bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
Оптимізація профілактики повторного ішемічного інсульту з урахуванням генетичних факторів ризику
Authors: Volosovets A.O.
Published: April 2018

Актуальність. Важливе питання профілактики ішемічного інсульту можна реалізувати шляхом поліпшення надання медичної допомоги хворим і проведення профілактичних заходів, спрямованих на запобігання виникненню захворювання. Окремим питанням профілактики повторних тромбозів церебральних судин є медикаментозна профілактика гіпергомоцистеїнемії, що призводить до ряду фізіологічних патологій, серед яких можна назвати атеросклероз, атеротромбоз та венозний тромбоз. Мета роботи — розробка з урахуванням генетичних критеріїв більш досконалого й ефективного способу медикаментозної профілактики повторного мозкового ішемічного інсульту. Матеріали та методи. Нами було обстежено 150 пацієнтів, які перенесли ішемічний інсульт (чоловіків було 86, жінок — 64), віком від 45 до 84 років (середній вік — 65,2 ± 9,7 року) на базі нейрохірургічного відділення № 2 клінічної міської лікарні швидкої медичної допомоги м. Києва. Всім пацієнтам проводилося генетичне тестування у вигляді забору венозної крові та виявлення характеру мутації гена MTHFR C677T (СС, СТ або ТТ варіанти). Результати. Пацієнтів було розподілено на групи згідно з виявленими мутаціями гена MTHFR C677T та призначеним профілактичним лікуванням. У групу СС1 (n = 45) було включено пацієнтів із мутацією MTHFR C677T типу СС, яким призначався додатково до основного профілактичного лікування препарат фолієвої кислоти (вітамін В9) у дозі 1 мг (оптимізована профілактика). Пацієнти групи СС2 (n = 45) мали таку саму мутацію, але отримували лише основне профілактичне лікування (еналаприл 20 мг 2 р/д, аспірин 100 мг 1 р/д та розувастатин 20 мг 1 р/д). Так само були розподілені пацієнти груп СТ1 (n = 21), СТ2 (n = 21), ТТ1 (n = 9) та ТТ2 (n = 9). За умови призначення оптимізованої медикаментозної профілактики ризик інсульту серед пацієнтів із мутаціями СС та СТ вірогідно не відрізнявся (р > 0,1). Проте в разі мутації ТТ дані показали як високий ризик повторного інсульту через генетично обумовлену гіпергомоцистeїнемію, так і значну різницю в частоті повторної церебральної події на тлі лікування фолієвою кислотою (0 та 33,3 % відповідно). Висновки. Таким чином, оптимізована методика медикаментозної профілактики гострого ішемічного інсульту дозволяє ефективно запобігати виникненню повторного ішемічного інсульту залежно від генетичних особливостей пацієнта.
Вибір стратегії лікування ізольованих мозочкових інфарктів різних судинних територій
Authors: Trepet G.S.
Published: April 2018

Актуальність. Опис клінічних проявів при ізольованих інфарктах мозочка має важливе значення для визначення локалізації вогнища ураження, вибору стратегії лікування, прогнозування наслідків інсульту. Мета дослідження: оцінити динаміку відновлення втрачених функцій мозочка на тлі лікування в різні періоди моніторингу в пацієнтів із гострим ізольованим інфарктом мозочка та в разі перехресного мозочково-півкульного діашизу. Матеріали та методи. У дослідження включені 60 хворих, які були розподілені на 2 групи: I — 44 хворі, неврологічні порушення у яких проявлялися лише мозочковим руховим синдромом; II — 16 пацієнтів, у яких після перенесеного ізольованого інфаркту виявляли як симптоми мозочкового рухового синдрому, так і клінічні ознаки дистантного перехресного мозочково-півкульного діашизу. Результати. На фоні проведеної базисної терапії та лікування цитиколіном спостерігалась позитивна динаміка відновлення мозочкових рухових функцій у пацієнтів обох клінічних груп. Однак темпи відновлення втрачених після інсульту функцій були неоднаковими. Найсприятливішим був результат мозочкового інфаркту в пацієнтів з інфарктом на території васкуляризації верхньої артерії мозочка і передньої нижньої артерії мозочка без проявів дистантного діашизу. У пацієнтів після гострого ізольованого мозочкового інфаркту на території верхньої артерії мозочка і задньої нижньої артерії мозочка з феноменом перехресного мозочково-півкульного діашизу і через 3 міс. проспективного спостереження відмічались рухові порушення легкого ступеня за шкалою ICARS. Висновки. Отримані результати свідчать про те, що односторонній інсульт мозочка може проявлятися моторним і сенсорним дефіцитом внаслідок ішемії в кортикальних частинах лобової і тім’яної частки контрлатеральної півкулі мозку, з якими мозочок пов’язаний системою провідних шляхів. Виявлено динаміку регресу мозочкового моторного синдрому на тлі лікування цитиколіном в різні періоди інсульту.
Поведінкові розлади у пацієнтів з деменцією: клініка, діагностика та лікування
Authors: Kopchak O.O.
Published: April 2018

В огляді літератури представлені сучасні дані щодо нейропсихіатричних (некогнітивних) симптомів при різних видах деменції, які є досить гетерогенними та в більшості випадків непередбачуваними, уражають емоційну сферу, сприйняття та рухову функцію пацієнтів. Наведено типові розлади поведінки, асоційовані з певними типами деменції. Зазначено, що для хворих з усіма типами та різними ступенями тяжкості деменції із супутніми некогнітивними симптомами рекомендовано поєднувати нефармакологічні втручання з фармакотерапією. Описані терапевтичні можливості різних груп препаратів: інгібіторів ацетилхолінестерази, антагоністів NMDA-рецепторів, антиконвульсантів, антидепресантів. Відповідно до сучасних настанов, рекомендовано уникати або у разі необхідності мінімізувати призначення атипових антипсихотиків. З позиції доказової медицини, ґрунтуючись на даних численних клінічних досліджень, показана ефективність антидепресанту з мультимодальними властивостями тразодону у лікуванні некогнітивних проявів деменції (дратівливості, ажитації, тривоги, депресивних розладів, порушення сну та харчової поведінки).
Комплексна корекція тривожних і когнітивних розладів в ангіоневрології: цілі, завдання, інструменти
Authors: Burchinskyi S.H.
Published: April 2018

