bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
РОЗВИТОК БОНДАРСТВА У СЕЛЯНСЬКИХ ГОСПОДАРСТВАХ РОСІЇ ЯК ВАЖЛИВИЙ НАПРЯМОК МОДЕРНІЗАЦІЇ НАРОДНОГО ГОСПОДАРСТВА КРАІНИ КІНЦЯ ХVIIІ – ПОЧАТКУ ХХ СТОЛІТТЯ
Authors: Трубчанінов М. А.
Published: December 2021

У статті досліджується складний процес розвитку бондарства в селянських господарствах Європейської Росії як важливий напрям модернізації народного господарства країни кінця XVIII – початку XX ст. й аналізуються основні етапи ринкової трансформації селянського бондарського виробництва, а також його географія, масштаби, динаміка розвитку та соціально-економічна організація. Особлива увага надається вивченню регіональних особливостей розвитку селянського бондарства, визначенню його місця і ролі в господарському комплексі сільського населення та в соціально-економічному просторі сільської території Європейської Росії. Проаналізовані основні етапи й напрямки організаційного та техніко-технологічного вдосконалення виробництва різних бондарних виробів, а також різноманітні новації українських селян-бондарів. Доводиться, що протягом кінця ХVIIІ – початку ХХ ст. селянське бондарство належало до провідних галузей народного господарства Росії и задовольняло майже всі потреби її населення в різноманітних бондарських виробах. Організація бондарства в багатьох селянських господарствах Європейської Росії сприяла подальшому розвиткові продуктивних сил села, підвищенню його економічного потенціалу, а також поліпшенню житлових, комунально-побутових і соціально-культурних умов життя сільського населення. Розглянута можливість використання в сучасному селі народних виробничих традицій, накопичених протягом кінця XVIII – початку XX ст. у сфері бондарних промислів. Автором зроблена спроба здійснити новий підхід до вивчення обраної проблеми, запропоновано власний варіант розуміння місця і ролі селянського бондарства в розвитку окремих російських регіонів, виокремлено суттєві риси розвитку селянського бондарства в Росії, найбільш важливі з точки зору врахування можливостей їх використання на користь розвитку сучасних фермерських господарств
ПОЛЬСЬКІ ЖІНКИ В ДІЯЛЬНОСТІ «ТРЕТЬОГО СЕКТОРУ»
Authors: Беззубенко А. В.
Published: December 2021

Стаття присвячена дослідженню становища і активності польських жінок у діяльності організацій «третього сектору». Визначено сфери, в яких жінки є найбільш залученими. Це – вирішення гендерних проблем, прав жінок та їх реалізації, соціально-економічний розвиток та інтеграція, соціальна допомога, охорона здоров'я, освіта, культура, громадянське суспільство тощо. Аналіз становища жінок у польських НУО здійснювався за наступними показниками: участь у правлінні організації, членство в організації, зайнятість в організації та волонтерство. Незважаючи на те, що у Польщі існує відносно невелика кількість жіночих організацій, необхідно визнати, що вони постійно розвиваються. Польські жінки представляють собою значну рушійну силу у формуванні правового демократичного суспільства. Беззаперечним є той факт, що сьогодні неурядові організації є дієвою платформою щодо захисту, розширення або просунення прав та можливостей жінок, їх суспільної діяльності. Відзначається зростаючий вплив польських жіночих НУО в суспільно-політичному житті країни.
КРИЗИС-МЕНЕДЖЕРКИ В РСДРП(б)
Authors: Вороніна М. С.
Published: December 2021

У статті розглядається гендерні особливості становища більшовичок в партосередках, бо більшовицький каркас на маргінесі будували кризові менеджерки в підпіллі як царському, так і під час
постійних змін влади після Лютневої революції. Вони дуже помітно були презентовані на вищих щаблях на відміну від суто українських організацій. Тому, як був запит на Україну, так само і на Фемінізм – і, зрештою, перемогли прагматики, які пішли на компроміс, дотримуючись його усі 20-ті роки
ХХ століття.
ВІДЛУННЯ ПОЛЬСЬКОГО ФЕМІНІЗМУ В УКРАЇНІ (ПОЛЬСЬКІ ЖІНОЧІ ОРГАНІЗАЦІЇ НАДДНІПРЯНЩИНИ НА ПОЧАТКУ ХХ ст.)
Authors: Ніколаєнко О. О.
Published: December 2021

На початку ХХ ст. в українських землях Російської імперії виникли польські феміністичні організації – в Києві (1907 г.) й Одесі (1913 р). Беручи приклад з польських жіночих організацій і підтримуючи з ними тісний зв'язок, вони прагнули підвищувати самосвідомість жінок, проводили культурно-просвітницьку роботу, намагалися допомогти жінкам у підвищенні професійної кваліфікації. У той же час польські феміністичні організації в українських містах поширювали свій вплив на все польське населення та, по суті, виконували завдання підтримки національної самосвідомості. Діяльність цих товариств давала жінкам досвід самоорганізації, громадської діяльності, підвищувала їх авторитет і приводила до зміни їх статусу.
НАЦІОНАЛЬНІ АСПЕКТИ ПРОВЕДЕННЯ КАМПАНІЇ ЛІКВІДАЦІЇ НЕПИСЬМЕННОСТІ ТА МАЛОПИСЬМЕННОСТІ НА ХАРКІВЩИНІ В 1920-Х – НА ПОЧАТКУ 1930-Х РОКІВ
Authors: Гончарова О. С. , Рябченко О. Л.
Published: December 2021

Стаття присвячена висвітленню питання подолання неписьменності серед національних меншин Харківщини в 1920-ті – на початку 1930-х років. З’ясовано рівень письменності населення Харківщини на початку 1920-х років. Реконструйовано процес становлення та розвитку шкіл для неписьменних та малописьменних, що забезпечували навчання рідною мовою. Охарактеризовано стан матеріального та кадрового забезпечення лікнепів у визначений період. Акцентується увага, що з часом відбувається переорієнтація освіти з гуманістичного показника на ідеологічний. і лікнепкампанія починає використовуватись для політичного перевиховання громадськості
ПРИВАТНЕ ТА ГРОМАДСЬКЕ ЖИТТЯ ІВАНІВСЬКОЇ ВІТКИ РОДУ КОВАЛЕВСЬКИХ У КІНЦІ ХVІІІ – НА ПОЧАТКУ ХІХ ст.
Authors: Кас’яненко Ю. О.
Published: December 2021

