bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
Соціальні уявлення про колаборантів у масовій політичній свідомості молоді
Authors: Дроздов Олександр
Published: December 2024

Актуальність дослідження зумовлена недостатнім рівнем вивченості психологічних і соціально-психологічних аспектів феномену колабораціонізму у вітчизняній психологічній науці.
Мета статті полягає у визначенні змістової специфіки соціальних уявлень про колаборантів у масовій політичній свідомості вітчизняної молоді.
Методи і методологія. Методом онлайн-опитування у вересні 2024 р. опитано 449 студентів (віком від 17 до 35 років; 83% – жіночої і 17% – чоловічої статі) з різних регіонів України: Північ, Центр, Захід, Схід, Південь. Досліджуваним пропонувалася авторська анкета з комплексом закритих питань. Частотний аналіз результатів проводився у двох групах студентів: які не були і які були знайомі з особами, що стали колаборантами.
Основні результати і висновки. Соціальні уявлення про колабораціонізм і колаборантів у масовій політичній свідомості молоді мають переважно стереотипний характер. Поширеність цього явища загалом оцінюється на середньому рівні. Більшість колаборантів респонденти уявляють як дорослих людей, які раніше обіймали чиновницькі посади в місцевих органах влади або не мали роботи. У масовій свідомості молоді простежується кілька різних образів-“типажів” колаборантів: прагматично орієнтовані (які керуються мотивацією отримання грошей та/або підвищення власного статусу) й ідеологічно орієнтовані (прибічники “російського світу”); “добровольці” (яких слід обмінювати на наших військовополонених) та “вимушені” (діяльність яких слід оцінювати і карати індивідуально). При цьому соціальні уявлення про колаборантів залежать від низки чинників, зокрема від особистого досвіду (знайомства з такою людиною/людьми), що позначається на оцінках поширеності колабораціонізму, уявленнях про соціодемографічні та мотиваційні особливості колаборантів.
Перспективи подальших досліджень вбачаються у вивченні уявлень про колаборацію і колаборантів серед мешканців тимчасово окупованих і звільнених територій України, що дасть змогу ефективніше планувати та реалізовувати політику реінтеграції цих регіонів.
Алгоритм верифікації результатів емпіричного дослідження економічної поведінки студентської молоді
Authors: Малхазов Олександр
Published: December 2024

Мета роботи – представити обґрунтування послідовності дій щодо верифікації результатів емпіричного дослідження спрямованості економічної поведінки молоді.
Методологія дослідження. Алгоритм охоплює такі етапи: розрахунок та аналіз статистичних характеристик досліджуваних змінних (для встановлення однорідності/неоднорідності вибірки; відповідності її нормальному закону розподілу і можливості в подальшому використовувати параметричні/непарамет­ричні методи математичної обробки даних); визначення обсягу генеральної сукупності, на який можна поширювати висновки, зроблені на основі аналізу даних дослідження; візуалізація статистичних показників з використанням пелюсткової діаграми (для спрощення визначення вектора змін на основі аналізу змісту індикаторів з оцінками, вищими за середні); розрахунок інтеркореляційної матриці за середньостатистичними значеннями оцінок економічних уявлень та практик студентської молоді (для виявлення індикаторів з найбільшою кількістю значущих кореляційних зв’язків та аналізу їхнього змісту, за результатами чого підтверджується (або спростовується) припущення, висунуте на етапі аналізу пелюсткової діаграми); кластеризація масиву даних методом найменших квадратів (для виявлення найбільш вагомих кластерів та аналізу змісту індикаторів, які їх утворюють, з подальшим підтвердженням (спростуванням) припущення, висунутого на попередньому етапі верифікації); побудова кореляційно-факторно-кластерної моделі за допомогою програми “R” з розрахунком низки коефіцієнтів (на основі аналізу моделі формулюється остаточний висновок щодо достовірності отриманих даних та їхньої придатності для побудови прогностичної моделі).
Результати. Застосувавши описаний алгоритм для верифікації масиву даних дослідження економічної поведінки молоді, автор підтвердив достовірність отриманих результатів і визначив вектор змін економічної поведінки молоді.
Патріотичний контент як прояв етичності цифрової поведінки користувачів в українських соцмережах
Authors: Череповська Наталія
Published: December 2024

Актуальною проблемою для українського суспільства на третьому році повномасштабної війни є оптимізація комунікативної поведінки громадян як у реальному повсякденному житті, так і в соціальних мережах, у яких вони проводять чималу частину свого життя. Стаття презентує особливості цифрової поведінки, опосередкованої створенням і поширенням патріотичного цифрового контенту різної етичної якості.
Метою статті є виявлення тенденцій, пов’язаних з різними проявами етичності цифрової поведінки користувачів соціальних мереж.
Методологічні засади. Дослідження здійснено в контексті цифрового гуманізму на засадах принципу права на свободу самовираження та моральну відповідальність за свої дії в цифровому просторі. Застосовано методи тематичного аналізу, систематизації цифрового контенту, його категоризації за етичними ознаками.
Результати дослідження. Проаналізовано цифровий контент патріотичного змісту та виявлено найбільш популярні його види: “зображення” (графіка, світлини) і “меми” (зображення з текстом, короткі тексти). Здійснено аналіз графічного і текстового формату (понад 1500 об’єктів). Визначено загальну особливість досліджених форматів: їхній зміст подається переважно в жанрі гумору. Розроблено критерії етичності цифрового патріотичного контенту та здійснено його категоризацію. Виявлено основні тенденції прояву етичності цифрової патріотичної поведінки українців у соцмережах: дві третини обсягу аналізованого контенту опосередковано свідчить про їхню етичну, толерантну поведінку; одна третина – про прояви неетичної цифрової поведінки.
Перспективи практичного застосування результатів дослідження полягають у розробленні основних правил оптимальної етичної цифрової агентності: відповідальність суб’єкта за зміст створеного/поширеного патріотичного контенту та критичне сприймання будь-якого цифрового контенту в соціальних мережах.
СУЧАСНЕ НЕЙРО-ПСИХО-ЛІНГВО-СИНЕРГЕТИЧНЕ ПІДҐРУНТЯ ОРГАНІЗАЦІЇ ЛОГОПЕДИЧНОГО СУПРОВОДУ ОСІБ З ОСОБЛИВИМИ МОВЛЕННЄВИМИ ПОТРЕБАМИ (ВІТЧИЗНЯНА КОНЦЕПЦІЯ НЕЙРОЛОГОПЕДІЇ)
Authors: Данілавічютє Еляна
Published: December 2024