У статті розглянуто проблему поєднаних психоемоційних і когнітивних порушень в рамках ангіоневрологічної патології. Велика увага приділена сучасним можливостям фармакотерапії згаданих розладів. Проаналізовано можливості та недоліки нейрофармакології засобів, що широко застосовуються з метою корекції тривожних і когнітивних порушень при цереброваскулярній патології. Особливу увагу приділено етилметилгідроксипіридину сукцинату (ЕМГПС) як унікальному лікарському засобу, що має поєднані нейропротекторні й анксіолітичні властивості. Розглянуто механізми дії і клінічні можливості ЕМГПС при тривожних розладах в рамках порушень мозкового кровообігу. Також обґрунтовано необхідність активації холінергічної нейромедіації в ЦНС в умовах ішемії як основного шляху корекції когнітивної дисфункції. Проаналізовано критерії вибору інструменту холінергічної фармакотерапії, і зокрема холіну альфосцерату, як оптимального засобу регуляції активності холінергічних процесів в мозку на рівні всіх ланок синаптичної передачі. Обґрунтовано переваги та особливості практичного застосування вітчизняних препаратів ЕМГПС (Армадін) і холіну альфосцерат (Ренейро) з точки зору їх комбінованого застосування при тривожно-когнітивних порушеннях у пацієнтів з цереброваскулярною патологією.
Освітні програми. Симуляції курс - лікування ішемічного інсульту (19-20 червня 2017 року, м Брно, Чехія)
Authors: Shepotinik Ye.B.
Published: April 2018

.
Динаміка гострофазових показників у хворих на ревматоїдний артрит у поєднанні з абдомінальним ожирінням, цукровим діабетом типу 2 та артеріальною гіпертензією залежно від поліморфізму гена Т-786С eNOS під впливом лікування
Authors: Bukach O.P.
Published: April 2018

Актуальність. Розробка сучасних підходів до фармакотерапії ревматоїдного артриту (РА) у поєднанні з абдомінальним ожирінням (АО), цукровим діабетом типу 2 (ЦД 2) та артеріальною гіпертензією (АГ) залишається актуальною на сьогодні. Мета. Дослідження динаміки гострофазових показників під впливом лікування хворих на РА у поєднанні з АО, ЦД 2 та АГ залежно від поліморфізму гена Т-786С ендотеліальної NO-синтази (eNOS). Матеріали та методи. Етап скринінгу пройшли 60 хворих на РА та 20 практично здорових осіб. Поліморфізм гена eNOS (rs2070744) визначали методом полімеразної ланцюгової реакції, а при оцінюванні ефективності лікування брали до уваги наявність коморбідної патології. Результати. Під впливом лікування вміст гострофазових показників запалення знизився: рівень С-реактивного білка у носіїв несприятливого СС-генотипу — на 30,74 % (р = 0,002), ТТ-генотипу — на 44,16 % та ТС-генотипу — на 32,21 % (р < 0,001). Вміст ревматоїдного фактора зменшився у носіїв ТТ-генотипу на — 49,66 % (р < 0,001), ТС-генотипу — на 26,46 % (р < 0,001) та СС-генотипу — на 29,75 % (р < 0,001). Рівень антитіл до циклічного цитрулінового пептиду знижувався лише серед носіїв ТТ-генотипу на 10,79 % (р < 0,05). Вміст антистрептолізину-О вірогідно зменшився у носіїв Т-алелі на 14,07 і 21,44 %, без статистично значущої переваги у носіїв СС-генотипу (р > 0,05). Рівні серомукоїду та сіалового тесту знизились у носіїв СС-генотипу на 19,52 % (р < 0,05) і 24,56 % (р < 0,05), у носіїв ТТ-генотипу — на 13,84 % (р < 0,05) і 18,71 % (р < 0,05) та ТС-генотипу — на 18,49 % (р < 0,05) і 22,89 % (р < 0,001) відповідно. Висновки. Після проведеного лікування зниження вмісту гострофазових показників запалення у носіїв ТТ-генотипу було найбільш суттєвим.
Оцінка якості життя в дітей та підлітків із цукровим діабетом 1-го типу, які перебувають на помповій інсулінотерапії, з урахуванням вуглеводної цінності страв узбецької національної кухні
Authors: Akbarov Z.S. , Ismailov S.I. , Rakhimova G.N. , Alimova N.U. , Kayumova D.T. , Sadykova A.S. , Alieva A.V. , Tohirova F.A. , Gulyamova Kh.R. , Azimova O.T.
Published: April 2018

Актуальність. Цукровий діабет 1-го типу в дітей і підлітків залишається складною проблемою в усьому світі. Початок хвороби в ранньому віці і загроза розвитку гострих і хронічних ускладнень вже в молодому віці зумовлюють пошук найбільш оптимальних методів лікування цього тяжкого захворювання. Мета — оцінка якості життя в дітей і підлітків із цукровим діабетом 1-го типу, які перебувають на помповій інсулінотерапії, з урахуванням вуглеводної цінності страв узбецької національної кухні. Матеріали та методи. Використовувалась російська версія опитувальника Diabetes Quality of Life for Youth Pediatric Quality of Life (DQOLY-SF). Результати. Застосування сучасних технологій супроводжується поліпшенням не тільки глікемічного конт­ролю, а й якості життя. Використання структурованих програм із навчання ефективне для поліпшення ступеня компенсації вуглеводного обміну і покращання якості життя в пацієнтів, які використовують помпову інсулінотерапію. Висновки. Помпова інсулінотерапія позитивно впливає на всі аспекти якості життя за опитувальником DQOLY-SF. У хворих, які використовували функцію квадратного болюса і болюса подвійної хвилі з урахуванням таблиць хлібних одиниць у стравах узбецької національної кухні, відзначалася тенденція до поліпшення якості життя порівняно з тими, хто користувався тільки простим болюсом.
Вітамінно-мікроелементні комплекси й лікування дифузного нетоксичного зоба
Authors: Turchina S.I.
Published: April 2018

