bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
Epistemologija modernega konfucijanstva na primeru druge generacije – med razumom in intuicijo
Authors: Rošker Jana S.
Published: September 2019

Pričujoči članek kritično obravnava epistemološke teorije osrednjih predstavnikov intelektualne struje modernega konfucijanstva, ki se je na Kitajskem oblikovala na pragu prejšnjega stoletja. Avtorica analizira in interpretira njihove nadgradnje ter razvoje tradicionalne kitajske epistemološke predpostavke, po kateri je moralna kultivacija sebstva predpogoj za celovito znanje. Korelat te premise je v tem, da človeško zaznavanje ni samo razumsko, temveč tudi iracionalno, saj je med drugim opredeljeno z voljo, namero, željami in občutji. Moderni konfucijanci so predpostavljali, da je ista ločnica, ki je razmejevala razum od intuicije, ločevala tudi znanost od filozofije. Četudi niso nasprotovali znanosti kot taki, so bili vendarle nasprotniki scientizma. Zato so opozarjali, da znanost, katere cilj je zgolj spoznavanje objektov zunanjega naravnega sveta in ki uporablja izključno racionalne in analitične metodologije, nikoli ne bo zmožna odgovoriti na vprašanja, povezana s smislom življenja. Iz istega razloga znanost po njihovem mnenju tudi nikoli ne bo sposobna dejansko vplivati na svetovni nazor posameznika. Ločnica med razumom in intuicijo po njihovem mnenju namreč ne razmejuje zgolj znanosti od filozofije, temveč tudi sfero pojavnosti od sfere vrednot.
Xu Fuguanova študija osnega obdobja na Kitajskem in koncept zaskrbljene zavesti
Authors: Sernelj Téa
Published: September 2019

Četudi Xu Fuguan (1903–1982) sodi med najpomembnejše predstavnike modernega konfucijanstva, je zunaj Kitajske še precej neraziskan. Vendar je njegov koncept »zaskrbljene zavesti« (youhuan yishi 憂患意識) izjemno pomemben ne samo za teoretsko razjasnitev posebnih značilnosti, ki določajo ideološko (in s tem tudi politično) strukturo antične kitajske družbe, temveč tudi za medkulturno nadgradnjo Jaspersove teorije »osnega obdobja«. Pričujoči članek namerava ta koncept predstaviti širšim akademskim krogom v Evropi; avtorica v njem hkrati izdela analizo njegove povezave z moderno konfucijansko hipotezo o odsotnosti zunanjega Boga (ali božanstev) v klasični kitajski kulturi.
Le sfide di «un universo più fluido» nell’opera di Giorgio Fontana
Authors: Farinelli Patrizia
Published: September 2019

Giorgio Fontana punta ripetutamente lo sguardo sulle trasformazioni dello spazio esterno di Milano per raccontare nei propri testi anche i mutamenti dell’identità culturale della città. A quei mutamenti presta attenzione in maniera documentaria in Babele 56. Otto fermate nella città che cambia (2008) mentre ne fa materia letteraria nel breve romanzo Per legge superiore (2011). In entrambi i testi, e nei modi richiesti dai rispettivi generi, rileva come la massiccia presenza di migranti nell’ambiente italiano spinga a rivedere non solo le coordinate identitarie dei luoghi, ma dia uno scrollo anche a paradigmi di pensiero, convincimenti, stili di vita. Il contatto con una moltitudine di persone di etnie diverse, che vivono frequentemente sotto il segno della mobilità e della precarietà, farebbe scoprire la fragilità di quanto si ritiene spesso per irremovibile in una specifica cultura: nel romanzo del 2011 è la fede stessa nella legge a richiedere nuova riflessione.
Integracija v švicarsko družbo: primer Meral Kureyshi
Authors: Žigon Tanja
Published: September 2019

