bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
ЗНАЧЕННЯ ПРОЦЕСІВ ЛІПОПЕРОКСИДАЦІЇ ТА АКТИВНОСТІ АНТИОКСИДАНТНОЇ СИСТЕМИ В МІОКАРДІ ЗА УМОВ РОЗВИТКУ АДРЕНАЛІНОВОГО ПОШКОДЖЕННЯ МІОКАРДА ПРИ ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНОМУ ПАРОДОНТИТІ ТА КОРЕКЦІЯ ЇХ ПОРУШЕНЬ КОРВІТИНОМ
Authors: Horodetskyy O. T. , Regeda M. S.
Published: November 2019

Значення процесів ліпопероксидації та активності антиоксидантної системи є факторами, які можуть впливати на розвиток та прогресування як адреналінового пошкодження міокарда (АПМ), так і пародонтиту. Однак у літературі ми не знайшли повідомлень про значення таких показників як дієнові кон’югати (ДК), малоновий діальдегід (МДА), супероксиддисмутаза (СОД), каталаза (КТ) та церулоплазмін (ЦП) при поєднанні АПМ та пародонтиту, а також про методи їх корекції корвітином.
Мета – оцінити значення показників ліпопероксидації та активності антиоксидантної системи в міокарді за умов розвитку адреналінового пошкодження міокарда при експериментальному пародонтиті до та після корекції корвітином.
Матеріал і методи. Досліди проведено на 54 білих щурах-самцях, яких поділили на шість груп (9 тварин у кожній). Перша – контрольна, друга, третя, четверта і п’ята – групи тварин з АПМ під час перебігу експериментального пародонтиту (ЕП) відповідно на 1, 7, 10 і 17 доби експерименту без корекції корвітином, шоста група відповідно на 17 добу – тварини з АПМ під час перебігу ЕП з корекцією корвітином. Під час експерименту забирали тканину міокарда щурів та оцінювали вміст дієнових кон’югатів (ДК), малонового діальдегіду (МДА), супероксиддисмутази (СОД), каталази (КТ), церулоплазміну (ЦП).
Результати. У тварин з поєднаною патологією АПМ та пародонтитом без корекції корвітином результати показали підвищення показників дієнових кон’югатів і малонового діальдегіду та пригнічення показників супероксиддисмутази, каталази і церулоплазміну. А при цих поєднаних патологіях з їх корекцією корвітином встановлено зворотне – зниження показників дієнових кон’югатів і малонового діальдегіду та збільшення супероксиддисмутази, каталази і церулоплазміну.
Висновок. У піддослідних щурів з поєднаним перебігом АПМ та пародонтитом відбувається інтенсивніший розвиток оксидативного стресу, що може бути проявом посилення двох поєднаних патологій, особливо без корекції корвітином. А корекція препаратом з антиоксидантними властивостями показала зменшення розвитку оксидативного стресу, підвищення процесів антиоксидантного захисту та зниження нагромадження продуктів пероксидного окиснення ліпідів (ПОЛ).
ВПЛИВ РІЗНИХ МОДЕЛЕЙ ІММОБІЛІЗАЦІЙНОГО СТРЕСУ НА МОРФОЛОГІЧНІ ЗМІНИ У СЕРЦІ ВИСОКО- І НИЗЬКОСТІЙКИХ ДО ГОСТРОЇ ГІПОКСІЙНОЇ ГІПОКСІЇ ЩУРІВ РІЗНОЇ СТАТІ
Authors: Denefil O. V. , Ordynskyi Iu. M. , Nebesna Z. M.
Published: November 2019

Стреси трапляються у нашому житті щоденно. На один і той самий стрес кожна людина реагує по-різному й не задумується про його наслідки для організму. Часто ми не враховуємо пошкоджувальної дії стресу на різні органи, зокрема на серцево-судинну систему. Визначення механізму пошкоджувального впливу стресу на серце в осіб з різною реактивністю може сприяти розробці індивідуальних методів профілактики та корекції.

Мета – визначити вплив різних режимів іммобілізаційного стресу на морфологічні зміни у серці щурів різної статі з високою і низькою стійкістю до гіпоксії.

Матеріал і методи. Досліди виконано на 96 високо- і низькостійких до гіпоксії щурах лінії Вістар віком 5,5–6 місяців. Тварин поділили на контрольні та дослідні групи (які зазнали іммобілізаційного стресу). Стрес моделювали шляхом чотириразової одногодинної іммобілізації щурів спинкою донизу з інтервалом у 24 години (стрес 1) і 72 години (стрес 2) між окремими стресовими епізодами. Дослідження проводили через 24 години після останньої іммобілізації.

Результати. При світлооптичному дослідженні поперечних зрізів сердець у всіх досліджуваних групах тварин, які зазнали впливу іммобілізаційного стресу, спостерігали незначні пошкодження міокарда, ступінь яких залежав від статі та моделі іммобілізаційного стресу. В усіх групах тварин виявлено помірний набряк як кардіоміоцитів, так і строми, різний ступінь некробіозу кардіоміоцитів та порушення мікроциркуляції. При стресі 1, порівняно із стресом 2, ступінь ураження міокарда був меншим. У ВГ тварин, порівняно з НГ, пошкодження були виражені слабше. Найбільші зміни відбулися при обох видах стресу у низькостійких до гіпоксії самців.

Висновок. Інтервальна іммобілізація щурів призводить до порушення морфологічної структури міокарда, ступінь розвитку якого залежить від стійкості тварини до гіпоксії, статі та моделі стресу. Найбільше пошкодження відмічено при обох видах стресу в низькостійких до гіпоксії самців.
МАСАЖ ТА ЛІКУВАЛЬНА ФІЗИЧНА КУЛЬТУРА ЯК ЗАСОБИ ФІЗИЧНОЇ РЕАБІЛІТАЦІЇ ПРИ РІЗНОВИДАХ СКОЛІОЗУ В ДОРОСЛИХ ТА ДІТЕЙ З ПОРУШЕННЯМИ ОПОРНО-РУХОВОГО АПАРАТУ
Authors: Davybida N. O. , Popovich D. V. , Bezpalova N. M. , Dovgan O. M. , Koval V. B. , Vayda O. V. , Chernyi Yu. M.
Published: November 2019

Сколіоз призводить до розвитку анатомічних порушень. Труднощі полягають у тому, що сколіоз на ранніх стадіях розвитку захворювання може бути малопомітний, а збільшення тривалості захворювання призводить до зменшення шансів на успіх у лікуванні. Організм, намагаючись відновити вертикальний баланс хребта, утворює додаткові викривлення.

