bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
Плюралізація і децентралізація форм шкільної освіти: позірне само розчинення чи досвід самоорганізації
Authors: Sahuychenko V. V.
Published: September 2019

У статті досліджуються проблеми децентралізації і плюралізації шкільної освіти, що  є постійною темою для освітнього дискурсу останні 25­30 років, але повною мірою ще не вирішені і сьогодні. Становлення децентралізації школи дебатується з часів Першого з’їзду педагогічних працівників, коли тільки почали піднімати тему автономії загальноосвітніх навчальних закладів, становлення громадських та пік­лувальних рад. Тому заслуговує на увагу досвід децентралізації шкільної освіти у Польщі, де вдалося на практиці реалізувати децентралізацію шкільної освіти. Підкреслено, що з позиції тільки фінансів, зміни парадигми управління, оптимізації шкільної мережі неможливо реалізувати у кожному навчальному закладі плюралізацію і децентралізацію шкільної освіти. Досліджено європейський та вітчизняний досвід плюралізації та децентралізації шкільної освіти. Запропоновано філософський підхід до вирішення цих складних аспектів реформування української освіти, з’ясувавши, чим є плюралізація і децентралізація: позірним саморозчиненням чи досвідом  самоорганізації, коли є право на свободу вибору, самостійність. І як бути з відповідальністю за якість дій, що повинні привести до якісної освіти. Ці складні питання залишаються відкритими і сьогодні, потребують подальшого дослідження у площині філософії освіти.
Формування культури суспільної довіри: освітній вимір
Authors: Glebova N. I.
Published: September 2019

В статті розглядається соціокультурна місія освіти як чинника формування суспільної злагоди, громадянської консолідації українського суспільства в контексті неоднозначних впливів ринкових відносин на світоглядні і життєві орієнтації сучасної  людини. Аналізуються сучасні теоретичні концепти суспільної довіри як моделі раціоналізації людських взаємин, соціальної поведінки, досягнення соціальної спільності суб’єктів соціального розвитку та досягнення сталого соціального порядку. Обґрунтовується роль освіти як інтегруючої компоненти духовної культури сучасного суспільства та засобу реалізації потенціалу особистості на засадах суспільної взаємодопомоги. Відстежуються соціально-історична специфіка міждисциплінарних моделей застосування  освітніх засобів уникнення надлишкової соціальної напруги та відтворення культури суспільної довіри в умовах ціннісних трансформацій сучасного українського соціуму і ризиків, пов’язаних з дефіцитом ринкової культури, що торкаються всіх рівнів людської свідомості: знань, практичного досвіду, навичок, умінь. Обґрунтовується необхідність залучення педагогічних практик до формування соціальної довіри, як визначеної системи соціальних взаємин, що дозволяє встановлювати і забезпечувати якість соціальних зв’язків з опорою на ефективне використання соціального капіталу, яким є освіта. Визначаються освітні чинники формування атмосфери довіри в суспільстві як засобу розширення можливостей розвитку здіб­ностей особистості, її повноцінної адаптації до правил ринкових взаємин і  формування ринкової культури особистості, як запобіжника розбалансування суспільної довіри в українському соціумі. Розглядаються засадничі принципи функціонування інституту освіти в якості навчально-практичної суспільної лабораторії з формування, закріплення, відтворення і регулювання продуктивних форм відносин між членами суспільства шляхом вироблення ефективних зразків, еталонів, моделей суспільної поведінки та його впливи на механізми формування рольової структури індивіда в соціумі на засадах забезпечення згуртованості, взаємозалежності та взаємовідповідності членів оновлюваного українського суспільства.
Індустріалізація західного регіону України: проблеми подолання екологічних наслідків
Authors: Malyarchuk O. M.
Published: September 2019

У статті охарактеризовано наслідки процесу індустріалізації західного регіону Української РСР – масштабне будівництво промислових підприємств забезпечило робочими місцями активне населення краю, привело до розбудови інфраструктури населених пунктів і містечок, зміцнення соціальної сфери й стало позитивним чинником для розвитку західних областей України. Однак внаслідок зростання виробничих потужностей виснажувалися природні ресурси. Не було враховано здатність екосистеми до самовідновлення і самоочищення, що завдало руйнівного впливу природі та здоров’ю людей. Для урбанізованого західноукраїнського регіону спільним явищем стало повсюдне недостатньо контрольоване органами влади промислове забруднення атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів. Популяризація природоохоронних знань і декларування про досягнення значних успіхів в офіційних документах не давала механізмів розв’язання екологічних проблем. Подолання труднощів історичного минулого пов’язане з перебуванням України у складі СРСР. Провідне місце посіли екологічні проблеми. Незадовільний екологічний стан усієї території держави викликано не лише найбільшою у світі техногенною катастрофою – аварією на Чорнобильській атомній станції у квітні 1986 р., а й інтенсивною індустріалізацією та колективізацією. Повне перепрофілювання економіки і сільського господарства всередині минулого століття зумовило зростання  техногенного впливу на довкілля. У другій половині ХХ ст. у західному регіоні України відбувся докорінний злам усталеного суспільно-політичного і соціально-економічного життя. Партійно-радянська влада протягом короткого часу здійснила «соціалістичні перетворення», а соціальний прогрес розглядали лише як засіб у досягненні поставленої мети. Низку проблем, що стосувалися охорони навколишнього середовища, безпеки життя населення, ігнорували. Серед національних пріоритетів розбудови Української незалежної держави постає охорона навколишнього природного середовища, регулювання еколого-економічної діяльності, гарантування права своїх громадян на екологічну безпеку. Економічні та соціальні труднощі не повинні бути загрозою для регіону, зважаючи на закладені в попередні десятиріччя екологічні проблеми – хімічне виробництво, штучні водосховища, забруднення стічних вод, звалища небезпечних відходів промисловості (гекса­хлорбензол!), борщівник Сосновського та багато іншого.
Погляди щодо контролю кордонів прибічників вільних імміграційних рухів у Великій Британії
Authors: Lada M. D.
Published: September 2019