У статті розглянуто особливості приватного та громадського життя представників Харківської лінії старшинсько-дворянського роду Ковалевських у кінці ХVІІІ – на початку ХІХ ст. Особливу увагу приділено кільком представникам іванівської гілки родини. Серед них: Варвара Яківна Ковалевська, Андрій Іванович Ковалевський, Петро Іванович Ковалевський, Петро Андрійович Ковалевський тощо. Важливою складовою життя перелічених Ковалевських у цей час були взаємини із Григорієм Савичем Сковородою та Василем Назаровичем Каразіним. Приватне життя Ковалевських представлене через дослідження родинних, дружніх та господарських відносин. Публічні прояви життя представників роду розкриваються в участі створення Харківського університету, Філотехнічного товариства. Заснування та подальша робота Інституту шляхетних дівчат пов’язана із благодійною діяльністю Ковалевських у межах Товариства доброчинності.
СТАНОВІ ДВОРЯНСЬКІ УСТАНОВИ ТА ЇХ ДІЯЛЬНІСТЬ НА СЛОБОЖАНЩИНІ (НАПРИКІНЦІ XVIIІ – У ПЕРШІЙ ПОЛОВИНІ XIX ст.)
Authors: Луценко М. В.
Published: December 2021

У статті аналізуються діяльність станових дворянських установ Слобожанщини наприкінці XVIIІ – першої половини ХІХ ст. Виявлено, що в результаті проведення губернської реформи, владою Російської імперії була надана можливість дворянству долучитись до системи місцевого управління. Почали діяти губернські та повітові дворянські зібрання, які очолили відповідно губернській або повітовий предводитель дворянства. Вони відігравали провідну роль в становій дворянській корпорації. Предводитель губернського дворянства був безпосереднім учасником загального управління губернією. Входив до складу губернського правління, губернських відділів у земських, міських, військових справах, губернської оцінювальної комісії тощо. Губернські органи влади не мали права наказувати йому або надсилати розпорядження. Перші губернські збори в Слобідсько-Українській губернії були проведені у 1780 р. На дворянських зборах заслуховувалися звіти про виконання прийнятих раніше постанов, обговорювалися доповіді та виступи з різних питань порядку денного. Найважливішою функцією діяльності всіх дворянських зборів вважалися вибори різних посадових осіб: кандидатів у повітові предводителі; депутатів від повіту в губернські дворянські депутатські збори; засідателів в повітову Дворянську опіку. Повітові предводителі дворянства мали свою канцелярію, яка складалась з одного-двох канцеляристів. Губернський предводитель міг розпоряджатися канцелярією дворянського депутатського зібрання. Предводителі дворянства Слобожанщини доклали багато зусиль для мобілізації ресурсів дворянського стану.
ДЕЯКІ АСПЕКТИ ІСТОРИКО-КРАЄЗНАВЧОЇ ДІЯЛЬНОСТІ ПОЛТАВСЬКОГО ЗЕМСЬКОГО МУЗЕЮ В КІНЦІ ХІХ – НА ПОЧАТКУ ХХ СТОЛІТТЯ
Authors: Місостов Т. Ю.
Published: December 2021

Стаття присвячена висвітленню окремих аспектів історико-краєзнавчої діяльності природничо-історичного музею Полтавського губернського земства в перші десятиріччя після свого заснування. Висвітлені та проаналізовані деякі факти оригінального збору старовинних пам’яток для зберігання у фондах музею, приватну ініціативу у зібранні музейних колекцій. Завдяки мемуарним спогадам одного з перших директорів музею В.Ф. Ніколаєва, з’ясовані цікаві подробиці кропіткої роботи по збереженню і збільшенню фондів музею, особливо під час революційних подій та громадянської війни. Висвітлено історію порятунку великої колекції родових цінностей з Кочубеївського палацу, який було повністю зруйновано під час бурхливих подій громадянської війни
ФОРМУВАННЯ ЕТНІЧНОЇ СТРУКТУРИ НАСЕЛЕННЯ ХАРКІВСЬКОЇ ГУБЕРНІЇ В ДРУГІЙ ПОЛОВИНІ ХІХ СТОЛІТТЯ
Authors: Солошенко О. М.
Published: December 2021

У статті аналізується етнічний склад населення Харківської губернії в другій половині ХІХ століття. У цей період в регіоні мешкали представники 45 народів. Ґрунтуючись на статистичних даних переписів населення 1864, 1879, 1897 років, автор акцентує увагу на змінах чисельності українців, росіян та євреїв, які у другій половині ХІХ ст. становили більшість населення губернії. Беруться до уваги історичні передумови формування етнічної структури Харківської губернії. Для висвітлення етнічних особливостей населення враховується порубіжне розташування регіону. Звертається увага на вплив транскордонного фактору на формування етнічної структури населення до кінця ХІХ ст. Зауважується, що значна кількість населення під час перепису, визнали рідною мовою російську. Звертається увага на особливості етнічної картини в місті Харкові, де, за даними перепису 1897 року, більшість населення становило російськомовне населення. Це пояснюється загальною тенденцією русифікації. Доведено, що даний процес був обумовлений зростанням чисельності росіян у структурі населення регіону, піднесенням позицій російської мови в галузях промислового виробництва, торгівлі, освіти, науки та поширенням стереотипу про російську мову як про мову розвинену та культурну. Між тим більшість населення Харківської губернії була україномовною. Окрема увага приділяється особливостям становища та динаміці єврейського населення в Харківській губернії. Їх розташування в регіоні, було пов‘язано не тільки із російським законодавством щодо євреїв, а й особливостями їх занять (торгівля, освіта). Історично на території губернії проживали поляки, німці, білоруси, цигани, чисельність яких до кінця ХІХ ст. не перевищувала 1%. Припускається, що для отримання більш достовірних даних щодо етнічної структури Харківської губернії необхідно залучати джерела соціальної історії другої половини ХІХ ст.
«УВАРОВСЬКИЙ» СКЛЕП-МАРТИРІЙ НА НЕКРОПОЛІ ХЕРСОНЕСА – ХЕРСОНА
Authors: Фомін М. В.
Published: December 2021

