bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
Uždaras izoliuotas ketvirto laipsnio kasos sužalojimas: klinikinis atvejis
Authors: Vaitoška Tomas , Praleikienė Lina , Stanaitis Juozas , Lunevičius Raimundas
Published: January 2019

Tomas Vaitoška, Lina Praleikienė, Juozas Stanaitis, Raimundas LunevičiusVilniaus universiteto Gastroenterologijos, nefrourologijos ir chirurgijosklinikos Bendrosios chirurgijos centras, Vilniaus universitetinėgreitosios pagalbos ligoninė, Šiltnamių g. 29, LT-04130 VilniusEl paštas: tomasvaitoska@yahoo.com
Įvadas / tikslas
Uždaras izoliuotas IV laipsnio kasos sužalojimas yra retas net specializuotose skubią pagalbą dėl ūminių ligų ir traumų teikiančiose ligoninėse. Straipsnio tikslas – aprašyti tokį kasos sužalojimą patyrusio ligonio chirurginio gydymo taktikos, kai atliekama pankreatojejunostomija, variantą.
Klinikinis atvejis
Dėl viršutinės pilvo dalies potrauminio progresuojančio peritonito 33 metų stabilios hemodinamikos vyrui atlikta viršutinė vidurinė laparotomija. Operacijos metu nustatyta peripankreatinė hematoma ir jos priežastis – izoliuotas visiškas skersinis kasos plyšimas ties viršutinėmis pasaito kraujagyslėmis. Proksimalinis sužalotos kasos galas užsiūtas dviejų aukštų pavienėmis siūlėmis. Distalinė kasos dalis susiūta su tuščiąja žarna Roux-en-Y būdu, t. y. suformuota pankreatojejunostoma. Pilvo ertmė drenuota keturiais drenais. Pooperacinių komplikacijų nebuvo.
Išvada
Roux-en-Y būdu atlikta pankreatojejunostomija yra veiksminga operacija gydant neseniai patirtą uždarą izoliuotą IV laipsnio kasos sužalojimą.
Pagrindiniai žodžiai: uždara kasos trauma, pankreatojejunostomija
Blunt isolated grade IV injury of pancreas: a case report
Tomas Vaitoška, Lina Praleikienė, Juozas Stanaitis, Raimundas LunevičiusVilnius University, General Surgery Center of Clinic of Gastroenterology,Nephrourology and Surgery, Vilnius University Emergency Hospital,Šiltnamių str. 29, LT-04130 Vilnius, LithuaniaE-mail: tomasvaitoska@yahoo.com
Background / objective
A blunt isolated grade IV pancreatic injury is a rare type of trauma even for a specialized emergency care hospital. The purpose of the article is to describe the surgical treatment of pancreatic trauma of this type when Roux-en-Y pancreatojejunostomy had been performed.
Case report
A male patient was hospitalized due to blunt abdominal trauma. The progress of peritonitis determined the surgical intervention. Laparotomy was performed, and grade IV traumatic laesion of the pancreas was confirmed. The proximal edge of the ruptured pancreas was sutured, and Roux-en-Y pancreatojejunostomy was performed for the distal segment of the pancreas. There were no postoperative complications.
Conclusion
Roux-en-Y pancreatojejunostomy is an efective operation in case of blunt isolated grade IV pancreatic injury.
Keywords: blunt pancreatic trauma, pancreatojejunostomy
Ogilvie sindromas: klinikinis atvejis
Authors: Mateikaitė Kastė , Žeromskas Paulius , Strupas Kęstutis
Published: January 2019

Kastė Mateikaitė1,  Paulius Žeromskas2,  Kęstutis Strupas21 Vilnius universiteto Medicinos fakultetas, M.K.Čiurlionio g. 21, LT-03101 Vilnius2 Vilniaus universiteto Santariškių klinikų Gastroenterologijos,urologijos ir abdominalinės chirurgijos klinika, Santariškių g. 2, LT-08661 VilniusEl paštas: kaste.mateikaite@gmail.com
Ogilvie sindromas – tai reta sunki būklė, atsirandanti dėl sutrikusios storosios žarnos parasimpatinės inervacijos. Jai būdingas ūmus ir smarkus storosios žarnos išsiplėtimas be mechaninės obstrukcijos. Šis sindromas dažnai pasitaiko kritinių būklių pacientams. Pateikiame storosios žarnos ūminės tariamosios obstrukcijos klinikinį atvejį, kuris pasitaikė nevaikštančiam, išsėtine skleroze sergančiam slaugos namų pacientui. Tiesinė pilvo rentgenograma leido įtarti laisvą orą po diafragmos kupolu, todėl buvo atlikta laparotomija. Žarnyno perforacijos nebuvo, tačiau rasta išsiplėtusi storoji žarna. Ketvirtą pooperacinę parą pacientas buvo išrašytas iš ligoninės, rekomenduotas agresyvesnis obstipacijų gydymas ir prevencija. Konservatyvus gydymas ar invazinė dekompresija dažnai yra veiksmingi metodai. Jeigu Ogilvie sindromas diagnozuojamas ir gydomas per vėlai, ligonis gali mirti dėl perforacinio peritonito.
Pagrindiniai žodžiai: storoji žarna, Ogilvie sindromas, storosios žarnos tariamoji obstrukcija, obstipacijos
Ogilvie’s syndrome: case report
Kastė Mateikaitė1,  Paulius Žeromskas2,  Kęstutis Strupas21 Vilnius University Faculty of Medicine, M.K. Čiurlionio 21, LT-03101 Vilnius, Lithuania2 Clinic of Gastroenterology, Urology and Abdominal Surgery, Vilnius University HospitalSantariškių Klinikos, Santariškių 2, LT-08661 Vilnius, LithuaniaE-mail: kaste.mateikaite@gmail.com
Ogilvie’s syndrome is a rare but serious condition caused by parasympathetic dysfunction of large bowel. It is characterized by acute and massive colon distension without mechanical obstruction. This syndrome most often appears as a complication of other clinical conditions. We present a case of acute colonic pseudo-obstruction occurring in constipated bedridden, male nursing home resident with multiple sclerosis. Free air trapped in the subdiaphragmatic locations was suspected in plain abdominal radiogram and the laparotomy was performed. No intestinal perforation was found. Massively distended colon was observed. The patient was discharged at the fourth postoperative day and more aggressive prevention and treatment of constipation was recommended. In conclusion, early treatment with expectant management or invasive decompression is often successful. However, this condition can be fatal, if diagnose and treatment are delayed.
Keywords: large bowel, Ogilvie’s syndrome, colonic pseudo-obstruction, constipation
Atvirųjų ir laparoskopinių kolorektalinių onkologinių operacijų palyginimas
Authors: Rudinskaitė Giedrė , Samalavičius Narimantas Evaldas , Tikuišis Renatas
Published: January 2019