Мета – опис методик роботи з дітьми вікової групи від 9 до 16 років з набутим сколіозом 2-го ступеня та їх вплив на кінцевий результат, а саме, на різницю в ступенях деформації в градусах (на рентгенівському знімку) та візуальні зміни (за антропометричними даними).

Матеріал і методи. Використані методи діагностики та фізичної реабілітації для корекції сколіозу різного ступеня при лікуванні дітей віком 6 –12 років зі вказаною патологією

Результати. При розвитку сколіозу міжхребцеві диски зазнають високого тиску з одного боку і низького – з іншого, внаслідок чого зміщуються у бік низького тиску, чим тільки підсилюють наявну асиметрію. Міжхребцеві диски викликають подразнення навколишніх нервових закінчень, в тому числі і вегетативних, які регулюють обмінні процеси в різних органах і тканинах організму, що призводить до розвитку кардіалгій, порушень функцій жовчного міхура тощо.
МЕДИКАМЕНТОЗНА КОРЕКЦІЯ ПОКАЗНИКІВ АБДОМІНАЛЬНОГО ОЖИРІННЯ У ХВОРИХ НА ХРОНІЧНИЙ ПАНКРЕАТИТ
Authors: Babinets L. S. , Kуtsai K. Yu.
Published: November 2019

Проблема хронічного панкреатиту і коморбідного ожиріння на сьогоднішній день є досить актуальною. У щоденній практиці перед лікарем постають питання вибору ефективної схеми лікування таких пацієнтів.

Мета дослідження – визначити вплив метадоксину (Ліверія ІС) на показники абдомінального ожиріння при його включенні до стандартної терапії.

Матеріал і методи. Досліджено 100 хворих на хронічний біліарний панкреатит з супутнім ожирінням. Хворих було поділено на 2 групи. Перша група (45 осіб) отримувала загальноприйняту (ЗПЛ) схему лікування. Друга група (55 осіб) отримувала в комплексі до ЗПЛ метадоксин. При визначенні абдомінального ожиріння використовували наступні індекси: WHR, WTR,WAR і WHtR.

Результати. Після проведеного лікування позитивна динаміка показників абдомінального ожиріння спостерігалась в обох групах. Включення до стандартної схеми лікування метадоксину сприяло достовірно вищій ефективності лікування.

Показник WHR був на 13,3 % нижчий у 2 групі, порівняно з таким 1 групи, WTR – на 15,4 %, WAR – на 14,0 %, WHtR – на 16,2 % відповідно. Дані 2 групи після лікування були статистично достовірними щодо таких у 1 групі (р<0,05).

Висновок. Застосування у комплексному лікуванні метадоксину (Ліверія ІС) у хворих на хронічний біліарний панкреатит сприяло істотному достовірному підвищенню ефективності загальноприйнятого лікування за показниками абдомінального ожиріння.
ЕНДОГЕННА ІНТОКСИКАЦІЯ, ПЕРОКСИДНЕ ОКИСНЕННЯ ЛІПІДІВ ТА АНТИОКСИДАНТНА СИСТЕМА ОРГАНІЗМУ В ХВОРИХ НА ПОДАГРУ НА ТЛІ НЕАЛКОГОЛЬНОГО СТЕАТОГЕПАТИТУ
Authors: Mudra U. O. , Andreychyn S. M.
Published: November 2019

Вступ. Подагра і неалкогольний стеатогепатит належать до розповсюджених хвороб, однак патогенез такої поєднаної патології досліджено недостатньо.

Мета дослідження – вивчити вираження ендогенної інтоксикації, вміст малонового діальдегіду та рівень супероксиддисмутази у крові хворих на подагру в поєднанні з неалкогольним стеатогепатитом, а також лікувальну ефективність вуглецевого ентеросорбенту IV покоління “Карболайн”.

Методи дослідження. Обстежено 123 хворих на подагру в період загострення. Їх було поділено на 2 групи. До 1-ї групи ввійшли пацієнти з подагрою без ураження печінки, до 2-ї – хворі із супутнім неалкогольним стеатогепатитом. Кожну із цих груп поділили на підгрупи, пацієнти однієї з яких, окрім стандартного лікування, отримували вуглецевий ентеросорбент “Карболайн”. Усі хворі пройшли стандартне клінічне обстеження, а також у них досліджували рівень молекул середньої маси в сироватці крові за методом Н. І. Габріелян та співавт., визначали вміст малонового діальдегіду та рівень супероксиддисмутази в плазмі крові за допомогою спектрофотометричного методу.

Результати й обговорення. У хворих на подагру виявлено підвищення рівня ендотоксикозу та дисбаланс пероксидного окиснення ліпідів і антиоксидантного захисту. Ці зміни організму посилювалися на тлі супутнього неалкогольного стеатогепатиту. Застосування ентеросорбенту “Карболайн” у комплексному лікуванні сприяло зменшенню ендотоксикозу та поліпшенню показників пероксидного окиснення ліпідів і антиоксидантного захисту: зниженню вмісту малонового діальдегіду та підвищенню рівня супер­оксиддисмутази. Наростання ендогенної інтоксикації та дисбаланс між пероксидним окисненням ліпідів і антиоксидантним захистом, очевидно, спричинені порушенням метаболізму та зниженням дезінтоксикаційної функції печінки і нирок, що притаманно подагрі. Лікувальна ефективність карболайну зумовлена високою поглинальною активністю щодо токсичних метаболітів у цього ентеросорбенту.