Статтю присвячено питанню створення сучасного науково-практичного підґрунтя організації логопедичного супроводу осіб з особливими мовленнєвими потребами з огляду на досягнення різних галузей наук. На основі аналізу наукових джерел встановлено, що кросдисциплінарність, яка полягає в єднанні зусиль нейробіологів, психологів, лінгвістів і логопедів з метою комплексного вивчення механізмів виникнення дефіциту функції мовлення та створення стратегій його подолання, є характерною рисою зарубіжних і вітчизняних досліджень сьогодення. Визначено пріоритетність нейрофізіологічного, нейропсихологічного, нейро- /психолінгвістичного, синергетичного, інклюзивного векторів розвитку сучасної логопедичної науки в Україні. Науково обґрунтовано актуальність створення сучасної гнучкої трансформаційної системи розробки ергономічних нейро-психо-лінгво-синергетичних моделей індивідуальної підтримки осіб з дефіцитом функції мовлення. З’ясовано, що один з напрямів удосконалення існуючої у галузі логопедії наукової парадигми – нейрологопедичний, вага якого стрімко зростає у системі надання логопедичних послуг, усе ще потребує створення системно-прикладного концептуального підґрунтя та релевантного «наукового каркасу» для розроблення практичного інструментарію реагування на «складні випадки» логопедичної практики. З цією метою створено і представлено вітчизняну концепцію нейрологопедії як дієвого інструмента імплементації фундаментальної ідеї розробки персоналізованих моделей формування мовлення на основі визначення нейропсихолінгвістичних механізмів його недосконалості у кожному конкретному випадку, а водночас як інноваційного напряму підготовки майбутніх фахівців до вирішення завдань підвищеної складності у процесі супроводу осіб з дефіцитом функції мовлення. Розроблено змістовий модуль «Нейрологопедичні стратегії формування мовлення» робочої навчальної програми «Нейрологопедія» для підготовки студентів другого (магістерського) рівня освітньої програми «016.00.01Логопедія» спеціальності «016 Спеціальна освіта», який спрямовано на формування дискурсивного нейрологопедичного мислення майбутнього фахівця як форми розумового процесу, що дасть змогу здійснювати послідовний моніторинг варіантів прояву особливостей мовлення з метою виявлення механізму їхнього виникнення, та створювати стратегію адресного впливу на нього, сприяючи розширенню горизонтів логопедичної науки і практики.
ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ БЕЗБАР’ЄРНОСТІ В ОСВІТНЬОМУ ПРОЦЕСІ ДЛЯ ДІТЕЙ З ПОРУШЕННЯМИ СЛУХУ
Authors: Литовченко Світлана , Кульбіда Світлана , Жук Валентина , Таранченко Оксана , Вовченко Ольга , Литвинова Віра , Рибак Ольга , Міськов Геннадій
Published: December 2024

Безбар’єрність в освітньому процесі для дітей з порушеннями слуху передбачає усунення перешкод (бар’єрів), що безпосередньо чи опосередковано унеможливлюють або ускладнюють доступ до здобуття освіти, спілкування, участі у спільній діяльності тощо. Мета статті: висвітлення ключових аспектів організації освітнього середовища для дітей з порушеннями слуху в закладах дошкільної та загальної середньої освіти. Методи дослідження: теоретичний аналіз літературних джерел; аналіз нормативно-правових документів; узагальнення практичного досвіду реабілітації та навчання дітей з порушеннями слуху. Кожен учень унікальний, має унікальні потреби, широкий спектр здібностей, стилів навчання, володіє різними засобами спілкування тощо. Основні взаємопов’язані складові освітнього процесу, які потрібно враховувати при забезпеченні доступності для дітей з порушеннями слуху: комунікація (спілкування, участь, взаємодія, соціальні контакти, активність); навчання (знання, навички, уміння застосовувати знання, реалізація здібностей тощо); орієнтація в оточуючому середовищі, зокрема звуковому й візуальному. Важливий повний доступ до спілкування, навчання та соціальних контактів дитини, з урахуванням індивідуальних мовних, комунікативних потреб. Програми, допоміжні технології і приміщення повинні бути доступними, щоб допомогти учням використовувати свої сильні сторони, стати впевненими, самостійними і повноправними учасниками пізнавального, соціального й академічного досвіду. Оптимальне освітнє середовище для дітей з порушеннями слуху – це комунікативно насичене середовище: забезпечує повноцінний розвиток першої мови дитини; покращує когнітивні, соціальні та емоційні здібності; має «прямий доступ» (без перекладача) до спілкування з педагогами і достатню кількість однолітків, які розмовляють мовою дитини тощо.
ПЕДАГОГІЧНІ АСПЕКТИ ПІДГОТОВКИ МАЙБУТНІХ ВЧИТЕЛІВ ДО ПРОФЕСІЙНОЇ ДІЯЛЬНОСТІ В ІНКЛЮЗИВНОМУ ОСВІТНЬОМУ СЕРЕДОВИЩІ
Authors: Шевченко Володимир
Published: December 2024