У зв’язку з активізацією імміграційних рухів до Європи на сучасному етапі проблема контролю кордонів та можливості вільного переселення набула особливої актуальності та гостроти в політичному й суспільному обговоренні країн Європейського Союзу, зокрема Великої Британії. У статті автором на основі дослідження праць Терези Хейтер розглядаються аргументи прибічників відкритих кордонів у сучасній Великій Британії. Тереза Хейтер – науковець, публіцист та активний учасник антирасистського руху, одна з найрадикальніших представниць прибічників «вільної міграції» у Великій Британії. Її погляди найповніше представлені у монографії «Відкриті кордони: справа проти імміграційного контролю » (перша редакція 2000 р., друга – 2004 р., третя – 2015 р.). До основних аргументів послідовників активних міграційних рухів належить сама ідея таких рухів як об’єктивно та історично обумовлених. Тереза Хейтер розвінчує ряд міфів та стереотипів щодо цієї проблеми, зокрема ефективність репресивних методів контролю та суцільний негатив для населення і країни через ці рухи. Дослідниця вважає, що єдиний спосіб гарантувати, що біженці дійсно захищені – відсутність будь-якого імміграційного контролю. Наявність же такої сфери державної політики, як переселення та його регуляція контролю є формою расизму. Незважаючи на певну заангажованість праць та наукових доробків Терези Хейтер, вони можуть слугувати особливим джерелом для вивчення суспільного обговорення проблеми вільних кордонів та міграційних процесів у Великій Британії.
Становлення польського руху опору в Західній Україні на початку Другої світової війни
Authors: Dashko V. V.
Published: September 2019

У статті висвітлено характер радянської тоталітарної етнополітики та її вплив на зародження польського руху Опору в Західній Україні на початку Другої світової війни. З’ясовано основні чинники формування активних протестних настроїв частини польського населення на західноукраїнських територіях, що відійшли до СРСР внаслідок поділу Польщі в результаті реалізації пакту Молотова-Ріббентропа. Визначено категорії осіб польської національності, що були невдоволені репресивною сталінською політикою 1939-1941 рр. та стали тим соціальним середовищем, у якому остаточно сформувався рух опору тоталітарному і, зокрема, антинародному, по відношенню до польського етносу, режиму та з середовища якого згодом з’явилися активісти даного руху. Зроблено аналіз діяльності радянської влади на окупованих територіях колишніх «Всходніх Кресув» Другої Речі Посполитої та встановлено основні фактори, що призводили до невдоволення жорсткою політикою радянської влади по відношенню до колишніх державних службовців, військових осадників та служителів Римо-католицької церкви. Досліджено етапи та визначено особливості становлення польського руху Опору на колишніх територіях Східної Польщі, окупованих у 1939 р. СРСР та до окупації цих земель у 1941 р. фашистською Німеччиною. Описано зародження та діяльність перших польських підпільних збройних формувань на території Західної України.
Особливості підготовки кадрів піхоти Галицької армії
Authors: Snuminska N. V.
Published: September 2019

Стаття присвячена дослідженню організації навчання та вишколу особового складу в піхотних частинах Галицької армії. На основі архівних документів, пресових видань того періоду та мемуарів розглядається діяльність Окружних Військових Команд з доповнення війська, формування запасних кошів та вишколів при них. Досліджено вишкіл однорічних добровольців у Самборі, вишкіл Українських Січових Стрільців, Армійський вишкіл та інші. В публікації представлено, віднайдені серед архівних документів, військовий правильник для організації піхоти та курси для старшин і підстаршин. Особливу увагу зосереджено на дослідженні організації навчання в піхотних частинах після переходу Галицької армії за р. Збруч. Вказано на зовнішні та внутрішні фактори, що негативно впливали на проведення вишколу новобранців та способи боротьби вищого командування Галицької армії з цими факторами. В результаті дослідження встановлено, що незважаючи на несприятливі зовнішні та внутрішні чинники, які існували в період становлення та на всіх етапах існування Галицької армії, її військовий провід зумів створити систему вишколу та навчання кадрів для піхотних з’єднань. Проте, безперервні бойові дії не дали змогу багатьом вишколам завершити повний курс навчання новобранців.
Володимир Винниченко про духовну кризу суспільства як результат нівелювання людини
Authors: Pavlyshyn L. G.
Published: September 2019