Херсонес-Херсон є унікальним археологічним комплексом на території якого велися системні дослідження з кінця ХІХ ст. Вивчення його пам'яток дозволяє простежити процес трансформації пізньоантичного міста в ранньосередньовічне. Особливе місце в цьому процесі займає поширення християнства. Серед пам'яток раннього християнства в місті виділяються Херсонеські ранньохристиянські розписні склепи. Вони є унікальною пам'яткою, що свідчить про процес формування християнської художньої та символічної традиції і можуть бути поставлені в один ряд з катакомбами Риму і фресками Дура - Европос. Зображення відображають етап формування ранньохристиянської художньої традиції та ілюструють уявлення про потойбічну долю і Раї. Склепи були створені в середині - кінці IV ст. Особливий інтерес представляє склеп-мартирій відомий в літературі як «Уваровський» або склеп 2114/1904 р. (1853 р). Він являє собою типовий для Херсонеського некрополя склеп з нішами, прямокутної форми. Його стіни зберегли сліди поліхромної розпису, одна з локул була поглиблена (подібно саркофагу). На її внутрішній стіні був зображений вінок переможця. Локула була закрита плитами із зображенням плодових дерев. Серед зображень на стінах - фігура зі свічками, фрагмент композиції з павичів, стеля прикрашена гірляндами і хрісмою. Особливості організації внутрішнього простору, система розпису свідчать про особливий статус похованого в склепі. Він міг бути місцево шанованим святим, загиблим під час антихристиянських репресій середини IV ст. Приміщення склепу могло використовуватися для специфічних богослужінь, пов'язаних з шанування святого.
ПОВСЯКДЕННЕ ЖИТТЯ СТУДЕНТІВ УРСР ДРУГОЇ ПОЛОВИНИ ХХ ст. В СУЧАСНІЙ УКРАЇНСЬКІЙ ІСТОРІОГРАФІЇ: АКЦЕНТИ ТА ВІЗІЇ
Authors: Попович В. В.
Published: December 2021

В рамках статті аналізується науковий доробок, присвячений повсякденню студентів УРСР в другій половині ХХ ст., а також реконструюється історіографічний образ радянського студентства, що склались у сучасній українській історіографії. Історіографічний масив, присвячений зазначеному питанню, частково спирається на радянські соціологічні дослідження, значна частина яких була виконана в період «перебудови». Загалом проблема в українській історіографії досліджена нерівномірно як в проблемній, так і в хронологічній площинах. Дається взнаки і дисциплінарна розмежованість теми. В рамках своїх досліджень науковці зосереджуються переважно на таких складових студентського повсякдення, як академічне життя, дозвілля, спорт, матеріально-побутове становище, громадсько-політична активність, прояви нонконформізму. Хоча розглянутий образ не викликає гострих дискусій в науковій спільноті, дати йому однозначну концептуальну характеристику досить складно.
ДИТЯЧІ СПОГАДИ ЯК ІСТОРИЧНЕ ДЖЕРЕЛО ПРИ ВИВЧЕННІ ПОДІЙ ДРУГОЇ СВІТОВОЇ ВІЙНИ НА ХАРКІВЩИНІ
Authors: Романова С. С. , Романов А. О.
Published: December 2021

Стаття аналізує історичний контекст письмових свідчень дітей періоду Другої світової війни на Харківщині та, спираючись на оригінальну джерельну базу – письмові шкільні твори дітей Харкова та Харківської області, обґрунтовує необхідність використання науковцями наративів дитячих спогадів. Твори школярів Харківщини, які об`єднані темою "Мої переживання під час окупації", є надзвичайно великим пластом різноманітної інформації про події в період з 1941 по 1943 р., свідками яких стали діти. Шкільні твори як письмові свідчення про пережите – специфічна та унікальна група джерел спогадів про дитинство. Незважаючи на масовість і схожість спогадів, кожен з авторів розповідав про свої переживання, емоційний досвід, не розраховуючи на оприлюднення їх пам'яті про війну, що є особливо цінним. Хоча тема окупації Харківщини привертає увагу дослідників вже не один десяток років, велика кількість подій та явищ залишається поза їх увагою. Особливо це стосується практик повсякденності на окупованій території та подій в містах та селах області, яким не приділяється належної уваги, бо інтерес науковців зосереджений на дослідженні самого міста Харкова та подій військового значення. Рухаючись в руслі сучасної історичної науки, доцільно перейти до вивчення історії невеликих міст та сел, а також життя дітей, літніх людей, полонених, використовуючи в тому числі дитячи спогади як цінне письмове джерело.
АКАДЕМІК О. Й. ПРІЦАК – ВЕЛИКИЙ УКРАЇНСЬКИЙ ОРІЄНТАЛІСТ СУЧАСНОСТІ (ДО 100-РІЧЧЯ ВІД ДНЯ НАРОДЖЕННЯ)
Authors: Чувпило О. О.
Published: December 2021

Сходознавці України, кількість яких за роки незалежності значно збільшилася, як і орієнталістична громадськість інших країн, у 2019 р. урочисто відзначають 100- річчя від Дня народження всесвітньо відомого вченого-енциклопедиста, великого орієнталіста, історика і філолога, найвидатнішого українського дослідника в галузі тюркології та історії Євразії, засновника й керівника Українського наукового інституту при Гарвардському університеті, професора загальної лінгвістики та тюркології в цьому ж університеті, академіка НАН України, дійсного члена Академії наук і мистецтв США, наукових товариств Великої Британії, Туреччини та Фінляндії, засновника й першого директора новоствореного Інституту сходознавства імені А. Ю. Кримського НАН України, його почесного директора із 1999 р. і першого лауреата його академічної премії, автора понад 1000 наукових праць Омеляна Йосиповича Пріцака (1919–2006). Біографія вченого загальновідома й докладно описана до нас багатьма іншими авторами [див.: Сходознавство і візантологія в Україні в іменах. К., 2011. С. 180-181], тому немає сенсу її детально наводити. Ми зосередимося тільки на спогадах про нього, які ще зовсім невідомі широкому загалу науковців. Звертаємо увагу лише на те, що все своє свідоме життя в Україні та за її межами О. Й. Пріцак плідно досліджував мови й багату історію тюркських народів, різноманітні джерела до історії України (скандинавські й східні) та українсько-турецькі відносини в період Середньовіччя.
НОВИЙ ЛОКАЛІТЕТ ORNITHOGALUM BOUCHEANUM (KUNTH) ASCH. В МЕЖАХ МІСТА ХАРКОВА
Authors: Бенгус Ю. В. , Волкова Р. Є.
Published: December 2021