У статті проаналізовано педагогічні аспекти підготовки майбутніх вчителів до професійної діяльності в інклюзивному освітньому середовищі, яке стає все більш актуальним у сучасній освіті. В умовах глобалізації і соціальної диференціації система освіти потребує змін, спрямованих на забезпечення рівного доступу до навчання для всіх учнів, незалежно від їхніх фізичних або психічних можливостей. Інклюзія в освіті вимагає від педагогів не лише знань, а й умінь адаптувати навчальні матеріали, враховувати індивідуальні особливості учнів та створювати сприятливе навчальне середовище.
Стаття підкреслює необхідність формування у майбутніх вчителів професійних компетентностей, зокрема вміння розробляти індивідуальні навчальні плани, ефективно застосовувати інклюзивні технології та методи, а також співпрацювати з батьками і фахівцями, які працюють з дітьми з особливими потребами. Важливим аспектом є розвиток соціальних і емоційних навичок, які дають змогу вчителям створювати позитивну атмосферу в класі.
У статті аналізуються результати досліджень, які демонструють вплив підготовки вчителів на якість інклюзивного навчання; різноманітні програми підготовки, що існують в Україні та за кордоном, з акцентом на їхні сильні та слабкі сторони. Особливу увагу приділено використанню сучасних педагогічних технологій, таких як змішане навчання, проєктна діяльність та інші підходи, що сприяють інтеграції учнів з особливими потребами в загальноосвітній процес.
Крім того, у статті зазначаються виклики, з якими зустрічаються вчителі в інклюзивних класах, включаючи нестачу ресурсів, професійної підтримки та адміністративних вказівок. Запропоновані рекомендації щодо підготовки фахівців та вдосконалення навчальних програм можуть бути реалізовані під час проведення курсів підвищення кваліфікації, тренінгів, семінарів та стажувань в закладах освіти з досвідом реалізації інклюзивних практик.
Отже, стаття має на меті не лише підкреслити значення якісної підготовки майбутніх вчителів, а й зробити внесок у формування теоретичних засад інклюзивного навчання, що є важливим елементом розвитку сучасної педагогічної практики.
ПЕДАГОГІЧНІ УМОВИ ФОРМУВАННЯ ЕТИЧНОЇ КОМПЕТЕНТНОСТІ СУРДОПЕДАГОГА
Authors: Мостовий Любомир
Published: December 2024

У статті розкрито сутність та основні аспекти педагогічних умов формування етичної компетентності сурдопедагога у сучасному освітньому просторі. Визначені основні проблеми, пов’язані із розвитком основних компетентностей, якими має володіти фахівець під час роботи та супроводу дітей із порушенням слуху в закладі загальної середньої освіти. Автор зазначає, що однією з ключових компетентностей, якими має володіти сурдопедагог, є етична і саме вона має пріоритетне значення. Вона виступає індикатором і, водночас, результатом професійно-особистісної готовності сурдопедагога до роботи з дітьми з порушенням слуху в закладі освіти, оскільки виконання будь-якого педагогічного завдання завжди має морально-етичний контекст. Автор засвідчує, що етична компетентність, як базова складова професійності сурдопедагога, відображає його духовність і моральність, внутрішню культуру, здатність ухвалювати правильні моральні рішення та діяти відповідно до норм педагогічної етики. Важливим аспектом формування етичної компетентності сурдопедагога є педагогічний такт. Педагогічний такт – це важливий компонент моральної культури сурдопедагога, що включає в себе якості вихованості, ввічливості та ставлення до справи навчання та виховання. Це дозволяє сурдопедагогу визначити своє ставлення до професійних обов’язків та до людей, з якими він контактує. Етична компетентність визначає регуляції його дій, закріплені у звичках, традиціях, принципах життя і професійної діяльності, психічних станах, діях, вчинках та якостях, що забезпечує свідомий вибір етичної поведінки.
Автор стверджує, що реформування українського суспільства в умовах глобальної інтеграції, модернізації системи освіти, зростання ролі етнічних культурних чинників і національної самосвідомості сприяє утвердженню таких цінностей, як свобода, відповідальність, повага до особистості. Це зумовлює впровадження гуманістичних підходів і технологій, спрямованих на розвиток особистості учасників педагогічного процесу, зокрема і сурдопедагога, активізацію їхніх творчих можливостей, зростання ерудиції і культури.
ВИКОРИСТАННЯ СОЦІАЛЬНИХ МЕРЕЖ У ПРОЦЕСІ ФОРМУВАННЯ ІНФОРМАЦІЙНО-КОМУНІКАЦІЙНОЇ КОМПЕТЕНТНОСТІ УЧНІВ 10-12 КЛАСІВ З ПОРУШЕННЯМИ СЛУХУ
Authors: Куліш Богдан
Published: December 2024

У статті проаналізовано можливості використання соціальних мереж в освітньому процесі учнів 10-12 класів з порушеннями слуху як ефективного засобу для формування інформаційно-комунікаційної компетентності цієї категорії учнів. Зазначено, що використання соціальних мереж підвищує мотивацію до навчання, сприяє розвитку творчого потенціалу та здібностей учнів з особливими освітніми потребами, їх самоосвіті та самовдосконаленню, посилює активність, зацікавленість процесом навчання, а також формує вміння працювати в колективі. Проаналізовано найпопулярніші серед учнівської молоді соціальні мережі Instagram, Facebook, Twitter, YouTube та те, як їх можна використовувати під час освітнього процесу учнів 10-12 класів з порушеннями слуху. Доведено, що соціальні мережі дають широкі можливості в освітньо-виховному процесі, оскільки на їх платформах можна ефективно організовувати спільну діяльність, виконуючи такі навчальні завдання як написання тексту, перегляд інтернет-ресурсів, спілкування в чаті або на форумі, використання електронної пошти, запис та завантаження відео-, аудіоконтенту тощо. Підкреслено, що виконуючи певні навчальні завдання, учні старших класів з порушеннями слуху також можуть набути навичок створення власних профілів у соціальних мережах і належного їх використання, користування різними месенджерами для повноцінної соціальної активності. Висвітлено соціальну та освітню складові інформаційно-комунікаційної компетентності учнів 10-12 класів з порушеннями слуху, розкрито їх взаємозв’язок та об’єктно-суб’єктний характер (міжособистісна взаємодія однолітків за інтересами, роль батьків, педагогів тощо). Встановлено, що за соціально-педагогічної підтримки такі цифрові інновації як соціальні мережі є цікавими для учнів 10-12 класів з порушеннями слуху, легко засвоюються ними в пізнавальній формі, що своєю чергою сприяє формуванню їх інформаційно-комунікаційної компетентності.
ОСОБЛИВОСТІ ДОСЛІДЖЕННЯ РОЛЬОВОЇ ПОВЕДІНКИ У ДІТЕЙ МОЛОДШОГО ШКІЛЬНОГО ВІКУ З ОСОБЛИВИМИ ОСВІТНІМИ ПОТРЕБАМИ
Authors: Вінс Вікторія , Кисіль Тетяна , Гущенко Олександр
Published: December 2024

