bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
Holismo nómico
Authors: Alvarado José Tomás
Published: July 2019

Se ha propuesto recientemente que las leyes naturales son poderes causales. Las condiciones de identidad de los universales son los poderes causales que tales universales confieren a sus instanciaciones. Una de las objeciones principales contra esta concepción de las leyes naturales y los universales es que conduciría, o bien a un regreso al infinito, o bien a una circularidad viciosa. En efecto, si las condiciones de identidad de un universal son los poderes causales que el universal da a sus instanciaciones, entonces parece que las condiciones de identidad de un universal dependen de otros universales, porque un poder causal es el poder de producir la instanciación de algún universal u otro. Se considera en este trabajo si este problema podría ser resuelto con una relajación de algunas de las características formales de la dependencia ontológica, pero esta estrategia no resulta conveniente. Otra alternativa más promisoria es suponer que los universales son ontológicamente dependientes de la red de relaciones nomológicas a la que pertenecen. Bajo ciertos supuestos formales acerca de la estructura de teoría de grafos de la red nómica, la identidad de un universal puede estar fundada por su sola posición en ella. La concepción defendida aquí resulta una forma de holismo nómico.
Tiempo e historia en las Lecciones tempranas de Friburgo de Heidegger (1919-1923)
Authors: Abalo Cea Francisco Javier
Published: July 2019

En el presente artículo se intenta mostrar los rendimientos metódicos de la célebre conexión de prioridad entre temporalidad e historicidad a la altura de las Lecciones tempranas en Friburgo. Si bien es cierto que dicha conexión aparece establecida sistemáticamente en Ser y Tiempo, ya está anticipada en el ciclo de estas lecciones y tiene en ella una relevancia sobre todo en el plano metódico. La propuesta consiste por tanto en que, visto de esta manera, la conexión implica el establecimiento de un ideal regulativo de determinación de la propia existencia que comprende elementos evidentemente temporales. Sobre esta base es posible una discriminación de los grados de originariedad de distintas formas de la relación ejecutiva llamada “historia”.
René Girard y el juramento de Herodes
Authors: Quevedo Amalia
Published: July 2019

Nada mejor para interpretar y entender la enigmática muerte de Juan el Bautista, en el clímax de la celebración del cumpleaños de Herodes, que la teoría de René Girard sobre el deseo mimético y el chivo expiatorio. Antes de Girards, algunas obras literarias trataron el tema. Entre ellas destacan Salomé de Oscar Wilde y Herodías de Gustave Flaubert. Una y otra ofrecen una fascinante visión de la historia narrada por los evangelios y por el historiador Flavio Josefo. Aquí son examinados el contexto histórico y político, los personajes secundarios, los acontecimientos antes, durante y después del banquete, el a primera vista inexplicable final sangriento y sus terribles consecuencias.
Liraglutide for the Treatment of Obesity: Analyzing Published Reviews
Authors: Pastor Rosario , Tur Josep A.
Published: July 2019

Background:

Several drugs have been currently approved for the treatment of obesity. The pharmacokinetic
of liraglutide, as well as the treatment of type 2 diabetes mellitus, have been widely described.

Objective:

To analyze the published systematic reviews on the use of liraglutide for the treatment of obesity.

Methods:

Systematic reviews were found out through MEDLINE searches, through EBSCO host and the Cochrane
Library based on the following terms: "liraglutide" as major term and using the following Medical Subject
Headings (MesH) terms: "obesity", "overweight", "weight loss". A total of 3 systematic reviews were finally
included to be analyzed.

Results:

From the three systematic reviews selected, only two included the randomized clinical trials, while the
third study reviewed both randomized and non-randomized clinical trials. Only one review performed statistical
tests of heterogeneity and a meta-analysis, combining the results of individual studies. Another review showed
the results of individual studies with odds ratio and confidence interval, but a second one just showed the means
and confidence intervals. In all studies, weight loss was registered in persons treated with liraglutide in a dose
dependent form, reaching a plateau at 3.0 mg dose, which was reached just in men. Most usual adverse events
were gastrointestinal.

Conclusion:

More powerful and prospective studies are needed to assess all aspects related to liraglutide in the
overweight and obesity treatment.
Impact of Antioxidant Natural Compounds on the Thyroid Gland and Implication of the Keap1/Nrf2 Signaling Pathway
Authors: Paunkov Ana , Chartoumpekis Dionysios V. , Ziros Panos G. , Chondrogianni Niki , Kensler Thomas W. , Sykiotis Gerasimos P.
Published: July 2019

Background:

Natural compounds with potential antioxidant properties have been used in the form of food supplements or extracts with the intent to prevent or treat various diseases. Many of these compounds can activate the cytoprotective Nrf2 pathway. Besides, some of them are known to impact the thyroid gland, often with potential side-effects, but in other instances, with potential utility in the treatment of thyroid disorders.

Objective:

In view of recent data regarding the multiple roles of Nrf2 in the thyroid, this review summarizes the current bibliography on natural compounds that can have an effect on thyroid gland physiology and pathophysiology, and it discusses the potential implication of the Nrf2 system in the respective mechanisms.

Method & Results:

Literature searches for articles from 1950 to 2018 were performed in PubMed and Google Scholar using relevant keywords about phytochemicals, Nrf2 and thyroid. Natural substances were categorized into phenolic compounds, sulfur-containing compounds, quinones, terpenoids, or under the general category of plant extracts. For individual compounds in each category, respective data were summarized, as derived from in vitro (cell lines), preclinical (animal models) and clinical studies. The main emerging themes were as follows: phenolic compounds often showed potential to affect the production of thyroid hormones; sulfur-containing compounds impacted the pathogenesis of goiter and the proliferation of thyroid cancer cells; while quinones and terpenoids modified Nrf2 signaling in thyroid cell lines.