Актуальність. Вивчено вміст мікроелементів та вітамінів у підлітків із дифузним нетоксичним зобом (ДНЗ). Мета дослідження: обґрунтувати застосування вітамінно-мікроелементних комплексів при лікуванні підлітків із ДНЗ. Матеріали і методи. У 109 дівчат та 97 хлопців 9–17 років із ДНЗ оцінено вміст вітамінів (А, Е, В1 та В2), есенціальних (Se, Zn) та токсичних (Pb, Cd, Co) мікроелементів з урахуванням функціональним стану тиреоїдної системи та перебігу зоба. Результати. На формування та перебіг ДНЗ впливає ступінь вітамінного та мікроелементного дисбалансу. Встановлено, що несприятливий перебіг ДНЗ відбувається на тлі вірогідного зменшення рівня вітамінів А, а також Se та Zn на тлі надмірного накопичення Pb та Cd. Вивчено характер взаємозв’язку між функціональним станом тиреоїдної системи, вмістом вітамінів і мікроелементів у хворих на ДНЗ. Доведено, що лікування та вторинна профілактика ДНЗ передбачає не тільки застосування препаратів калію йодиду, але й корекцію мікроелементно-вітамінного дисбалансу з додатковим призначенням препаратів Se, Zn, вітамінів А, Е та групи В. Висновки. Дисбаланс вітамінів та мікроелементів є додатковим фактором формування ДНЗ в умовах легкого йодного дефіциту. Несприятливий перебіг ДНЗ відбувається на тлі зменшення рівня вітаміну А, есенціальних мікроелементів (Se та Zn) та надмірного накопичення токсичних мікроелементів (Pb і Cd). Корекція мікроелементно-вітамінного дисбалансу є необхідною складовою лікування ДНЗ та запобігання його несприятливому перебігу. У разі зменшення рівня селену доцільним є застосування антиоксидантного комплексу ОксиЛік, а в разі дефіциту цинку додатково призначають Цинкіт.
Інгібітори альфа-глюкозидази в клінічній практиці. Питання та відповіді
Authors: Sokolova L.K.
Published: April 2018

Стаття присвячена застосуванню препаратів класу інгібіторів альфа-глюкозидази в пацієнтів із цукровим діабетом.
Проблемні питання застосування топічних кортикостероїдів у практиці сімейного лікаря
Authors: Pankiv V.I.
Published: April 2018

В статті розглядаються проблемні питання застосування топічних кортикостероїдів (ТГС) у практиці сімейного лікаря. Підкреслюється, що велику роль у виборі ТКС відіграє виробник препарату: оригінальний препарат чи генеричний, оскільки всі вагомі дослідження з ефективності та безпеки проводять саме на оригінальних препаратах. Оригінальні препарати мають доведену клінічну ефективність і добре вивчений профіль безпеки, що дозволяє їх використовувати без ризику розвитку непередбачених реакцій або ускладнень.
Аттенто — нове слово в лікуванні артеріальної гіпертензії
Authors: Sirenko Yu.M. , Rekovets O.L.
Published: April 2018

Статтю присвячено проблемі лікування артеріальної гіпертензії. Наведено огляд низки досліджень, спрямованих на вивчення ефективності застосування комбінації олмесартану й амлодипіну при даній патології.
Ефективність та безпечність триметазидину (Карметадину) в комплексному лікуванні хворих на ішемічну хворобу серця та хронічну серцеву недостатність
Authors: Khaniukov O.O. , Pysarevska O.V. , Getman M.G. , Simonova T.A. , Lakiza T.V.
Published: April 2018

Метою дослідження було вивчення ефективності та безпечності триметазидину (Карметадин, компанія World Medicine) в комплексному лікуванні пацієнтів з ішемічною хворобою серця та хронічною серцевою недостатністю. 80 включеним у дослідження хворим з ішемічною хворобою серця (стабільна стенокардія напруження II–III функціонального класу) та хронічною серцевою недостатністю (II–III функціональний клас за класифікацією NYHA) проводили стандартне загальноклінічне обстеження, лабораторні (загальні аналізи крові та сечі, ліпідний, печінковий, нирковий комплекси, коагулограма, глюкоза крові) та інструментальні (електрокардіографія, ехокардіографія, добове моніторування електрокардіограми) дослідження. Пацієнти були розділені на дві групи. У контрольну групу увійшли 40 хворих, яким було призначено комплексне лікування: антитромботична терапія (аспірин 100 мг на добу), бета-адреноблокатор (бісопролол 5–10 мг на добу залежно від початкової частоти серцевих скорочень та рівня артеріального тиску за умови попередньої титрації дози), інгібітор ангіотензинперетворюючого ферменту (раміприл 5–10 мг на добу залежно від початкового рівня артеріального тиску за умови попередньої титрації дози), статин (розувастатин 20 мг на добу), при необхідності були рекомендовані нітрати та діуретики. 40 пацієнтів основної групи на фоні вищезазначеної базисної терапії приймали Карметадин (35 мг 2 рази на добу, таблетки з модифікованим вивільненням препарату). Період спостереження становив 6 місяців. Застосування Карметадину в складі комплексного лікування хворих на ішемічну хворобу серця та хронічну серцеву недостатність асоціювалося з поліпшенням якості життя пацієнтів, суттєвим зменшенням кількості та тривалості ангінозних атак, зниженням потреби в короткодіючих нітратах, поліпшенням функціонального класу серцевої недостатності, збільшенням фракції викиду лівого шлуночка; не призводило до розвитку побічних ефектів, що потребували би відміни препарату.
Артеріальна гіпертензія, синдром обструктивного апное сну та серцево-судинний ризик
Authors: Sirenko Yu.M. , Krushynska N.A. , Rekovets O.L.
Published: April 2018