Наведено результати дослідження багаточисельної популяції червонокнижного виду Ornithothogalum boucheanum, виявленої вперше на території міста Харків у 2016 році. Для території міста Харків – це єдине відоме авторам природнє місцезростання виду, хоча він культивується в окремих ботанічних закладах Харкова. Дана популяція знаходиться на північній межі ареалу зростання O. boucheanum в Україні. На единій площі близько 7 га поблизу р. Немишля O. boucheanum масово зростає переважно на трьох основних ділянках загальною чисельністю у кілька тисяч квітучих особин, займаючи від 5 до 15% у загальному проективному покритті. Рястка Буше зростає у складі напівприродних рослинних угруповань з елементами антропогенної трансформації і домінуванням лучних (Ranunculus pedatus, Carex praecox, Poa angustifolia, P. pratensis, P. bulbosa , Elymus repens), лісових (Ficaria verna, Alliaria petiolata, Poa nemoralis) та рудеральних (Urtica dioica, Taraxacum campylodes, Cirsium arvense тощо) видів. Одна досліджена ділянка наразі зайнята лучною рослинністю, дві інші розташовані серед дерев з середньою (0,7) або невеликою (0,3) зімкненістю крон. Територія зростання дослідженої популяції знаходиться під впливом антропогенної діяльності (сінокосіння, косіння трави електричними засобами, випас тварин), але швидкий розвиток рослин O. boucheanum навесні і відмирання листків вже під час цвітіння призводять до того, що косіння і незначний випас не впливають на чисельність рослин дослідженого виду. Присутня велика кількість молодих рослин від вегетативного та насінного розмноження. Велика площа, на якій знайдені квітучі рослини O. boucheanum, практична відсутність на обстежених ділянках штучного озеленення та велика кількість знайдених рослин свідчать про те, що досліджена популяція є автохтонною. Авторські фотографії O. boucheanum з дослідженої території занесені до міжнародних баз даних iNaturalist та UkrBIN. Територія дослідження має важливе значення як місце зростання рослини занесеної до Червоної книги України, тому має отримати природоохоронний статус.
ОГЛЯД НАСІННЬОЇДІВ ПІДРОДУ BRUCHOPHAGUS ASHMEAD, 1888 (HYMENOPTERA, EURYTOMIDAE) НА БОБОВИХ (FABACEAE) В УРБАНІЗОВАНИХ ФІТОЦЕНОЗАХ ПРАВОБЕРЕЖНОГО ЛІСОСТЕПУ УКРАЇНИ
Authors: Клименко С. І.
Published: December 2021

В результаті проведеної інвентаризації видів підроду Bruchophagus (рід Bruchophagus) (Hymenoptera, Eurytomidae) в урбанізованих ценозах Правобережного Лісостепу за літературними даними, колекційними зборами Інституту зоології (Київ) і власними даними вперше встановлено видовий склад, узагальнено дані з біології, екології, географічного поширення та господарського значення всіх зареєстрованих видів у Правобережному Лісостепу. Всього в урбоценозах Правобережного Лісостепу виявлено 9 видів їздцівнасінньоїдів підроду Bruchophagus, трофічно пов’язаних з бобовими (Fabaceae). У переважній більшості випадків в насінні кожного виду кормових рослин розвивається один вид насінньоїда. Лише у двох випадках з одним і тим же видом кормової рослини трофічно пов’язано два види насінньоїдів. З’ясовано, що на досліджуваній території кормові рослини насінньоїдів представлені майже усіма життєвими формами: дерева (1 вид), чагарники (2 види), трав’янисті рослини (понад 10 видів). Усі досліджувані види насінньоїдів полівольтинні, тобто мають два і більше покоління за рік. Останнє покоління перезимовує на стадії личинки і заляльковується навесні. Початок вильоту імаго спостерігався з кінця травня-початку червня; зростання чисельності відмічалось в період масового цвітіння кормових рослин (переважно з червня по серпень). За широтою трофічної спеціалізації переважна більшість (6 видів) є вузькими олігофагами, один – широкий олігофаг і два види монофагів. Досліджено поширення видів підроду Bruchophagus у Правобережному Лісостепу України та у світі. Більшість досліджуваних видів поширені в межах Палеарктики. Два види є космополітами. Це економічно важливі види, трофічно пов’язані з господарсько важливими однорічними трав’янистими бобовими рослинами, такими як конюшина і люцерна. Слід відзначити люцернового насінньоїда – Bruchophagus roddi Gussakovsky. Саме пошкодження цим насінньоїдом насіння люцерни є істотною причиною зниження її врожайності. Втрати врожаю від шкоди, завданої B. roddi іноді досягають 80%. Також дуже високий відсоток ураження насіння конюшини насінньоїдом Bruchophagus gibbus (Boheman).
ВИРОЩУВАННЯ ХИЖОГО КЛІЩА ФІТОСЕЙУЛЮСА
Authors: Молчанова О. Д. , Баркар В. П. , Трібунцова О. Б.
Published: December 2021

Світова практика свідчить про наявність значного попиту на таких агентів біологічної боротьби як хижі кліщі. Їх широко використовують у тепличних господарствах для захисту овочевих та декоративних культур. При застосуванні в захищеному ґрунті в якості одного з найбільш ефективних засобів боротьби зі звичайним павутинним кліщем (Tetranychus urticae Koch, 1836) добре зарекомендував себе хижий кліщ фітосейулюс (Phytoseiulus persimilis Athias-Henriot, 1957). Автооорами розроблено спосіб розведення фітосейулюса. Технологічний цикл включає напрацювання природного корму фітосейулюса – звичайного павутинного кліща та безпосередньо хижака. Створено пристрій для вирощування хижого кліща фітосейулюса, що складається з двох боксів. В кожному боксі модуля для розведення фітосейулюса можливе автономне вирощування хижака. Кожен бокс розподілений перфорованими полицями на три однакових частини. Пристрій оснащений системою примусової вентиляції, що попереджає злипання та загнивання рослин, в яких мешкають кліщі. Принцип роботи модуля базується на негативному геотаксисі хижака. По мірі знищення павутинного кліща, субстрат переміщують на нижні полиці, а хижак мігрує в верхні відсіки де знаходяться свіжіші рослини з павутинним кліщем. Вивчено процес вирощування хижака в модулі для масового розведення фітосейулюса. Вирощування кліща здійснювали за температури повітря +26 – 28 °С та відносної вологості 70 – 80 %. Визначена динаміка збирання та кількість отриманого хижого кліща. Для збирання використовували ємності, які закріплені зверху боксів. Ємності для збирання міняли з інтервалом в 1,5 години. Найбільша кількість кліща зібрано на 6 годину збирання та складала в середньому 44,0 тис. з двох ємностей. Загальна кількість зібраного кліща за 12 годин складала 225,5 тис. Визначено, що в пристрої залишалися яйця фітосейулюса. В результаті, технологічні втрати складали 9 – 11 %. Тому після збирання здійснювали додаткове завантаження на верхню полицю зрізаних рослин з павутинним кліщем та через три доби здійснювали повторне збирання кліща. Використовуючи додаткове годування та збирання хижого кліща за цикл вирощування було отримано майже 242,2 тис. особин фітосейулюса у рухомих стадіях розвитку.
ВИКОРИСТАННЯ МЕТОДУ СИНТЕТИЧНОЇ СЕЛЕКЦІЇ ПРИ СТВОРЕННІ ЛІНІЙ ШОВКОВИЧНОГО ШОВКОПРЯДА (BOMBYX MORI L.) ІЗ ОКРУГЛОЮ ТА ВИДОВЖЕНОЮ ФОРМОЮ КОКОНА
Authors: Панченко О. М. , Маркіна Т. Ю.
Published: December 2021