У статті досліджено погляди В.Винниченка щодо стану тогочасного суспільства, проаналізовано причини духовного занепаду людини, з’ясовано шляхи подолання дисгармонійного стану особистості. Автор виявляє спільність поглядів представників некласичної доби філософування, а саме Ф.Ніцше, В.Винниченка, М.Хайдеггера, С.К’єркегора. Ключові проблеми, пов’язані із відчуженням людини, її нівелюванням, розглядаються з позиції співвідношення загального та одиничного, зовнішнього та внутрішнього, раціонального та ірраціонального. У дослідженні проаналізовано ставлення людини до проблеми життя і смерті, вічного і кінцевого як її незмінних атрибутах, що змушують замислюватися над сенсом буття, щастям тощо, продемонстровано специфіку подолання мислителями людської дисгармонійності та внутрішньої спустошеності. У своїх творах В.Винниченко зазвичай відображає внутрішній світ героїв, прагне якомога повніше показати психологію людини, її ставлення до життя і смерті, добра і зла, її роздуми про суть людського буття. Зосереджуючи увагу на проблемі людини, її призначенні у світі, Винниченко доводить, що вона не йде сліпо за своєю долею, а має право на вибір, боротьбу і смерть. В основі його філософсько-етичного світогляду – непокірність людини, її стійкість до життєвих випробувань.
Етичні стандарти та нормативні принципи професійної поведінки в сфері медіації
Authors: Melnychuk Y. I.
Published: September 2019

Виникнення конфліктів упродовж життя людини є неминучим явищем. Привід до конфлікту призводить до виникнення конфліктної ситуації, котра містить негативне забарвлення, проявом якого може бути правопорушення. Альтернативним способом вирішення конфлікту постає медіація, котра спрямована на залагодження та вирішення конфліктів шляхом безпосереднього спілкування з правопорушником і потерпілим. Базисом процесу медіації постає співробітництво, у результаті реалізації якого з’ясовуються причини розбіжностей та прагнення конфронтуючих сторін пошуку взаємоприйнятних шляхів вирішення ситуації. У цьому процесі третім учасником є медіатор, метою діяльності якого є налагодження та керування комунікативним процесом. Інституалізація норм поведінки, які приписуються певним типам моральних взаємовідносин між людьми є оптимальним для здійснення професійної діяльності. В етичних стандартах медіації фіксується соціально-філософське тлумачення культурних, гуманістичних засад відновного процесу. Етичні норми є ключовими у досягненні справжньої досконалості, тому існує чітка потреба в етичній оцінці практики медіатора для збереження моральних, юридичних норм і підвищення якості функціонування. Професійна практика медіатора базується на усвідомленні ним етичних аспектів і соціального внеску у запобіганні рецидивізму, дотриманні етичних правил і стандартів, відповідного європейського законодавства, національних традицій.
Духовні практики даосизму
Authors: Butko Y. L.
Published: September 2019

У статті розглянуто духовні практики даосизму. Встановлено, що духовний шлях в даосизмі має основну кінцеву мету – досягнення вічної, незнищенної особистості через медитативне преображення і зведення нижчих психічних сил до їх вищих станів. Для досягнення цього, даос практикує спеціальні практики, які включають в себе поряд з заняттями технікою медитативного споглядання і різні гімнастичні, дихальні і тому подібні вправи, а також (на значному відрізку своєї історії) - лабораторну («зовнішню ») алхімію. Серед духовних практик даосизму головною є медитація, яка має мало спільного з тими чи іншими зовнішніми прийомами. Даоська медитація приводить людину до єдності, з’єднує цю єдину людину з космосом і суспільством. Автор зробила висновок, що на шляху самовдосконалення даос, під керівництвом вчителя, проходить ряд чітко визначених етапів, отримуючи суто індивідуальні настанови. Духовні практики, подібні до даоських, були широковідомі і в інших релігійно-філософських системах. Однак семантика даоських практик є суттєво іншою, так само як їх функції в структурі релігійної практики в цілому.
Політико-правові аспекти захисту прав національних меншин в Україні
Authors: Fedun O. V. , Papish N. I.
Published: September 2019

Розглянуто основні категорії прав національних меншин, що проживають на території України. Проаналізовано політико-правові засади та законодавчі джерела забезпечення цих прав на рівні держави у відповідності з міжнародно-правовими стандартами. Розкрито особливості співробітництва України з міжнародними організаціями та державами-сусідами в сфері захисту прав національних меншин та регулювання міжетнічних відносин. В Україні гарантії та захист прав національних меншин на законодавчому рівні відповідають світовим і європейським стандартам, створена система органів державного управління у сфері міжетнічних відносин, проте існує низка проблем, які необхідно розв’язувати на рівні парламенту, органів виконавчої влади та місцевого самоврядування. На сучасному етапі необхідно прийняти Закон про «Концепцію державної етнонаціональної політики України», визначити політико-правовий статус корінних народів, зокрема кримськотатарського, депортованих національних меншин і етнографічних груп українського етносу, налагодити ефективний механізм реалізації прав національних меншин в Україні та здійснювати моніторинг за дотриманням цих прав. Застосування відповідних заходів сприятиме запобіганню проявам конфронтації в українському суспільстві на етнополітичному та мовному підґрунті, недопущенню загострення міжетнічних відносин, забезпечить формування у громадян толерантного ставлення до осіб, що належать до національних меншин.
Діяльність культурно-інформаційних центрів як компонента культурної дипломатії
Authors: Hrachevska T. O.
Published: September 2019