Conclusion:

Natural compounds that modify the activity of the Nrf2 pathway should be evaluated carefully, not only for their potential to be used as therapeutic agents for thyroid disorders, but also for their thyroidal safety when used for the prevention and treatment of non-thyroidal diseases.
Drug Target Group Prediction with Multiple Drug Networks
Authors: Che Jingang , Chen Lei , Guo Zi-Han , Wang Shuaiqun , Aorigele
Published: July 2019

Background:

Identification of drug-target interaction is essential in drug discovery. It is
beneficial to predict unexpected therapeutic or adverse side effects of drugs. To date, several
computational methods have been proposed to predict drug-target interactions because they are
prompt and low-cost compared with traditional wet experiments.

Methods:

In this study, we investigated this problem in a different way. According to KEGG,
drugs were classified into several groups based on their target proteins. A multi-label classification
model was presented to assign drugs into correct target groups. To make full use of the known drug
properties, five networks were constructed, each of which represented drug associations in one
property. A powerful network embedding method, Mashup, was adopted to extract drug features
from above-mentioned networks, based on which several machine learning algorithms, including
RAndom k-labELsets (RAKEL) algorithm, Label Powerset (LP) algorithm and Support Vector
Machine (SVM), were used to build the classification model.

Results and Conclusion:

Tenfold cross-validation yielded the accuracy of 0.839, exact match of
0.816 and hamming loss of 0.037, indicating good performance of the model. The contribution of
each network was also analyzed. Furthermore, the network model with multiple networks was
found to be superior to the one with a single network and classic model, indicating the superiority
of the proposed model.
Recent Advances in Targeting Nuclear Molecular Imaging Driven by Tetrazine Bioorthogonal Chemistry
Authors: Dong Ping , Wang Xueyi , Zheng Junwei , Zhang Xiaoyang , Li Yiwen , Wu Haoxing , Li Lin
Published: July 2019

Molecular imaging techniques apply sophisticated technologies to monitor, directly or
indirectly, the spatiotemporal distribution of molecular or cellular processes for biomedical, diagnostic,
or therapeutic purposes. For example, Single-Photon Emission Computed Tomography
(SPECT) and Positron Emission Tomography (PET) imaging, the most representative modalities of
molecular imaging, enable earlier and more accurate diagnosis of cancer and cardiovascular
diseases. New possibilities for noninvasive molecular imaging in vivo have emerged with advances
in bioorthogonal chemistry. For example, tetrazine-related Inverse Electron Demand Diels-Alder
(IEDDA) reactions can rapidly generate short-lived radioisotope probes in vivo that provide strong
contrast for SPECT and PET. Here, we review pretargeting strategies for molecular imaging and
novel radiotracers synthesized via tetrazine bioorthogonal chemistry. We systematically describe
advances in direct radiolabeling and pretargeting approaches in SPECT and PET using metal and
nonmetal radioisotopes based on tetrazine bioorthogonal reactions, and we discuss prospects for the
future of such contrast agents.
The Synergy between CRISPR and Chemical Engineering
Authors: Lau Cia-Hin , Tin Chung
Published: July 2019

Gene therapy and transgenic research have advanced quickly in recent years due to the development
of CRISPR technology. The rapid development of CRISPR technology has been largely
benefited by chemical engineering. Firstly, chemical or synthetic substance enables spatiotemporal
and conditional control of Cas9 or dCas9 activities. It prevents the leaky expression of CRISPR components,
as well as minimizes toxicity and off-target effects. Multi-input logic operations and complex
genetic circuits can also be implemented via multiplexed and orthogonal regulation of target genes.
Secondly, rational chemical modifications to the sgRNA enhance gene editing efficiency and specificity
by improving sgRNA stability and binding affinity to on-target genomic loci, and hence reducing
off-target mismatches and systemic immunogenicity. Chemically-modified Cas9 mRNA is also more
active and less immunogenic than the native mRNA. Thirdly, nonviral vehicles can circumvent the
challenges associated with viral packaging and production through the delivery of Cas9-sgRNA ribonucleoprotein
complex or large Cas9 expression plasmids. Multi-functional nanovectors enhance genome
editing in vivo by overcoming multiple physiological barriers, enabling ligand-targeted cellular
uptake, and blood-brain barrier crossing. Chemical engineering can also facilitate viral-based delivery
by improving vector internalization, allowing tissue-specific transgene expression, and preventing inactivation
of the viral vectors in vivo. This review aims to discuss how chemical engineering has
helped improve existing CRISPR applications and enable new technologies for biomedical research.
The usefulness, advantages, and molecular action for each chemical engineering approach are also
highlighted.
Computational Prospecting for the Pharmacological Mechanism of Activity: HIV-1 Inhibition by Ixoratannin A-2
Authors: Olubiyi Olujide O. , Idowu Thomas O. , Ogundaini Abiodun O. , Orhuah Goodness
Published: July 2019

Background:

Ixora coccinea is a tropical ornamental shrub employed in ethnomedicine for the treatment of a number of diseases none of which include the Human Immunodeficiency Virus (HIV) infection. Ixoratannin A-2, one of the constituents, was previously identified via virtual-screening and experimentally confirmed to possess significant anti-HIV-1 activity in an in vitro CD4+ replication assay. This activity was observed to be significantly reduced in degree in viruses lacking the protein Vpu. This suggests the involvement of Vpu as well as other extra-Vpu macromolecules in its antiviral activity.

Methods:

In the present computational search for the identity of the other macromolecules that could possibly explain the observed activity, a panel of fourteen established HIV-1 macromolecular targets was assembled against which ixoratannin A-2 and other major phytoconstituents of I. coccinea were virtually screened.

Results:

Structural analyses of the computed ligand-bound complexes, as well as the careful investigation of the thermodynamic attributes of the predicted binding, revealed subtle selectivity patterns at the atomistic level that suggest the likely involvement of multiple macromolecular processes. Some of the binding interactions were found to be thermodynamically favourable, including the multidrug-resistant HIV protease enzyme, CXCR4 and the human elongin C protein all of which formed reasonably strong interactions with ixoratannin A-2 and other constituents of I. coccinea.