У статті розкрито особливості дослідження рольової поведінки у дітей молодшого шкільного віку з особливими освітніми потребами. Окреслено актуальність дослідження з впровадженням інклюзивної освіти, яка передбачає залучення дітей з різними видами порушень до загальноосвітніх закладів. Подано визначення поняття «діти з особливими освітніми потребами». Наведено специфічні особливості поведінки та пізнавальної активності дітей з особливими освітніми потребами, їх мовленнєвої сфери. Вказано на важливості інтеграції дітей з особливими освітніми потребами у суспільство через розвиток у них рольової поведінки. Подано визначення рольової поведінки. Відтак метою статті стало розроблення методичних засад дослідження сформованості рольової поведінки у дітей молодшого шкільного віку з особливими освітніми потребами. Процедура дослідження. У статті наведено процедуру дослідження особливостей сформованості рольової поведінки у дітей молодшого шкільного віку з особливими освітніми потребами. Охарактеризовано вибірку дослідження. Детально описано методи та методики, які було використано у ході емпіричного дослідження (спостереження за сформованістю показників соціально-організаційного, когнітивного, мовленнєвого, фізичного розвитку учнів початкових класів; «Анкета оцінювання рівня шкільної мотивації й адаптації»; «Методика для вивчення соціалізованості особистості учня»). Наведено показники соціально-організаційного, когнітивного, мовленнєвого, фізичного розвитку дітей з особливими освітніми потребами та їх критерії. Результати дослідження. На основі отриманих результатів дослідження встановлено, що оптимальні прояви рольової поведінки більш властиві для учнів з типовим розвитком (на 25%), а низький – для учнів з ООП (на 25-50% за різними показниками). Висновки. Результати дослідження підтвердили наявність відмінностей у рольовій поведінці у нормотипових та у дітей з особливими освітніми потребами, що вказує на важливість врахування індивідуальних особливостей та потреб дітей з особливими освітніми потребами під час їх інтеграції у загальноосвітній простір.
ОСОБЛИВОСТІ РОЗВИТКУ СОЦІАЛЬНО-КОМУНІКАТИВНИХ НАВИЧОК У ДІТЕЙ СТАРШОГО ДОШКІЛЬНОГО ВІКУ З РАС
Authors: Мякушко Оксана , Попович Фаїна
Published: December 2024

Статтю присвячено питанню визначення комунікативних навичок як необхідного етапу у розробці методики їх діагностики і розвитку у дітей старшого дошкільного віку з РАС. Сьогодні не існує однозначно визначеного переліку комунікативних навичок. У науковій літературі спостерігається певна різноманітність у трактуванні й визначенні комунікативних навичок, що обумовлено складністю процесу комунікації і, відповідно, його поясненням з різних точок зору. На підставі теоретичного аналізу та узагальнення зроблено спробу виділити необхідні комунікативні навички, виходячи з їх трактування у термінах комунікативної компетентності.
З’ясовано, що через порушення соціального аспекту мовлення, у дітей старшого дошкільного віку з РАС пріоритетним є розвиток соціально-комунікативних навичок, які забезпечують інформаційно-комунікативну функцію спілкування. Це підтверджують і результати проведеного пілотного дослідження, які виявили переважно низький їх рівень розвитку. Діти з РАС продемонстрували найгірший рівень сформованості навички «повідомляти інформацію», значні труднощі у «висловленні прохань і вимог» та умінні «привертати увагу і задавати питання», найкраще розвиненою є навичка «називати, коментувати і описувати предмети, людей, дії, події». Зроблено висновок про необхідність пошуку шляхів вдосконалення корекційної роботи з розвитку соціально-комунікативних навичок у дітей дошкільного віку з РАС.
ДОСЛІДЖЕННЯ ПСИХОЛОГІЧНОГО СТАНУ МАТЕРІВ І ПОВЕДІНКОВИХ ОСОБЛИВОСТЕЙ ДІТЕЙ ІЗ СИНДРОМОМ ДАУНА В УМОВАХ НЕСТАБІЛЬНОСТІ
Authors: Дігтенко Марина
Published: December 2024