Актуальність. Артеріальна гіпертензія (АГ) — провідний фактор ризику кардіальної та цереброваскулярної патології. Одним із патологічних станів, що часто співіснує з АГ та сприяє підвищенню серцево-судинного ризику таких хворих, є синдром обструктивного апное сну (СОАС). Мета роботи — оцінити фактори кардіометаболічного ризику хворих із АГ та СОАС. Матеріали і методи. Обстежено 185 пацієнтів з АГ (49,79 ± 0,80 року), серед яких 148 хворих з АГ та СОАС і 37 пацієнтів з АГ без порушень дихання під час сну (група контролю). Хворим проводились наступні обстеження: вимірювання зросту та маси тіла з розрахунком індексу маси тіла, вимірювання офісного артеріального тиску (АТ), добове моніторування АТ, оцінка денної сонливості за опитувальною шкалою Епворта, сомнологічне обстеження, ехокардіографія, біохімічне дослідження, вимірювання центрального АТ та швидкості поширення пульсової хвилі. Результати. Пацієнти обох груп були співставними за віком, але хворі групи АГ та СОАС (середній індекс апное-гіпопное (ІАГ) — 38,08 ± 2,51 події/годину) мали достовірно більший індекс маси тіла — 35,23 ± ± 0,57 кг/м2 проти 30,57 ± 0,79 кг/м2 в групі контролю (р < 0,001), більшу частоту цукрового діабету ІІ типу — 16,9 % проти 2,0 % (р < 0,02), вищі рівні глюкози крові — 5,95 ± 0,12 ммоль/л проти 5,44 ± 0,14 ммоль/л (р = 0,045), сечової кислоти (СК) — 367,16 ± 8,45 мкмоль/л проти 329,79 ± ± 17,7 мкмоль/л (р = 0,048), більший індекс маси міокарда лівого шлуночка — 115,79 ± 2,39 г/м2 проти 104,64 ± 4,56 г/м2 (р = 0,035), вищий центральний систолічний АТ — 133,43 ± 1,67 мм рт.ст. проти 125,22 ± 3,41 мм рт.ст. (р = 0,027) та більшу швидкість поширення пульсової хвилі по артеріях еластичного типу — 11,19 ± 0,20 м/с проти 10,10 ± 0,41 м/с (р = 0,014), ніж хворі групи контролю (ІАГ — 3,02 ± 0,25 події/годину). У хворих з АГ та СОАС рівень СК асоціювався з підвищенням систолічного АТ, причому у зв’язку з чоловічою статтю (r = 0,218; p = 0,013), вищим рівнем креатиніну плазми крові (r = 0,237, p = 0,007) і тригліцеридів (r = 0,237; p = 0,007), а також артеріальною жорсткістю, вираженою Aix75 (r = –0,270; p = 0,003). Висновки. Хворі з АГ та СОАС характеризувались достовірно більшою кількістю кардіометаболічних факторів ризику, через які реалізуються несприятливі впливи СОАС у хворих з АГ.
Тіазиди або тіазидоподібні діуретики в лікуванні артеріальної гіпертензії?
Authors: Radchenko G.D.
Published: April 2018

Ця стаття є оглядом даних літератури про особливості фармакокінетики, ефективності та безпеки тіазидних та тіазидоподібних діуретиків у лікуванні артеріальної гіпертензії (АГ), а також про їх можливі раціональні комбінації. Зроблено висновок, що тіазидоподібні діуретики мають певні переваги в лікуванні пацієнтів з АГ. Розкриті деякі особливості тіазидоподібного діуретика хлорталідону. Проводиться огляд літературних даних щодо нової для українського ринку комбінації тіазидоподібного діуретика хлорталідону та блокатора рецепторів ангіотензину ІІ азилсартану.
Мінеральна щільність кісткової тканини, показники T та Z у молодих чоловіків з ювенільним ідіопатичним артритом
Authors: Povoroznyuk V.V. , Dzhus M.B.
Published: April 2018

Актуальність. Ювенільний ідіопатичний артрит (ЮІА) — це термін, що використовується для позначення групи гетерогенних педіатричних ревматичних захворювань. Багато з цих станів персистують і в більш зрілому віці. Наявність хронічного запального захворювання разом із лікуванням глюкокортикоїдами є фактором ризику остеопорозу в молодих чоловіків. Метою роботи було вивчення мінеральної щільності кісткової тканини (МЩКТ), показників T і Z у молодих чоловіків з ЮІА. Матеріали та методи. Дослідження включало 50 пацієнтів віком 19–25 років, розподілених на дві групи: I — 25 практично здорових молодих чоловіків; ІІ — 25 молодих чоловіків із різних регіонів Украї­ни, у яких у дитинстві діагностований ЮІА, незалежно від наявності або відсутності активного запалення під час спостереження. Двохенергетична рентгенівська денситометрія (Prodigy, GE Lunar, Madison, США) була проведена в Інституті геронтології ім. Д.Ф. Чеботарьова, Українському науково-медичному центрі проблем остеопорозу разом з аналізом МЩКТ, показників T і Z у різних частинах скелета. Результати. Молоді пацієнти з ЮІА та здорові чоловіки не відрізнялися за віком, ростом, вагою й індексом маси тіла. У 4 пацієнтів з ЮІА (16 %) були переломи, тоді як у контрольній групі їх не відзначалося. Негативний вплив ЮІА на МЩКТ було виявлено в II групі на відміну від першої. МЩКТ поперекового відділу хребта в II групі була нижчою (p < 0,01), ніж у здорових суб’єктів, як і показник Z (p < 0,001) на рівні L1–L4 поперекового відділу хребта. МЩКТ, індекси T і Z в ділянці шийки стегнової кістки були нижчими в II групі, ніж у першій (p < 0,001; p < 0,001; p < 0,01 відповідно). Значні відмінності між двома групами були виявлені щодо загальної МЩКТ (p < 0,001), показників T (p < 0,01) і Z (p < 0,05). У пацієнтів з ЮІА нижчими були МЩКТ (p < 0,01) й індекс T (p < 0,05) в ультрадистальній ділянці променевої кістки. Зниження МЩКТ до рівня остеопенії (показник Z < –2 SD) було виявлено у 20 % пацієнтів на рівні L1–L4 поперекового відділу хребта, у 8 % — в ділянці шийки стегнової кістки, у 12 % — всього організму і у 8 % пацієнтів — в ультрадистальній ділянці променевої кістки. Висновки. У молодих чоловіків з ЮІА віком 19–25 років відзначається зниження загальної МЩКТ, показників T і Z, що вказує на негативний вплив захворювання на кісткову тканину порівняно зі здоровими чоловіками відповідного віку.
Референтні показники структурного аналізу стегнової кістки в жінок української популяції
Authors: Grygorieva N.V. , Povoroznyuk V.V. , Povoroznjuk Vas.V. , Zubach O.B.
Published: April 2018