Conclusion:

Ixoratannin A-2’s ability to favourably interact with multiple HIV-1 and human targets could explain its observed extra-Vpu antiviral activity. This, however, does not imply uncontrolled binding with all available targets; on the other hand, molecular size of ixoratannin A-2 and combination of functional groups confer on it a decent level of selectivity against many of the investigated HIV/AIDS targets.
Three Pt-Pt Complexes with Donor-acceptor Feature: Anticancer Activity, DNA Binding Studies and Molecular Docking Simulation
Authors: Ashoo Pezhman , Yousefi Reza , Nabavizadeh Syed M. , Aseman Marzieh D. , Paziresh Sareh , Ghasemi Atiyeh , Saboury Ali A.
Published: July 2019

Background:

Due to their unique properties and potential applications in variety of areas, recently, a
special attention is given to the binuclear platinum (II) complexes. They reveal a highly tunable features upon
the modification of their cyclometallating and bridging ligands.

Objective:

The aim of this study was to evaluate the anticancer activity and DNA binding affinity of three binuclear
platinum (II) complexes, including ht-[(p-FC6H4)Pt(µ-PN)(µ-NP)PtMe2](CF3CO2)(1), ht-[(p-
MeC6H4)Pt(µ-PN)(μ-NP)Pt(p MeC6H4) Me] (CF3CO2)(2) and ht-[Pt2Me3(µ-PN)2](CF3CO2) (3).

Methods:

MTT assay was performed to study the cell viability of Jurkat and MCF-7 lines against synthesized
complexes, followed by apoptosis detection experiments. Several spectroscopic methods with molecular docking
simulation were also used to investigate the detail of interaction of these platinum complexes with DNA.

Results:

Cell viability assay demonstrated a notable level of cytotoxicity for the synthetic platinum complexes.
Further studies proved that a pathway of cell signaling initiating the apoptosis might be activated by these complexes,
particularly in the case of complexes 1 and 2. The results of both UV-visible and CD measurements
showed the significant ability of these complexes to interact with DNA. While fluorescence data revealed that
these complexes cannot enter DNA structure by intercalation, molecular docking assessment proved their DNA
groove binding ability.

Conclusion:

The remarkable apoptosis inducing activity of the binuclear platinum complexes 1 and 2 and their
considerable interaction with DNA suggest them as the potential antitumor medicines.
Evaluation of the Synergism Mechanism of Tamoxifen and Docetaxel by Nanoparticles
Authors: Zhu Zhihong , Pan Hao , Li Yuenan , Pan Weisan
Published: July 2019

Background:

Our previous studies have shown that Docetaxel (DTX) and Tamoxifen (TMX) loaded
nanoparticles(Co-NPs) could exhibit a synergistic effect on estrogen receptor positive cell lines. In the current
study，we have studied the synergistic effect of Co-NPs and underlying possible molecular mechanism.

Methods:

Cell apoptosis assay, pharmacokinetic experiment and immunohistochemistry experiment were used
to explore the synergistic effect and underlying possible mechanism in vitro and in vivo.

Results:

Cell apoptosis assay revealed that Co-NPs could mediate cell sensitization to a cytotoxic agent, resulting
in remarkable cell apoptosis. In addition, pharmacokinetic experiment research showed that Co-NPs have
longer circulation time in vivo, which could prolong the treatment time of the chemotherapeutic drugs. Immunohistochemistry
experiment revealed that the Co-NPs could downregulate the expression of P-gp level to reduce
the drugs’ efflux.

Conclusion:

The possible mechanism of the synergistic effect of DTX and TMX by Co-NPs was attributed to
the longer in vivo circulation time, significantly increased rate of cell apoptosis and downregulated expression of
P-gp level to the tumor cells.
Design, Synthesis and Biological Evaluation of Novel N-hydroxyheptanamides Incorporating 6-hydroxy-2-methylquinazolin-4(3H)-ones as Histone Deacetylase Inhibitors and Cytotoxic Agents
Authors: Minh Nguyen V. , Thanh Nguyen T. , Lien Hoang T. , Anh Dinh T.P. , Cuong Ho D. , Nam Nguyen H. , Hai Pham T. , Minh-Ngoc Le , Le-Thi-Thu Huong , Chinh Luu V. , Vu Tran K.
Published: July 2019

Background:

Target-based approach to drug discovery currently attracts a great deal of interest from
medicinal chemists in anticancer drug discovery and development worldwide, and Histone Deacetylase (HDAC)
inhibitors represent an extensive class of targeted anti-cancer agents. Among the most explored structure moieties,
hydroxybenzamides and hydroxypropenamides have been demonstrated to have potential HDAC inhibitory
effects. Several compounds of these structural classes have been approved for clinical uses to treat different
types of cancer, such as vorinostat and belinostat.

Aims:

This study aims at developing novel HDAC inhibitors bearing quinazolinone scaffolds with potential
cytotoxicity against different cancer cell lines.

Methods:

A series of novel N-hydroxyheptanamides incorporating 6-hydroxy-2 methylquinazolin-4(3H)-ones
(14a-m) was designed, synthesized and evaluated for HDAC inhibitory potency as well as cytotoxicity against
three human cancer cell lines, including HepG-2 (liver cancer), MCF-7 (breast cancer) and SKLu-1 (lung cancer).
Molecular simulations were finally carried out to gain more insight into the structure-activity relationships.
ADME-T predictions for selected compounds were also performed to predict some important features contributing
to the absorption profile of the present hydroxamic derivatives.