У статті представлено результати дослідження психологічного стану матерів дітей із синдромом Дауна та адаптаційних особливостей дітей у різних сферах життя. До вибірки увійшли 70 матерів дітей із синдромом Дауна віком від 3 до 28 років. Учасники представляли різні регіони України: ГО «Полтавський синдром Дауна» (13 матерів), Полтавська область (3), м. Карлівка (1), ГО «Даун Синдром» у Києві (4), ГО «Вінницький синдром Дауна» (4), Тернопіль (8), Кривий Ріг (17), Одеса (3), а також з Рівного, Херсона, Луцька, Дніпра, Кропивницького, Харкова та сімей, які переїхали до Німеччини (21 мати). Для оцінки психологічного стану матерів використовувалися опитувальники PHQ-9 та GAD-7. Результати показали, що середній рівень депресії (PHQ-9) становив 10,06, що відповідає помірному рівню депресії; середній рівень тривожності (GAD-7) становив 5.87, що вказує на легкий рівень тривожності. Адаптивні особливості дітей вивчали за методикою ABCID, яка має 13 шкал. Спілкування показало середнє значення 8.40, що вказує на помірний рівень комунікативних навичок. Адаптація в повсякденному житті мала середнє значення 6,90, що відображає низький рівень повсякденної адаптації. Адаптація до громади мала середнє значення 2.23, що вказує на дуже низький рівень інтеграції в соціальне середовище. Соціальна адаптація мала середнє значення 6.47, що свідчить про помірний рівень соціальної взаємодії. Тривожність мала середнє значення 5.66, що вказує на легкий рівень тривоги. Обсесії та компульсії мали середнє значення 3.17, що свідчить про помірно виражений рівень обсесивно-компульсивних проявів. Депресія мала середнє значення 1.69, що вказує на низький рівень симптомів депресії. Астенія мала середнє значення 4.77, що відображає помірну втому та низьку енергію. Показова поведінка була на 4.47, виявляючи помірну тенденцію до привернення уваги. Соматизація із середнім значенням 2.17 вказує на низьку поширеність фізичних симптомів. Психотизм 1.20 вказував на дуже низький рівень психотичних проявів. Невротизм мав середнє значення 21.93, що вказувало на високий рівень емоційної нестабільності. Загальний рівень адаптації становив 24.00, що свідчить про помірний рівень адаптаційних можливостей. Умови воєнного часу значно загострили проблеми для дітей із синдромом Дауна та їхніх родин, що призвело до порушень усталеного розпорядку дня, обмеженого доступу до медичних та освітніх послуг та соціальної ізоляції. Отримані дані підкреслюють необхідність систематичної психологічної підтримки матерів та розробки психокорекційних програм для покращення адаптаційної поведінки дітей із синдромом Дауна.
Асертивність та самореалізація фахівця у соціономічній сфері діяльності: соціально-психологічний вимір
Authors: Сколота Едуард , Завацький Юрій , Добровольська Наталія , Завацька Наталія , Шаповалова Валентина , Шелест Олена
Published: December 2024

У статті розкрито соціально-психологічні аспекти асертивності та самореалізації фахівця у соціономічній сфері діяльності. Показано, що психологічними особливостями майбутніх фахівців соціономічного профілю, які обумовлюють рівень їх асертивності, є:для когнітивного компонента – усвідомлення нормативно-правових і деонтологічних вимог суспільства до своєї майбутньої професійної діяльності та професійної взаємодії; отримання морального задоволення від вибору професії та конкретних результатів професіоналізації, а не від можливої матеріальної вигоди подальшого працевлаштування; переважання внутрішніх критеріїв асертивності, прагнення до досягнень, самореалізації через співпрацю, обов’язок, громадську корисність, творчу активність, духовне задоволення, активні соціальні контакти; прагнення стати професіоналом; гармонійне сполучення вимог професії з бажанням їм відповідати; бажання будувати своє майбутнє на основі набутих під час навчання знань і професійних компетенцій; прагнення до демонстрації та визнання своїх можливостей у навчанні та середовищі професіоналів (під час виробничої практики); для поведінкового компонента – постійний пошук реальної міри для оцінки своєї асертивності у навчальній діяльності та середовищі професіоналів; адекватна оцінка власної асертивності у різних ситуаціях професійної взаємодії; критичне ставлення до допущених помилок, приписування причин невдачі недостатній наполегливості в опануванні прийомів асертивної поведінки у професійній взаємодії; прагнення ставити перед собою високі та відповідальні, але не надмірні цілі; ставлення до виконання складних завдань як можливості продемонструвати свої здібності; збільшення зусиль у разі виникнення труднощів; швидке відновлення почуття ефективності після невдач або зниження успішності; низька схильність до стресу і депресій;для регуляційного компонента – зацікавленість процесом і результатами освітнього процесу і виробничої практики; постійне оволодіння новими професійними знаннями, уміннями та навичками; вироблення та вдосконалення професійно важливих особистісних якостей; бажання набувати новий досвід професійної взаємодії, необхідний для ефективної професійної самореалізації; чітка постановка цілей і ретельне планування діяльності з визначенням конкретних термінів виконання завдань; енергійність у виконанні поставлених завдань, швидкий перехід від одного виду діяльності до іншого; усвідомлення необхідності особистісного і професійного самовдосконалення.
Ключові слова: соціономічна сфера діяльності, асертивність, відповідальність, самореалізація, когнітивний, поведінковий, регуляційний компоненти.
Інклюзивна культура здобувачів педагогічної освіти як показник їхньої професійної культури
Authors: Рашидова Світлана Станіславівна
Published: December 2024

У статті розкривається проблема формування інклюзивної культури у майбутніх педагогів як показника їхньої професійної культури; наголошується на актуальності формування інклюзивної культури у всіх учасників освітнього процесу і суспільства загалом, що визначає новий вектор його подальшого розвитку – рівноправне включення людей з обмеженими можливостями здоров'я в соціум.Зазначено, що інклюзивна культура виражається в гуманному, толерантному, бережливому ставленні людей один до одного; будується на ідеях цінності кожної особистості, співпраці на основах партнерства; розуміється на створенні умов для розвитку усіх учасників освітнього процесу; спирається на інклюзивні цінності, які, в свою чергу, стають основою для інклюзивної освіти.Автором розкриваються завдання формування інклюзивної культури здобувачів педагогічної освіти: формування мотивів інклюзивної діяльності, спрямованих на осмислення особливостей роботи з дітьми з особливими потребами та їх батьками; оволодіння сукупністю спеціальних знань, умінь, навичок та компетенцій, необхідних для успішної роботи з дітьми та їх батьками в умовах інклюзивної освіти; готовність до самоконтролю та самооцінки в процесі інклюзивної діяльності. Констатується, що формування інклюзивної культури в освітньому середовищі педагогічних закладів вищої освіти має бути спеціально організованим безперервним процесом, який побудовано на дотриманні певних інклюзивних цінностей: визнанні цінності різноманітності людей; відкритості освітньої організації для всіх учасників освітнього процесу; пріоритетності принципу рівноправності; цінності співробітництва та педагогічної підтримки в освітньому процесі.У висновку підкреслюється, що цілеспрямоване формування інклюзивної культури в освітньому середовищі освітніх закладів, які готують педагогів, учителів, є важливою умовою як успішності включення здобувачів освіти з особливими освітніми потребами та обмеженими можливостями здоров'я в освітній процес, так і умовою для формування інклюзивної культури у майбутніх педагогів.
Pedagogical innovations in preschool education – conditions for successful development of a child
Authors: Roganova Мaryna Viktorivna
Published: December 2024