Висновки. Подагра супроводжується підвищенням ендогенної інтоксикації, зокрема вмісту молекул середньої маси в сироватці крові, вмісту малонового діальдегіду та зменшенням рівня супероксиддисмутази. Ці зміни більш виражені на тлі супутнього неалкогольного стеатогепатиту. Застосування ентеросорбенту “Карболайн” призводить до зниження ендотоксикозу та покращення зазначених показників пероксидного окиснення ліпідів і антиоксидантного захисту.
ЗМІНА БІОХІМІЧНИХ І МІКРОБІОЛОГІЧНИХ ПОКАЗНИКІВ ЗАМОРОЖЕНОЇ РИБИ ЗА НАЯВНОСТІ ЗАЛИШКОВИХ КІЛЬКОСТЕЙ АНТИБАКТЕРІАЛЬНИХ ПРЕПАРАТІВ
Authors: Kukhtyn M. D. , Malimon Z. V. , Yaroshenko T. Ya. , Pokotylo O. S.
Published: November 2019

Вступ. Значне і необмежене застосування антибактеріальних препаратів в аквакультурі призводить до накопичення їх у водному середовищі, тканинах риби і, відповідно, рибних продуктах. Тому питання контролю замороженої риби, яка потрапляє в Україну, за біохімічними, мікробіологічними і токсикологічними показниками є постійно актуальним.

Мета дослідження – визначити залишкові кількості антибактеріальних субстанцій і антибіотиків у замороженій рибі, імпортованій в Україну, та дослідити їх вплив на біохімічні й мікробіологічні показники риби.

Методи дослідження. Залишкові кількості антибактеріальних субстанцій визначали методом рідинної хроматографії на рідинному хроматографі з подвійним масспектрометричним детектором WATERSLC-MS-MSACQUITYTQP (LC-MS/MS). У роботі використовували сертифіковані субстанції антибіотиків. Біохімічні показники замороженої риби визначали загальновизнаними методами.

Результати й обговорення. Встановлено наявність у досліджених пробах риби антибіотиків і антибактеріальних субстанцій, визначення яких не передбачено Регламентом ЄС № 37/2010. Також виявлено перевищення максимально допустимої кількості в м’ясі замороженої риби для таких антибіотиків, як тетрациклін та спектиноміцин. Незважаючи на відповідність мікробіологічним нормативам замороженої риби, в якій виявлено залишки антибактеріальних субстанцій і антибіотиків, за біохімічними показниками не всі зразки відповідали ознакам свіжої доброякісної риби. Тому, враховуючи вищенаведені результати досліджень, вважаємо за необхідне передбачити у Плані державного моніторингу залишкових кількостей ветеринарних препаратів, забруднювачів та токсикантів у продуктах тваринного походження дослідження з визначення залишкових кількостей антибактеріальних субстанцій і антибіотиків для підвищення безпечності риби, імпортованої в Україну.

Висновки. Встановлено наявність у замороженій рибі залишкових кількостей антибіотиків гентаміцину, дифлоксацину і пароміцину, які досягали максимально допустимої кількості для даних антибіотиків – 100 мкг/кг. Залишків антибіотиків пеніцилінового ряду (пеніциліну V, амоксициліну), які виявили в рибі, було у 2 рази менше максимально допустимої кількості – 50 мкг/кг. Перевищення максимально допустимої кількості залишків антибіотиків у замороженій рибі виявлено для тетрацикліну – (112,5±7,2) мкг/кг при межі 100 мкг/кг та спектиноміцину – (342,1±21,5) мкг/кг при допустимій межі 300 мкг/кг.
ДОСЛІДЖЕННЯ ДУБИЛЬНИХ РЕЧОВИН ПАРИЛА ЗВИЧАЙНОГО
Authors: Huzo N. M. , Kovalska N. P. , Grycyk A. R.
Published: November 2019

Вступ. В Україні зростає чотири види рослин роду Парило. З усіх видів найрозповсюдженішим є парило звичайне (Agrimonia eupatoria L.). Рослина має широкий спектр фармакологічної активності – гепатозахисну, жовчогінну, в’яжучу, протизапальну, протимікробну, противірусну, сечогінну, цукрознижувальну.

Мета дослідження – вивчити таніни у траві парила звичайного залежно від місця зростання і визначити локалізацію дубильних речовин у свіжих листках за допомогою мікрохімічних реакцій.

Методи дослідження. Об’єкти вивчення – водні витяжки з висушеної трави та свіжі листки парила звичайного. Вміст танінів визначали спектрофотометричним методом за ДФУ 2.0.1. Якісний склад і кількісний вміст компонентів дубильних речовини у досліджуваному об’єкті визначали методом високо­ефективної рідинної хроматографії на хроматографі Agilent 1200 3D LC System Technologies (США). Для проведення мікрохімічних реакцій виготовляли поперечні зрізи через черешок і центральну жилку листка. Зрізи обробляли 1 % розчином ферум (ІІІ) амонію сульфату. Тимчасові препарати розглядали у світловому тринокулярному мікроскопі XSP-146T фірми “ULAB”. Фотографували зрізи за допомогою фотокамери CanonEOS 550.

Результати й обговорення. Вміст танінів у перерахунку на пірогалол у траві парила звичайного коливався в межах 1,60–2,10 % залежно від місця зростання. Методом високоефективної рідинної хроматографії у траві парила звичайного ідентифіковано такі складові дубильних речовин: два фрагменти гідролізованих дубильних речовин, чотири простих катехіни, один складний катехін. Найбільше в траві парила звичайного виявлено епікатехіну й епігалокатехіну. Результати мікроскопічних досліджень показали, що за допомогою мікрохімічних реакцій (з 1 % водним розчином ферум (ІІІ) амонію сульфату) можна визначити на поперечному зрізі черешка і листка парила звичайного локалізацію конденсованих та гідролізованих дубильних речовин.