Results:

It was found that the N-hydroxyheptanamide 14i and 14j were the most potent, both in terms of HDAC
inhibition and cytotoxicity. These compounds displayed up to 21-71-fold more potent than SAHA (suberoylanilide
hydroxamic acid, vorinostat) in terms of cytotoxicity, and strong inhibition against the whole cell
HDAC enzymes with IC50 values of 7.07-9.24μM. Docking experiments on HDAC2 isozyme using Autodock
Vina showed all compounds bound to HDAC2 with relatively higher affinities (from -7.02 to -11.23 kcal/mol)
compared to SAHA (-7.4 kcal/mol). It was also found in this research that most of the target compounds seemed
to be more cytotoxic toward breast cancer cells (MCF-7) than liver (HepG2), and lung (SKLu-1) cancer cells.
Study of 5-Fluorouracil Loaded Chitosan Nanoparticles for Treatment of Skin Cancer
Authors: Patel Gayatri , Yadav Bindu K.N.
Published: July 2019

Background:

The purpose of this study was to formulate, characterize and in-vitro cytotoxicity
of 5-Fluorouracil loaded controlled release nanoparticles for the treatment of skin cancer. The
patents on nanoparticles (US8414926B1), (US61654404A), (WO2007150075A3) etc. helped in the selection
polymers and method for the preparation of nanoparticles.

Methods:

In the present study nanoparticles were prepared by simple ionic gelation method using various
concentrations of chitosan and sodium tripolyphosphate (TPP). Several process and formulation
parameters were screened and optimized using 25-2 fractional factorial design. The prepared nanoparticles
were evaluated for particle size, shape, charge, entrapment efficiency, crosslinking mechanism and
drug release study.

Results:

The optimized 5-Fluorouracil loaded nanoparticle were found with particle size of of 320±2.1
nm, entrapment efficiency of 85.12%± 1.1% and Zeta potential of 29mv±1mv. Scanning electron microscopy
and dynamic light scattering technique revealed spherical particles with uniform size. The invitro
release profile showed controlled release up to 24 hr. Further study was carried using A375 basal
cell carcinoma cell-line to elucidate the mechanism of its cytotoxicity by MTT assay.

Conclusion:

These results demonstrate that the possibility of delivering 5-Fluorouracil to skin with enhanced
encapsulation efficiency indicating effectiveness of the formulation for treatment of basal cell
carcinoma type of skin cancer.
The analysis of factors that effect business development and income of MSMEs in Denpasar city
Authors: Prawira D. I.B. Hendra , Dewi Heny Urmila
Published: July 2019

The population in this study were all MSMEs players in the city of Denpasar, amounting to 30,840 MSMEs and the number of samples used as many as 100 MSME actors with a method of determining stratified proportional sampling. The data analysis technique used is path analysis. The results of the analysis show that: 1) capital, labor, and social capital have a positive and significant effect on the development of MSMEs in Denpasar City. This means that the availability of capital, the working hours of MSME actors and the application of the three dimensions of social capital namely trust, social norms, and social networks are very influential on the development of the MSME business sector. 2) Capital, labor, social capital, and business development have a positive and significant effect on the income of SMEs in Denpasar City. This means that capital ownership, labor, social capital and the development of MSMEs will have a positive and significant impact on increasing the income of MSME players. 3) Business development is a variable that mediates the influence of capital, labor and social capital on the income of SMEs in Denpasar City.
Pengaruh pelaksanaan pelatihan developmentally appropriate practice terhadap peningkatan kompetensi pedagogik pendidik PAUD
Authors: Pertiwi Fitri , Abdulhak Ishak , Hasanah Viena Rusmiati
Published: July 2019

Penelitian ini bertujuan untuk mengetahui pengaruh pelaksanaan pelatihan Developmentally Appropriate Practice (DAP) terhadap peningkatan kompetensi pedagogik pendidik PAUD. Penelitian ini menggunakan metode ex post-facto dengan pendekatan kuantitatif. Data dalam penelitian ini dikumpulkan melalui angket dan studi dokumentasi. Pengaruh pelaksanaan pelatihan Developmentally Appropriate Practice (DAP) diidentifikasi melalui perbandingan rata-rata antara data pre-test dan data post-test. Angket juga dikumpulkan lalu dianalisis untuk mengetahui gambaran pelaksanaan pelatihan Developmentally Appropriate Practice (DAP) dan gambaran kompetensi pedagogik pendidik PAUD setelah mengikuti pelatihan Developmentally Appropriate Practice (DAP). Hasil penelitian menunjukkan bahwa setelah mengikuti pelaksanaan pelatihan Developmentally Appropriate Practice (DAP), rata-rata kompetensi pedagogik pendidik PAUD menjadi lebih baik dibandingkan dengan sebelum mengikuti pelaksanaan pelatihan Developmentally Appropriate Practice (DAP), atau dengan kata lain pelaksanaan pelatihan Developmentally Appropriate Practice (DAP) berpengaruh secara signifikan terhadap peningkatan kompetensi pedagogik pendidik PAUD. The influence of developmentally appropriate practice training program on improving early childhood education teachers’ pedagogical competence AbstractThis study aims to investigate the influence of the Developmentally Appropriate Practice (DAP) training program on improving preschool teachers’ pedagogical competence. The study used quantitative approach with ex post-facto as its method. The data are collected by using questionnaires and documentation study. The influence of the Developmentally Appropriate Practice (DAP) training program is identified through a comparison of the average mean score between pre-test and post-test. Questionnaires was also collected and analyzed to find out the process of Developmentally Appropriate Practice (DAP) training program and also to know the preschool teachers’ pedagogical competence after joining the Developmentally Appropriate Practice (DAP) training program. The findings revealed that after joining the Developmentally Appropriate Practice (DAP) training program, the average level of the teachers’ pedagogical competence improves. In other words, the Developmentally Appropriate Practice (DAP) training program has a significant influence on improving the preschool teachers’ pedagogical competence.
Risk Factors for End-Stage Renal Failure Among Patients on Hemodialysis in Aljomhory Hospital, Sa’adah Governorate, Yemen: Hospital-Based Case-Control Study
Authors: Dahnan Mohammed , Assabri Ali M , Khader Yousef S
Published: July 2019

Background

More than 16% of the world’s population is affected by chronic kidney disease, and these people are at the highest risk of developing end-stage renal failure (ESRF).

Objective

The aim of this study was to determine the risk factors of ESRF in Sa’adah Governorate in Yemen.