Meral Kureyshi živi v Bernu in je bila lani s svojim prvencem, romanom Elefanten im Garten (Sloni na vrtu), nominirana za švicarsko književno nagrado Schweizer Buchpreis. Meral Kureyshi se je rodila leta 1983 v nekdanji Jugoslaviji, v Prizrenu na Kosovu, kot pripadnica turške manjšine in je s starši leta 1992 prišla v Švico. V svojem romanu tematizira univerzalno zgodbo družine, ki je zapustila rodni multikulturni Prizren in se s trebuhom za kruhom podala v Švico. Avtorica v romanu slikovito in neolepšano prikazuje razmere na področju priseljevanja v Švico, ki v njeni »prvi domovini«, na Kosovu, velja za »obljubljeno« deželo, medtem ko je resničnost za priseljence vse prej kot rožnata. Prispevek na podlagi romana obravnava položaj migrantov v tuji deželi in se sprašuje, ali smo sposobni v novih razmerah, v katerih se je v zadnjih letih znašla Evropa, razumeti, da sta različnost in raznolikost ne le nepremostljivi oviri, temveč predvsem izkušnja, ki nas bogati, iz katere se lahko veliko naučimo in ustvarimo strpnejši svet.
Migracije, družbeno angažirana muzejska tema, in zakaj se ji slovenski muzeji uspešno izogibajo?
Authors: Perko Verena
Published: September 2019

Begunska kriza se je v zadnjem letu dni spremenila v človeško tragedijo, ki po mnogočem spominja na čas druge svetovne vojne. Sredozemsko morje, opevani mare nostrum, je postalo grozljiva skupna grobnica brezštevilnih. Posledica vojne pa so tudi uničevanja zgodovinskih mestnih središč, spomenikov in druge kulturne dediščine na t. i. kriznih območjih, ki so dosegla nedoumljive razsežnosti. Muzeji po svetu so se aktivno odzvali na družbene potrebe. Cilj je bil sodobno družbo pozvati k razmisleku in odprtemu dialogu ter ublažiti strah pred neznanim in zmanjšati plimo sovraštva, preden doseže vseuničujočo razsežnost. Z begunsko krizo se je meddružbeni dialog pokazal kot nuja in ultimativni imperativ, nekaj, brez česar družbe prihodnosti ni več mogoče zagotoviti. Muzejem je sodobna družba namenila vlogo verodostojnega medija za komunikacijo dediščinskih vsebin. Z rabo metaforičnega in metonimičnega opredmetenega »jezika« imajo izjemno veliko družbeno moč ter predstavljajo most med znanostjo in sodobno družbo, med družbami preteklosti in sedanjosti, med elitami in obrobjem. Reformatorji muzejev iz druge polovice 20. stoletja so menili, da tradicionalni muzeji kljub reorganizacijam ne morejo streči potrebam sodobne družbe. To je bil vzrok nastanka nove muzeologije, ki muzej razume kot družbeno odgovorno ustanovo. Opremlja jo s specifičnimi teoretskimi znanji, ki omogočajo spreminjanje dediščine v družbeno relevantno komunikacijo neverbalnega značaja. Članek, njegova teoretska vsebina, argumentira sodobne koncepte muzeja in z njimi presoja družbeno odgovornost v delovanju slovenskih muzejev. Sodobni muzeji ali postmuzeji so ustanove z aktivnimi družbenimi nalogami. Angažiran način prinaša družbeno odgovornost in nevarnost »političnega zdrsa«. Nasprotno pa »znanstvena objektivnost« in »apolitičnost« zagotavljata družbeno sinekuro. Vendar ustanove, ki se vzdržujejo z davkoplačevalskim denarjem, niso politično nevtralne in s svojo politično korektnostjo dejansko skupnosti odtujujejo sodobna »orodja« demokratizacije in hromijo njen razvoj. Stanje družbene ohromelosti, kakršna se je izostrila v času begunske krize, ustreza slovenski družbi, ki se ne želi soočiti s svojo pravo podobo. Govoriti o begunski krizi pomeni posredno izpostavljati trpljenje ljudi na begu ter pokazati na krivdo vseh nas; pomeni vtikati prst v najgloblje in najsramotnejše rane Evrope; pomeni prevzemati družbeno in osebno odgovornost. To vključujejo tudi sodobni koncepti muzeja.
Stephan Lessenich: Ponovno izumljanje socialnega: Socialna država v prožnem kapitalizmu
Authors: Leskošek Vesna
Published: September 2019

Tuja dela o socialni državi so redko prevedena v slovenski jezik, čeprav se v zadnjih letih o njej veliko govori v kontekstu preoblikovanja socialne države v t. i. delovno državo oz. z delom pogoje(va)no blaginjo (Workfare). Obravnavana knjiga je prispevek k razumevanju teh sprememb na več ravneh – na makro ravni s pojasnjevanjem zgodovine razvoja socialne države in umeščanjem v sedanje oblike kapitalizma, na mezo ravni z razlago socialne politike in na mikro ravni s pojasnjevanjem učinkov na naše življenje. Poleg tega se avtor osredotoča na kontekstualizacijo in pojasnjevanje poglavitnih konceptualnih sprememb, s katerimi se sociologija ukvarja že nekaj desetletij, v zadnjem pa jo skorajda docela okupirajo.
Ekfraza kot izkustvena pripoved: primer Vergilijeve Eneide
Authors: Marinčič Marko
Published: September 2019