Традиційно у шовківництві селекційна робота спрямована на надання коконам шовковичного шовкопряда певної форми та маси, оскільки від цих параметрів залежать такі важливі технологічні показники, як довжина безперервно розмотаної нитки, частота обривів, довжина і товщина коконної нитки, тощо. Саме тому, цей напрям селекції має велике практичне та економічне значення. Промислове розведення шовковичного шовкопряда пов’язане, як правило, з використанням гібридів, батьківські компоненти яких характеризуються коконами різної форми, одна порода – з округлою, а інша – видовженою формою. Гібридизації таких особин приводить до появи коконів проміжної форми з високим ступенем однорідності за калібром та масою. Для надання кокону видовженої та овальної форми нами вперше було використано метод синтетичної селекції. Запропоновано нову схему схрещування. На початкових етапах роботи проведено масовий відбір, а на завершальних – індивідуальний з підбором пар схрещування. Основні біологічні та господарсько-цінні показники шовковичного шовкопряда визначали на кожному етапі роботи. Із високоінбредної популяції Г7 та породи Українська 19 було виведено дві лінії шовковичного шовкопряда, які значимо відрізнялись за формою кокона. Перша лінія, добір в якій проводили на максимальне співвідношення довжини до ширини кокону, за цим показником значимо (р≤0.001) на 0.24 перевищувала другу, де відбирали кокони з мінімальним значення цього показника. Ширина кокону була більша на 0.29 см (р≤0.001) у другій лінії. Крім того спостерігалась тенденція до збільшення маси кокону у особин другої лінії. Маса оболонки суттєво не відрізнялась. Шовконосність особин першої лінії на 1.78 % (р≤0.05) перевищувала цей показник у другій.
ФЕНОЛОГІЯ ТА БІОЛОГІЯ РОЗМНОЖЕННЯ FICEDULA ALBICOLLIS (TEMMINCK) У ШТУЧНИХ ГНІЗДІВЛЯХ НА ТЕРИТОРІЇ РЕГІОНАЛЬНОГО ЛАНДШАФТНОГО ПАРКУ «ФЕЛЬДМАН ЕКОПАРК»
Authors: Ярис О. О.
Published: December 2021

Дослідження вперше проводились на території регіонального ландшафтного парку «Фельдман Екопарк» у гніздовий період Ficedula albicollis з першої декади квітня по другу декаду липня протягом 2019‒2020 рр. Загалом вивчено 136 гнізд, 715 яєць, 508 пташенят. Терміни відкладання яєць визначені у 124 випадках: у 2019 ‒ 68, 2020 ‒ 56. Терміни насиджування кладок встановлені за відкладанням яєць (у 92 гніздах); за термінами вилуплення пташенят (у 90 гніздах). Визначено розміри 8 повних кладок. Успішність та продуктивність розмноження розраховані для 83 гнізд. Пік прильоту птахів зареєстрований при температурі 16.5±1.5ºС. Насиджування триває 13.8±0.2 доби. Впродовж 2019‒2020 рр. останній виліт злетків реєстрували 21 липня при температурі +27ºС. За середніми показниками у 2019 році розмір кладки становив 5.5±0.2 яєць, у 2020 році ‒ 6.2±0.2 яєць. Довжина (L) яєць Ficedula albicollis, у середньому становить 17.3±0.09 мм (CV=1.4%), діаметр (D) 13.7±0.02 мм (CV=2.3%), індекс закругленості (Sph) яйця 79.4±0.9 (CV=2.7%), індекс об’єму (V) яйця 16.6±0.3 см3 (CV=4.9%), індекс видовженості (Iel) яйця 26.1±1.4 (CV=13.4%). Найпродуктивнішими у 2019 році були 6-ти яйцеві кладки – частка пташенят, які залишили гнізда становила 80.7%, у 2020 році ‒ 7-ми яйцеві кладки, частка пташенят, які залишили гнізда ‒ 76.7%; у середньому, за роки досліджень продуктивність розмноження складала 5.4±0.3 пташенят на одну пару. Встановлено кореляцію між середнім розміром кладки F. albicollis та температурою на території РЛП «Фельдман Екопарк» у 2019 році (r=-0.8; p=0.1204) та 2020 році (r=-0.9; p=0.0773). Вилуплення пташенят починались у 2019 році 28 травня, 2020 ‒ 25 травня. За спостереженнями визначено, що злетки залишають гніздо у віці 13‒16 діб, у середньому, у 2019 році цей показник складав 14.4±0.3 доби, у 2020 році – 13.9±0.2 доби. Успішність розмноження Ficedula albicollis впродовж двох років дослідження, у середньому, становить 84.2% (n=100).
ОПТИМІЗАЦІЯ БІОТЕХНОЛОГІЧНИХ ПРОЦЕДУР ПІДГОТОВКИ СПЕРМИ ДО ТРАНСФЕКЦІЇ ДНК З ЛІПОФЕКТАМІНОМ
Authors: Король П. В. , Костенко С. О. , Коновал О. М. , Дорошенко М. С. , Лу Л. , Чепіга А. М. , Сидоренко О. В. , Джус П. П. , Свириденко Н. П. , Литвиненко Т. В. , Сюетао Х. , Бу С. , Лі Л. , Костюк Є. , Філіпова П. , Драгулян М. В.
Published: December 2021