Актуальність. На сьогодні комплексна оцінка стану кісткової тканини та ризику остеопоротичних переломів передбачає спільне використання показників мінеральної щільності кісткової тканини (МЩКТ), 10-річної ймовірності основних остеопоротичних переломів (Fracture Risk Assessment Tool, FRAX), показника трабекулярної кістки (Trabecular Bone Score, TBS) і параметрів структурного аналізу стегнової кістки (Hip Structural Analysis, HSA). Останніми роками створено референтні показники для осіб української популяції щодо трьох вищезазначених методик, проте дані щодо останньої методики відсутні. Мета дослідження: вивчити вікові особливості параметрів структурного аналізу стегнової кістки в жінок української популяції та запропонувати їх референтні показники для використання в практичній охороні здоров’я. Матеріали та методи. За допомогою методики двохенергетичної рентгенівської абсорбціометрії обстежено 690 умовно здорових жінок віком 20–89 років без остеопорозу, інших клінічно значущих захворювань та станів, що впливають на метаболізм кісткової тканини, без супутньої патології кульшового суглоба тощо. Результати. Результати проведеного дослідження продемонстрували вірогідний вплив віку на показники FSI, CSMI, CSA, d1, d2, d3, y, α і HAL, проте не на показник θ. Встановлено вірогідне зменшення з віком показника FSI на тлі вірогідного зростання параметрів CSMI, CSA та HAL. Показники зросту та маси тіла були вірогідно пов’язані з параметрами CSMI, CSA і HAL. Показник міцності стегнової кістки (FSI) був вірогідно пов’язаний з масою тіла, проте не зі зростом. Крім того, він вірогідно корелював з показником МЩКТ, виміряним на рівні шийки стегнової кістки і меншою мірою на рівні всієї стегнової кістки та поперекового відділу хребта. Показник довжини осі стегнової кістки (HAL) вірогідно не корелював з жодним вимірюваним показником МЩКТ, що підтверджує його незалежну роль у прогнозуванні ризику переломів стегнової кістки. Висновки. Отримані нормативні показники структурного аналізу стегнової кістки в здорових жінок української популяції можуть бути використані для комплексної оцінки стану кісткової тканини та ризику переломів стегнової кістки.
Лікування остеопорозу в пацієнтів із травмою хребта та спинного мозку
Authors: Povoroznyuk V.V. , Bystrytska M.A. , Balatska N.I.
Published: April 2018

Актуальність. Остеопороз — відоме пізнє ускладнення травми хребта та спинного мозку (ТХСМ). Актуальність проблеми наростає пропорційно соціальній адаптації пацієнтів з пара- та тетраплегіями. Мета дослідження: вивчення ефективності комбінованої схеми лікування остеопорозу, індукованого ТХСМ. Матеріали та методи. Було обстежено 29 пацієнтів чоловічої статі з ТХСМ (A, В за AIS) із тривалістю посттравматичного періоду не менше від 12 місяців, із них 17 пацієнтів, які отримували комплексне лікування із застосуванням препаратів кальцію, вітаміну D та ібандронової кислоти, становили групу І, а 12 пацієнтів, які з різних причин не отримували призначене лікування, становили групу ІІ. Мінеральну щільність кісткової тканини (МЩКТ) визначали на рівні всього скелета, поперекового відділу хребта та проксимального відділу стегнової кістки двічі (до початку лікування та через 12 місяців) методом двофотонної рентгенівської абсорбціометрії (рентгенівської денситометрії), яку виконували на приладі Prodіgy (GE, 2005). Результати. У пацієнтів групи ІІ, які не отримували лікування, за 12 місяців зареєстровано вірогідне зниження МЩКТ на рівні всього скелета на 3,7 % (1,111 ± 0,023 г/см2 та 1,005 ± 0,031 г/см2 відповідно, p < 0,05), проксимального відділу стегнових кісток — на 11,6 % (0,852 ± 0,018 г/см2 та 0,756 ± 0,023 г/см2 відповідно, p < 0,05) та нижніх кінцівок при проведенні обстеження всього скелета — на 10,2 % (1,193 ± 0,019 г/см2 та 1,061 ± 0,027 г/см2 відповідно, p < 0,05). У результаті проведеного лікування в пацієнтів у групі І зареєстрована стабілізація МЩКТ у регіонах скелета, розташованих нижче від рівня травми, та вірогідне збільшення МЩКТ на рівні поперекового відділу хребта на 5,6 % (1,097 ± 0,022 г/см2 та 1,158 ± 0,019 г/см2 відповідно, p < 0,05). Висновки. Застосування комплексної терапії в пацієнтів з остеопорозом, індукованим ТХСМ, дозволило зменшити втрату МЩКТ нижніх кінцівок та ризик виникнення переломів унаслідок низькоенергетичної травми, що може покращити реабілітаційні можливості та якість життя пацієнтів із ТХСМ. Запропонований метод лікування остеопорозу, індукованого травмою хребта та спинного мозку, є ефективним та безпечним, що дозволяє рекомендувати його для використання в клінічній практиці.
Діагностика та профілактика саркопенії
Authors: Povoroznyuk V.V. , Dzerovych N.I. , Synieok L.L. , Romanenko M.S.
Published: April 2018

Наведені методичні рекомендації з діагностики та профілактики саркопенії. Приділено увагу корекції харчування, використанню лікувальної фізкультури, призначенню вітаміну D з метою профілактики цього захворювання.
Резистентність до протимікробних препаратів серед клінічних ізолятів, виділених при інфекції сечових шляхів у дітей
Authors: Vodianyk A.A. , Grechukha Y.O. , Ponyatovskiy V.A. , Gniloskurenko A.V. , Mitiuriaeva-Kornijko I.O.
Published: April 2018