Висновки. Методом спектрофотометрії встановлено, що кількісний вміст танінів у висушеній траві парила звичайного, залежно від місця зростання, коливається в межах 1,67–2,10 %. Методом високо­ефективної рідинної хроматографії виявлено, ідентифіковано і визначено кількісний вміст компонентів дубильних речовин у траві парила звичайного. Встановлено локалізацію дубильних речовин у різних місцях на поперечних зрізах черешка і листкової пластинки парила звичайного.
Treatment of Pulmonary Hypertension With Angiotensin II Receptor Blocker and Neprilysin Inhibitor Sacubitril/Valsartan
Authors: Clements Richard T. , Vang Alexander , Fernandez-Nicolas Ana , Kue Nouaying R. , Mancini Thomas J. , Morrison Alan R. , Mallem Krishna , McCullough Danielle J. , Choudhary Gaurav
Published: November 2019

Background:

Angiotensin II has been implicated in maladaptive right ventricular (RV) hypertrophy and fibrosis associated with pulmonary hypertension (PH). Natriuretic peptides decrease RV afterload by promoting pulmonary vasodilation and inhibiting vascular remodeling but are degraded by neprilysin. We hypothesized that angiotensin receptor blocker and neprilysin inhibitor, sacubitril/valsartan (Sac/Val, LCZ696), will attenuate PH and improve RV function by targeting both pulmonary vascular and RV remodeling.

Methods:

PH was induced in rats using the SU5416/hypoxia model (Su/Hx), followed by 6-week treatment with placebo, Sac/Val, or Val alone. There were 4 groups: CON—normoxic animals with placebo (n=18); PH−Su/Hx rats+placebo (n=34); PH+Sac/Val (N=24); and PH+Val (n=16).

Results:

In animals with PH, treatment with Sac/Val but not Val resulted in significant reduction in RV pressure (mm Hg: PH: 62±4, PH+Sac/Val: 46±5), hypertrophy (RV/LV+S: PH: 0.74±0.06, PH+Sac/Val: 0.46±0.06), collagen content (µg/50 µg protein: PH: 8.2±0.3, PH+Sac/Val: 6.4±0.4), pressures and improvement in RVs (mm/s: PH: 31.2±1.8, PH+Sac/Val: 43.1±3.6) compared with placebo. This was associated with reduced pulmonary vascular wall thickness, increased lung levels of ANP (atrial natriuretic peptide), BNP (brain-type natriuretic peptide), and cGMP, and decreased plasma endothelin-1 compared with PH alone. Also, PH+Sac/Val animals had altered expression of PKC isozymes in RV tissue compared with PH alone.

Conclusions:

Sac/Val reduces pulmonary pressures, vascular remodeling, as well as RV hypertrophy in a rat model of PH and may be appropriate for treatment of pulmonary hypertension and RV dysfunction.
Clinical Implications of Respiratory Failure in Patients Receiving Durable Left Ventricular Assist Devices for End-Stage Heart Failure
Authors: Miller P. Elliott , Caraballo Cesar , Ravindra Neal G. , Mezzacappa Catherine , McCullough Megan , Gruen Jadry , Levin Andrew , Reinhardt Samuel , Ali Ayyaz , Desai Nihar R. , Ahmad Tariq
Published: November 2019

Background:

The impact of respiratory failure on patients undergoing left ventricular assist device (LVAD) implantation is not well understood, especially since these patients were excluded from landmark clinical trials. We sought to evaluate the associations between immediate preimplant and postimplant respiratory failure on outcomes in advanced heart failure patients undergoing LVAD implantation.

Methods and Results:

We included all patients in the Interagency Registry for Mechanically Assisted Circulatory Support who were implanted with continuous-flow LVADs from 2008 to 2016. Of the 16 362 patients who underwent continuous-flow LVAD placement, 906 (5.5%) required preimplant intubation within 48 hours before implantation, and 1001 (6.1%) patients developed respiratory failure within 1 week after implantation. A higher proportion of patients requiring preimplant intubation were Interagency Registry for Mechanically Assisted Circulatory Support profile 1, required mechanical circulatory support, and presented with cardiac arrest or myocardial infarction (
P
<0.001, all). At 1 year, 54.3% of patients intubated preimplant were alive without transplant, 20.1% had been transplanted, and 24.2% died before transplant. Patients requiring preimplant intubation had higher rates of postimplant complications, including bleeding, stroke, and right ventricular assist device implantation (
P
<0.01 for all). Among Interagency Registry for Mechanically Assisted Circulatory Support profile 1 patients, preimplant intubation incurred additional risk of death at 1 year compared with Interagency Registry for Mechanically Assisted Circulatory Support profile 1 patients not intubated (hazard ratio, 1.37 [95% CI, 1.13–1.65];
P
=0.001). After multivariable analysis, both preimplant intubation (hazard ratio, 1.20 [95% CI, 1.03–1.41];
P
=0.021) and respiratory failure within 1 week (hazard ratio, 2.54 [95% CI, 2.26–2.85];
P
<0.001) were associated with higher all-cause 1-year mortality.

Conclusions:

Respiratory failure both before and after LVAD implantation identifies an advanced heart failure population with significantly worse 1-year mortality. This data might be helpful in counseling patients and their families about expectations about life with an LVAD.
Does Race Influence Decision Making for Advanced Heart Failure Therapies?
Authors: Breathett Khadijah , Yee Erika , Pool Natalie , Hebdon Megan , Crist Janice D. , Knapp Shannon , Larsen Ashley , Solola Sade , Luy Luis , Herrera‐Theut Kathryn , Zabala Leanne , Stone Jeff , McEwen Marylyn M. , Calhoun Elizabeth , Sweitzer Nancy K.
Published: November 2019

Background

Race influences medical decision making, but its impact on advanced heart failure therapy allocation is unknown. We sought to determine whether patient race influences allocation of advanced heart failure therapies.

Methods and Results

Members of a national heart failure organization were randomized to clinical vignettes that varied by patient race (black or white man) and were blinded to study objectives. Participants (N=422) completed Likert scale surveys rating factors for advanced therapy allocation and think‐aloud interviews (n=44). Survey results were analyzed by least absolute shrinkage and selection operator and multivariable regression to identify factors influencing advanced therapy allocation, including interactions with vignette race and participant demographics. Interviews were analyzed using grounded theory. Surveys revealed no differences in overall racial ratings for advanced therapies. Least absolute shrinkage and selection operator regression selected no interactions between vignette race and clinical factors as important in allocation. However, interactions between participants aged ≥40 years and black vignette negatively influenced heart transplant allocation modestly (−0.58; 95%
CI
, −1.15 to −0.0002), with adherence and social history the most influential factors. Interviews revealed sequential decision making: forming overall impression, identifying urgency, evaluating prior care appropriateness, anticipating challenges, and evaluating trust while making recommendations. Race influenced each step: avoiding discussing race, believing photographs may contribute to racial bias, believing the black man was sicker compared with the white man, developing greater concern for trust and adherence with the black man, and ultimately offering the white man transplantation and the black man ventricular assist device implantation.