Giedrė Rudinskaitė1, Narimantas Evaldas Samalavičius2, Renatas Tikuišis31, 2 Vilniaus universiteto Onkologijos instituto Abdominalinės ir bendrosios chirurgijosir onkologijos skyrius, Santariškių g. 1, LT-08660 Vilnius3 Vilniaus universiteto Onkologijos instituto Intensyviosios terapijos ir anesteziologijos skyrius,Santariškių g. 1, LT-08660 VilniusEl paštas: grudinsk@yahoo.com
Nors minimaliai invaziniu būdu operuojama daugelis neonkologinių ligų, laparoskopinės kolorektalinio vėžio chirurgijos pripažinimas yra daug mažesnis. Priežastis buvo tokie veiksniai kaip operacijos technikos sudėtingumas, kaina, operacijos trukmė, ilga mokymosi kreivė ir rūpestis onkologiniu saugumu. Chirurgų bendruomenei užtruko daugiau nei dešimt metų įteisinti laparoskopinį kolorektalinio vėžio gydymo metodą: jis yra saugus, pacientams užtikrina visus laparoskopinės chirurgijos pranašumus. Duomenys taip pat parodė, kad išgyvenamumas po laparoskopinės ir laparotominės gaubtinės žarnos vėžio rezekcijos nesiskiria. Tyrimai, nagrinėjantys išgyvenamumą po tiesiosios žarnos vėžio laparoskopinės rezekcijos, buvo pradėti vėliau ir 5 metų išgyvenamumo rezultatai dar negauti. Šioje apžvalgoje pateikiami iki šiol gauti ir metaanalizės būdu išnagrinėti kolorektalinio vėžio laparoskopinių operacijų rezultatai
Reikšminiai žodžiai: gaubtinės žarnos vėžys, tiesiosios žarnos vėžys, laparoskopinė rezekcija
A comparison of laparoscopic and open colorectal cancer surgery
Giedrė Rudinskaitė1, Narimantas Evaldas Samalavičius2, Renatas Tikuišis31, 2 Abdominal and General Surgical Oncology Department, Institute of Oncology,University of Vilnius, Santariškiu str. 1, LT-08660 Vilnius, Lithuania3 Intensive Care and Anestesiology Department, Institute of Oncology, University of Vilnius,Santariškių str. 1, LT-08660 Vilnius, LithuaniaE-mail: grudinsk@yahoo.com
Although minimally invasive surgery has been accepted for a variety of disorders, laparoscopic resection of colorectal cancer surgery gained much less acceptance. The reasons were the factors such as technical complexity, cost, duration of surgery, the long learning curve and concerns about oncologic safety. It took the surgical community more than a decade to admit that the laparoscopic optikon for colorectal cancer is legitimate: it is safe, and it provides the patients with the advantages of minimally invasive surgery. Data indicate that there are no oncologic differences between laparoscopic and open resections for the treatment of primary colon cancer. Initiated later than for colon cancer, the 5-year survival evaluation of the use of laparoscopy in rectal cancer is still ongoing. This review presents recently published metaanalyses of colorectal cancer laparoscopic surgery.
Keywords: cancer of colon, rectal cancer, laparoscopic resection
Sužalojimai kaip svarbiausia Lietuvos visuomenės sveikatos problema ir jos sprendimo būdas
Authors: Lunevičius Raimundas
Published: January 2019

Raimundas LunevičiusVilniaus universiteto Gastroenterologijos, nefrourologijos ir chirurgijos klinikos Bendrosios chirurgijos centras; Vilniaus greitosios pagalbos universitetinė ligoninė,Šiltnamių g. 29, LT-04130 VilniusEl paštas: rlunevichus@yahoo.com
Pagal žuvusiųjų Lietuvos gyventojų skaičių ir mirtingumą sužalojimai daugelį metų esti trečioje vietoje po širdies ir kraujagyslių ligų bei piktybinių navikų. Tačiau, apskaičiavus prarastus potencialiai produktyvius gyvenimo metus dėl mirties ar neįgalumo remiantis standartine 100 000 gyventojų populiacija per metus, aiškėja, kad būtent sužalojimai ir neuropsichinės būklės neabejotinai tampa opiausiomis visuomenės sveikatos problemomis. Sergamumo, mirtingumo, neįgalumo, kainos ir prarastų potencialiai produktyvių gyvenimo metų dėl išorinių priežasčių mažėjimą lemtų trys nedalomi veiksniai: traumos sistemos įdiegimas, traumos centrų  kūrimas ir tobulinimas bei visų lygių medicinos personalo nuolatinis švietimas pagal standartizuotas programas. Efektyviausia yra centralizuota (visa apimanti) traumos sistema.
Reikšminiai žodžiai: sužalojimai, mirtingumas, prarasti produktyvūs gyvenimo metai, traumos sistema
Injury as a principal lithuanian public health problem and its modus of solution
Raimundas LunevičiusVilnius University, Clinic of gastroenterology, nephrourology and surgery, General Surgery Center; Vilnius University Emergency Hospital,Šiltnamių str. 29, LT-04130 Vilnius, LithuaniaE-mail: rlunevichus@yahoo.com
Injury is the 3rd leading cause of mortality in the Lithuania, preceded by cardiovascular and oncological diseases. However, disability-adjusted life years (DALYs) lost in standard 100 000 population per year show that injury is a key public health problem in Lithuania. Neuropsychiatric disorders emerge as a second major public health problem. Trauma system, trauma centers, and education trauma care related programs are integer factors which significantly could influence reduction of trauma related consequences. Centralized (inclusive) trauma system is most effective.
Key words: injury, mortality, DALYs, trauma system
Svetimkūnis storojoje žarnoje: atvejo pristatymas ir literatūros apžvalga
Authors: Buckus Bronius , Varanauskas Gintaras , Stanaitis Juozas , Stašinskas Algimantas
Published: January 2019