Актуальність. Інфекція сечових шляхів (ІСШ) — одна з основних причин госпіталізації дітей до стаціонару. Однією з основних причин неефективного лікування ІСШ у дітей є антибіотикорезистентність збудників ІСШ. Метою дослідження було визначення стану поширеності антибіотикорезистентності серед збудників інфекції сечових шляхів. Матеріали та методи. Дослідження антибіотикорезистентності проводилося на 61 клінічному ізоляті, що були виділені зі зразків сечі дітей, які були госпіталізовані з приводу захворювання на різні форми ІСШ. Визначення чутливості до 23 антимікробних препаратів здійснювалося за допомогою методу антимікробних дисків з подальшим визначенням зон затримок росту. Результати. Найбільшу ефективність щодо збудників інфекцій сечових шляхів мали представники групи аміноглікозидів (амікацин — до 91,9 % клінічних ізолятів, гентаміцин — до 82 %). Цефалоспорини ІІІ покоління мали різний рівень антибіотикорезистентності, що коливалася у межах від 11,8 % (цефтизоксим) до 42,5 % (цефподоксим). Зберігається високий рівень чутливості до синтетичних протимікробних препаратів: чутливість до фурагіну становила 89,8 %, до фосфоміцину — 86,5 %. Висновки. Рівень антибіотикорезистентності щодо збудників ІСШ значно варіює у різних антибактеріальних препаратів, а також залежно від форми ІСШ, тому проведення дослідження антибіотикорезистентності є важливим етапом в лікуванні хворих на ІСШ.
Рекомендації щодо профілактики, виявлення, оцінки високого кров’яного тиску в дорослих та управління ним: доповідь Американського коледжу кардіологів/Американської асоціації серця. Робоча група керівних напрямків клінічної практики // J. Am. Coll. Cardio
Authors: Whelton P.K. , Carey R.M. , Aronow W.S.
Published: April 2018

.
Блокатори ренин-ангіотензин-альдостеронової системи: хронічна болезнь нирок і серцево-судинний ризик
Authors: Ivanov D.D. , Kuryata O.V. , Garmysh I.P.
Published: April 2018

.
Канадські настанови з гіпертензії (2017) щодо діагностики, обстеження, профілактики та лікування гіпертензії у дітей
Authors: Dionne Janis M. , Harris Kevin C. , Geneviève Benoit
Published: April 2018

.
Люпус-нефрит: сучасна парадигма лікування
Authors: Golovach I.Yu.
Published: April 2018

Вовчаковий нефрит є найпоширенішим та життєзагрозливим проявом системного червоного вовчака і продовжує зумовлювати високий відсоток термінальної ниркової недостатності. У даному огляді описуються сучасне лікування вовчакового нефриту, а також нові терапевтичні стратегії. Діагностика ураження нирок при системному червоному вовчаку (люпус-нефрит), згідно з рекомендаціями ACR, базується на таких критеріях: клінічні та лабораторні прояви у вигляді протеїнурії > 0,5 г на добу (або більше 3 «+» при визначенні тест-смужкою) і/або наявність клітинних скупчень, включаючи скупчення еритроцитів і циліндрів (гемоглобінових, зернистих, тубулярних або змішаних). Додатковим критерієм є результати гістологічного дослідження біоптату нирки з підтвердженням наявності характерного для люпус-нефриту імунокомплексного ураження нирок. Тактика ведення пацієнтів із вовчаковим нефритом складається з двох послідовних фаз: початкової (індукційної) і підтримуючої, коли використовуються поєднання глюкокортикоїдів і імуносупресорів. Під час індукційної фази проводиться інтенсивне лікування глюкокортикоїдами в комбінації з іншими імунодепресантами для швидкого пригнічення імунокомплексного запалення нирок і припинення розвитку їх пошкодження. Метою даного підходу і головним завданням індукційної терапії є відновлення ниркової функції і індукція ремісії шляхом контролю імунологічної активності процесу. Підтримуюча терапія застосовується для закріплення ремісії і запобігання загостренням шляхом використання препаратів або режимів лікування з меншим ризиком ускладнень. Незважаючи на невтішні результати декількох недавніх досліджень, нові методи лікування, спрямовані на різні імунологічні шляхи, активно вивчаються при вовчаковому нефриті. Найбільш перспективним напрямком є терапія, спрямована на В-клітини. Поглиблення розуміння патогенезу вовчакового нефриту, розробка нових методів лікування та оптимізація дизайну клінічних випробувань забезпечать успішний розвиток і впровадження нових ліків при вовчаку.
Клінічний випадок успішного лікування синдрому Гудпасчера ритуксимабом
Authors: Golovach I.Yu. , Yaremenko O.B. , Stelmashchuk V.P. , Chipko T.M. , Korochev A.V. , Mikhalchenko E.M. , Mikhalskaya L.V.
Published: April 2018

Описаний клінічний випадок успішного застосування ритуксимабу у пацієнта з тяжким перебігом синдрому Гудпасчера. Пацієнт надійшов до клініки в украй тяжкому стані з явищами вираженої дихальної і ниркової недостатності, що вимагали постійної респіраторної підтримки та проведення гемодіалізу. Діагноз синдрому Гудпасчера був виставлений на підставі ізольованого ураження легень і нирок за типом швидкопрогресуючого гломерулонефриту і геморагічного альвеоліту, високих титрів антитіл до базальної мембрани гломерулярного апарату (двічі), відсутності підвищення титрів інших антитіл, специфічних для системних захворювань сполучної тканини і системних васкулітів. Пацієнту була проведена синхронна пульс-терапія з послідовним застосуванням каскадної плазмофільтрації, циклофосфану та метилпреднізолону без істотного поліпшення. Обґрунтуванням для застосування ритуксимабу при синдромі Гудпасчера були дані літератури, опис клінічних випадків, а також підвищення у пацієнта рівня CD19+ більше ніж удвічі, високий рівень антитіл до базальної мембрани гломерулярного апарату, анемічний синдром і тромбоцитопенія, а також неефективність попередньої імуносупресивної терапії. Терапія ритуксимабом була проведена в дозі 1000 мг двічі з перер­вою в 14 днів. Відзначено істотне поліпшення клінічного стану хворого, відновилася здатність до спонтанного дихання, відсутність задишки в спокої і при фізичному навантаженні, відсутність кровохаркання, нормалізація показників тромбоцитів і гемоглобіну, поліпшення картини комп’ютерної томограми легень, а також повторний аналіз крові на антитіла до базальних мембран гломерулярного апарату зафіксував їх відсутність. Терапія ритуксимабом, що була проведена в перший місяць від моменту постановки діагнозу синдрому Гудпасчера, сприяла позитивному перелому в перебігу хвороби, практично повній реверсії ураження легень, ліквідації життєзагрозливої цитопенії і, відтак, збереженню життя пацієнта. Як і в низці інших клінічних спостережень, лікування ритуксимабом виявилося неефективним в плані відновлення функції нирок.
Смертность от гриппа среди населения Украины в эпидемическом сезоне 2015–2016 гг.
Authors: Artemchuk O.O. , Dykhanovska T.T. , Rodyna R.A. , Demchyshyna I.V.
Published: April 2018