The article presents an analysis of innovative technologies and the specifics of their implementation in the educational process in a preschool educational institution. It is stated that the updated educational paradigm today orients preschool educational institutions to search for ways of successful development of a preschool child. It is the most relevant for the formation of readiness of preschool teachers for innovative and creative professional activity, because of the modern educational process is impossible without the introduction of innovative technologies.It is undeniable that with the help of new scientific and technical developments it is possible to raise the level of education, including preschool education, to a qualitatively new level that meets the requirements of educational policy in the state.The essence of the concepts of «innovation», «innovative technologies» is revealed. It is interpreted as a system of methods, ways, techniques of teaching, educational means aimed at achieving a positive result due to dynamic changes in the personal development of a child in modern socio-cultural conditions.It is noted that pedagogical innovations can either change upbringing and training, or improve them. Innovative technologies combine progressive creative technologies and stereotypical elements of education that have proven their effectiveness in the process of pedagogical activity in preschool education institutions. It is determined that any innovation is the creation and further use of a fundamentally new component, as a result of which qualitative changes in the educational and developmental environment of the preschool education institution occur. Innovative technologies in preschool education institutions are aimed at creating modern components and techniques, the main purpose of which is the modernization of the educational process. Based on the analysis, the following innovative technologies used in the preschool education system were identified: gaming technologies, problem-based learning technologies, developmental learning technologies, alternative technologies, computer technologies. It is concluded that one of the conditions for the implementation of innovative technologies in the practice of a preschool education institution is the teacher's readiness for innovative and creative professional activity, which is carried out at the appropriatemethodological, theoretical and technological levels.
Духовність як динамічний процес: історичні, психологічні та соціальні перспективи
Authors: Сідаш Наталія Сергіївна
Published: December 2024

Автор представляє детальне наукове розуміння духовності та розглядає духовність як адаптивний, багатовимірний процес, а не жорстку доктрину. Досліджуючи духовність в історичних, психологічних і соціальних рамках, надається розширена картина того, як духовність служить джерелом індивідуального значення та соціальної єдності, що підтверджується сучасними міждисциплінарними дослідженнями духовності не тільки особистого пошуку сенсу життя, але і колективною, історично обумовленою практикою, яка може сформувати етичні рамки, суспільні норми та, зрештою, людський досвід. Розглядається ідея про те, що духовність у найширшому розумінні є фундаментальною частиною людської ідентичності та суспільного життя, що відображає складний, взаємопов’язаний характер вірувань, цінностей і культури.
Модель лідерства у військовій освіті: порівняльний аналіз на основі світових підходів
Authors: Бузід Ася Мохамедівна
Published: December 2024

У статті розглянуто поняття «військовий лідер» як авторитетна особистість, яка має можливість ухвалювати ключові рішення відповідно до його інтересів та характеру загальної діяльності. Такий лідер, на основі його компетентності й характеру, системи цінностей та мотивації, здатен забезпечити успішне виконання завдань, згуртовувати особовий склад для злагодженої роботи та максимально задовольняти індивідуальні потреби військовослужбовців, ведучи їх до досягнення поставленої мети. Військовими лідерами стають завдяки постійному розвитку та досягненню досконалості, поєднуючи практичну підготовку та отриманий досвід. Розглянуто ключові напрямки лідерських якостей військовослужбовців та особливості підготовки з їх формування та розвитку. Сьогодні методологія «Лідерство засноване на характері» вивчається та популяризується у всьому світі, в Україні за нею працюють в освітній галузі також. Відповідно до неї, лідер має володіти певними чеснотами (загалом 11) з трьох загальних складових: компетенції (інтелект, людський капітал, організація, бізнес та стратегія), відданість (залученість, прагнення та жертовність), характер: цінності, риси, чесноти.
Виховний потенціал сім'ї у контексті сучасного інформаційного середовища
Authors: Уманець Наталія Анатоліївна
Published: December 2024

Інтернет у новому тисячолітті став невід’ємною частиною культури та суспільства. Актуальність вивчення його впливу на індивіда зумовлюється його структурно-функціональними можливостями: по суті, він стає інститутом соціалізації нових поколінь, що активно вбудовується, в тому числі, як в сімейні так і в освітні системи.На сучасному рівні соціально-економічного, політичного, демографічного рівня розвитку країни відбувається зниження виховного потенціалу сім’ї, що обумовлено дефіцитом коштів, можливостей та часу для реалізації батьками виховної функції, дефіцитом внутрішньосімейного спілкування та порушенням емоційної близькості між батьками та дітьми, розривом між цінностями різних поколінь. Засоби масової комунікації та Інтернет за своєю значущістю у процесі соціалізації ставляться в один ряд із таким соціальним інститутом, як сім’я, формуючи соціальні норми та цінності у молодого покоління. Зазначається, що формування інформаційного суспільства і поширення новітніх цифрових технологій виступає значущим фактором соціально-культурних трансформацій, що відображаються в тому числі і на поколінській динаміці сучасного українського соціуму. Реалії інформаційної цивілізації трансформують сім’ю, взаємини батьків та дітей.Грамотне використання можливостей нових комунікаційних технологій має позитивні наслідки для особистості, що сприяє підвищенню або зниженню виховного потенціалу сім’ї.
Особливості організації освітнього процесу в закладах дошкільної освіти з виховання духовно-практичної позиції у здобувачів освіти
Authors: Фурманець Діна Іванівна
Published: December 2024