Bronius Buckus, Gintaras Varanauskas, Juozas Stanaitis, Algimantas StašinskasVilniaus universiteto Gastroenterologijos, nefrourologijos ir chirurgijos klinikos Bendrosios chirurgijos centras; Vilniaus greitosios pagalbos universitetinė ligoninė,Šiltnamių g. 29, LT-04130 VilniusEl paštas: bronius.buckus@mf.vu.lt
Svetimkūniai storojoje žarnoje nėra tokie reti, kaip kartais yra manoma. Į distalinę storojo žarnyno dalį patenkančių svetimkūnių įvairovė yra begalinė, kaip ir jiems pašalinti naudojamų metodų skaičius, aprašomas literatūroje.Šio straipsnio tikslas – aprašyti retą svetimkūnio storojoje žarnoje klinikinį atvejį ir pateikti literatūros apžvalgą.Aprašomas klinikinis avejis, kai 29 metų ligonis į tiesiąją žarną įsipurškė „Makroflex“ montažinių poliuretano putų, kurios stingdamos geba išsiplėsti iki dviejų kartų. Vyriškis atvyko į gydymo įstaigą praėjus trims valandoms po įvykio, tačiau pašalinti svetimkūnio priėmimo skyriuje nepavyko. Įvertinus anamnezę, kliniką ir tyrimų duomenis, bendrosios nejautros metu ligoniui buvo atliktas laparotominis pjūvis ir svetimkūnis pašalintas transanaliai. Operacijos metu išplėsta storoji žarna buvo nepažeista ir gyvybinga, todėl kolotomija nebuvo indikuotina. Ligonis sparčiai sveiko ir šeštąją dieną buvo išrašytas iš gydymo įstaigos. Straipsnio pabaigoje pateikiama literatūros ir svetimkūnių iš storosios žarnos šalinimo būdų apžvalga.
Reikšminiai žodžiai: storoji žarna, svetimkūnis, gydymas
Colorectal foreign bodies: a case report and current literature review
Bronius Buckus, Gintaras Varanauskas, Juozas Stanaitis, Algimantas StašinskasVilnius University, General Surgery Center of Clinic of Gastroenterology, Nephrourology and Surgery, Vilnius University Emergency Hospital,Šiltnamių str. 29, LT-04130 Vilnius, LithuaniaE-mail: bronius.buckus@mf.vu.lt
Rectal foreign bodies are not an uncommon presentation in the emergency department. The variety of foreign bodies inserted to the distal colon is enormous and ingenious methods have been described for the extraction of these foreign bodies.The aim of this article is to present a rare case of colorectal foreign body removal and to review current literature in this area.We present a case of a 29-year old male patient with a difficult colorectal foreign body of moisture-cure semirigid polyurethane foam insulation which expands roughly two times in size during curing. When manual transanal extraction in the emergency department failed, the patient was admitted directly to the operating room for retrieval of the foreign body under general anesthesia. A laparotomy was conducted and the foreign body was successfuly removed transanally from the colorectal region without a colotomy. The patient was discharged within 6 days of the operation. A current literature review is presented and a management strategy suggested.
Key words: colorectal, foreign body, management
Potrauminė blužnies pseudocista: klinikinis atvejis ir literatūros apžvalga
Authors: Martinaitytė Ieva , Pivoriūnas Jonas , Jurgaitis Jonas , Paškonis Marius , Ostapenka Anatolij , Strupas Kęstutis
Published: January 2019

Ieva Martinaitytė1, Jonas Pivoriūnas1, Jonas Jurgaitis2, 3, Marius Paškonis2, 3 Anatolij Ostapenka2, 3, Kęstutis Strupas21 Vilniaus universiteto Medicinos fakultetas, M. K. Čiurlionio g. 21, LT-03101 Vilnius2 Gastroenterologijos, urologijos ir abdominalinės chirurgijos klinika, Vilniaus universiteto ligoninė Santariškių klinikos, Santariškių g. 2, LT-08661 Vilnius3 Vilniaus universiteto Onkologijos institutas, Santariškių g. 1, LT-08660 VilniusEl paštas: jonas.jurgaitis@santa.lt
Potrauminė blužnies pseudocista – tai labai reta dėl uždaros pilvo traumos išsivystanti blužnies plyšimo komplikacija, pasireiškianti tik 1 % pacientų, patyrusių uždarą pilvo traumą. Ligos simptomatika pasireiškia praėjus ilgam laikotarpiui po traumos, todėl yra sunku nustatyti blužnies pseudocistos etiologiją. Šiame straipsnyje pristatomas klinikinis potrauminės blužnies pseudocistos atvejis ir aptariama chirurginio gydymo taktika.
Reikšminiai žodžiai: potrauminis blužnies sužalojimas, blužnies pseudocista, blužnies pseudocistos gydymas.
Post-traumatic splenic pseudocyst: case report and review of the literature
Ieva Martinaitytė1, Jonas Pivoriūnas1, Jonas Jurgaitis2, 3, Marius Paškonis2, 3 Anatolij Ostapenka2, 3, Kęstutis Strupas21 Faculty of Medicine, Vilnius University, M. K. Čiurlionio str. 21, LT-03101 Vilnius, Lithuania2 Clinic of Gastroenterology, Urology and Abdominal Surgery, Vilnius University Hospital “Santariškių Klinikos”, Santariškių str. 2, LT-08661 Vilnius, Lithuania3 Institute of Oncology, Vilnius University, Santariškių str. 1, LT-08660 Vilnius, LithuaniaEl paštas: jonas.jurgaitis@santa.lt
The post-traumatic pseudocyst is a very rare complication of the spleen rupture after blunt abdominal trauma. It is known to occur only to 1% of patients who had undergone such blunt abdominal trauma. The symptoms of the disease are reported to develop after a long post-traumatic period, thus the etiology of the pseudocyst of the spleen is hard to reveal. The aim of this paper is to present a case of the post-traumatic pseudocyst of the spleen and to discuss the strategy of the surgical management.
Keywords: post-traumatic spleen injury, splenic pseudocyst, management of splenic pseudocyst.
Ūminis skausmas dešinėje klubinėje srityje: ar visada tai apendicitas?
Authors: Juška Agnius , Žostautienė Ieva , Pivoriūnas Jonas , Jurgaitis Jonas , Paškonis Marius , Lipnickas Vytautas , Strupas Kęstutis
Published: January 2019