Conclusions

Black race modestly influenced decision making for heart transplant, particularly during conversations. Because advanced therapy selection meetings are conversations rather than surveys, allocation may be vulnerable to racial bias.
Development and Evaluation of Novel Electronic Medical Record Tools For Avoiding Bleeding After Percutaneous Coronary Intervention
Authors: Ebinger Joseph , Henry Timothy , Kim Sungjin , Inkelas Moira , Cheng Susan , Nuckols Teryl
Published: November 2019

Background

Bleeding remains the most common complication of percutaneous coronary intervention. Guidelines recommend assessing bleeding risk before percutaneous coronary intervention to target use of bleeding avoidance strategies and mitigate bleeding events. Cedars‐Sinai Medical Center undertook an initiative to integrate these recommendations into the electronic medical record.

Methods and Results

The intervention included a voluntary clinical decision alert to assess bleeding risk before percutaneous coronary intervention, a bleeding risk calculator tool based on the
NCDR
(National Cardiovascular Data Registry) risk prediction model and, when indicated, a second alert to consider 4 bleeding avoidance strategies. We tested for changes in the use of bleeding avoidance strategies and bleeding event rates by comparing procedures performed before versus after implementation of the electronic medical record–based intervention and with versus without use of the bleeding risk calculator tool. Use of radial access increased (47.6% versus 64.8%;
P
<0.001) and glycoprotein
II
b/
III
a inhibitors decreased (12.8% versus 3.17%;
P
<0.001) from before to after implementation, though risk‐adjusted bleeding event rates were stable (
odds ratio,
0.82;
P
=0.164), even for high‐risk procedures. Use versus nonuse of the bleeding risk calculator tool was associated with increased radial access and reductions in glycoprotein
II
b/
III
a inhibitors, but no change in bleeding events.

Conclusions

Integrating guideline recommendations into the electronic medical record to promote assessments of bleeding risk and use of bleeding avoidance strategies was feasible and associated with changes in clinical practice. Future work is needed to ensure that bleeding avoidance strategies are not overused among lower‐risk patients, and that, for high‐risk patients, the potential benefits of elective percutaneous coronary intervention are carefully weighed against the risk of bleeding.
Marijuana Use Among Young Adults (18–44 Years of Age) and Risk of Stroke
Authors: Parekh Tarang , Pemmasani Sahithi , Desai Rupak
Published: November 2019

Background and Purpose—

Amidst legalization of therapeutic and recreational use of marijuana/cannabis in the United States, cerebrovascular effects of marijuana use remain largely unknown, especially among young adults. We aimed to examine the association between marijuana use (18–44 years) among young adults and stroke events.

Methods—

The study analyzed pooled data from the Behavioral Risk Factor Surveillance System (2016–2017)—a nationally representative cross-sectional survey collected by the Centers for Disease Control and Prevention. Weighted logistic regression models were used to examine an association of recent marijuana use (within the last 30 days) and stroke in young adults (18–44 years) adjusting for patient demographics, risk behavior, and relevant comorbidities.

Results—

Overall, 13.6% of participants (n=43 860; weighted 35.5 million; 49.9% men) reported using marijuana recently (in the last month), with 63.3% of them being men. Compared with nonusers, marijuana users were often younger (18–34 years; 73.8% versus 61%), non-Hispanic white or black, and with some college education. Marijuana users were often physically active (81.8% versus 77.5%), heavy drinkers (16.8% versus 4.9%), current combustible cigarette users (37.9% versus 15%) and had lower prevalence of hypertension, diabetes mellitus, and hyperlipidemia as compared with nonusers (
P
<0.01). Young adults with recent marijuana use showed 1.82× higher odds (adjusted odds ratio, 1.82 [95% CI, 1.08–3.10]) of stroke compared with nonusers, which further increased to 2.45× higher (adjusted odds ratio, 2.45 [95% CI, 1.31–4.60]) among frequent marijuana users (>10 days/month). Compared with nonusers, stroke odds were even higher among frequent marijuana users with concomitant combustible cigarette use (adjusted odds ratio, 3.12 [95% CI, 1.40–6.97]) and e-cigarette use (adjusted odds ratio, 2.63 [95% CI, 1.07–6.46]), respectively.

Conclusions—

There may be a significantly higher odds of stroke in young marijuana users (18–44 years) as compared with nonusers with even greater odds among frequent users (>10 days/month).
Crane flies and their researchers (as a preface)

Authors: LANTSOV VLADIMIR I.
Published: November 2019

I would like to bring to the attention of the reader that this issue of ZOOSYMPOSIA is devoted to the blessed memory of three outstanding entomologists―taxonomists, who made inestimable contributions to the knowledge of crane flies of the World, namely, Charles Paul Alexander (1889–1981), Bernhard Mannheims (1909–1971), and Eugeniy Nikolaevich Savchenko (1909–1994). The year 2009 marks 120 years since the birth of C. Alexander and the 100th anniversary of E. Savchenko and B. Mannheims.
Rediscovery of Aster polius (Astereae: Asteraceae), a rare and endemic species from China, after one century

Authors: FU ZHI-XI , ZHANG GUO-JIN , SHAO YI-ZHEN , LIU YAN-YAN , YANG XIAO-CHENG , GAO TIAN-GANG , TIAN XIANGYU
Published: November 2019