З метою аналізу впливу трансфекції з ліпофектаміном на запліднювальну здатність сперміїв качурів (Anas platyrhynchos Linnaeus, 1758) породи Shaoxing проведено аналіз яєць та ембріонів 11 качок породи Shaoxing, які були запліднені спермою 13 качурів, обробленою ліпофектаміном. Птиця відповідала стандарту породи Shaoxing. Качок у віці десяти місяців відбирали за умови їх несучості ≥ 90% та плодючості ≥ 90% після штучного осіменіння. Качурів відбирали зі стабільним рефлексом спермовіддачі при стимуляції методом масажу поперекової частини тулуба. Сперму збирали в конічні полістирольні чашки з подальшим розведенням до 1: 1 середовищем OPTI-MEM (Invitrogen, США) та транспортуванням до лабораторії (протягом 15–20 хвилин після збору) для оцінки якості та трансфекції сперми. Рухливість і концентрацію сперматозоїдів оцінювали за стандартними методиками під оптичним мікроскопом. Для трансфекції сперматозоїдів 300 мкл плазмідної ДНК (25 нг/мл кожного вектора) змішували з 1 мл середовища OPTI-MEM. Тим часом 300 мкл Lipofectamine® 2000 (Invitrogen, США) змішували з 1 мл середовища OPTI-MEM. Після того, як два розчини інкубували протягом 5 хвилин при кімнатній температурі, їх об'єднували та інкубували при кімнатній температурі ще 20 хвилин. Сперму двічі центрифугували (1000g, 10 хв), надосадову рідину видаляли і проводили розведення осаджених клітин сперми середовищем OPTI-MEM 1: 1. Комплекс ДНК-Lipofectamine® 2000 додавали до клітин сперми після другого центрифугування, та видалення надосадової рідини, потім його перемішували та інкубували при кімнатній температурі протягом години. Після трансфекції рухливість сперматозоїдів знову оцінювали для визначення якості сперми. Трансфіковані клітини сперми використовували для глибокого штучного запліднення. За одне запліднення було взято п’ятсот мільйонів сперматозоїдів. Після осіменіння качок трансфікованими сперматозоїдами яйця збирали і інкубували протягом 10 або 28 днів, потім виділяли ембріони або вирощували каченят. Для контролю впливу проведених маніпуляцій зі спермою під час проведення трансфекції на її запліднюючу здатність, експеримент побудували методом груп-аналогів, було відібрано 11 качок яких осіменяли інтактною спермою. В дослідній групі заплідненість становила 52,2±4,97%, що достовірно відрізнялось від групи контролю 84.1±5.83% (p < 0.01). Виводимість становила 47.18% (67 каченят з 142 запліднених яєць)
АНТИОКСИДАНТНИЙ СТАН ОРГАНІЗМУ ЩУРІВ НА ТЛІ ТЮТЮНОВОЇ ІНТОКСИКАЦІЇ
Authors: Комісова Т. Є. , Іонов І. А. , Коваленко Л. П. , Гладкіх А. М.
Published: December 2021

Досліджено потенційний вплив компонентів тютюнового диму легкими цигарками «Прилуки» на організм щурів, що підлягали хронічній тютюновій інтоксикації, за вмістом у їх сироватці крові основного метаболіту нікотину-тіоцианіду К (котиніну); виявлено особливості активності неферментативної антиоксидантної системи та активності ензимної частини антиоксидантної системи на тлі тютюнової інтоксикації; з’ясовано активність процесів перекисного окиснення ліпідів при хронічному пасивному тютюнопалінні. Експериментально доведено, що під впливом пасивного обкурювання організму щурів знижується активність ферментативних та неферментативних ланок антиоксидантної системи організму, які відповідають за контроль вмісту вільних радикалів та активних форм оксигену в крові, регулюють їх вміст. Встановлена тенденція щодо зниження активності глутатіонпероксидази в крові щурів, які піддавались хронічній дії тютюнового диму легкими цигарками: у самців – на 7%, у самок – на 5% у порівнянні із контрольними групами. Показано, що пасивне тютюнопаління, спричинене легкими тютюновими виробами, призводить до інтенсифікації процесів ПОЛ (перекисне окиснення ліпідів), що супроводжується збільшенням концентрації в організмі продуктів, які володіють високою реакційною спроможністю та можуть чинити системну пошкоджуючу дію на клітину. Виявлено підвищення рівня МДА (малоновий діальдегід) в групах самців і самиць, яких піддавали хронічному обкурюванню легкими цигарками: вміст МДА в крові самців, яких піддавали впливу пасивного тютюнопаління, статистично значимо збільшився у порівнянні із контрольною групою на 16%, а у самиць – на 12%. З’ясовано, що концентрація вітаміну А у самців, які піддавались хронічному пасивному тютюнопалінню, мала тенденцію до зниження, тоді як у самиць – майже не змінилася, разом з тим під впливом компонентів тютюнового диму відмічається статистично значиме зниження концентрації каротиноїдів. Хронічне пасивне тютюнокуріння самців і самок щурів не мало впливу і на концентрацію вітаміну С.
ХАРАКТЕРИСТИКА ФУНКЦІОНАЛЬНОГО СТАНУ СЕРЦЕВОСУДИННОЇ СИСТЕМИ ДІТЕЙ ШКІЛЬНОГО ВІКУ
Authors: Коц С. М. , Коц В. П. , Коваленко П. Г.
Published: December 2021

Проведено дослідження функціональних показників серцево-судинної системи організму у дітей різних вікових груп (молодший шкільний вік, середній шкільний вік, старший шкільний вік). Безпосередньо вимірювали фізіометричні показники гемодинаміки, які характеризують функціональний стан серцево-судинної системи. В результаті досліджень виявлено функціональні особливості серцево-судинної системи в залежності від віку досліджуваних. Як показник регуляції роботи серцево-судинної системи та резервно-функціональних можливостей серцево-судинної системи використовували розрахункову величину індекс Робінсона. Найбільша кількість дітей із високим рівнем резервно-функціональних можливостей серцево-судинної системи за рівнем індексу Робінсона, що відповідає високому рівню фізичного здоров’я, виявлено в групі молодших школярів (19.1%). Відмічено значний відсоток дітей із порушенням регуляції роботи серцево-судинної системи у всіх вікових групах, але найбільше у групі середнього шкільного віку. Рівень функціонального стану серцевосудинної системи у дітей середнього та старшого шкільного віку низький та нижче середнього. Симпатична регуляція серцево-судинної системи та сильно виражене домінування симпатичної системи наявна у 32.8%, 52.4%, 52.5% дітей молодшого, середнього та старшого віку. Проведено порівняння абсолютних показників гемодинаміки та резервно-функціональних можливостей за індексом Робінсона дітей за 2014 рік та 2019 роки. Порівняння вказує на загальну негативну динаміку показників функціонального стану серцево-судинної системи дітей: у середньому шкільному віці з нижче середнього до низького, у старшому віці – з середнього до нижче середнього. Перспективи подальших досліджень полягають у тому, що моніторин функціонального стану серцево-судинної системи окремих груп сприятиме розробці ефективних здоров’язберігаючих та оздоровчих програм.
СУБАНТАРКТИЧНИЙ ОСТРІВ МАРІОН ЯК МОДЕЛЬ ДЛЯ БІОГЕОХІМІЧНИХ ДОСЛІДЖЕНЬ НА СТАНЦІЇ «АКАДЕМІК ВЕРНАДСЬКИЙ»
Authors: Бедернічек Т. Ю.
Published: December 2021