У статті здійснено теоретичний аналіз проблеми формування духовно-практичної позиції серед здобувачів дошкільної освіти, яка є актуальною проблемою сучасного освітнього простору. Це обумовлено тим, що саме на етапі дошкільного навчання закладаються основи моральних орієнтацій, цінностей, емоційної стійкості, що є важливими для їх подальшого розвитку в умовах мінливого суспільства.Оскільки діти в цей період активно соціалізуються, виховання духовно-практичної позиції стає важливою складовою їхнього гармонійного розвитку. У зв’язку із цим дана стаття спрямована на розкриття та представлення власної виховної моделі освітнього процесу, яка спрямована на розвиток духовно-практичної позиції у здобувачів дошкільної освіти. Ця модель базується на інтеграції духовних цінностей у навчальний процес, що дозволяє формувати в дітей моральні орієнтири, розвивати критичне мислення, здатність до самостійних рішень і соціальної відповідальності. Модель передбачає не лише виховання через навчальні практики, а й створення спеціального освітнього середовища, яке сприяє розвитку емоційної зрілості, здатності до співпраці, взаємоповаги, а також толерантності та доброзичливості.Провідними методами для дослідження окресленої проблеми є метод аналізу навчальних програм, виховних моделей, метод спостереження за дітьми дошкільного віку, метод опитування та анкетування батьків, що дозволяє комплексно підійти до створення власної виховної моделі освітнього процесу. У статті розкриті та обґрунтовані складові виховної моделі, які забезпечать гармонійний розвиток дітей дошкільного віку та зміцнять їх духовно-практичну позицію.Матеріали статті стануть корисними для використання в освітньому просторі закладів дошкільної освіти для успішного формування духовно-практичної позиції дитини в дошкільному віці.
Аксіологічний контекст професійної підготовки майбутніх учителів історії в університетах республіки польща
Authors: Черевичний Геннадій Семенович
Published: December 2024

У статті обґрунтовано аксіологічний складник як компетентнісно-орієнтований чинник професійної підготовки майбутніх учителів історії в університетах Республіки Польща. Проаналізовано праці українських і польських учених, у яких представлено результати досліджень аксіологічного складника особистісно-орієнтованої підготовки педагогічних кадрів, етично-морального контексту формування і становлення педагогічної думки, зокрема у векторі професійної підготовки майбутніх учителів історії. Розглянуто досвід Республіки Польща в аксіологічному контексті професійної підготовки майбутніх учителів історії та підкреслено вагомість ціннісно-мотиваційного аспекту в освітньому процесі з формування професійної компетентності у педагогічних кадрів історичного спрямування. Підкреслено значущість набуття аксіологічних компетенцій майбутніми учителями історії, що є актуальним чинником для здійснення ними педагогічної діяльності у закладах загальної середньої освіти. Наголошено на ролі класичних університетів у збереженні ціннісних традицій та пріоритетів становлення майбутніх педагогів-істориків. Визначено перспективи щодо екстраполяції позитивного досвіду Республіки Польща в українську систему освіти, зокрема у професійну підготовку майбутніх учителів історії, зберігаючи вітчизняні аксіологічні наративи, морально-етичні аспекти й мотиваційно-особистісні привілеї.
Creating portraits of the cultures of countries in the holistic sense to enhance well-being and come to grips with the world’s most difficult problems
Authors: Schafer Paul D.
Published: December 2024

The article explores the significance of portraying the holistic cultures of nations as a pathway to addressing the world’s complex problems and fostering human well-being. While culture is often narrowly defined through arts, humanities, and history, the paper emphasizes a broader, holistic perspective, viewing cultures as “complex wholes” or “total ways of life.” This comprehensive approach incorporates values, traditions, customs, symbols, and the dynamic interrelations among their elements. Using symbolic representations, such as iconic architecture or artistic works, the article argues for their profound ability to capture the essence of cultures, as illustrated by examples like the Eiffel Tower for France or Gandhi’s use of homespun cloth in India.It is highlighted the potential of cultural symbols to inspire unity and understanding amid global challenges like environmental crises, economic inequality, and social tensions in the article. Furthermore, it is shown the importance of transitioning from an economically driven worldview to a culturally enriched one, prioritizing harmony between material and spiritual values. Through the lens of specific case studies, including Spain's cultural depth, the article illuminates how nations can leverage arts, heritage, and collective cultural identity to shape more equitable, inclusive, and sustainable societies. This transformative vision emphasizes the role of governments, corporations, educational institutions, and individuals in cultivating cultures for a more harmonious global future.
Термінополе інклюзивної освіти в її нормативно-правовому забезпеченні
Authors: Годецька Тетяна Іванівна
Published: December 2024

На виконання завдань другого, аналітико-синтетичного, етапу прикладного наукового дослідження «Інформаційно-аналітичний супровід освіти і педагогіки: вітчизняний і зарубіжний досвід» (2023–2025 рр.) відділ наукового інформаційно-аналітичного супроводу освіти ДНПБ України ім. В. О. Сухомлинського здійснив аналіз наукових напрацювань українських дослідників щодо складових термінополя інклюзивної освіти в її нормативно-правовому забезпеченні. Стаття має на меті ознайомити освітянську спільноту із засадничими термінами інклюзивної освіти чинного законодавства для формування гуманного ставлення до учасників інклюзивного освітнього процесу. Зазначено, що інклюзивна освіта має базуватися на розумінні педагогами інклюзії як основної цінності демократичного суспільства, вихованні толерантності, зміні ставлення до людей з особливими потребами та набутті необхідних професійних компетенцій для ефективної роботи в інклюзивному середовищі.Наголошено, що Міністерство юстиції України, аби не порушувати прав людей, зокрема формуючи та поглиблюючи негативні стереотипи, пропонує правильно вживати терміни, коректним чином говорити про і звертатися до людей з інвалідністю, а саме брати за розумне і використовувати такі терміни, як: «людина з інвалідністю»; «людина з фізичними / сенсорними / психічними / інтелектуальними / ментальними порушеннями»; «людина з порушеннями опорно-рухового апарату; людина з порушеннями рухової функції». З’ясовано, що така робота, про яку йдеться, може здійснитись тільки в аурі духовності українського суспільства, якої потребують як надавачі інклюзивних послуг, так і отримувачі. У перспективі вважаємо за доцільне дослідити й зарубіжний досвід у цьому контексті.
Здоров'язбережувальна діяльність майбутніх учителів фізичної культури засобами здоров'язбережувальних технологій
Authors: Бойченко Артем Васильович
Published: December 2024