Проаналізовано особливості діяльності культурно-інформаційних центрів у контексті реалізації культурної дипломатії держав та забезпечення їхніх національних інтересів. Було встановлено, що важливими осередками забезпечення поширення інформації в контексті конструювання позитивного іміджу держав виступають саме культурно-інформаційні центри, які можуть функціонувати як самостійні установи, так як і структурні підрозділи дипломатичних представництв. Визначено основні фактори та умови забезпечення ефективної діяльності культурно-інформаційних центрів. Особлива увага була приділена аналізу пріоритетних напрямів діяльності культурно-інформаційних центрів, як-то: надання інформаційних, координаційних, освітніх послуг. У статті також було досліджено особливості співпраці центрів з представниками національних діаспор. Було визначено, що воно може реалізовуватися у наступних формах: проведення заходів з нагоди святкування національних свят, виступи народних колективів та представників сучасної естради, організація виставок-продажів картин, виробів народних майстрів, літературних творів як класиків, так і сучасних письменників країни, яку представляють центри. Значна увага була сконцентрована на українському досвіді функціонування культурно-інформаційних центрів, визначено здобутки та прорахунки в їх роботі.
Українсько-канадські відносини: сучасний стан та перспективи розвитку
Authors: Konon N. E. , Skrebnyeva A. V.
Published: September 2019

Відносини України та Канади мають давню історію і охоплюють великий спектр сфер. Особливість українсько-канадського співробітництва обумовлена наявністю 1,2-мільйонної української діаспори, яка, представляючи собою неекономічну групу тиску, активно включена в процес формування українсько-канадських відносин. Канада на сьогодні є для нашої держави основним партнером та підтримкою на міжнародній арені. Про це свідчить активна позиція Канади на міжнародній арені в українській кризі. Після незаконної анексії Криму Росією і початку конфлікту на Донбасі Канада послідовно підтримує Україну як у рамках міжнародних організацій (ООН, ОБСЄ, НАТО, «Велика сімка»), так і на двосторонньому рівні. Крім того, Канада запровадила економічні та політичні санкції проти низки російських осіб та компаній, а також представників т.зв. «ДНР» та «ЛНР» і лідерів сепаратистів. Відносини з Канадою є перспективним напрямком для зовнішньополітичної стратегії України. Канада підтримує нашу державу та сприяє її розвитку, а також допомагає в подоланні української кризи. Питання України в Канаді завжди стоятиме на порядку денному, і, враховуючи останні вибори, можна говорити, що позиція Канади на міжнародній арені завжди буде на користь Україні, а підтримка Канади буде тільки посилюватись.
Штрихи до соціокультурного портрета педагогів київських гімназій: Микола Володимирович Стороженко
Authors: Moskalenko O. A.
Published: September 2019

Досліджено життєвий шлях та педагогічну діяльність українського історика, громадського та освітнього діяча Миколи Володимировича Стороженка (1862-1942) в цілому, період його директорства у 1909-1919 рр. у Першій Київській гімназії. Відзначено, що як історик М. В. Стороженко сформувався в інтелектуально-культурному середовищі Київської документальної школи В. Б. Антоновича, під керівництвом якого успішно займався дослідженням історії України, був добре знайомий із багатьма представниками українських наукових та громадських кіл кінця ХІХ – початку ХХ ст., вів активне громадське життя як член Київської Археографічної Комісії, Історичного товариства Нестора-літописця, співробітник часописів «Киевская старина», «Исторический Вестник», «Русская Мысль», земський діяч на Пирятинщині, належав до діячів малоросійського дворянства консервативної орієнтації, які започаткували низку наукових, культурних, освітніх та громадських проектів, походив із старовинного старшинського роду, відомого із XVII ст. Обґрунтовано, що багатолітня педагогічно-адміністративна діяльність М. В. Стороженка сприяла тому, що він досконало із середини знав систему існування та фінансування середньої освіти, урядову політику Міністерства народної освіти як службовець і адміністратор, нагальні потреби гімназій і освітян. Доведено, що М. В. Стороженко займає достойне місце серед низки культурно-освітніх діячів Києва кінця XIX – початку ХХ ст., які своєю діяльністю впливали на процеси формування та виховання соціокультурного середовища Києва, генерували традиції освіти і культури міста, були причетні до витворення комплексного соціокультурного портрета педагогів київських гімназій на тлі своєї доби.
Інтегральний аксіологічний підхід до оцінки науково-технічної діяльності
Authors: Larianovskyi I. S.
Published: September 2019