Aster polius C.K. Schneider (Asteraceae, Astereae) was known only from the holotype locality after having been collected in 1908. Its systematic position and relationships among Aster and related genera remained unknown. In this work, we report the rediscovery of Aster polius at the type locality in western Sichuan, China, in 2016. After a detailed comparison with herbarium specimens and a phylogenetic reconstruction of densely sampled relatives based on nuclear markers (nrITS & nrETS), the position of Aster polius was determined to be in Aster ser. Albescentes. This species differs from other species of A. ser. Albescents in some key characters, i.e., leaves adaxially verruculose, leaves narrowly ovate to elliptic, 0.6–1.5 × 0.2–0.7 cm, capitula in corymbiform synflorescences. An amended description with a distribution map and a drawing of the species are presented.
Mallomonas lamii sp. nov. (Synurales, Chrysophyceae), a new species bearing large scales described from the tropics

Authors: GUSEV EVGENIY SERGEEVICH , KULIZIN PAVEL , GUSEVA ELENA , SHKURINA NATALIA , KULIKOVSKIY MAXIM
Published: November 2019

A new species Mallomonas lamii sp. nov. is described from Vietnam based on silica-scale morphology studied by means of transmission and scanning electron microscopies. The species belongs to the Mallomonas matvienkoae complex and is characterized by large oval scales with a thick secondary layer with internal reticulation that covers the distal one-third of the scale. The scale morphology of Mallomonas lamii is very similar to that of the fossil taxon M. pleuriforamen. Scales of Mallomonas lamii were found at thirteen localities from six provinces in central and southern areas of Vietnam. The distributions and habitat conditions of the new species are summarized.
Redescription of Capitella capitata (Fabricius) from West Greenland and designation of a neotype (Polychaeta, Capitellidae)

Authors: BLAKE JAMES A.
Published: November 2019

Capitella capitata (Fabricius, 1780), the type species of the genus, was originally described from the SW coast of Greenland; however, current definitions of the species are largely based on Eisig (1887), who described specimens from Naples on the Mediterranean coast. Eisig’s excellent account of the morphology of a sexually dimorphic species has subsequently been applied to specimens collected from worldwide locations. C. capitata was considered cosmopolitan in its distribution until J.P. Grassle and others identified numerous sibling species in laboratory culture.  A large collection of Capitella from locations along the W, SW, and SE coasts of Greenland was provided by the Zoological Museum, University of Copenhagen (ZMUC). The collections included about 680 specimens with distinctive prostomial, thoracic, and setal morphology that differs from the typical depiction of the species in most faunal accounts. A neotype was selected from an excellent collection of approximately 250 specimens from Mârmorilik on the Affarlikassâ Fjord on the inner Uummannaq Fjord system, north of Disko Bay. All available collections from the ZMUC are believed to belong to the same species, which is here considered to be Arctic and subarctic in distribution. Additional material from the Alaskan Arctic supports this hypothesis. The Greenland species has a short, cup-shaped, wider-than-long prostomium joined to a narrow peristomial ring that is retracted slightly into setiger 1. In most specimens, the first four thoracic setigers gradually increase in size, with setiger 4 being the largest thoracic segment, and then decrease over the next five setigers, with setiger 9 being smaller than subsequent anterior abdominal segments. The thoracic region is thus markedly distinct visually from the abdominal region. Setigers 8–9 typically lack fascicles of notosetae, but 80% of the specimens examined have genital spines and most have copulatory organs that are secretory in nature: they contain numerous small secretion granules but no sperm. Many of these specimens have eggs and larvae within their tubes, suggesting functional hermaphroditism. The present redescription of C. capitata serves to establish a baseline against which the many known but undescribed species can be compared. Previous accounts of C. capitata based on the Eisig concept and largely from boreal and temperate localities should be reevaluated.
The subgenus Tipula (Pterelachisus) in Finland (Diptera: Tipulidae)—species and biogeographic analysis

Authors: SALMELA JUKKA
Published: November 2019

A total of 19 Finnish species of the subgenus Tipula (Pterelachisus) are presented. The highest species richnesses are observed in the southern, south eastern and eastern parts of the country and the lowest number of species are found in south western, western and northernmost Finland. This pattern is probably caused by the climate and the eastern Palaearctic origin of several species, but also by differences in forestry history between eastern and western Finland. 16 % of the species are red-listed (NT-VU); these species are confined to primeval heath forests or herb-rich forests and have small distribution areas. 42 % of the species are generally poorly known (NE-DD) and 42 % are rather wide-spread and common (LC). Furthermore, 26 % of the species are National Responsibility Species of Finland; these are boreal species, being absent or rare in Central Europe. The distribution of species in Finland and their area of occupancy is positively correlated. There is also a positive relation between the global range of any species and the extent of its regional occurrence in Finland.
Diversity, distribution, ecology and biogeography of caddisflies (Insecta: Trichoptera) in the Krka River (National Park “Krka”, Croatia)
Authors: KUČINIĆ MLADEN , VUČKOVIĆ IVAN , KUTNJAK HRVOJE , JELASKA LUCIJA ŠERIĆ , MARGUŠ DRAGO
Published: November 2019

The caddislfies fauna is poorly known in the karstic area which covers about 50% of the entire territory of the Republic of Croatia. The Krka River is a karstic Mediterranean river with specific travertine barriers and 2 lakes. The spring of the Krka River is located 45 kilometres from the coast. The river flows into the Adriatic Sea near the city of Šibenik. In 1998 and 1999, systematic collecting of Trichoptera was performed in that area, and in 2000, 2005, 2007 and 2009 caddisflies were collected periodically. Sampling was performed at 9 locations representing  different types of habitats: springs, travertine barriers, upper, middle and lower parts of the Krka River and lakes. During 16 on–site visits, 4792 adults were collected, belonging to 50 species. Diversity, distribution, ecology and biogeography of this material were analyzed.
Acarology XIII: Proceedings of the International Congress
Authors: DE MORAES GILBERTO JOSÉ , PROCTOR HEATHER
Published: November 2019

TABLE OF CONTENTS
Bomolochid copepods (Crustacea: Copepoda: Bomolochidae) parasitizing immigrant and native barracuda (Actinopterygii: Sphyraenidae) caught off the Egyptian Mediterranean coast