Грипп и острые респираторные вирусные инфекции (ОРВИ) являются одной из наиболее актуальных медицинских и социально-экономических проблем страны. Это обусловлено значительной распространенностью заболеваний, высоким риском смертности и возникновением тяжелых осложнений. Авторами проведен статистический анализ заболеваемости и смертности от гриппа и ОРВИ в эпидемическом сезоне 2015–2016 гг., предоставлена этиологическая расшифровка летальных случаев, определены уязвимые группы населения (по возрасту, полу или наличию факторов риска), оценен вакцинальный статус умерших. Обоснованы вопросы вакцинопрофилактики как наиболее эффективного средства предотвращения тяжелого течения болезни, осложнений и смерти от гриппа.
Хвороба Лайма у дитячому віці: погляд на проблему та клінічний випадок
Authors: Sorokman T.V. , Moldovan P.M.
Published: April 2018

Огляд літератури присвячений хворобі Лайма (ХЛ), яка відома також як системний кліщовий бореліоз, Лайм-бореліоз, Lyme disease. На даний час під терміном «хвороба Лайма» розуміють цілу групу етіологічно самостійних іксодових кліщових бореліозів. Виділено понад 13 геномних груп, що відносяться до комплексу Borrelia burgdorferi sensu lato. Патогенними для людини на даний час вважають тільки три види борелій: B.burgdorferi sensu stricto, B.garinii та B.аfzelii. Від виду борелій залежить характер органних уражень у пацієнта. До захворювання на ХЛ схильні дорослі і діти шкільного віку. У дітей також виділяють три патоморфологічні стадії ХЛ. Діагностика проводиться ступенево: визначення імуноглобулінів класу М і G методом імуноферментного аналізу, при позитивному тесті — підтвердження методом імуноблоту. Описаний клінічний випадок має безперечний інтерес з точки зору пізно вставленого етіологічного діагнозу, тому що перебіг захворювання був без гострого періоду та за відсутності головної ознаки — мігруючої еритеми. Етіотропне лікування було розпочато пізно.
Лікарські деревні рослини на території Луганського національного аграрного університету
Authors: Naumov S.Yu. , Vatanska I.Yu. , Trofimenko V.H. , Kharchenko V.V.
Published: April 2018

Уперше визначено сучасне видове і кількісне представництво лікарських деревних рослин дендропарку Луганського національного аграрного університету. Встановлено, що нині на його території росте 4242 екземпляри лікарських дерев, кущів і ліан, що відносяться до 65 видів, 54 родів і 26 родин. Приведена кількість екземплярів кожного виду, зміст біологічно активних з’єднань і можливості застосування офіціальною і народною медициною. Вказано, що найбільшою таксономічною різноманітністю і кількістю рослин, що ростуть, характеризується родина Rosaceae. Домінуючим видом на території дендропарку є Aesculus hippocastanum. Лікарські деревні рослини можуть бути використані для попередження і лікування широкого кола захворювань, а також стати основою для створення «аптекарського городу» на території університету.
Клінічний випадок парвовірусної В19 інфекції у дорослого імунокомпетентного хворого
Authors: Markevych O.V. , Piddubna O.V. , Kuzmina V.O.
Published: April 2018

Описано клінічний випадок парвовірусної інфекції В19, викликаної Parvovirus B19, у дорослого хворого. У статті проаналізовані літературні дані щодо розвитку парвовірусної В19 інфекції у дорослих хворих.
¿Desarrollo regional para quién? El caso del Proyecto Aprovechamiento Hidráulico de Usos Múltiples Paso de la Reina, Oaxaca, México
Authors: Tinajero Berrueta Jorge , Peña de Paz Francisco Javier
Published: April 2018

Con el objetivo de conocer los efectos culturales y ambientales de proyectos de desarrollo en territorios indígenas, este estudio de caso describe el conflicto que ha involucrado a las comunidades de la región Costa de Oaxaca, a partir de la construcción de la presa Paso de la Reina. En la investigación se utilizó la observación y entrevistas a informantes clave, así como la recuperación de documentos producidos por los actores de este conflicto. Entre 2007 y 2014 ocurrió la intervención en dicho territorio indígena, y comenzó la respuesta de resistencia organizada de las comunidades, ante un proyecto regional que no pidieron y que tampoco han aprobado.
Learning styles and anthropometric indexes of obesity in Mexican adults from primary care / Estilos de aprendizaje e indicadores de obesidad en adultos usuarios del primer nivel de atención en salud
Authors: Campos Mondragón Martha Gabriela , Cruz López Alfredo
Published: April 2018