Methods

A hospital-based case-control study (86 cases and 263 controls) was conducted in the Aljomhory Hemodialysis Center in Sa’adah city, Yemen. Patients with ESRF who attended the hemodialysis center in Aljomhory Hospital in Sa’adah City from January 1 to February 15, 2016, were included. Control participants were healthy persons without end-stage renal disease (ESRD) who attended Aljomhory Hospital as outpatients’ relatives during the study period.

Results

A total of 86 cases and 263 controls were included in this study. The mean age was 43.3 (SD 17.7) years for cases and 32.3 (SD 13.0) years for controls. In univariate analysis of factors associated with ESRD, patients aged≥40 years were 3.7 times more likely to have ESRD than younger patients. The odds of ESRD was higher among men than women. Illiteracy was significantly associated with higher odds of ESRD. Hypertension (odds ratio [OR]=8.34), diabetes (OR=3.07), cardiovascular diseases (OR=12.71), presence of urinary stones (OR=21.87), recurrent urinary tract infection (OR=9.64), cigarette smoking (OR=2.44), and shammah use (OR=6.65) were significantly associated with higher odds of ESRD. Hypertension (OR=6.68), urinary stones (OR=16.08), and recurrent urinary tract infection (OR=8.75) remained significantly associated with ERD in multivariate analysis.

Conclusions

Hypertension, presence of urinary stones, and recurrent urinary tract infections were significantly associated with ESRF development. Improving the management of hypertension and designing suitable interventions to control problems of the urinary tract would help reduce ESRD prevalence.
Фізіотерапія в комплексній реабілітації хворих із переломами дистального метаепіфіза променевої кістки
Authors: Rushay A.K. , Klimovitsky V.G. , Bogdanova L.V. , Bogdanova K.I. , Borzykh N.A.
Published: July 2019

Узагальнено досвід консервативного лікування 36 хворих із переломами дистального метаепіфіза променевої кістки. Проведення безболісної корекції, використання тракційного пристрою, системи напівжорсткої фіксації дозволили вже в ранньому іммобілізаційному періоді почати активні реабілітаційні заходи — кінезо- і фізіотерапію, пневмомасаж. Проводилась медикаментозна профілактика нейродистрофічного синдрому. Після зняття фіксуючої пов’язки продовжувалися інтенсивні реабілітаційні заходи, що дозволило досягти добрих результатів у більшості хворих.
Математичне моделювання варіантів остеосинтезу переломів дистального метаепіфіза великогомілкової кістки типу С1
Authors: Vasyuk V.L. , Koval O.A. , Karpinsky M.Yu. , Yaresko O.V.
Published: July 2019

Актуальність. Переломи пілона досить часто є компонентом політравми. Частота цих переломів у загальній структурі пошкоджень скелета становить 1–7 %. Переломи даної локалізації є лідерами за кількістю ускладнень (до 30 %) і незадовільних наслідків. Причинами такого становища виявляються у першу чергу порушення кровопостачання в зоні перелому та технічні проблеми при виконанні оперативного втручання. Мета: на математичній моделі вивчити механічні особливості різних варіантів остеосинтезу великогомілкової кістки з переломом дистального метаепіфіза типу С1 за класифікацією Асоціації осетосинтезу (АО). Матеріали та методи. Була розроблена математична модель дистальної частини нижньої кінцівки, що містила кісткові елементи гомілки та стопи, на якій моделювали переломи дистального метаепіфіза великогомілкової кістки типу С1 за класифікацією АО. Як контроль використовували моделі з фіксацією уламків накістковою пластиною. Також був промодельований комбінований варіант фіксації кісткових уламків при переломах дистального метаепіфіза великогомілкової кістки типу С1 за допомогою спиць та апарата зовнішньої фіксації (АЗФ) на основі стрижнів. Результати. Проведене дослідження дозволяє зробити висновок, що за наявності перелому дистального метаепіфіза типу С1 за критерієм забезпечення мінімальних напружень в ділянці перелому при всіх типах навантаження метод комбінованого остеосинтезу спицями та АЗФ на основі стрижнів має перевагу над іншими методами фіксації уламків. Дослідження розподілу відносних деформацій у кістковому регенераті моделей з переломом типу С1 під навантаженням спереду назад також підтвердило перевагу комбінованого остеосинтезу над іншими за критерієм максимальних величин відносної деформації. Висновки. Дослідження напружено­деформованого стану моделей з переломом дистального метаепіфіза великогомілкової кістки типу С1 показало, що використання комбінованого остеосинтезу спицями та АЗФ на основі стрижнів забезпечує мінімальні напруження в кісткових елементах у ділянці перелому при всіх типах навантаження, а також дозволяє найбільш ефективно обмежити деформації кісткового регенерату серед всіх інших методів фіксації уламків.
Результати лабораторних досліджень рідини з колінних та кульшових суглобів після ендопротезування для ранньої діагностики перипротезної інфекції
Authors: Filipenko V.A. , Maruschak A.P. , Leontyeva F.S. , Morozenko D.V. , Kuznetsova N.V.
Published: July 2019