Agnius Juška1, Ieva Žostautienė1, Jonas Pivoriūnas1, Jonas Jurgaitis2, Marius Paškonis2, 3, Vytautas Lipnickas2, Kęstutis Strupas21Vilniaus universiteto Medicinos fakultetas,M. K. Čiurlionio g. 21, LT-03101 Vilnius2Gastroenterologijos, urologijos ir abdominalinės chirurgijos klinika, Vilniaus universiteto ligoninė Santariškių klinikos,Santariškių g. 2, LT-08661 VilniusEl paštas: jonas.jurgaitis@santa.lt
Aklosios žarnos pavienis divertikulas – reta patologija ir pagal požymius beveik neatskiriama nuo ūminio apendicito. Aklosios žarnos divertikulitas gali nesukelti simptomų tol, kol nepasireiškia uždegimas, divertikulas neprakiūra ar iš jo neprasideda kraujavimas. Nors atliekami echoskopiniai ir kompiuterinės tomografijos tyrimai, tikslią diagnozę prieš operaciją vis vien sunku nustatyti ir dažniausiai ji paaiškėja operuojant. Nors ši liga reta Vakarų šalyse, ją reikia turėti omenyje diferencijuojant tuomet, kai pacientas skundžiasi skausmu dešinėje klubinėje srityje. Dėl to į šią retą būklę norime atkreipti ne tik chirurgų bet ir kitų gydytojų dėmesį.
Reikšminiai žodžiai: pavienis aklosios žarnos divertikulas, divertikulitas dešinėje, skausmas apatiniame dešiniajame kvadrante, įgimtas aklosios žarnos divertikulas.
Acute pain in right iliac fossa region – is it always an appendicitis?
Agnius Juška1, Ieva Žostautienė1, Jonas Pivoriūnas1, Jonas Jurgaitis2, Marius Paškonis2, 3, Vytautas Lipnickas2, Kęstutis Strupas21Vilnius University Faculty of Medicine,M. K. Čiurlionio str. 21, LT-03101 Vilnius, Lithuania2Clinic of Gastroenterology, Urology and Abdominal Surgery, Vilnius University Hospital Santariškių Clinics,Santariškių Str. 2, LT-08661 Vilnius, LithuaniaE-mail: jonas.jurgaitis@santa.lt
Solitary diverticulum of caecum is an uncommon pathological condition almost indistinguishable from acute appendicitis. Caecal diverticulitis can be asymptomatic until it becomes inflamed, perforated or begins to bleed. In spite of routine ultrasonography and computer tomography findings, correct preoperative diagnosis is still difficult and is usually made in the operating theater. Although this condition is very rare in Western countries, it should be considered in the differential diagnosis for patients complaining of right iliac fossa pain. Therefore, the aim of this case report is to improve the awareness of this condition not only among surgical trainees but also among the rest of medical staff.
Key words: solitary diverticulum of the caecum, right diverticulitis, right lower quadrant pain, congenital diverticulum of the caecum.
Apie Justinos Kozakaitės disertaciją „Traumos XIII–XVIII a. Lietuvoje bioarcheologiniais duomenimis“ ir jos gynimą
Authors: Šipelytė Monika
Published: January 2019

[text in Lithuanian]
Александр Блок о Федоре Тютчеве
Authors: Melnikova Natalija
Published: January 2019

Straipsnyje nagrinėjami A.Bloko dienoraščių ir užrašų knygelių fragmentai apie F.Tiutčevo asmenybę ir kūrybą. XIX a. paskutinio dešimtmečio apmąstymai apie Tiutčevą, susiję su Bloko simbolistinės poezijos ieškojimais. XX a. antro dešimtmečio užrašuose Tiutčevo vardas minimas greta Puškino, L.Tolstojaus vardų, greta savo paties poetinio kelio apmąstymo. Trečiasis susidomėjimo Tiutčevu etapas susijęs su Bloko sumanymu išleisti Tiutčevo eilėraščius ir parašyti straipsnį apie jo poeziją. Apskritai, Bloko mintys apie Tiutčevo poeziją sutapo su kitų rusų simbolistų recepcijomis, atvėrusiems Tiutčevo kūrybą pasaulio ir europietiškajai kultūrai.
Tragedijos pėdsakai Moscho kūryboje
Authors: Kudulytė-Kairienė Audronė
Published: January 2019

The article deals with the role of Classical Greek tragedies in the Hellenistic period and their influence on the poetry of that period. The importance of Hellenistic drama was much less than that of Classical drama. Old tragedies were performed, studied and edited during all the Hellenistic period. The poets of that period are known as poetae docti, they had got a good knowledge of the poetry of the past centuries. One of the Hellenistic poets Moschus lived and wrote during the second century B. C. He was grammarian, a pupil of Alexandrian philologist Aristarchus. Like many others Hellenistic poets, Moschus wrote bucolic poetry, short epic poems and epigrams. His language is very closely Homeric. The analysis of the poets’ short epic poems Megara and especially his masterpiece Europe reveals that Moschus was derivative author and used many litterary sources, not only Homer and Hellenistic poetry (Theocritus, Apollonius Rhodius), but an Attic tragedy as well. The traces of influence of Aeschylus, Sophocles and Euripides on Moschus’ poetry are analysed (Aesch. Pers. 181–187; Soph. frg. 881; Eur. frg. 820 etc.).
Tekstinių ir diskursinių ribų laužymas Johno Banville’io romane Atėnė
Authors: Levina Jūratė
Published: January 2019

The article offers an intertextual analysis of John Banville’s novel Athena. Destruction of textual and discursive frames is shown a major technique most conspicuously manifested in two textual elements which do not have an identifiable function in the plot of the novel, i. e. in one of the main characters A. and in the descriptions of non-existing paintings by non-existing artists. Being at the centre of the narrative and yet having no function in the plot development, the figure of A. is shown to signal the essential significance of the principle of frame destruction at different textual layers and to manifest the impossibility of meaning in language and/or in art as signifying systems. The non-existing paintings, the names of their authors being the anagrams of ‘John Banville’ and their descriptions in various ways corresponding to John Banville’s writing, refer to Banville’s works; the way of reference calls for an intermedial interpretation which reveals the authorial reflection on (his own) art and, in connection with the analysis of the meaning of A., on the experience of the aesthetic, the immediate and self-reflective involvement of the reader being an essential part of the process. Hence the destruction of textual and discursive frames, manifested in John Banville’s Athena, is shown to be not an end in itself but rather a textual strategy of essential interpretative value.
Autobiografijos teorija ir praktika (Philippe’as Lejeune’as ir Jozefas Frankas)
Authors: Dručkutė Genovaitė
Published: January 2019

Le présent article se pose deux buts. Le premier est de faire connaître les recherches sur l’autobiographie de Philippe Lejeune, en prenant pour base son livre L’autobiographie en France où sont traitées les questions essentielles du genre autobiographique. Le deuxième but est de vérifier l’efficacité du modèle théorique élaboré par Lejeune. L’opposition entre l’autobiographie et les mémoires est illustrée par les Mémoires biographiques de Joseph Frank embrassant la période de Vilnius (1804–1823). L’analyse du texte de Frank laisse constater la double intention de l’auteur: celle de décrire sa vie et celle de donner une histoire de son époque. Dans ce cas, le récit  autobiographique et les mémoires historiques forment une unité indissoluble.
Stilistinės transformacijos Annie Ernaux kūryboje
Authors: Litvinavičienė Inga
Published: January 2019