Розглянуто проблему соціогуманітарної оцінки сучасної науково-технічної діяльності та наголошено, що для розв’язання цієї проблеми потрібен інтегральний аксіологічний підхід. Подібний підхід, за умови адекватності його методів постнекласичному розумінню реальності, має бути взятий в якості філософсько-методологічної основи для проведення розширених експертиз науково-технічних проектів і програм. Унаочнене вище означає, що цінності постнекласичного знання доцільно осмислювати як місткі соціокультурні комплекси, функціональне призначення яких – визначати людську діяльність у відповідності до принципів стійкого розвитку. Постнекласичні науково-технічні цінності постають перед суб’єктом у вигляді динамічних формоутворень, що маніфестують свій зміст у процесі поступового соціокультурного розгортання. Постнекласичні науково-технічні цінності мають наступну інваріантну структуру: трансцендентальний ціннісний об’єкт, суб’єктивно-психологічний ціннісний корелят, матеріально-речовинний ціннісний артефакт. Багатогранність змісту і структури постнекласичних науково-технічних цінностей потребує застосування для їхньої оцінки комплексного, позаекономічного критерію, спираючись на який експертні групи були б у змозі проводити ранжирування цінностей з системних позицій. Запровадження інтегрального аксіологічного підходу може дозволити відкрити перспективу для перманентного соціогуманітарного супроводу науково-технічної діяльності, а також побудови метричних та неметричних оцінних шкал для стандартизованої оцінки її позаекономічної ефективності.
Моральна агнозія як когнітивне порушення. Трансдисциплінарнa методикa дослідження нейробіологічної обумовленості соціальної незрілості та злочинної поведінки
Authors: Chuikova O. V.
Published: September 2019

Ми визначили пряму кореляцію між етикою, моральністю та станом головного мозку, де аморальність співвідноситься з пошкодженнями певних частин головного мозку. Голдберг розробив концепцію етики, соціальної дорослості, що обумовлена саме діяльністю нейронів у лобних ділянках. Отже, лобні ділянки є вищою моральною інстанцією соціальної поведінки, соціальних емоцій сорому, співчуття, провини. Таким чином, результатом недорозвиненості або ураження лобних ділянок буде аморальність як когнітивне порушення – моральна агнозія. Голдберг пропонує нейробіологічне підтвердження аморальності людини як прояву хвороби, тобто людина, для якої засоби виправдовують досягнення мети, є носієм лобово-базального синдрому. Пацієнти з лобно-базальним синдромом мають слабкий контроль над емоціями та бажанням задовольнити свої примхи. Вони роблять те, що їм подобається робити і тоді, коли їм це подобається, не хвилюючись про соціальні табу або правові заборони. Вони не бачать наслідки їхніх дій. Голдберг пропонує кваліфікувати через поняття моральної агнозії деякі стани психіки, які підпадають під «часткову неосудність» людей. Він виходить з поняття предметної агнозії деяких пошкоджень психіки і йде далі у наступні ділянки головного мозку, які відповідають за мораль і в разі пошкодження роблять людину аморальною або нечуттєвою до питань моралі, тобто людьми з моральною агнозією. Поняття моральної агнозії виникає завдяки трансдисциплінарній методиці досліджень когнітивних порушень на межі співіснування декількох дисциплін – етика, нейробіологія, право, філософія.
Вербально-поведінкові соціальні практики у контексті трудової адаптації та дезадаптації психічно хворих
Authors: Pironkova O. F.
Published: September 2019

Трудова адаптація психічнохворих напряму залежить від впроваджуваних до них вербально-поведінкових практик. Саме спрямованість суспільства на прийняття психічнохворих як суб’єктів ринку праці обумовлює трудову адаптацію останніх. Нерідкі випадки, коли при збереженні трудової спроможності і при бажанні працювати, психічно хвора людина залишається безробітною внаслідок упередженого ставлення соціуму. Встановлено, що суспільство, внаслідок історично набутих та культурально-обумовлених приводів, за відсутності медичного обґрунтування, відмовляє психічно хворій людині у праві працювати взагалі або у праві працювати на окремих видах діяльності. Було проведене соціологічне опитування і анкетування серед працівників психіатричних закладів України. В результаті дослідження стало можливим зробити висновки про домінування стигматизуючих вербально-поведінкових соціальних взаємодій з психічнохворими у сучасному українському суспільстві, в тому числі серед такої обумовлюючої соціальну думку щодо психічнохворих категорії, як медичний персонал психіатричних лікарень. Існуючі соціальні практики носять дискредитуючий психічнохворих характер та обумовлюють їх трудову дискримінацію. Результати дослідження демонструють незаперечну та актуальну потребу у переформуванні соціальної думки щодо психічнохворих з метою їх соціалізації та трудової реабілітації.
Політична культура студентської молоді ДНУ ім. О. Гончара
Authors: Udzhmadzhuridze G. G.
Published: September 2019

Стаття присвячена дослідженню політичної культури студентів ДНУ ім. О. Гончара. Автор використовує основні теоретичні положення концепту політичної культури у побудові методико-методологічної моделі дослідження політичної культури студентської молоді. Враховуються особливості перехідного характеру українського суспільства. Політична культура визначається як система інтеріоризованих знань, відчуттів, оцінок індивідів до -політичного. Типологізація політичної культури здійснюється на основі використання шкал: демократія/тоталітаризм, активність/пасивність. Виокремлюються чотири типи політичної культури студентської молоді. Проведене емпіричне дослідження зафіксувало, що 87,3% студентів ДНУ відносяться до пасивно-демократичної політичної культури. Виявлено вплив наступних факторів на формування політичної культури студентів ДНУ: рівень освіти батьків, певне вірування, матеріальне положення сім’ї. Натомість з’ясовано, що політична культура студентів ДНУ не залежить від рідної мови спілкування або країни походження батьків.
Статус та повноваження волосних посадовців на Правобережжі (друга половина ХІХ ст.)
Authors: Kassian A. I.
Published: September 2019