Актуальність. Перипротезна інфекція є одним із найбільш тяжких ускладнень після тотального ендопротезування кульшових та колінних суглобів, тому визначення кількості лейкоцитів у синовіальній рідині при діагностиці перипротезної інфекції може зменшити кількість сумнівних результатів, що потребують додаткових досліджень. Мета дослідження — проведення клініко-мікроскопічного і біохімічного дослідження рідини, одержаної з колінних та кульшових суглобів після ендопротезування з подальшим визначенням діагностичної чутливості лабораторних показників для ранньої діагностики перипротезної інфекції. Матеріали та методи. Дослідження виконувалось на 53 пацієнтах, яким було проведено 61 оперативне втручання на колінному і кульшовому суглобах. Виконані ендопротезування колінного (n = 41) і кульшового (n = 14) суглобів, дебридмент (n = 6), із них первинних ендопротезувань — 42, ревізійних — 13. Чоловіків було 16, жінок — 37, вік хворих — від 35 до 79 років. Усіх хворих було розподілено на три групи: І група — пацієнти, яким було діагностовано перипротезну інфекцію в термін до 4 тижнів після операції (n = 7); ІІ група — пацієнти, в яких інфекцію було діагностовано при звернені в клініку, але післяопераційний період перебігав без ускладнень (n = 8); ІІІ група — пацієнти, у яких був нормальний перебіг післяопераційного періоду (n = 46). Одержану з колінних та кульшових суглобів рідину досліджували за такими показниками: цитоз, процент нейтрофілів, лімфоцитів, синовіоцитів та макрофагів, вміст загального білка, глікопротеїнів, хондроїтинсульфатів, глюкози, гіалуронової кислоти, С-реактивного білка та інтерлейкінів (ІЛ-1β та -6). Діагностичну чутливість (ДЧ) лабораторних показників розраховували за формулою ДЧ = (ТП/Д) × 100 %, де ТП — істинно позитивні результати дослідження, Д — кількість хворих у групі. Результати. У хворих було встановлено зміни в рідині з колінного та кульшового суглобів за цитологічними та біохімічними показниками на всіх термінах спостереження в післяопераційний період. Висновки. У хворих І групи було встановлено поступове збільшення рівня цитозу та нейтрофілів, загального білка, глікопротеїнів, хондроїтинсульфатів, зниження — лімфоцитів, глюкози і гіалуронової кислоти в післяопераційний період; у ІІ групі хворих рівень цитозу до операції був найвищим, проте після операції з 2-ї до 14-ї доби він суттєво зменшився, кількість нейтрофілів була збільшена до операції та в післяопераційний період; у ІІІ групі хворих рівень цитозу збільшився на 2-гу добу після операції та знизився на 7-му та 14-ту добу, кількість нейтрофілів збільшилась на 2-гу добу після операції, кількість синовіоцитів зменшилась порівняно з показником до операції; ДЧ була найвищою на 2-гу, 7-му та 14-ту добу після операції в показників цитозу, загального білка, С-реактивного білка, гіалуронової кислоти, хондроїтинсульфатів та інтерлейкінів.
Експериментальне дослідження міцності кісткового цементу залежно від вмісту антибіотик
Authors: Dіgtiar A.V. , Karpinsky M.Yu. , Karpinska O.D.
Published: July 2019

Актуальність. Однією з найпоширеніших і складних проблем у травматологічній і ортопедичній практиці, зокрема при тотальному ендопротезуванні кульшового суглоба, є розвиток інфекційних ускладнень. Проблема ревізійного ендопротезування при інфекційних ускладненнях — одна з найбільш актуальних, частка подібних операцій досягає 15 %. На сьогодні золотим стандартом при глибокій перипротезній інфекції вважається двохетапне ревізійне ендопротезування. На першому етапі заміщення дефекту після видалення ендопротеза проводиться з використанням матеріалів, що не розсмоктуються, таких як кістковий цемент на основі поліметилметакрилату, що містить в собі антибіотик для ліквідації вогнища інфекційного процесу. На другому етапі відбувається видалення цементного спейсера і заміщення ендопротезом. Тому дослідження міцності різних комбінацій кісткового цементу з антибіотиками є актуальним. Мета дослідження: вивчити в експерименті залежність міцності кісткового цементу від вмісту антибіотика в суміші. Матеріали та методи. Для проведення експерименту були виготовлені зразки кісткового цементу з домішкою антибіотика в таких співвідношеннях: 100 % цементу; 80 % цементу + 20 % антибіотика (4 : 1); 75 % цементу + 25 % антибіотика (3 : 1); 67 % цементу + 33 % антибіотика (2 : 1); 50 % цементу + 50 % антибіотика (1 : 1). Усього було виготовлено по 5 зразків у кожній з пропорцій цементу з антибіотиком. Усі зразки виготовляли у вигляді куба розміром 5 ´ 5 ´ 5 мм. Під час експерименту здійснювали випробування зразків на міцність під впливом стискаючого навантаження. Результати. Межа міцності зразків кісткового цементу знижується зі збільшенням відсоткового вмісту антибіотика в суміші. Контрольні зразки із 100 % цементу показали найвищу міцність — 135,3 ± 19,6 МПа. Найслабшими виявились зразки з 50% вмістом антибіотика — 53,70 ± 8,16 МПа, що вдвічі нижче за аналогічні показники зразків із відсотковим співвідношенням цемент/антибіотик 80 : 20 — 119,7 ± 7,6 МПа. Спостерігається велика різниця межі міцності між зразками з відсотковим співвідношенням цемент/антибіотик 80 : 20 (119,7 ± 7,6 МПа) та зразками з відсотковим співвідношенням 75 : 25 (64,60 ± 8,46 МПа). Показники межі міцності зразків з вмістом кісткового цементу 50, 67 і 75 % не мають статистично значимих відмінностей між собою. Показники межі міцності контрольних зразків із 100 % цементу та зразків із відсотковим співвідношенням цемент/антибіотик 80 : 20 мали статистично значущі відмінності як між собою, так і із зразками з більшим вмістом антибіотика. ­Висновки. Межа міцності зразків кісткового цементу знижується більше ніж у 2 рази зі збільшенням відсоткового вмісту антибіотика в суміші. Збільшення часткового вмісту антибіотика в цементній суміші до 25 % і більше призводить до значного (більше ніж у 2 рази) зниження межі міцності зразків порівняно із зразками з чистого цементу та його суміші з антибіотиком у відсотковому співвідношенні 80 : 20.
Малоінвазивний остеосинтез п’яткової кістки у хворих літнього та старечого віку
Authors: Bodnya A.I.
Published: July 2019

