти, менее выраженные — в зрительно-конструктивной сфере, особенно у больных с НАСГ в сочетании с СД 2 типа. Стрессовые ситуации негативно влияют на жизнь этих пациентов, при этом они недостаточно критически реагируют на обнаруженные проблемы. У больных НАСГ в сочетании с СД 2 типа установлен наименьший уровень сопротивляемости стрессу — (56,7 ± 3,1) балла; p < 0,01. У них определяется легкая уязвимость даже при незначительном негативном влиянии. Выводы. У пациентов с НАЖБП и СД 2 типа выявлены когнитивные нарушения и вегетативная дисфункция по результатам нейропсихометрического тестирования. Наиболее выраженными когнитивные нарушения были у больных НАСГ в сочетании с СД 2 типа и ожирением I степени по результатам Монреальской шкалы оценки когнитивных функций (r = 0,90; р < 0,01), Бостонского теста (r = 0,94; р < 0,01) и Висконсинского теста сортировки карточек (r = 0,92, р < 0,01).