V interpretacijah Vergilijeve Eneide, ki izhajajo iz strukturalistične teorije (in v anglofonem svetu iz »nove kritike«), se učeni bralec/interpret pogosto obnaša kot tolmač, ki besedilo razume kot samozadosten sistem. Opisi likovnih umetnin so značilen primer »pripovedne pavze«, zato so pogosto razumljeni kot interpretativni ključ, ki razkriva globlji pomen pripovedi. Celo pri opisih, ki niso le podvrženi žariščenju, temveč so izrecno posredovani »skozi oči« literarnega lika, interpret, ki išče skrivni pomen opisanega, rad zanemarja odziv literarne osebe. Značilen primer je Enejev čustveni odziv na slike v Junoninem svetišču v Kartagini (1.453–495). Enej te podobe bere kot izraz univerzalnega sočutja; kljub temu je večina interpretov prepričana, da Enej kot »ekfrast« podlega usodni utvari, saj se ne zaveda, da je tempelj posvečen njegovi sovražnici Junoni in da upodobitev padca Troje pomeni Junonin triumf nad Trojanci; po tej razlagi se bo »pravi« pomen slik razkril šele med punskimi vojnami. Vendar ti prihodnji dogodki niso del pripovedi; Didona jih kvečjemu nakaže s prerokbo maščevalca Hanibala. Temeljna ideja pričujočega prispevka je, da je Vergilij Eneju kot gledalcu oz. fokalizatorju slik namenil povsem avtonomno vlogo. V poznejšem besedilu se pojavi vrsta odzivov na ekfrazo, ki imajo jasno psihološko motivacijo. Opis je posredovan skozi osebno izkušnjo literarnega lika; retrospektivna pripoved v 2. knjigi razkrije motive njegovega odzivanja in srečanje z Didono v podzemlju se s »fokaliziranim citatom« naveže na Enejevo doživetje pred slikami v Junoninem svetišču.
Le bio-bibliografie immaginarie di Bolaño e le biografie infedeli di Orecchio come approcci letterari alle verità della storia, della vita
Authors: Farinelli Patrizia
Published: September 2019

Anche se Davide Orecchio non lo avesse dichiarato in modo esplicito, il fatto che sulla sua formazione letteraria abbia avuto un peso, tra altre letture, pure quella dell’opera di Bolaño viene suggerito dalle caratteristiche stesse del suo lavoro. Vanno in quel senso tanto una pratica della scrittura quale attività che cresce raccogliendo e travestendo altra scrittura (in un pullulare di richiami intertestuali), quanto un confrontarsi con la storia attraverso il frequente uso di documenti d’invenzione. A parte un riconosciuto debito di entrambi nei confronti di Borges, a legittimare un accostamento dell’opera di questo narratore contemporaneo italiano a quella di Roberto Bolaño, che è stato un autore culto per molti della generazione formatasi nell’ultima fase del XX secolo, non sono, del resto, solo alcune strategie narrative, ma anche un insistito sguardo sulla presenza del male nell’esistenza umana. Si tratta in ogni caso di punti di convergenza che non tolgono nulla a specifiche identità di stile e a precise posizioni di poetica.
Slovenski misijonar Marko Anton Kappus in pokristjanjevanje Nove Španije
Authors: Šabec Maja
Published: September 2019

Letos mineva 300 let od smrti prvega slovenskega misijonarja v Mehiki Marka Antona Kappusa. Jezuitski red, katerega član je bil, je odigral odločilno vlogo v procesu kolonizacije odročnih predelov na severu in severozahodu Nove Španije, saj je pokristjanjevanje potekalo hkrati in v soodvisnosti z ekspanzijo kolonialnega sistema.Prispevek podrobneje osvetli pomen, ki so ga misijonarji pripisovali enemu temeljnih opravil svojega duhovnega poslanstva, podeljevanju krsta. Skozi pogled Marka Antona Kappusa se pokaže, v kako zelo različnih, negotovih, burnih, pogosto protislovnih razmerah so delovali, s kakšnimi objektivnimi in subjektivnimi izzivi so se srečevali ter kako globoka sta bila njihova vera in prepričanje v upravičenost svojega početja. V tem kontekstu je zanimiva vsebina Kappusovega pisma provincialu Diegu de Almonazirju iz leta 1695, v katerem se izriše drugačen, doslej nepoznan odtenek v odnosu slovenskega jezuita do slovitega misijonarja, raziskovalca in kartografa Francisca Eusebia Kina.
Child Rights and Preventive Educational Activities in Public Elementary Schools in Response to Violence and Deviant Behaviour
Authors: Devjak Tatjana , Zorc Maver Darja
Published: September 2019