Актуальність. Тактика лікування пошкоджень п’ят­кової кістки в людей старше 60 років недостатньо відпрацьована і досить суперечлива, тому залишається актуальною проблемою. Мета: оцінити віддалені результати консервативного та оперативного лікування переломів п’яткової кістки в людей старшої вікової групи. Матеріали та методи. Проведено ретроспективний аналіз результатів лікування 77 хворих із переломами п’яткової кістки віком від 60 до 87 років. У всіх пацієнтів виявлена супутня патологія (88,31 %) з переважанням захворювань серцево­судинної системи (44,13 %). Консервативне лікування проведено 35 пацієнтам (група порівняння), оперативне лікування (накістковий і черезкістковий остеосинтез) — 17 (група порівняння), модифікованим способом закритої інструментальної репозиції за Westhues — 25 (група дослідження). Результати. Довгострокові результати лікування переломів п’яткової кістки вивчені у 63 пацієнтів, термін спостереження становив 5 років. Виявлено недоліки і переваги в усіх клінічних групах спостереження. Так, відмова від репозиції п’яткової кістки та операції в першій групі стала причиною дегенеративних змін у підтаранному суглобі і показанням до коригуючого артродезу у 2 пацієнтів. Ускладнення в другій групі становили 40 % (некроз шкіри, контрактура, втрата кута Böhler’s). У третій групі мінімально інвазивна хірургічна тактика дозволила відновити кут Böhler’s (24,2 ± 6,1°) і зберегти обсяг рухів у гомілковостопному суглобі (62,7 ± 6,6°), підтаранні артрозні зміни відзначені в 19,05 % випадків. У першій групі порівняння функціональний результат за шкалою Американського ортопедичного товариства стопи становив 67,3 ± 9,2 бала, у другій — 88,4 ± 7,1 бала і в третій (група дослідження) — 92,6 ± 0,4. Сумарна оцінка позитивних результатів у клінічних групах порівняння відповідно становила 33,3 і 73,34 %, в основній групі дослідження — 95,24 %. Висновки. Запропонований спосіб закритої інструментальної репозиції переломів п’яткової кістки в осіб літнього та старечого віку дозволяє отримати кращі довгострокові функціональні результати порівняно з металоостеосинтезом (накістковим, черезкістковим) і консервативним лікуванням.
Некоторые вопросы патологии гемостаза и ДВС-синдрома
Authors: Nikonov V.V. , Sokolov A.S. , Kursov S.V. , Kinoshenko Ye.I.
Published: July 2019

В представленном материале раскрываются основные звенья патогенеза патологии гемостаза. В частности, уделено внимание значению легких, печени и других органов в развитии этого процесса. Подробно описана роль сосудистой стенки и форменных элементов крови в регуляции агрегатного состояния крови. Указаны наиболее частые факторы, приводящие к гиперкоагуляции. Показана разница между гиперкоагуляцией и тромбофилиями. Последние встречаются в клинической практике достаточно часто, но в то же время плохо диагностируются. Описано такое грозное осложнение патологии гемостаза, как синдром диссеминированного внутрисосудистого свертывания (ДВС-синдром). Читателям предложены его классификация, стадии развития, клинические проявления.
Анализ изменений в популяциях лимфоцитов в зависимости от метода обезболивания при хирургическом лечении рака прямой кишки
Authors: Gorkavyi Y.A. , Lisnyy I.I.
Published: July 2019

Цель. Изучение влияния различных методов периоперационного обезболивания на некоторые показатели иммунной системы и уровня иммунодепрессии через количественные изменения в популяциях лимфоцитов и активность Т-лимфоцитов при хирургическом лечении рака прямой кишки. Материалы и методы. В исследование включены 60 пациентов, оперированных по поводу рака прямой кишки. Проведен анализ количественных изменений в популяциях лимфоцитов и активности Т-лимфоцитов при хирургическом лечении рака прямой кишки в раннем и отдаленном послеоперационном периоде в зависимости от метода периоперационного обезболивания. Результаты. В результате исследования установлено, что в группе пациентов с использованием ингаляционного анестетика севоран для общей анестезии отмечалось уменьшение активности Т-лимфоцитов и минимальное влияние на количество всех исследуемых популяций лимфоцитов в раннем послеоперационном периоде. Применение в исследуемой группе пропофола для общей анестезии менее влияло на активность Т-лимфоцитов по сравнению с севораном в раннем послеоперационном периоде. В исследуемой группе с эпидуральной анальгезией для периоперационного обезболивания наблюдали длительный положительный эффект на иммунную систему в отдаленном послеоперационном периоде, что сопровождалось восстановлением и усилением активности Т-лимфоцитов в отдаленном послеоперационном периоде в сравнении с парентеральным опиоидным анальгетиком для обезболивания после операции. Севоран и эпидуральная анальгезия имели минимальное влияние на количественную популяцию лимфоцитов в сравнении с пропофолом в исследуемых группах. Выводы. Использование эпидуральной анальгезии в сочетании с парентеральным декскетопрофеном и парацетамолом для периоперационного обезболивания оказывает меньший иммунодепрессивный эффект на иммунную систему в сравнении с применением парентерального опиоида омнопон. Пропофол лучше сохраняет активность Т-лимфоцитов, чем ингаляционный анестетик севоран, и предпочтителен в качестве гипнотика для общей анестезии у пациентов с факторами риска иммунодепрессии при хирургическом лечении рака прямой кишки.
Структура современной гражданской политравмы на этапе оказания третичной помощи в отделении интенсивной терапии областной больницы
Authors: Krishtafor A. A.
Published: July 2019