Dans cet article on vise à analyser les transformations stylistiques dans l’oeuvre d’Annie Ernaux, soulignant les raisons de ces changements d’écriture. Ses trois premiers romans autobiographiques se distinguent par «l’esthétique de cri» qui est censée transmettre sa vision négative des classes populaires incarnées par ses propres parents. Pourtant, avec La Place, Annie Ernaux entame une nouvelle étape de sa création, celle de l’écriture «plate», par son essence proche de l’écriture «blanche». L’article tâche de préciser les motifs de ce changement stylistique, qui apparaissent comme la nouvelle vision du monde sociale et littéraire.
Istorijos ir istorijų kūrimas Grahamo Swifto romane Vandens žemė
Authors: Rudaitytė Regina
Published: January 2019

The article focuses on the issue of history as narrative in Graham Swift’s novel Waterland, drawing on Roland Barthes’s theory of the discourse of history as well as on Hayden White’s claim that historical narratives are invented verbal fictions. The postmodernist notion of history denies the fixity of any text, of the past and of any single objective truth about the past.For Swift the creation of history means the reconstruction of the past by means of imagination. Thus in his historiographic metafiction history and imagination are subtly intertwined. History becomes story telling.The opposition between history and story telling is the focus of Swift’s novel. By telling stories its narrator recaptures the lost past, reconstructs his lifestory and by this act constructs history. History  as narrative is primarily a personal rather than a factual reality.
А. П. Суслова и Ф. М. Достоевский: ” чужие” и “свои”
Authors: Бержайте Дагне
Published: January 2019

Rusų literatūrologai (Dolininas, Biomas, Grosmanas, Slonimas) jau ne kartą savo knygose ir straipsniuose nagrinėjo rusų rašytojo F. Dostojevskio ir jo mylimosios A. Suslovos tarpusavio santykius (1861 – 1867). Jų darbuose, perteikiančiuose visą dramatišką jų meilės istoriją, iš esmės dominavo biografinis ir faktinis aspektai. Pateikiamo straipsnio autorė siūlo pasidomėti ne tik Suslovos dienoraščiu, užfiksavusiu itin daug svarbių rašytojo gyvenimo momentų, bet ir jos grožine kūryba, ypatingai apysakos “Svetima ir savas” tekstu, galėjusiu daryti tam tikrą įtaką Dostojevskio romanams ir apysakoms. Suslovos sukurti tekstai, jų emocinės nuotaikos, siužetinės peripetijos, jau nekalbant apie komplikuotus moters personažus, įvairiuose variantuose “pasikartoja” Dostojevskio kūryboje. Straipsnyje aptariamas šių dviejų talentingų žmonių kūrybinis dialogas remiantis išorinio intertekstualumo teorijomis, taip pat M. Bachtino teiginiais apie “svetimų” ir “savų” žodžių sąsajas.
Евгений Шкляр в латвийской печати третьего десятилетия ХХ века
Authors: Лавринец Павел , Кононова Наталья
Published: January 2019

Straipsnyje analizuojamas poeto, žurnalisto, lietuvių literatūros vertėjo Eugenijaus Škliaro (1893–1941) bendradarbiavimas Latvijos rusų periodinėje spaudoje. Gyvendamas Kaune, Škliaras 1920 m. spausdino korespondencijas Rygos dienraštyje Segodnia, 1921–1922 m. siuntė eilėraščius Liepojaus dienraščiuiLibavskoje russkoje slovo. 1923–1925 m. žydų dienraštis Narodnaja misl’ publikavo jo eilėraščius, daugiausia proginių ir žydų temomis, bei straipsnelius. Iliustruotame savaitraštyje Naš ogoniok 1924–1926 m. Škliaras skelbė eilėraščius daugiausia rusų išeivijos motyvais, taip pat recenzijas. Beje, 1924–1925 m. jis gyveno Rygoje. Grįžęs į Kauną, Škliaras parašė straipsnį apie Maironį dienraščiui Slovo, eilėraščius ir kelionių po Lietuvą apybraižą dienraščiui Segodnia. Vėliau iš Prancūzijos jis siuntė šiam svarbiausiam Latvijos ir iš dalies visos rusų išeivijos dienraščiui eilėraščius Paryžiaus motyvais. Dešimtmečio pabaigoje po eilėraščio apie Lietuvą ir lietuvių poetų vertimų jo bendradarbiavimas dienraštyje Segodnia ir kitose Latvijos laikraščiuose nutruko dėl prasidėjusio intensyvaus darbo Lietuvos spaudoje.
Три Насти – современная русская литература и фолософия воскресения
Authors: Двоеглазов Александр
Published: January 2019

Straipsnyje analizuojamas apibendrintas literatūrinis paauglės Nastios vaizdas trijuose tekstuose (V. Sorokino, A. Platonovo ir S. Anufrijevo ir P. Peperšteino). Nagrinėjamas prisikėlimo konceptas ir įvairūs jo realizavimo tipai. V. Sorokino apysaka “Nastia” intertekstualiai analizuojama N. Fiodorovo prisikėlimo teorijos kontekste.
Kalbos ir kalbėjimo sklaida ankstyvosiose Peterio Handke’s pjesėse
Authors: Žemaitienė Vilma
Published: January 2019