In this paper, the authors analyse the importance of educational concepts and preventive education in elementary school, and support the need for the systematic planning, implementation, monitoring, and evaluation of educational activities in public primary schools. This assumes that social changes also affect changes in the socialisation of children and youth. The authors reveal the complexity of factors that contribute to deviant, aggressive, or violent behaviour, discuss theories of anomie and interaction theory as the basis for the analysis of deviant behaviour, and present preventive discipline in response to educational problems, violence, and deviant behaviour in public elementary schools.
Representations of Violence in Contemporary Art as a Source for Education in Empathy in Elementary School
Authors: Kemperl Metoda , Sladič Nina
Published: September 2019

Art as such can have important effects on our attitude towards ourselves, others, and the world we live in. Artworks can therefore be used to promote empathy among people. As children develop the ability to empathise from early childhood onwards, empathy is undoubtedly a fundamental skill of humankind. One’s ethical development can benefit greatly from learning to identify with a certain work of art. Contemporary art is most appropriate for this purpose, since it deals with contemporary issues and is thus closely connected with life. Themes such as sustainable development, globalisation, interpersonal relations, identity, migrations and cultural exchange are intertwined with the concept of active citizenship. In an elementary school context, the presence of violence in contemporary art and the imparting of empathy can be effectively explored via cross-curricular links. Our aim is to analyse the syllabus in order to identify the most effective way of linking school subjects, their contents and learning objectives. Art history methodology (iconographical, iconological, contextual analysis) will be used to determine which modern Slovene violence-depicting works of art might be suitable for educational purposes.
What is African Philosophy?
Authors: Pirc Tadej
Published: September 2019

The article focuses on the concept of African philosophy. I enter the discussion with some of the earliest texts that we can classify both as philosophical and of African origin. I proceed with an overview of four approaches to philosophising in Africa, as identified by Henry Oruka (ethno-philosophy, philosophic sagacity, nationalist-ideological philosophy, and professional philosophy) and, in reference to other categorisations, emphasise the critique by Peter Bodunrin, who attributes the status of true philosophy exclusively to professional or academic philosophy. The explication makes it evident that the question of African Philosophy is in essence the question of Philosophy itself.
Postmodern Angst and Zen Buddhism in Ruth Ozeki‘s A Tale for the Time Being
Authors: Krevel Mojca
Published: September 2019

The article addresses issues concerning objective, or systemic, violence which legitimizes and conditions other forms of violence – psychological, economic, sexual, physical, etc. These issues are approached from the perspective of frustrations and traumas experienced by individuals as a consequence of the shift of the sociohistorical paradigm, which has so far been principally governed by the mechanisms and interests of global postindustrial capitalism. Through the analysis of the status of reality and subject in A Tale for the Time Being, a 2013 novel by Japanese-American author Ruth Ozeki, I first identify the violent and traumatic aspects of contemporary conditions as experienced by the protagonists in the novel. Then, Ozeki’s literary scenario for improving quotidian existence of individuals via internalization of Dogen’s Zen Buddhist principles is assessed from the perspective of the philosophical definitions of the categories of subject and reality in postmodernity, as well as in relation to the actual conditions in the global consumerist societies of the digital age. The article maintains that Ozeki’s solution of the protagonists’ existential crises is rather significant since the fundamental premises of Zen Buddhism correspond to the metaphysical structuring of postmodernity. The novel hence illuminates the productive facets of the fractal nature of postmodern individuals, as well as the role literature can play in their concretisation.
Osebni in kolektivni spomin v umetnosti: Boltanski, Kiefer, Mušič
Authors: Hribar Sorčan Valentina
Published: September 2019

