КЛІНІКО-ДИФЕРЕНЦІЙНА ДІАГНОСТИКА СТРЕПТОКОКОВИХ УРАЖЕНЬ ШКІРИ (огляд літератури)
Authors: Ayzyatulov Rushan , Salei Olena , Lytvyn Mariia 
Published: February 2024

Мета роботи. Провести аналіз літературних джерел, власних клінічних спостережень і на основі отриманих результатів досліджень відзначити та вдосконалити основні клініко- диференційні ознаки стрептококових уражень шкіри.

Матеріали і методи. Представлено огляд наукових публікацій, власних багаторічних клінічних досліджень, присвячених вивченню клінічних різновидів стрептококових уражень шкіри. Для встановлення діагнозу треба уважно проводити огляд пацієнта та дослідження стану шкіри (скарги пацієнта, анамнез захворювання – клінічний перебіг, рецидиви, сезонність; анамнез життя – умови побуту та роботи). Якщо виникають сумніви з приводу діагнозу, призначається ряд досліджень: мікроскопічна і бактеріологічна діагностика вмісту пухирів, загальний аналіз крові, біохімічне дослідження крові, загальний аналіз сечі та інші.

Результати та обговорення. Стрептококові ураження шкіри (стрептодермії) спричиняються стрептококами і виникають внаслідок контакту із носієм або хворим на стрептококову інфекцію. Найчастіше хворіють діти та молоді жінки, тому що шкіра в них тонка і ніжна. Клінічні ознаки проявляються в більшості випадків пухирями або фліктенами (пухир з млявою зморшкуватою покришкою), які наповнені прозорою і дещо каламутною рідиною. Для стрептококових уражень шкіри характерним є висока контагіозність і особливо вони заразні для маленьких дітей. Стрептококові ураження шкіри розділяють на: поверхневі (імпетиго стрептококове, кільцеподібне імпетиго, бульозне імпетиго, пароніхія поверхнева, щілиноподібне імпетиго, інтертригінозна стрептодермія), глибокі (ектима) та атипові (простий лишай обличчя, сифілоподібне папульозне імпетиго, гостра дифузна стрептодермія, хронічна дифузна піодермія). За тривалістю перебігу виділяють гострі та хронічні, за походженням – первинні (виникають на неураженій шкірі) і вторинні, як ускладнення при різних сверблячих дерматозах (екзема, атопічний дерматит, короста – внаслідок розчосів відбувається проникнення стрептококів у шкіру), за перебігом – неускладнені та ускладнені Стрептодермії важко піддаються терапії, мають схильність до дисемінації патологічного процесу, тяжкого перебігу, рецидивів. Представлений огляд літератури і дані власних багаторічних клінічних досліджень вказують на доцільність удосконалення диференційній діагностики стрептококових уражень шкіри, що дає можливість лікарям значно удосконалити клініко-диференційні підходи до лікування хворих на стрептодермії. Завдяки своєчасній діагностиці стрептококових уражень шкіри виникає можливість обрати оптимальніший варіант лікування з урахуванням сучасних протоколів.

Висновки. Внаслідок проведеного аналізу літературних джерел і власних клінічних спостережень відзначено основні клініко-диференційні ознаки стрептококових уражень шкіри. Отримані результати досліджень дозволять вдосконалити підходи до клініко-диференційної діагностики стрептококових уражень шкіри. Знання особливостей клініко-диференційної діагностики стрептококових уражень шкіри дозволить лікарям в своїй практичній роботі уникнути діагностичних помилок та удосконалити терапевтичні заходи.