Peter Handke, einer der bekanntesten österreichischen Schriftsteller, wurde mit seinen frühen Werken zu einem wichtigen Vertreter sprachexperimenteller Literatur. Seine Werke formulierten die Kritik an den traditionellen literarischen Formen in Lyrik, Prosa und Drama sowie den damit verbundenen Erwartungshaltungen der Leser bzw. Zuschauer. Er stellte in seiner Bühnentheorie und Praxis am einfallsreichsten die geschlossene Form der idealistischen Illusionsdramaturgie in Frage und provozierte dadurch extreme Reaktionen. Mit der Negation aller transliterarischen begrifflichen Systeme suchte Handke eine poetische Erkenntnis zu begründen. Die handkeschen literarischen Thesen der 60er Jahre dokumentieren auch einen Wandel, der seit den 1970er Jahren zum Auftreten einer neuen vielgestaltigen theatralen Diskursform tendierte.In dem vorliegenden Artikel versucht man die ästhetischen und theoretischen Erwägungen Handke‘s zu aktualisieren und anhand seiner Dramen zu veranschaulichen. Im Sprechstück Publikumsbeschimpfungthematisiert Handke formale Elemente des Dramas und das Theater als Institution sowie das Instrumentarium der Theaterkritik mit dem Ziel, das Publikum zur Reflexion über seine Situation eben als Theaterpublikum anzuregen. Durch die Einbeziehung der Zuschauer in das theatralische Geschehen wird die Veränderung des Verhältnisses von Bühne und Zuschauer inspiriert. In der Polemik mit Bertolt Brechts dramaturgischen und theoretischen/ästhetischen Anschauungen bleibt Brechts Modell der Verfremdung für Handke anregend.Im Sprechstück Kaspar steht die Problematisierung der Individualität und die Ambivalenz der Sprache und ihrer Möglichkeiten im Mittelpunkt. So bemüht sich Handke festgefahrene Wahrnehmungs – und Denkformen zu unterminieren und Erkenntnisfunktionen und – strukturen von Sprache und Erfahrung festzustellen. Der Schriftsteller wandte sich gegen eine direkte gesellschaftliche Ausrichtung der Literatur und stellte dieser Auffasung seinen sprachlichen Ansatz gegenüber.
Juodosios moters savikūra Gayl Jones romane Evos vyras
Authors: Juozapaitytė Rasa
Published: January 2019

The paper analyses the discourse of the black narrator and protagonist – Eva in Gayl Jones’s novel Eva’s Man. The French feminist theory of l’écriture féminine with its emphasis on textuality of gender has been applied to prove that the Afro-American woman creates her Self while writing and her text becomes the essence of her identity since any other opportunity of emotional, intellectual and spiritual evolution has been denied to her. It is explained that the black woman revolves against the boundaries of the hierarchical system, into which she had been placed, silenced and transformed into an object of male manipulation. The analysis of the novel suggests that the liberation of the black woman from the male construct coincides with the progress of her self-creation. Eva disrupts the rationalistic discourse, subverts the phallologocentric order, and establishes a dialogue of gap and silence. The black narrator’s text transforms the traditional canon of woman as ground, her body as the blank page and subjugates the black male body to secure her ciphers on it as her own text. It has been stressed that the woman’s conscious conversion into the subject and the creator enables her to translate the man into the object.
Sakralaus ir demoniško miesto vaizdiniai lietuvių dramaturgijoje
Authors: Martišiūtė Aušra
Published: January 2019

The article explores the dramas where the city is depicted as a special place determining the dramatization of a piece of work. The city symbolism is analyzed according to the criteria of the archetypal city images formulated by M. Eliade, and J. Lotman. The first part of the article ”A sacral city – Vilnius” deals with historical dramas (“Gediminas’ Dream” by A. Fromas Gužutis, “Kęstutis’ Death” by Maironis, “Radvila the Thunder”, “The Fate of Twilight ”, and “Barbora Radvilaite” by B. Sruoga, “Živilė” by A. Škėma, “Barbora Radvilaitė” by J. Grušas, “The Cathedral” by J. Marcinkevičius, “The Crown and the Sand” by R. Samulevičius, and etc.). In Lithuanian dramaturgy, Vilnius meets all the criteria of an ideal, sacred city. In poetic dramas, Vilnius is described as a superb creation embodying the plenitude of human existence. The second part of the article “The Demonic City” deals with the dramas in which the city symbolism conveys the opposite of a sacred, ideal city – an eccentric and demonic city localized in the “outskirts” of cultural space. This aspect of the city symbolism is analyzed in separate subsections: “The Doomed City” (“The Sea Bells” by Vydūnas, and “The Shackles” by M. Pečkauskaitė), “The Profane City” (the comedy “Vain Attempts” by P. Vaičiūnas, “Julijana” by A. Škėma, “A Spring Song” by B. Sruoga, “The Mammoth Hunt” by K. Saja and etc.), “The Reflections of Identity” (“Liučė is skating” by L. S. Černiauskaitė, “A Neighbour”, “Madagascar”, and “A Close City” by M. Ivaškevičius).
Savas miestas: asmens savasties aspektas. Utena Alfonso Nykos-Niliūno kūryboje
Authors: Šmitienė Giedrė
Published: January 2019

The paper is based on the concept of experiencing consciousness that embraces the experience expressed in the text and the lived pre-textual experience. The reversibility of the fiction and the experienced reality is investigated.The investigation discovers the map of the town constantly recurring in the poetry of Nyka-Niliūnas. This reconstructed map is identical to the native town of the poet. The town reveals itself in the poetry as the own lived town of the speaker.The same topography of the town is repeated in the diaries in the forms of the dreams as well as of the reminiscences. The special substrate of the speaking consciousness is evident. The interconnection between the three modes of consciousness – poetic, remembering and the dreaming – is exposed. All the three intensive forms of the consciousness deal with the personal identity. The recurrence of the space of the town is motivated and the perpetual return to the same space is clarified.
Тип француза-гувернера XVIII века в русской литературе
Authors: Куликова Ирина
Published: January 2019

Straipsnyje analizuojami XVIII a. ikiemigracinio periodo prancūzo guvernanto personažo tipologinės ypatybės ir jo interpretacinė specifika įvairiose literatūrinio stiliaus sistemose – XVIII a. švietėjiškoje satyroje ir XIX a. realistiniuose kūriniuose.Švietimo epochos rusų literatūroje prancūzas guvernantas pasirodo kaip satyrinis tipas, kurio pagrindinės charakterio savybės yra neprofesionalumas, motyvuotas nemokšiškumu ir neišprusimu, ir nedorovinga moralė. XIX a. autoriai realistai (A.Puškinas, A.Gercenas), išsaugodami tam tikrais aspektais kai kuriuos struktūrinius šio satyrinio personažo bruožus, vaizduoja jį jau ne kaip žalingų ydų nešėją, o kaip būdingą XVIII a. antros pusės rusų bajorų gyvenimo reiškinį. Tuo pačiu plėtojamas ir personažo vidinis diapazonas: kartu su tradiciškai neišprususiu guvernantu (Bopre personažas Puškino romane „Kapitono duktė“) pasirodo ir išsilavinusio mokytojo auklėtojo paveikslas (Drejak Gerceno apysakoje „Pareiga aukščiau visko“). Realistiniuose tekstuose keičiasi ir prancūzo guvernanto konstruktyviniai ir stilistiniai personažo raiškos būdai. Puškinas vaizduoja jį, parodijuodamas XVIII a. satyrinę tradiciją, o Gercenas – akcentuodamas personažo ideologinius epochos bruožus.Abu autoriai, kiekvienas savaip, išsaugo savo personažuose ir etnokultūrinius bruožus, išreikšdami juos kaip nacionalinius stereotipus.
Мотив неуспеха в поздней публицистике Д. В. Философова
Authors: Лавринец Павел
Published: January 2019