Članek prikaže, kako se z osebnim spominom najlaže približamo kolektivnemu spominu. Takšno je tudi sporočilo francoskega umetnika Christiana Boltanskega (roj. l. 1944). Njegove instalacije sugerirajo tragično usodo žrtev druge svetovne vojne, in sicer tako, da so na njih razstavljeni predmeti, ki vzbudijo empatijo do kolektivnih spominov na osebni ravni prek čustvenega spomina (nošena oblačila, stare fotografije in knjige itd.). Na drugi strani platna nemškega slikarja Anselma Kieferja (prav tako roj. l. 1944) spomine na drugo svetovno vojno obudijo na podlagi kolektivnih (germanskih) mitov in osebnih spominov na povojni čas. V zadnjem delu članka avtorica obravnava opus slovenskega slikarja Zorana Mušiča (1909–2005), zlasti serijo del Nismo poslednji (1970–1987), ki jih je umetnik ustvaril na podlagi svojih bolečih izkušenj v koncentracijskem taborišču Dachau. Članek se zaključi z razmislekom o simbolni vrednosti umetnosti, o tem, ali simbolno vrednotenje neke umetnine zmanjšuje njeno konkretno vrednost.
Spomin in identiteta v romanu Očeta Vincenca smrt Petra Božiča
Authors: Vollmaier Lubej Janja
Published: September 2019

Prispevek se ukvarja z romanom sodobnega slovenskega pisatelja in dramatika Petra Božiča (1932–2009). V središče postavlja travmatično vojno izkušnjo, izkušnjo smrti in vprašanje oblikovanja identitete ob veliki travmi literarnih oseb, pri čemer ima spomin v pripovednem svetu Petra Božiča temeljni pomen. Predstavljena so pisateljeva pripovedna besedila, čemur sledi poglobljena interpretacija romana Očeta Vincenca smrt s temeljnimi motivno-tematskimi, stilnimi in jezikovnimi poudarki. Zatem se avtorica posveti podrobnejši predstavitvi spomina dečka Ana ter identitete literarnih oseb. Ugotavlja, da v romanu prevladujeta preplet individualnega in kolektivnega spomina ter odsotnost identitete zaradi travm iz preteklosti.
Individualni spomin in družbena zgodovina v delih Annie Ernaux in Ivana Jablonke
Authors: Gacoin-Marks Florence
Published: September 2019

V članku preučujem, kako se sodobni francoski avtobiografski roman spreminja in razvija iz osebne izpovedne proze v preplet avtobiografije, generacijskega romana in socialne proze, kakršnega v francoski književnosti doslej ni bilo. Tovrstni roman – ki slovenski prozi 20. stoletja ni tuj – bom natančneje opredelila skozi razmišljanje o metodoloških težavah, ki jih povzroča »avtosociobiografija«, kakor jo poimenuje pisateljica Annie Ernaux, in skozi podrobno analizo treh literarnih del s preloma med 20. in 21. stoletjem: v romanih La Place (Prostor, 1982) in Les Années (Leta, 2008) pisateljice Annie Ernaux (rojena leta 1940) ter v avtobiografski pripovedi En Camping-car (Avtodom, 2016) Ivana Jablonke (rojen leta 1973).
O spominu in celovitosti duše
Authors: Uršič Marko
Published: September 2019

Avtor izhaja iz platonskega prepričanja, da je spominjanje (anámnesis) bistveno za sámospoznanje, namreč kot možnost presežne celovitosti duše. Ob prepletanju esejistično ubesedenih osebnih spominskih izkustev in teoretsko filozofskih premislekov je v središču pozornosti odnos med spominskimi »predmeti« oziroma predstavami in subjektom, tj. osebo, ki se spominja. V osrednjem delu članka avtor naniza nekaj ključnih spominskih »aporij«, ki segajo od starega Egipta in Grčije do moderne dobe, od klasične mnemotehnike do hipotetičnih »kvazispominov« ter do sodobnega digitalnega spomina, ki vse bolj izpodriva živo človeško spominjanje. Kljub temu pa avtor izraža upanje, da duša tudi dandanes zmore s spominskim »iskanjem izgubljenega časa« ohranjati svojo celovitost – kot živi duh, kot oseba.
Drame moči in nemoči spomina in spominjanj (Beckett, Jovanović, Semenič)
Authors: Toporišič Tomaž
Published: September 2019