Authors: EL-RASHIDY HODA H. , BOXSHALL GEOFFREY A.
Published: November 2019

Two species of parasitic copepods (Family Bomolochidae) are reported from two species of barracudas (Family Sphyraenidae) caught in Mediterranean waters off Alexandria, Egypt. Nothobomolochus denticulatus (Bassett- Smith, 1898) is recorded on yellowstripe barracuda, Sphyraena chrysotaenia Klunzinger, which is an immigrant from the Red Sea that has become established in the Mediterranean. This is a new geographical record of N. denticulatus from the Mediterranean and the female of N. denticulatus is redescribed in detail. Bomolochus unicirrus Brian, 1902 is recorded on European barracuda, Sphyraena sphyraena (L.), a fish native to the Mediterranean, and slight differences between this material and material from the Atlantic, off Mauritania, are noted.
Two new genera of Trachyphloeini with a key to the genera of small terricolous South African Trachyphloeini and Embrithini (Coleoptera: Curculionidae: Entiminae)
Authors: BOROVEC ROMAN , SKUHROVEC JIŘÍ
Published: November 2019

Two new genera, Barclayanthus Borovec & Skuhrovec, gen. nov. and  Janakius Borovec & Skuhrovec, gen. nov., assigned to the tribe Trachyphloeini Lacordaire, 1863, are described for three South African species of weevil: Barclayanthus micros Borovec & Skuhrovec, sp. nov., B. cooteri Borovec & Skuhrovec, sp. nov. and Janakius sylvaticus Borovec & Skuhrovec, sp. nov. All species are illustrated and keyed. The taxonomic status of each of the new genera is discussed, and compared with similar genera of Trachyphloeini and Embrithini Marshall, 1942. A key to known small terricolous South African genera of both Trachyphloeini and Embrithini is included.
The widely occurring brittlestar Ophiactis savignyi (Amphilepidida: Ophiactidae) as an epibiont on loggerhead sea turtle, Caretta caretta
Authors: HAYASHI RYOTA , OKANISHI MASANORI
Published: November 2019

We describe the first occurrence of the widely occurring brittlestar Ophiactis savignyi (Müller & Troschel, 1842) as epibionts on Caretta caretta (Linnaeus, 1758), the loggerhead sea turtles. On the sea turtle epibionts, the coronulid barnacles were well studied as listed in Hayashi (2013), and recently some crustaceans were collected from loggerhead sea turtles and described as new species (Tanabe et al. 2017; Tanaka and Hayashi 2019). In contrast, echinoderm epibionts listed from sea turtles are poorly understood (Table 1) and this study represents the novel discovery of an ophiuroid, which was not previously known to occur on the surface of this species.
4. Holiday Convergences, Holiday Divergences
Authors: Broz Ludek , Habeck Joachim Otto
Published: November 2019

Chapter 4, by Luděk Brož and Habeck, compares late-Soviet versus present-day expectations of holiday-making and the use of tourism infrastructure, with the aim of assessing the shifting norms of what is desired when one is away from home. Partly, these shifts involve new interpretations of ethnic difference as a resource in tourism, as the display of ethnic symbols gradually underwent a process of commodification. Additionally, tourism and travel are now motivated by ideas of self-fulfilment that markedly differ from those in earlier decades.
8. Ethnicity on the Move
Authors: Rabogoshvili Artem
Published: November 2019

Chapter 8, by Artem Rabogoshvili, elucidates to what extent attendance at such events, either as a performer on the stage or “just” as a member of the audience, is itself an indicator of a lifestyle that draws explicitly on ethnic affiliation and ethnic symbols. Rabogoshvili investigates the workings of national-cultural organisations in the Baikal region, contrasting old and new diaspora groups, and analyses the different degrees of involvement of individual actors.
12. Potential Infrastructure Enhancements for Ports and Cities
Authors: Duffield Colin F. , Parikesit Danang , Wahyuni Sari , Hui Felix Kin Peng
Published: November 2019

The final chapter of this research monograph draws together key points from each of the chapters. It summarises key findings from the research and poses questions that would benefit from future/further research.
Percutaneous Coronary Intervention Offers Survival Benefit to Stable Patients With One Single Chronic Total Occlusion and Diabetes: A Propensity Score–Matched Analysis
Authors: Yan Yunfeng , Yuan Fei , Liu Hong , Xu Feng , Zhang Min , Wang Wei , Zhang Mingduo , Tian Jinfan , Cui Kongyong , Zhou Kuo , Chen Lingxiao , Lyu Shuzheng
Published: November 2019

Studies on chronic total occlusion (CTO) treatment strategy in stable patients have reported conflicting results. We focused on stable diabetic patients with a single CTO (other vessels have been successfully treated before). We attempted to identify which strategy (percutaneous coronary intervention [PCI] or medical therapy [MT]) is optimal; 545 patients were selected from a total of 39 952 patients. Based on the initial treatment strategy, we assigned patients to either the PCI or MT group. The primary end point was a major adverse cardiac event (MACE). After a median follow-up of 45 months (interquartile range: 25.7-79.2 months), we observed (1) no difference in MACE and myocardial infarction between groups, (2) multivariate analysis showed that PCI group was superior to MT group in cardiac death (hazard ratio: 4.758 (1.698-13.334); P = .003) and all-cause death (2.767 [1.157-6.618]; P = .022). The superiority was consistent in propensity score–matched analysis, and (3) a failed PCI group was not associated with higher risks in the clinical end points, except for target vessel revascularization, compared with MT. We concluded that for stable patients with diabetes and one single CTO, initial PCI strategy tended to offer patients survival benefits compared with MT.
In the hands of a ‘secular state’: Meos in the aftermath of Partition, 1947–49
Authors: Ankit Rakesh
Published: November 2019

This article focuses on unpacking the workings of the independent Indian nation-state in the region of Mewat in the aftermath of Partition violence, particularly the state’s rendering of the Meo community there as a minority. This violence has been called a ‘rite of political and territorial passage’ and ‘systemic ethnic cleansing’ by scholars Shail Mayaram and Ian Copland, respectively. Building upon their works, this article focuses on state actors and details their ‘rule of difference’ in the treatment of Meos through the years 1947 to 1949, that is, from their displacement to the conditions of their resettlement. This documentation is done by accessing the hitherto unused files of the Ministry of States, the Ministry of Relief and Rehabilitation, the Ministry of Home Affairs and the Prime Minister’s Secretariat at the National Archives, and the post-1947 papers of Jawaharlal Nehru and Pandit Sunder Lal held at the Nehru Memorial Museum and Library.
What constitutes recovery in schizophrenia? Client and caregiver perspectives from South India
Authors: Gopal Subhashini , Mohan Greeshma , John Sujit , Raghavan Vijaya
Published: November 2019

Background:

Understanding the concept of recovery in severe mental illnesses such as schizophrenia from the social and cultural aspects is important as it will help in developing models of recovery and appropriate interventions. Client and caregiver perspectives on recovery play a significant role in shaping these models and interventions. Hence, the aim of this study was to understand how clients with schizophrenia and their caregivers perceive recovery and to examine the differences between male and female clients with schizophrenia.