Екосистеми Арктичної, Антарктичної та альпійської тундри вразливі до глобальних та регіональних кліматичних змін, зокрема до підвищення літніх температур. У високогір’ях з метою проведення багаторічних спостережень за динамікою рослинних угруповань, а також температурним режимом ґрунтів, закладено мережу стаціонарних дослідних ділянок GLORIA. В Арктичній тундрі функціонує мережа Арктичних дослідних станцій INTERACT, багато із яких працює за уніфікованими методиками. В Антарктиці схожих мереж, де б строго за одним протоколом проводились тривалі дослідження значної кількості компонентів довкілля немає. Одним із найвдаліших прототипів для проведення таких досліджень є субантарктичний острів Маріон, де понад 50 років проводиться комплексний аналіз наземних екосистем і, зокрема, моніторинг біогеохімічних потоків у системі океан − суходіл. У 1978-1985 рр. було опубліковано цикл праць, присвячених кількісній оцінці основних зоогенних біогеохімічних потоків з океану на суходіл острова Маріон, які включали облік речовини та енергії, що надходили у складі гуано, пір’я та яєць різних видів морських птахів, трупів тварин, сечі та екскрементів морських слонів. На підставі отриманих даних у 1977 р. було сформульовано концептуальну модель потоків речовини та енергії для острова Маріон, а у 2008 р. її переглянуто і доповнено новими даними та визначено пріоритетні напрями для подальших досліджень. Крім того, там розпочато дослідження еолових процесів як чинника формування і розвитку наземних екосистем, що можуть помітно впливати на транспорт речовини з океану на суходіл і навпаки, а також забезпечувати перерозподіл речовини в межах суходолу. Підходи та принципи проведення детального багаторічного моніторингу різних компонентів екосистем на субантарктичному острові Маріон доцільно використати як методологічну основу для досліджень у морській Антарктиці, і, зокрема, в районі розташування станції Академік Вернадський (Аргентинські острови, Архіпелаг Вільгельма).
СТВОРЕННЯ ТРАНСГЕННИХ РОСЛИН ДЛЯ ВИРОБНИЦТВА ОЛІЙ З ВАЖЛИВИМИ ФІЗИКО-ХІМІЧНИМИ ВЛАСТИВОСТЯМИ
Authors: Тимчук Д. С. , Потапенко Г. С.
Published: December 2021

Виробництво насіннєвої олії постійно зростає, сфери використання – розширюються, проте її харчової та технологічної якості не завжди відповідають специфічним вимогам збалансованих дієт та промислових виробництв. Тому існує необхідність удосконалення фізичних та хімічних властивостей насіннєвих олій, які визначаються, насамперед, їх жирнокислотним складом. Високий вміст ненасичених жирних кислот забезпечує профілактичну та лікувальну дію олій, але пов'язаний водночас з нестійкістю до перекисного окиснення. Можливо виділити два найбільш доцільних методи зниження здатності олій до окиснення. Перший полягає у збільшенні вмісту в олії природніх антиоксидантів, насамперед, токоферолів, та оптимізації співвідношення їх основних форм, другий – у підвищенні вмісту у оліях гліцеридів мононенасичених жирних кислот, особливо олеїнової кислоти. Доцільне також використання іншого напрямку удосконалення жирнокислотного складу насіннєвих олій шляхом збільшення або зменшення (в залежності від сфери використання олії) вмісту гліцеридів насичених жирних кислот.Селекційно-генетичні методи підвищення вмісту та поліпшення якості олій вважаються найбільш економічно вигідними та екологічно безпечними. Порівняння зі штучним та спонтанним мутагенезом надає певну перевагу трансгенезу у створенні біогенних джерел поліпшених насіннєвих олій. Згідно з проведеним дослідженням, трансгенез може виявити значну ефективність у широкого спектру олійних культур, при цьому найбільш вагоме підвищення якості олії очікується у разі перенесення до генотипу рослини–акцептора локусу ДНК, що контролює ізоферментний склад та активність елонгази та десатурази основних жирних кислот. Системи генетичної регуляції жирнокислотного складу олій повністю не з’ясовані, що вказує на необхідність проведення детального генетичного аналізу з метою виявлення донорів та акцепторів генетичних структур для трансгенезу. Оскільки вміст та жирнокислотний склад олій контролюються головним чином полігенно, доцільно визначити хромосомну локалізацію генів, що їх контролюють, та виділити зчеплені з ними маркерні локуси.Доцільне введення стандартизації сировинних джерел олії та створення моделей олії з оптимальним складом із врахуванням напрямків її використання.
Neurotrauma Surveillance in National Registries of Low-and Middle-Income Countries: A Scoping Review and Comparative Analysis of Data Dictionaries
Authors: Barthélemy Ernest J. , Hackenberg Anna E. C. , Lepard Jacob , Ashby Joanna , Baron Rebecca B. , Cohen Ella , Corley Jacquelyn , Park Kee B.
Published: December 2021

Background: Injury is a major global health problem, causing >5 800 000 deaths annually and widespread disability largely attributable to neurotrauma. 89% of trauma deaths occur in low- and middle-income countries (LMICs), however data on neurotrauma epidemiology in LMICs is lacking. In order to support neurotrauma surveillance efforts, we present a review and analysis of data dictionaries from national registries in LMICs. Methods: We performed a scoping review to identify existing national trauma registries for all LMICs. Inclusion/ exclusion criteria included articles published since 1991 describing national registry neurotrauma data capture methods in LMICs. Data sources included PubMed and Google Scholar using the terms "trauma/neurotrauma registry" and country name. Resulting registries were analyzed for neurotrauma-specific data dictionaries. These findings were augmented by data from direct contact of neurotrauma organizations, health ministries, and key informants from a convenience sample. These data were then compared to the World Health Organization (WHO) minimum dataset for injury (MDI) from the international registry for trauma and emergency care (IRTEC). Results: We identified 15 LMICs with 16 total national trauma registries tracking neurotrauma-specific data elements. Among these, Cameroon had the highest concordance with the MDI, followed by Colombia, Iran, Myanmar and Thailand. The MDI elements least often found in the data dictionaries included helmet use, and alcohol level. Data dictionaries differed significantly among LMICs. Common elements included Glasgow Coma Score, mechanism of injury, anatomical site of injury and injury severity scores. Limitations included low response rate in direct contact methods. Conclusion: Significant heterogeneity was observed between the neurotrauma data dictionaries, as well as a spectrum of concordance or discordance with the MDI. Findings offer a contextually relevant menu of possible neurotrauma data elements that LMICs can consider tracking nationally to enhance neurotrauma surveillance and care systems. Standardization of nationwide neurotrauma data collection can facilitate international comparisons and bidirectional learning among healthcare governments.
Hospitals Bending the Cost Curve With Increased Quality: A Scoping Review Into Integrated Hospital Strategies
Authors: Wackers Erik , Stadhouders Niek , Heil Anthony , Westert Gert , van Dulmen Simone , Jeurissen Patrick
Published: December 2021