Žinomas rusų kritikas ir publicistas Dmitrijus Filosofovas (1872–1940) nuo 1920 metų gyveno Varšuvoje ir vadovavo rusų išeivių laikraščiams Svoboda (“Laisvė”), Za Svobodu! (“Už Laisvė!”), Molva (“Gandas”), žurnalui ir laikraščiui Meč (“Kardas”). Jis parašė daug straipsnių politikos ir kitomis temomis, mažai iki šiol tyrinėtų. Straipsnyje analizuojama Filosofovo 1930-ųjų metų publicistiką skelbtą laikraščiuose Molva ir Meč. Specialiai nagrinėjamas nesėkmės motyvas, užėmęs svarbią vietą išeivių aktyvizmo doktrinoje. Nesėkmės samprata turėjo suteikti vertę bergždžiai kovai prieš komunizmą ir pateisinti asmeniškas Dmitrijaus Filosofovo nesėkmes.
Pseudo-Hesiodo Heraklio skydas
Authors: Kudulytė-Kairienė Audronė
Published: January 2019

The article deals with the short epic poem known as The Shield of Heracles. This poem was ascribed to Hesiod in Antiquity, but nowadays the most scholars believe it was composed later than Hesiod’s other works, probably in the sixth century B.C. It tells about Heracles’ battle with Cycnus. The opening verses (1–56) of the poem are borrowed from the “Catalogue of Women”. The largest part of the work is the extended description of Heracles’ shield based on the shield of Achilles (Il. 18. 478–609). Various explanations of the poem’s date, authorship, composition, content and historical significance have been offered by modern scholars. Some literary versions of the legend of Cycnus are analysed in the present article. The Shield of Heracles was known to Stesichorus. It is supposed that in his poetry Stesichorus wanted to give more explanation of Apollo’s repugnance of Cycnus. For this reason the poet reexamined the myth and produced a new mythological version: Cycnus killed passers in order to build a temple for Apollo out of their heads. This version of the myth must has been used by Euripides (Eur. HF. 392 sqq.).
Literatūros teologija: identiteto paieškos
Authors: Mikelaitis Gediminas
Published: January 2019

Die sich gerade herausbildende Literaturtheologie basiert vor allem auf einer jahrhundertealten Tradition. Aus der Philosophie und der Literaturwissenschaft der Neuzeit übernimmt sie eine kritische Reflexion der Religionsphänomene und der gesellschaftlichen Ansichten. Dank ihrer methodologischen Flexibilität und der Fähigkeit, religiöse Erfahrungen oder die transzendente Dimension des Lebens vielseitiger und mit mehr Einsicht zu bewerten, löst die Literturtheologie im Grunde genommen den in der ersten Hälfte und in der Mitte des XX. Jahrhunderts gängigen Fachbegriff christliche Literatur ab. Als eine Methode der Literaturforschung eröffnet die Literaturtheologie neue Möglichkeiten zur Erschließung neuer semantischer und struktureller Schichten im Gefüge der litauischen Literatur.
Religinės patirties matmuo Antano Vaičiulaičio ir Paulio Claudelio (Paul Claudel) kūryboje
Authors: Klišienė Neringa
Published: January 2019

L’article présente une analyse d’Antanas Vaičiulaitis et de Paul Claudel, représentants de deux cultures différentes. Comme base d’analyse est vue la dimension de l’expérience religieuse, le champ de cette expérience étant traité comme une rencontre éventuelle des auteurs lithuanien et français. L’expérience religieuse apparaît comme un des facteurs structuraux de leur poétique, ce qui permet de parler d’un lien de fond entre les textes de Vaičiulaitis et de Claudel.Chez Vaičiulaitis, c’est une expérience de regard et d’écoute. Claudel, lui, parle de „l’oeil, qui écoute“, qui est lié à la mission du poète: célébrer la Création de Dieu. Le sujet parlant de Vaičiulaitis est déjà, par sa nature et par sa présence celui qui écoute la parole de Dieu. Cette sensation de communion avec toute la Création est perçue, par les deux écrivains, comme une expérience religieuse, et la foi en Dieu comme la réalité concrète et comme le rapport avec celui-ci.L’expérience religieuse est pour Vaičiulaitis et pour Claudel, est ce qui constitue l’harmonie du monde, ce qui concrétise certaines idées du nouvel humanisme chrétien, entre autres, l’idée de la rencontre de l’homme et de la transcendence.
Eduardo Mieželaičio Žmogus kaip politinės religijos tekstas
Authors: Kmita Rimantas
Published: January 2019

Im diesem Aufsatz wird versucht mit Hilfe des Begriffs der politischen Religion einen der kanonischen Texte in der sowjetlitauischen Literatur, Der Mensch (Žmogus) von Leninpreisträger Eduardas Mieželaitis, zu interpretieren. Am Anfang wird der Begriff der politischen Religion basierend auf Theoretiker wie Eric Voegelin, Raymond Aron, Hans Otto Setschek, Hans Maiers, Manfred Hildermeier, Klaus-Georg Riegel u.a. präsentiert. Politische Religion ist ein Begriff, der das System des totalitären Staates bezeichnet. Politische Religion ist ein Versuch, die Ideologie als ein rationales Konstrukt, als Absolutes, einzig Mögliches und Rechtes vorzustellen. In den politischen Religionen nehmen die Führer und die Ideologen des Staates den Platz des Gottes oder sacrum ein und die Politik sowie Ideologie des Saates wird zum Plan der Erlösung.In der Analyse Des Menschen wird versucht die Frage zu beantworten, wodurch die Religion in der Sowjetzeit ersetzt wurde, welche Art neuer Metaphysik, die die Moral des Menschen begründet, geschaffen wurde, wie der ideologische Diskurs sakralisiert wurde.Das Poem Der Mensch von Mieželaitis wurde nach der Kritik des Personenkults geschaffen und erfüllte die Erwartungen des sowjetischen Systems. Personenkult wurde durch Kult des Menschen ersetzt, aber im Prinzip schreibt Mieželaitis die alten Texte der politischen Religion. Damit änderte er nicht die wesentlichen Prinzipien, er plädierte für die kommunistische Partei und den sozialistischen Humanismus in abstrakterer Art und Weise. Die komunistische Ideologie wurde als metaphysicher, absoluter Wert, die einzige Wahrheit dargestellt. Mieželaitis verwendet die griechischen Mythen, die Komposition der mythischen Erzählung, die sakrale Anthropologie, mit Hilfe der Technik gewinnt sein Held das Göttliche. Die Metapher der Sonne setzt im Poem die Semantik des Stalinismus und anderer totalitärer bzw. autoritarischer Staaten fort. Sowjetischer Romantismus und sowjetischer Humanismus maskieren im Poem oft die umgekehrte Bedeutung – statt des Progressträgers Prometheus erscheint Satan, statt Friedensheld – Antichrist.Das Poem wurde auch von der Literaturkritik als die symbolische Erklärung des Wirklichkeit schaffenden Mythos wahrgenommen, weshalb ihm die Kritik keine symbolistische, alegorische, unrealistiche Schreibweise vorgeworfen hat.
Teologinių klausimų specifika literatūroje: nuodėmės refleksija Aido Marčėno eilėraščiuose
Authors: Vaišvilaitė Radvyda
Published: January 2019