Проаналізовано деякі аспекти політико-правового статусу та повноважень волосних посадовців на Правобережжі пореформеного періоду. Вони визначалися низкою нормативно-правових документів, насамперед положеннями Великої реформи 1861 р.  Доведено, що характерним для них було збереження й навіть посилення клановості, що в свою чергу суттєво модифікувало місцеві традиції, мінімізувало ефективність самоврядування як такого. Встановлено, що посадові особи волосної адміністрації здебільшого були виборними (за винятком волосних писарів). Проте між юридичним та фактичним станом речей існували серйозні відмінності. Вони були зумовлені як традиційними відносинами на селі, де панувало звичаєве право, усілякі задобрювання, так і недосконалістю новоприйнятого законодавства. Часто влада перебувала в руках місцевих кланів, на які вказують усі дослідники, включно з радянськими. Крім того, особливістю Правобережжя було те, що в підборі посадовців для волосного правління в цьому регіоні важливим лишався етнічний (національний) чинник. Роль поляків у формуванні місцевих органів, зокрема й волосних, залишалася значною. Усе це відгороджувало сільських людей від «своїх» волосних урядовців, бюрократизувало й формалізувало діяльність останніх.
Можливості і загрози організації політичного порядку в інституційному вимірі функціонування політичної системи
Authors: Bashtannyk O. V.
Published: September 2019

Доведено, що при наявності підґрунтя для недемократичних трансформацій у політичній системі посилюються тенденції до розмежування ефективності норм неформального (інституалізованого) політичного порядку та функціонування офіційних (інституціоналізованих) структур. Позитивне значення локальної плюральності, як важливої і навіть необхідної складової основи соціального порядку, трансформується у негативну роль фрагментарності макрополітичного порядку публічної влади, який сегментує владні відносини на комплекс мікропорядків, фактично, напівлегальної влади. Обґрунтовано, що використання негативного соціального капіталу сприяє інтеграції «ближнього кола» політичних гравців, зацікавлених у вигідному для них результаті, та дезорганізації управління офіційними інститутами в рамках загальнонаціонального політичного курсу. З великою мірою впевненості можливо говорити про наявність за недемократичного політичного режиму на перший погляд не­очевидної вигоди для владного механізму в існуванні та функціонуванні неформального позаінституціонального політичного порядку як феномена політичної реальності. Політики, фактично не виконуючи свою частину суспільного договору з народом, прагнуть не дозволити остаточного розриву цієї символічної на сьогодні угоди, а тому за допомогою різноманітних ресурсів дестабілізують консолідацію громадянського суспільства. Це може проявлятися, наприклад, у конструюванні таких життєвих обставини (штучно чи стихійно), за яких особа вимушена вдатися до неправових способів вирішення проблемних ситуацій, чим потім прямо чи опосередковано можна докоряти їй, щоб звести до мінімуму всі спроби боротися проти несправедливого врядування.
Віртуальна дипломатія: аналіз структури цільових аудиторій
Authors: Verbytska V. V.
Published: September 2019

Охарактеризовано специфіку політичної комунікації в умовах становлення глобального інформаційного суспільства на міжнародному рівні. Проведено аналіз реципієнтів віртуальної дипломатії в контексті вивчення політичної комунікації на міжнародному рівні. Здійснено спробу виокремлення ключових цільових аудиторій у всесвітній мережі Internet на основі завдань, що виконує віртуальна дипломатія (технічне забезпечення дипломатичної діяльності, освітня діяльність, здійснення публічної дипломатії). Обґрунтовано ефективність співпраці із кожною цільовою аудиторією віртуальної дипломатії (представники діаспори, закордонні засоби масової інформації, впливові закордонні політичні діячі та урядовці, віртуальні спільноти, інвестори) та охарактеризовано специфіку співпраці із ними. Наведено приклади ефективної співпраці з цільовими аудиторіями віртуальної дипломатії в різних країнах світу. Для досягнення мети, поставленої в рамках статті, було використано комплекс основних принципів та методів наукового пізнання, серед яких провідними є: системний аналіз, структурний функціоналізм, діалектика та синергетика, порівняння, критичний аналіз.
Newest Historiographic Studies of the Ukrainian Icon-Painting of The Last Judgment
Authors: Григорак А. К.
Published: September 2019

The analysis of features of iconography, stylistics, coloring and manner of execution of compositions of the Last Judgment is devoted to many scientific works. Despite this, the issue of the peculiarities of symbolism and source potential of the Stranger Judgment icons remains inexhaustible. The article is devoted to the analysis of the latest scientific research of the XXI century. Dedicated to the Ukrainian iconography of the Last Judgment. The main achievements and discoveries in the Work of Researchers are described for the development of the research of the Contemporary Issues in the historical and artistic key words. The potential of Ukrainian iconography research is also determined in the article. Studying the historiographical aspect of the research of Ukrainian icons, the specificity of approaches and areas of analysis of iconographic samples as historical sources by historians and art historians of the XXI century is traced. Historiography of the plot of the Last Judgment of the modern age is presented by the works of several authors: Ivan Himki, Lilya Berezhnoy, Marty Fedak, Lyudmila Milyaeva, etc. Analyzing this topic, we should mention that the literature of the nineteenth and twentieth centuries more focuses on aesthetic, especially on the artistic meaning of icons. Actually, the iconography of this period is formed -first as a branch of history and archeology, and from the end of the nineteenth century, as a branch of art studies. Studies of the twentieth century have some disadvantages caused by the influence of the Soviet period, in which there was no place for the icon just as a spiritual sanctuary, as sources of religious outlook of society. Particularly, this was due to the Marxist-Leninist “methodology”, that is, the approach to the icon as a painting, without taking into account its symbolic significance. With the restoration of Ukraine’s political independence at the end of the ХХ century the anti-religious propaganda was stopped and the community began to return to the spiritual origins, one of which is Christianity, including its components to which icons also belong to the Orthodox tradition. And precisely because of the great importance of the Ukrainian icon painting of the Last Judgment, there are scientific works of the 21st century that make it possible to look at the icon with completely different approach.
The sustainability of society in the Aristotle’s socio-philosophical doctrine
Authors: Плаксіна O. І.
Published: September 2019