Abstract Health education has focused on the patient as an apprentice, therefore learning styles are a subject of interest since educational strategies may be adapted to people. Thus, the objective of this study was to analyze whether learning styles are predictive factors of anthropometric indicators of obesity among a sample of adults who attend external consultation at healthcare centers. A total of 82 adults (mean age = 41.3 years, SD = 14.2) participated; 72% women and 28%. Learning styles were assessed with the Honey-Alonso Learning Styles Questionnaire and for obesity indicators: body weight (BW), body mass index (BMI) and waist circumference (WC). Learning styles did not show predictive value over BMI nor WC but they did in BW (R2 = 0.69, adjusted R2 = 0.66, p = 0.0001) based on variables such as age (standardized b = -0.21, p = 0.001), WC (standardized b = 0.87, p = 0.000) and reflective style (standardized b = 0.82, p = 0.03). It is concluded that learning styles were not predictors of WC neither BMI, but reflective style was predictor of BW. Resumen La educación sanitaria ha enfocado al paciente como un aprendiz y, por ende, resulta de amplio interés el estudio de sus estilos de aprendizaje (EA), para poder así adecuar las estrategias educativas. Así, el objetivo de este estudio fue analizar si los EA son factores predictores de los indicadores antropométricos de obesidad en usuarios del servicio de consulta externa en centros de salud. Participaron 82 adultos, con edad promedio de 41.3 años (DE = 14.2); 72% mujeres y 28% hombres. Los EA fueron evaluados a través del Cuestionario Honey-Alonso para Estilos de Aprendizaje, en tanto que como indicadores de obesidad se emplearon: peso corporal (PC),  índice de masa corporal (IMC) y circunferencia de cintura (CC). Los EA no evidenciaron valor predictivo sobre el IMC y la CC, pero si sobre PC (R2 = 0.69, R2 ajustada = 0.66, p = 0.0001), con base a las variables edad (b estandarizada = -0.21, p = 0.001), CC (b estandarizada = 0.87, p = 0.000) y EA reflexivo (b estandarizada = 0.82, p = 0.03). Se concluye que aunque los EA no fueron predictores de la CC y el IMC, el estilo reflexivo si lo fue sobre el PC.
Impact of berries production on the eating behavior in a population of Jalisco, Mexico / Impacto de la producción de berries sobre el comportamiento alimentario en una población de Jalisco, México
Authors: Housni Fatima Ezzahra , Lares-Michel Mariana , Aguilera-Cervantes Virginia Gabriela , Guízar Mateos Isaí , Bracamontes Del Toro Humberto , Michel Nava Rosa María
Published: April 2018

Abstract In Zapotlán el Grande (ZEG) the production of berries has increased drastically, while traditional crops has decreased. The availability of these new foods may change eating habits (EH) of the population. The objective of this study was to assess the frequency and amount of berry consumption in the adult population of Ciudad Guzmán (ZEG, Jalisco, Mexico), and to identify if these have become part of their EH. A total of 384 adults, from 18 to 65 years old, residents of Ciudad Guzmán, were surveyed with an adapted version of a food consumption frequency questionnaire. 34% of participants reported never consuming blueberries, raspberries or blackberries, while 39% eat them occasionally. On average, none of the berries was consumed in the amount proposed by the Mexican System of Equivalent Foods (SMAE), and only accounted 18% of the ration suggested by the World Health Organization (WHO). It is concluded that although the amount of berries consumed is less than the recommended by the WHO or SMAE, a quarter of the population assessed has incorporated berries into their usual diet, which shows that their availability is generating a change in the EH of the population. Resumen En Zapotlán el Grande (ZEG) la producción de berries ha aumentado drásticamente, mientras que la de cultivos tradicionales ha disminuido. La disponibilidad de estos nuevos alimentos puede generar cambios en los hábitos alimentarios (HA) de la población. El objetivo del presente estudio fue evaluar la frecuencia y la cantidad de consumo de berries en población adulta de Ciudad Guzmán (ZEG, Jalisco, México), e identificar si estos han pasado a formar parte de sus HA. Participaron 384 adultos, de 18 a 65 años, residentes de Ciudad Guzmán, quienes fueron encuestados por medio de una versión adaptada de un cuestionario de frecuencia de consumo de alimentos. El 34% de los participantes refirió nunca consumir arándanos, frambuesas o zarzamoras, mientras que 39% los ingieren ocasionalmente. En promedio, ninguno de los berries fue consumido en la ración propuesta en el Sistema Mexicano de Alimentos Equivalentes (SMAE), y solo representó 18% de la ración sugerida por la Organización Mundial de la Salud (OMS). Se concluye que aunque en cantidad inferior a la recomendada por la OMS o el SMAE, una cuarta parte de la población evaluada ha incorporado los berries a su dieta habitual, lo que demuestra que su disponibilidad está generando una modificación en los HA de la población.
Cardiometabolic risk in adolescents with and without obesity: Metabolic, nutritional and soft drink consumption variables / Riesgo cardiometabólico en adolescentes con y sin obesidad: Variables metabólicas, nutricionales y consumo de refresco
Authors: Monroy-Torres Rebeca , Aguilera Juárez Carolina , Naves-Sánchez Jaime
Published: April 2018

Abstract  A high added sugars (AS) intake is associated with greater overweight and obesity; however, having normal weight does not mean low intake of AS. The objective of this study was to associate the main cardiometabolic risk factors with nutritional status, soft drink intake (SDI) and other beverages with AS. Participants were 89 adolescents 10-15 years old (53 with obesity [GCO] and 36 without obesity [GSO]). The measures were: body fat percentage, body mass index, blood pressure, uric acid and blood glucose; besides a food reminder of 24 hours and a food intake frequency questionnaire. From the GCO, 31% had hypertension, 71% acanthosis nigricans, 13% hyperuricemia and 17% high values of glucose. However, the GSO increased the consumption of soft drinks, as well as the limit values ​​in other risk factors. Although there were no differences between the groups in the consumption of carbohydrates, there were in the frequency and amount of simple sugar and drinks with AS, for instance soft drinks. It is highlighted the importance to include the already known risk factors and a detailed analysis of SDI and other soft drinks with AS.  Resumen  El consumo alto de azúcares añadidos (AZA) se asocia a mayor sobrepeso y obesidad; sin embargo, la posesión de un peso corporal adecuado puede no descartar dicho consumo. El objetivo del presente estudio fue investigar la asociación de los principales factores de riesgo cardiometabólico con el estado nutricio, el consumo de refresco (CNR) y de otras bebidas con AZA. Participaron 89 adolescentes de 10-15 años de edad (53 con obesidad [GCO] y 36 sin obesidad [GSO]). Las medidas recabadas fueron: porcentaje de grasa corporal, índice de masa corporal, presión arterial, ácido úrico y glucosa sanguínea; además de un recordatorio de alimentación (24 hrs) y un cuestionario de frecuencia de consumo de alimentos. Del GCO, 31% presentó hipertensión, 71% acantosis nigricans, 13% hiperuricemia y 17% valores altos de glucosa. No obstante, el GSO registró mayor consumo de refresco, así como valores limítrofes en los demás factores de riesgo. Aunque no hubo diferencia entre los grupos en el consumo de carbohidratos, si en la frecuencia y cantidad del consumo de azúcar simple y de bebidas con AZA, entre ellas el refresco. Destaca la importancia de integrar a los factores de riesgo ya conocidos, el análisis pormenorizado del CNR y otras bebidas con AZA.