The problem of this article arise from the challenges of interdisciplinary study of literature and theology – how to find a scientifically acceptable way of representing theological questions in literature, preserving the autonomy and at the same time highlighting common dialogically-based points of view of these two fields. The theological point of view to literature is based on its interest in the metaphorical, symbolical and image-based language of literature, which can express the deepest existential questions and transcendental dimensions of human essence. Literary theory deals with its autonomy and its connections with other fields of humanities: ethics, politics, and religion. Theological questions in literature might be viewed as individual religious experiences expressed in text and understood as representations of feelings and views that might be understood and perceived as common experience. Theological questions in literature are based on the specifics of the literary language of images and poetic language. Theological questions in literature also arise from its esthetic value and esthetic language. One of the methodological possibilities to deal with challenges of this interdisciplinary field might be to research what theological questions are, and how these questions arise in literature. Sin and guilt in the poetry of Aidas Marčėnas is reflected as individual and subjective theological question very much related with the understanding of human existence and creative nature.
Мультимедийный “Шлем ужаса” Виктора Пелевина
Authors: Охняк Магдалена
Published: January 2019

Nuo 2005 metų spalio mėnesio su “Siaubo šalmu”, parašytu interneto pokalbių (chat‘ų) forma, rusų skaitytojas gali susipažinti keturiais būdais: įprastame spausdintame leidinyje, elektroniniu būdu internete, audio knygoje ir teatre. V. Pelevinas, meistriškai naudodamasis antikiniu mitu apie Tesėją ir Minotaurą, stebi savo herojus virtualaus pasaulio labirinte ir pasiūlo savitą laisvės ir pasirinkimo problemos matymą.
Adresato problema verčiant: Antoine de Saint-Exupéry Mažojo Princo vertimai į lietuvių kalbą
Authors: Černiuvienė Liucija
Published: January 2019

Le présent article traite le problème du destinataire dans le processus de la traduction littéraire. Est soulevée surtout la problématique du double destinataire, de celui qui est l’enfant et de celui qui est adulte. Les problèmes sont analysés en se basant sur le conte philosophique de Antoine de Saint-Exupéry Le Petit Prince en prenant en compte que cette oeuvre est destinée aux enfants ainsi qu’aux adultes. Après avoir fait une analyse des exemples tirés de deux traductions en lituanien, après les avoir comparées avec l’original il est à noter que le traducteur d’une des deux traductions a pris en compte les deux destinataires tandis que le deuxième traducteur a traduit plutôt en orientant son travail vers le lecteur adulte. La responsabilité de la traduction littéraire tombe sans doute sur le traducteur alors sa prise de décision doit être bien mesurée et motivée en ce qui concerne tout élément du sens à transmettre en langue cible.
Mitas kaip kultūrų interpretacijų sankirta Cliffordo Geertzo antropologijoje
Authors: Mikalauskienė Neringa
Published: January 2019

La méthode que Clifford Geertz appelle, lui-même, «une description dense» [thick description] peut être nommée une interprétation inductive parce qu’ici on passe de différentes formes de la culture aux conclusions générales: on commence par une analyse minutieuse («microscopique») des moindres phénomènes et on finit par des interprétations et des définitions plus globales. Le mythe se trouve introduit dans «les moindres phénomènes» et, en même temps, il apparaît comme agissant dans les différentes sphères de la vie. Le mythe «s’eparpille» tant dans le langage quotidien, tant dans les normes réglant la vie sociale que dans la religion.Pour Geertz le mythe est un système de symboles qui forme des motivations constantes de la conduite humaine. Ce système révèle une conception d’être qui se manifeste dans le quotidien de la sorte que les motivations de la conduite se montrent réellement. L’analyse du mythe, d’après Geertz, est inséparable du celle du rite qui fait, à son tour, partie du drame rituel où la distance entre le spectateur et l’acteur est abolie. La nature humaine, entraînée dans la magie du théâtre rituel, se voit transformée, et les êtres humains sont ainsi inscrits dans la société.Le mythe est un fait culturel concret et il peut surgir dans de différents domaines de la vie. Il est possible donc de le traiter comme un moyen d’approche de toute la culture parce que celle-ci n’est qu’une totalité des systèmes convergents de significations: de la religion, de l’art, de l’idéologie, du droit ect.Le mythe est lu, tout d’abord, comme un texte spécifique utile à l’analyse de la culture parce qu’il est un dépôt de symboles constants. Et la culture, d’après Geertz, effectue un contrôle symbolique de la conduite.L’analyse du mythe est une fiction an premier sens du mot fictio: «modelé», «fait». Cette analyse n’est rien d’autre qu’une prévision des significations et son évaluation, une formulation des conclusions explicatives.
Брачный сюжет как индикатор русских концепций пространства
Authors: Виролайнен Мария
Published: January 2019

...
Географические карты раннего Нового времени как эстетизация и концептуализация репрезентированного пространства
Authors: Нестеров Антон
Published: January 2019

...
Елочные базары в Санкт-Петербурге на рубеже XIX–XX вв.
Authors: Душечкина Елена
Published: January 2019

...
Гетеротопии Вильнюса в современном литовском романе: панорама как пространство неповседневности
Authors: Снежко Юлия
Published: January 2019

...
Гетеротопии истории и гетеротопии наррации (Роман Л. Улицкой Даниэль Штайн, переводчик)
Authors: Сабо Тунде
Published: January 2019

...