The article is devoted to the analysis of Aristotelian ideas about the society’s sustainability. The work showed that Aristotle was one of the first who touched the problem of the society’s sustainability and he is a pioneer in the use of the term “sustainability” in relation to social reality. From the described by Aristotle phenomena we outlined those phenomena, which ensure the sustainability of the polis as a whole and, thus, have a general social scale. Those phenomena are: 1) reliance on the law, 2) a certain combination of two types of people’s equality – the equality in quantity and the equality in dignity, they also are “equalizing” and “distributive” justice, arithmetic and geometric equalities. The analysis and search showed that Aristotle considered: the main source of in-stability of the society, ancient in particular, is the conflict of rich and poor free people, without taking into account the slave mass. According to Stagirite, the guarantor of the society’s sustainability and the social subjects, which conditioned it, are free citizens of average wealth. The ancient philosopher classified the six kinds of state systems; from them a polity has the greatest stsustainability. The article also fixed that Stagirite marked the link between the society’s sustainability and an autarky. On this foundation there is established that Aristotle presents precisely the social components of the society’s sustainability as key, defining. The environmental com-ponent (by the “society-nature” line) in the ancient era was on the periphery of attention, because it did not mature in that historical period. The article substantiates the conclusion that the principles of proportionality, balance and mediety are fundamental for the society’s sustainability, according to Aristotle’s doctrine. The Aristotle’s achievements on the society’s sustainability are historically crosscutting and socially fundamental. So, UN materials pay close attention to the confrontation between the rich and the poor people and widely use such indicator as the ratio of the incomes of the richest to the incomes of the poorest, which is also known as an index of socio-economic disharmony. Provisions from the 2016 UN re-port “Human Development for Everyone” confirm the importance for combining of two types of equality / justice for the modern society’s sustainability.
Correction of the object of social experiments D. A. Stolypin
Authors: Приймак O. М. , Приймак Ю. O.
Published: September 2019

The publication deals with the problem of correction of an object that occurred during the social experiment carried out by one of the first Russian sociologists, a follower of Auguste Comte, Dmitry Arkadievich Stolypin (1818 – 1893). In accordance with the level of development of sociological science of the last quarter of the XIX century the definition of the concept of «social experiment» was formulated. The reasons for the social experiment, conducted by D.A. Stolypin during 1874 – 1893 in Mordvinovka Village of Berdyansk District of Taurida Governorate (present Mordvinovka Village in Melitopol District of Zaporozhye Region) were identified. Among them, as the main ones, are indicated the crisis of landlord economy and peasant land shortage, in the conditions of the development of agrarian capitalism in the south of Ukraine. It is proved that the goal of the social experiment completely coincided with the direction of the search for social support in the village by the imperial top. The analysis of historical sources allowed the authors to establish that its essence was to create rental farms on landowner lands increasing the profitability of the latter and to popularize among the local peasantry the leading forms of intensive local economic management. Research revealed that in accordance with the sociological concept of D.A. Stolypin local peasants were the object of the experiment, who were asked to break economic ties with the rural community and get the farm in the medium-term lease. The formulation of criteria for comparative analysis made it possible to distinguish three stages in the course of the experiment – 1874-1877 years, 1878-1888 years, 1889-1893 years. The main argument in favor of such approach was not the fact of introducing changes in lease agreements with farmers as much as the involvement of peasants from different social strata in the experiment. Authors found that at the first stage farmers were the representatives of the kulak and prosperous strata of the peasantry, at the second – among the wealthy tenants there were peasants of medium welfare, and at the third – the wealthy and middle peasants were equally divided. The intermediate results of the social experiments by D.A. Stolypin, which were researched in terms of improvements of material facilities, increasing the area of cultivated land and monetary incomes, including farmers in the channels of upward vertical social mobility and changing their social status. At the same time, the article emphasizes that scientific heritage of O. Comte, A. Smith, G. Spencer, as well as the foreign experience of agrarian transformations and knowledge of local economic traditions which were used by sociologist-amateur betrayed the ideas of the formed farm settlement. Social experiment D.A. Stolypin is described in the publication as the longest in the history of national sociology.
Hermeneutic issues in the context of K.-O. Apel’s transcendental pragmatics
Authors: Бевз Н. В.
Published: September 2019