Background: A lack of knowledge exists on real world hospital strategies that seek to improve quality, while reducing or containing costs. The aim of this study is to identify hospitals that have implemented such strategies and determine factors influencing the implementation. Methods: We searched PubMed, EMBASE, Web of Science, Cochrane Library and EconLit for case studies on hospital-wide strategies aiming to increase quality and reduce costs. Additionally, grey literature databases, Google and selected websites were searched. We used inductive coding to identify factors relating to implementation of the strategies. Results: The literature search identified 4198 papers, of which our included 17 papers describe 19 case studies from five countries, mostly from the United States. To accomplish their goals, hospitals use different management strategies, such as continuous quality improvement (CQI), clinical pathways, Lean, Six Sigma and value-based healthcare (VBHC). Reported effects on both quality and costs are predominantly positive. Factors identified to be relevant for implementation were categorized in eleven themes: (1) strategy, (2) leadership, (3) engagement, (4) reorganization, (5) finances, (6) data and information technology (IT), (7) projects, (8) support, (9) skill development, (10) culture, and (11) communication. Recurring barriers for implementation are a lack of physician engagement, insufficient financial support, and poor data collection. Conclusion: Hospital strategies that explicitly aim to provide high quality care at low costs may be a promising option to bend the cost curve while improving quality. We found a limited amount of studies, and varying contexts across case studies. This underlines the importance of integrated evaluation research. When implementing a quality enhancing, cost reducing strategy, we recommend considering eleven conditions for successful implementation that we were able to derive from the literature.
El proceso de cambio de nombre y de reconocimiento de la identidad de género: propuestas para una reforma judicial y legislativa
Authors: Fernández Espinoza William Homer
Published: December 2021

El presente trabajo de investigación estudia el proceso de cambio de nombre y de sexo de las personas LGTBIQ (sigla formada por las iniciales las palabras lesbiana, gay, transexual, bisexual, intersexual y queer) que históricamente han sido discriminadas y vulneradas en sus derechos humanos de acceso a la justicia y de reconocimiento de la personalidad jurídica con relación a su orientación sexual e identidad de género. Para su desarrollo, se analizó la doctrina, la legislación y la jurisprudencia nacional e internacional, a fin de proponer una reforma judicial y legislativa que establezca los parámetros para la adecuación integral de la identidad de género autopercibida.
El populismo punitivo en los delitos de violación sexual en menores y su incidencia en la actividad jurisdiccional penal
Authors: Huerta Molina John Franck
Published: December 2021

El populismo punitivo se caracteriza por la demanda popular del aumento de las penas y la inflexibilidad en el tratamiento normativo penal contra los procesados (eliminación de beneficios procesales y penitenciarios). Este populismo ha recaído de manera especial y palpable en el delito de violación sexual de menores. El endurecimiento en el tratamiento legal y punitivo para el precitado delito es notorio, pues en el 2018 se extendió la cadena perpetua. Aunado a ello, tenemos la prohibición de la aplicación de la simplificación procesal a través de la terminación o conclusión anticipada para los delitos contra la libertad sexual, lo cual degenera el proceso penal, dilatándolo, en cuantiosos casos, de manera innecesaria. Del mismo modo, el establecimiento de la pena tasada de la cadena perpetua elimina la discrecionalidad del juez para una aplicación proporcional y razonable. Pero ello no ha bastado, la población exige penas más severas como la castración química y la pena de muerte. El legislador ha tomado dichas pretensiones y las ha plasmado, en reiteradas ocasiones, en proyectos de ley, incluso recientemente en marzo de 2020. Sin embargo, cabe preguntarnos si es que al acogerse constitucionalmente la pena de muerte para los delitos de violación sexual de menores, el juez tendrá la determinación de aplicarla, puesto que solo aplicar la pena de cadena perpetua requiere una motivación cualificada con el fallo unánime de un juzgado colegiado. Además de ello, ¿qué se necesitaría para aplicar la pena de muerte? Ciertamente, los efectos del populismo punitivo merman los principios del derecho penal, los derechos fundamentales, así como la actuación del juez en un Estado constitucional de derecho.
¿Defensa de la Constitución o de la constitucionalidad?
Authors: Palomino Manchego José Félix , Paiva Goyburu Dante
Published: December 2021

El presente trabajo se centra en el análisis del artículo 38 de la Constitución Política del Perú de 1993, que establece como un deber de todo peruano honrar al Perú, proteger los intereses nacionales, así como el respeto, el cumplimiento y la defensa de la Constitución y el ordenamiento jurídico del país. Se advierte que este último requiere precisión en torno a las instituciones que se protegen, debiendo distinguirse entre la Constitución, como norma de normas, y la constitucionalidad, que representa el principio esencial bajo el cual se construyen las democracias modernas. De esta forma, se repasan los mecanismos establecidos para la defensa de la jerarquía normativa de la Constitución, así como la necesidad de forjar una comprometida cultura, patriotismo y un sentimiento constitucional.
Pandemia, gobernanza y derechos humanos
Authors: Figueroa Gutarra Edwin Vilmer
Published: December 2021

La COVID-19 ha colocado a la humanidad entera en un laberinto, similar al del Minotauro, que demanda escrutar complejas salidas para superar la pandemia. Nuestra vida se ha transformado radicalmente dadas las enormes restricciones a los derechos fundamentales en todos los países del orbe. En esa disyuntiva, resulta necesario realizar un reexamen del concepto de gobernanza y sus diversas variantes en relación con las políticas públicas, así como reevaluar la dimensión axiológica de los derechos humanos como elementos centrales a tener en cuenta en la denodada lucha por recuperar parte de nuestra vieja normalidad. En ese camino, la lucha contra la pandemia nos deja algunas enseñanzas de valor que es necesario destacar.