Materials and methods:

A total of 100 clients with schizophrenia and 80 caregivers of clients with schizophrenia were included in the study after written informed consent. A semi-structured proforma was used to collect the sociodemographic profile and illness variables. A questionnaire was developed to assess the indicators of recovery from mental illness and was administered to study participants. Descriptive statistics including frequency and percentages were used along with the chi-square test for analysis.

Results:

The most common indicators of recovery for the clients with schizophrenia were absence of symptoms (88%), no relapse (70%) and going back to work (70%), while for the caregivers were absence of symptoms (100%), becoming independent (92.5%) and no relapse (91%). Indicators of recovery were similar between male and female clients with schizophrenia except for the need to stop medication as an indicator of recovery observed significantly more in females ( p = .006). Most clients used internal validation of indicators to assess their recovery (79%).

Conclusion:

Results indicate that clients and caregivers from India perceive recovery as being symptom free, able to go back to work and being independent. Clients with schizophrenia use internal validation to assess recovery. Gender does not play a role in the perceptions toward recovery in schizophrenia. These results will help in developing models of recovery for severe mental illness in Indian context leading to tailored interventions.
Rosiglitazone enhances the apoptotic effect of 5-fluorouracil in colorectal cancer cells with high-glucose-induced glutathione
Authors: Lau Meng-Fei , Chua Kek-Heng , Sabaratnam Vikineswary , Kuppusamy Umah Rani
Published: November 2019

Colorectal cancer is one of the most prevalent noncommunicable diseases worldwide. 5-Fluorouracil is the mainstay of chemotherapy for colorectal cancer. Previously, we have demonstrated that high glucose diminishes the cytotoxicity of 5-fluorouracil by promoting cell cycle progression. The synergistic impact of rosiglitazone on 5-fluorouracil-induced apoptosis was further investigated in this study. Besides control cell lines (CCD-18Co), two human colonic carcinoma cell lines (HCT 116 and HT 29) were exposed to different treatments containing 5-fluorouracil, rosiglitazone or 5-fluorouracil/rosiglitazone combination under normal glucose (5.5 mM) and high-glucose (25 mM) conditions. The cellular oxidative stress level was evaluated with biomarkers of nitric oxide, advanced oxidation protein products, and reduced glutathione. The cell apoptosis was assessed using flow cytometry technique. High glucose caused the production of reduced glutathione in HCT 116 and HT 29 cells. Correspondingly, high glucose suppressed the apoptotic effect of 5-fluorouracil and rosiglitazone. As compared to 5-fluorouracil alone (2 µg/mL), addition of rosiglitazone significantly enhanced the apoptosis (increment rate of 5–20%) in a dose-dependent manner at normal glucose and high glucose levels. This study indicates that high-glucose-induced reduced glutathione confers resistance to apoptosis, but it can be overcome upon treatment of 5-fluorouracil and 5-fluorouracil/rosiglitazone combination. Rosiglitazone may be a promising antidiabetic drug to reduce the chemotherapeutic dose of 5-fluorouracil for colorectal cancer complicated with hyperglycemia.
Addressing the existential dimension in treatment settings: Mental health professionals’ and healthcare chaplains’ attitudes, practices, understanding and perceptions of value
Authors: Frøkedal Hilde , Sørensen Torgeir , Ruud Torleif , DeMarinis Valerie , Stifoss-Hanssen Hans
Published: November 2019

Research has shown that addressing and integrating the existential dimension in treatment settings reduce symptoms like anxiety, depression and substance abuse. Healthcare chaplains are key personnel in this practice. A nationwide, cross-sectional survey influenced by a mixed-methods approach was used to examine the attitudes, practices, understanding and perceptions of mental health professionals, including healthcare chaplains, regarding the value of addressing the existential dimension in treatment programmes. The existential group practice was led by the healthcare chaplains as an integrated part of specialist mental health services. A positive and open attitude towards addressing the existential dimension was identified among the informants. Despite this, a small gap between attitude and practice was reported. Existential, religious and spiritual concerns are reported as part of the existential dimension and as relevant topics to be discussed in specialist mental health services. The findings indicate that the existential group practice could have a positive influence on the co-leaders’ competence to address existential, religious and spiritual concerns; however, this should be further investigated.
Interpersonal Tensions and Pain Among Older Adults: The Mediating Role of Negative Mood
Authors: Fuentecilla Jamie L. , Huo Meng , Birditt Kira S. , Charles Susan T. , Fingerman Karen L.
Published: November 2019

Objectives:

To examine whether (a) negative social encounters and physical pain are linked throughout the day, (b) negative mood mediates these associations, and (c) these associations vary by closeness with social partners.

Method:

Adults aged 65+ ( n = 313) completed ecological momentary assessments and reported their negative social encounters, physical pain, and mood every 3 hr throughout the day for 5–6 days.

Results:

Multilevel models revealed that negative social encounters were associated with greater pain at each 3-hr interval and that this association was mediated by negative mood during the same interval. Negative encounters with less close partners were associated with pain, but negative encounters with close partners were not.

Discussion:

Regulating older adults’ negative emotions may be crucial to improving their daily pain. Further, interventions focusing on negative encounters with less close partners in daily life may help mitigate older adults’ experiences of pain throughout the day.