The study analyzed the basic principles of K.-O. Apel’s transcendental pragmatics. We also determined the place of hermeneutic elements in the composition of Apel’s theory. The study showed that K.-O. Apel interprets the transcendental sphere of a person without straight connection wіth a philosophy of consciousness, and that he doesn’t support the “biologizing” view of cognitive problems. Apel’s approach is to determine a priori conditions and available forms of language communication. We also found that K.-O. Apel actively borrows and develops ideas of American pragmatism. As a result, he forms a model of the so-called “communicative community”. Our analysis demonstrated that, according to K.-O. Apel, the transcendental “schematics” of the subject is determined by his communicative competences. On this basis, K.-O. Apel develops the principles of discursive ethics. The study showed that an important element of Apel’s theory is a thesis about two “incarnations” of the communicative community, that is, its real and ideal forms. We determined that the ideal community, in the understanding of K.O. Apel, is such a community, any member of which always has the opportunity to unambiguously understand the meaning of each language expression and determine its correctness during communication. Accordingly, K.-O. Apel considers that a priori condition for any communication is “anticipation” by a person of this ideal communicative community in a real communicative process. Consequently, the oncoming of the real society to its ideal communicative form is the main ethical purpose for all of humanity. The study has revealed that the hermeneutic component in the communicative act, according to K.-O. Apel, is present on two levels. On the one hand, this is an interpretation of the addressee’s “communicative position” during formulation of a proposition, that is, it means taking into account the communicative competencies of the interlocutor. On the other hand, this is a certain interpretation process inherent in the procedure of perception of the “message” from another communication participant. According to K.-O. Apel, the place for such an initial interpretation is provided by the language game of communication, which always requires from its subjects an active and creative appeal to the context in which the verbal connection takes place. Thus, we determined that Apel’s transcendental pragmatics mediates a wide range of relevant philosophical issues. Consequently, hermeneutics in this context is associated with the theory of speech acts, philosophy of consciousness, analytical philosophy and ethics. Suchwise, it allows hermeneutics to remain its relevance in our time.
Transformation of the EU migration policy at the beginning of the XXI century
Authors: Шелемба М. М.
Published: September 2019

The main features of the transformation of the EU migration policy in the beginning of the XXI century were systematized. The author’s methodical approach, based on the use of comparative analysis, statistical analysis, the method of content analysis of the discourse of the provisions of the legal mechanism (the basic principles of rules and directives), discourse analysis, is used to carry out the research. The assessment showed the complexity, thoroughness, scientific novelty of the proposed author’s methodical approach regarding the analysis of the effectiveness of the transformation of the EU migration policy in the early twenty-first century. It was established that according to the first stage of the analysis it was determined: intensification of migration flows, connected with factors of deterioration of political, socio-economic situation in some regions of the world; the growth of the split in terms of the soundness, expediency of the basic principles of the super-state migration policy. The research at the second stage of the analysis, devoted to the study of the situation after reforming the legal mechanism of the regulation of migration policy, made it possible to identify: the reduction of migration flows (especially illegal ones) after the changes of the legal mechanism of regulation of migration policy in the EU; improvement of the main migration procedures in the EU; improving the external position of the European Union as an effective supranational organization with the potential and capabilities for managing migration. The assessment showed that changes in the legal mechanism for regulating the migration crisis in the EU have determined the following policy areas in this area: responding to current problems and finding possible ways and strategies for solving the migration crisis (emergency measures for the rescue of migrants in the Mediterranean, the allocation of additional funds for rescue operations, the coordination of enhanced security measures, which required the mandatory removal of fingerprints from all migrants who arrived in the EU, as well as the accelerated process of deportation of illegal migrants or those who were refused asylum; involvement in the suspension of migration flows and the development of illegal migration into the EU of third countries in order to optimize and ensure effective results); the formation of a more effective system of migration legislation at the pan-European level as a whole (continuation of Turkey’s involvement in the settlement of illegal migrants; Reforming the pan-European asylum system). It is proved that these reforms were declared at the level of the provisions of the legal mechanism and implemented at the practical level.
The Middle East as a reserve for migration to Western countries and the migration center in Asia
Authors: Салем Д. Н.
Published: September 2019

Migration is the most common social phenomenon in the modern world. First of all it helps people to improve their financial situation and living conditions. Besides, the decision on migration can be taken due to the unstable safety in the country. The paper presents the migration process from and to the Middle East, in particularly the process of emigration to Western Europe (mainly illegal emigration of refugees, emigration of elite and religious minorities). Moreover, it shows the migration process to the countries of the Middle East, especially in the context of economic migration in the Persian Gulf, taking into consideration features, forms, sources and consequences of this phenomenon. The main hypothesis of the presented concept is the assumption that migration directly affects international relations and is often associated with risk. The issue of migration in many Western countries has become an important and urgent issue related to security and terrorism. Therefore, the European Union began to perceive the flow of illegal migrants as a source of risk that could be a threat to European safety. One should realize that analyzed phenomenon affects almost all aspects of the functioning of society. Moreover, we should emphasize the inestimable economic potential brought by immigrants, especially because of the society aging in Western Europe. Consequently, it is necessary to establish agreements between EU countries and countries-exporters of immigrants, not only on a bilateral basis, but also at a multilateral level. In the countries of emigrants there is no elaborated migration policy, besides there are no signs of improvement in the political, economic and social situation in the Middle East – on the contrary the situation is worsening, that will certainly contribute to an increase of emigrants who want to leave the region.