Актуальность. Травматические повреждения остаются одной из ведущих причин смерти и инвалидизации, что обусловливает высокую социальную и медицинскую значимость этой патологии. Цель: определение структуры политравмы, демографических и клинических особенностей и летальности пострадавших с политравмой на этапе оказания третичной медицинской помощи в отделении интенсивной терапии областной больницы. Материалы и методы. Проведен ретроспективный анализ 785 историй болезни пострадавших, в течение первых суток поступивших в областную больницу в период с 2008 года по 2012 год. Анализировались диагнозы, степень тяжести травмы по шкале ISS, тяжесть состояния пострадавших при поступлении в больницу по шкале Emergency Trauma Score (EmTraS), выживаемость на 28-е сутки. Статистическая обработка и анализ полученных данных проводились с использованием LibreOffice и статистического онлайн-калькулятора Social Science Statistics (https://www.socscistatistics.com). Результаты. Более 55 % пострадавших были людьми в возрасте ≤ 40 лет, свыше 25 % — от 41 до 60 лет. Средний возраст мужчин составлял 38,9 ± 13,0 года, женщин — 41,3 ± 15,6 года. Во всех возрастных группах преобладали мужчины. Средняя летальность в течение исследуемого периода составила 17,45 % без достоверной разницы между больными по полу. Статистически достоверную значимость с p < 0,05 относительно риска летального исхода имели: травма органов брюшной полости (относительный риск (ОР) = 1,932), травма грудной клетки (ОР) = 1,578) и внутричерепное кровоизлияние (ОР) = 1,526). Значимость открытой черепно-мозговой травмы была меньшей и статистически недостоверной (ОР = 1,351, p > 0,05). Наименьший риск летального исхода был у пациентов, получивших скелетно-мышечную травму (ОР = 1,149), закрытую черепно-мозговую травму (ОР = 0,914) и позвоночно-спинномозговую травму (ОР = 0,510). Среднее значение исходного уровня по ISS у выживших больных — 23,47 ± 0,43 балла, у умерших — 48,80 ± 0,72 балла (p < 0,00001). По шкале EmTraS исходная тяжесть состояния у выживших составляла 3,14 ± 0,10 балла, у умерших — 7,50 ± 0,08 балла. Уровень 50% выживаемости, рассчитанный для показателя тяжести травмы по шкале ISS, составил 32,94 балла, а для показателя тяжести состояния по шкале EmTraS — 5,57 балла. Выводы. Наибольший риск летального исхода при поступлении в больницу третичного уровня оказания помощи имеют пострадавшие с внутрибрюшными и внутриторакальными травмами, а также с внутричерепными кровоизлияниями. Показатель тяжести травмы по шкале ISS, равный 32,94 балла, и показатель тяжести исходного состояния по шкале EmTraS, равный 5,75 балла, являются границей выживания и могут использоваться в качестве прогностического маркера при поступлении больного в больницу третичного уровня оказания медицинской помощи в первые сутки после получения травмы.
Клиническое значение влияния инфузионной терапии по рестриктивному типу на восстановление моторики желудочно-кишечного тракта после панкреатодуоденальной резекции
Authors: Kuzmenko V.O. , Skums A.V. , Mazur A.P. , Kuchynska I.A.
Published: July 2019

Актуальность. Современные достижения в хирургических и анестезиологических технологиях позволили снизить уровень летальности после панкреатодуоденальной резекции (ПДР) до 3 %, однако послеоперационные осложнения при данной патологии достигают 29,5–70 %. Поэтому вопрос поиска и избежания факторов, вызывающих возникновение осложнений после ПДР, является одним из важнейших в развитии современной хирургической панкреатологии. Материалы и методы. Для оценки эффективности схем периоперационного лечения было проведено проспективно-ретроспективное исследование результатов ПДР 78 больных с доброкачественной и злокачественной патологией билиопанкреатодуоденальной зоны за период с 2003 по 2017 г. С 2015 года при выполнении операции начато применение программы ускоренного восстановления (ПУВ). С целью сравнительного анализа больные были разделены на две группы: в I группу (основная) включено 39 пациентов за период с января 2015 по декабрь 2017 г., периоперационное ведение которых проводили в соответствии с ПУВ, во II группу (группа сравнения) ретроспективно отобраны 39 пациентов за период с января 2003 по октябрь 2014 г., периоперационное лечение которых проводилось по традиционному методу. Изучали объем интраоперационной инфузионной терапии, сроки восстановления моторики желудочно-кишечного тракта (ЖКТ) и частоту развития гастростаза. Результаты. Объем применяемых растворов при интраоперационной инфузионной терапии был значительно ниже в первой группе (2100 мл, 95% CI: [1988; 2300] против 3300 мл, 95% CI: [3100; 3500]; p < 0,001). Пациенты I группы вернулись к обычной диете быстрее, чем пациенты ІІ группы (1,00, 95% CI: [1,00; 1,00] против 6,00, 95% CI: [6,00; 7,00]; p < 0,001). При статистическом анализе по данным ROC-кривой была выявлена взаимосвязь между объемом интраоперационной инфузионной терапии и сроком удаления назогастрального зонда и восстановлением перорального питания в послеоперационном периоде. Выводы. Применение рестриктивного типа инфузионной терапии в концепции ПУВ достоверно сокращает сроки восстановления моторики ЖКТ, уменьшая частоту гастростаза у пациентов после ПДР. Обнаружилось, что статистически достоверным фактором влияния на возможность проведения раннего перорального питания является объем интраоперационной инфузии у пациентов после ПДР.
Способ минимизации типичных осложнений при спинальной анестезии
Authors: Grigoryev S.V. , Pertsov B.I.
Published: July 2019

Целью работы было исследовать влияние низкодозовой спинальной монолатеральной анестезии с использованием гипербарических растворов бупивакаина на кардиогемодинамику, респираторную депрессию, мышечную дрожь, постпункционную головную боль, транзиторный ишемический синдром и потребность в дополнительной внутривенной седации. Низкодозовая спинальная анестезия выявила больший протективный эффект в отношении кардиогемодинамики: стабильное состояние гемодинамики на этапах оперативного лечения при выполнении низкодозовой спинальной монолатеральной анестезии наблюдали в среднем в 3 раза чаще, чем при стандартной спинномозговой анестезии. Использование монолатеральной техники предотвращало опасные изменения респираторной функции на основном этапе в среднем в 2 раза больше, а по окончании операции — в 4 раза. Озноб и дрожь после монолатеральной спинномозговой анестезии наблюдали на основном этапе в 1,5 раза реже, а по окончании оперативного лечения — в 2,4 раза реже, чем при ортодоксальной спинномозговой анестезии.