У статті розкривається проблема організації здоров’язбережувальної діяльності у педагогічних закладах вищої освіти як змістовна складова у професійній підготовці майбутнього фахівця фізичної культури, його подальшого розвитку як компетентно фахового спеціаліста, який використовує засоби здоров’язбережувальних технологій, що забезпечують профілактику, підтримку та розвиток здоров'я підростаючого покоління; визначено суперечності, зокрема, між: соціальним замовленнямдержави щодо підготовки фахівців з фізичної культури, виховання здорового покоління та недостатньою розробленістю цієї проблеми в науковій літературі; необхідністю вдосконалення процесу розвиткуздоров’язберігаючого потенціалу особистості, виховання на цій основі здорового способу життя студентів факультетів фізичного виховання закладів вищої освіти та підготовки їх до роботи з попередження порушень здоров’я учнів загальноосвітньої школи; розглянуто зміст здоров’язбережувальної діяльності майбутніх фахівців фізичної культури із застосуванням здоров’язбережувальних технологій; акцентується увага на важливості розвитку здорового способу життя серед здобувачів освіти, аналізується ефективність використання сучасних методів та підходів до здоров’язбережувальної діяльності в педагогічному процесі.Результати дослідження підкреслюють важливість впровадження здоров’язбережувальних технологій у підготовку майбутніх спеціалістів фізичної культури для покращення їхнього здоров’я та збереження активності учнів; робиться висновок, що проблеми модернізації сучасного освітнього процесу, його особистісно-діяльнісний аспект ґрунтується на впровадженні здоров’язберігаючих технологій, саме вони є основними положеннями нової парадигми освіти.
Виражально-змістовий етап формування музично-виконавської комунікативності студентів факультетів мистецтва на засадах АКМЕ-герметичного підходу: методичний інструментарій
Authors: Мимрик Михайло Романович
Published: December 2024

Розглядається проблема висвітлення змісту інтегрованого методичного інструментарію на виражально-змістовому етапі методики формування в студентів факультетів мистецтв емпатійно-евристичного структурного компоненту музично-виконавської комунікативності на засадах акме-герменевтичногопідходу. Основу методичного інструментарію складають методи, засоби і прийоми мистецького навчання, спрямовані на формування в студентів факультетів мистецтв здатності до розкриття ідейно-образного змісту музичного твору, зокрема, евристичні методи, інтегровані із теоретичними методами аналізу, конкретизації, класифікації, а також із словесними, бінарними й образно-демонстраційними методами мистецького навчання.На підставі проведеного компаративного аналізу отриманих статистичних даних під час контрольного та формувального експериментів щодо сформованості емпатійно-евристичного структурного компоненту на виражально-змістовому етапі розробленої методики спостерігається впевнений підйом висхідної динаміки статистичних результатів щодо сформованості емпатійно-евристичного компоненту в експериментальних групах на професійному (високому) та достатньому (середньому) рівнях співставно із відповідними статистичними результатами на цих рівнях в контрольних групах.
Аналіз методів та стратегій логопедичної роботи для розвитку мовлення та комунікаційних навичок у дітей з РАС
Authors: Мойсеєнко Ірина Михайлівна , Білюк Олена Геннадіївна , Приходько Тетяна Павлівна
Published: December 2024

Стаття присвячена актуальній темі важливості комунікативних навичок та розвитку мови у дітей з розладом аутистичного спектру (РАС) та підходів до логопедичної роботи. В останні роки зростає кількість дітей, у яких встановлюють РАС. Цей розлад суттєво впливає на якість повсякденного життя дітей, їх соціальну взаємодію через труднощі вербальної та невербальної комунікації, а також на поведінку, рівень інтелекту та інші аспекти дитини. Отримані дані свідчать про те, що діти з РАС відчувають затримку мовного розвитку, яка в основному проявляється у вигляді відсутності мови або затримки її розвитку, використанні стереотипної мови, повторень тощо. Порушення мовного спілкування є одним з основних симптомів РАС і є найчастішою причиною звернення за професійною допомогою логопедів, дефектологів. Таким чином, розвиток мовлення та комунікаційних навичок є актуальним питанням логопедичного втручання у дітей з РАС.Аналіз літератури показав, що більшість досліджень розглядають лише певні методи втручання або комбінацію двох або трьох методів втручання, які можуть використовуватися при реабілітаційній логопедичній роботі. Було встановлено, що гра слугує природною та цікавою платформою для розвитку мови, дозволяючи дітям з РАС практикувати та вдосконалювати свої комунікативні навички в менш структурованому та більш приємному контексті. Логопеди включають ігрову діяльність, щоб створити динамічне, мотивуюче середовище, яке заохочує дитину з РАС до спілкування.Навчальні програми, вдосконалені технологіями, можуть трансформувати досвід навчання, надаючи негайний зворотний зв’язок, сприяючи активній участі, спрощуючи складні соціальні ситуації, використовуючи візуальні та мультимодальні взаємодії, а також пропонуючи ефективне та недороге персоналізоване навчання. Таким чином, ця стаття узагальнює відповідну літературу і короткопредставляє характеристики та методи логопедичної роботи, спрямовані на розвиток мовлення та комунікаційних навичок у дітей з РАС.