Prispevek se ukvarja s posebnimi procedurami spomina v sodobni dramatiki, ki kljub navidezni absolutnosti sedanjosti, ki jo vedno znova reprezentira, velikokrat uporablja spomin, a ne več kot kontinuiteto spomina v smislu svetega Avguština in njegovih Izpovedi, ampak diskontinuiteto spomina v smislu beckettovskih junakov, pri katerih spomin dekonstruira veljavnost samega sebe. Na podlagi primerov (ne več)dramskih taktik od poznega modernizma do (ne več)postdramskega bomo prikazali transformacije drame spomina in spominjanja od negotovosti in izbrisa spomina poznega Samuella Becketta, preko raziskav spomina in osebne ter skupne identitete Dušana Jovanovića do postdramskih sopostavitev kolektivnega spomina novejše zgodovine in sedanjosti v dramski pisavi Simone Semenič. Teza, ki jo preverjamo, je, da sintetični model dramske gradnje ni brez alternative, ampak ga je v sodobni drami zamenjal analitični in »pripovedni« model gradnje ne več dramske pisave, v katerem se spomin emancipira od primata sedanjosti dramskega dejanja. V nasprotju z avguštinovsko pripovedjo, ki prikaže preteklost skozi spominjanja junakov v sedanjosti, s tem pa jim zagotovi tudi identiteto, je v sodobni dramatiki ravno obratno. Junaki so oropani tradicionalnih oblik spomina in pripovedi, saj bi njihova sposobnost povedati zgodbe, ki so del spomina, izključevala »kaos«, ki se zdi Beckettu bistven za formo, ki bo »dopuščala kaos« in »oskrbela zmešnjavo« ter zamenjala klasično dramsko obliko.
Apokaliptični verzi
Authors: Dinkova-Bruun Greti
Published: September 2019

Ko je bila med letoma 1305 in 1314 objavljena pesem Guida Vicentina Margarita, je že dolgo prisoten in spoštovan žanr biblijske verzifikacije vstopil v obdobje novega razvoja. Ob Guidovem vzoru so v verze prelite Biblije 14. in 15. stoletja postale pravo mnemonično orodje za obvladovanje velikega svetopisemskega vsebinskega sklopa. Članek obravnava te literarne metamorfoze, ki jih je v verze preoblikovana Knjiga razodetja doživela v poetičnih stvaritvah Guida Vicentina († 1332), Petrusa de Rosenheima (1380–1440), Johannesa Schlitpacherja (1403–1482), pa tudi neznanega avtorja, ki je sestavil Capitula versifice scripta, in Psevdo-Aleksandra de Villa Dei, ki je sestavil Summarium Biblicum.
Gold und Bücher lieb ich sehr … 480 Jahre Staats- und Stadtbibliothek Augsburg. Katalog zur Cimelien-Ausstellung vom 19. Oktober bis 15. Dezember 2017
Authors: Golob Nataša
Published: September 2019

Na naključno odprtih straneh publikacije, ki je v podnaslovu opredeljena kot razstavni katalog, so nekateri pogledi na knjige in s knjigami povezane predmete presenetljivi: v njih vidimo sestrske stvaritve s tistimi iz slovenskih javnih knjižnic in arhivov. Seveda ima vsaka knjižnica svoje dragocenosti in posebnosti, noben fond nima zrcalne podobe v drugem mestu, a marsikateri pri nas hranjeni rokopis, prvotisk in grafika so s svojo vsebino in likovno podobo potrditve stikov, ki so jih generacije iz dežel Kranjske, Štajerske in Koroške od približno 10. do 16. stoletja vzdrževale s švabskim Augsburgom in bližnjimi kraji. Ob delih iz naših zbirk je bilo mogoče ničkolikokrat zapisati, da gre za stvaritve iz južne Nemčije ali celo Augsburga, vendar so se take ugotovitve osredotočile na pozno 15. stoletje, ta katalog pa dokazuje, da je zlitost literarnega in likovnega med obema deželama potekala vsaj od ok. 1200 dalje. Da je knjižnica hranišče spominov, ki jih brez materializirane oblike ne bi imeli, je jasno, a dela je treba dobiti pred oči.
Ut pictura poesis: intermedialnost med tradicionalnim vizualnim pesništvom in sodobno digitalno poezijo
Authors: Širca Alen
Published: September 2019

This article discusses the concept of intermediality, comparing traditional visual poetry and contemporary digital poetry. It shows that today’s somewhat fashionable concept of intermediality can actually be traced in the transposition of the classic concept of intertextuality from philosophical discourse, especially as developed by Barthes and Kristeva, to the domain of mediological discourse. The article briefly summarizes the tradition of visual poetry from antiquity to modernism, emphasizing its structure as basically concrete; that is, it implies a material and medial component of language or writing (écriture). This structure calls attention to its self-referential and referential aspect. The digital poetry that continues the line of development of concrete poetry, as it appeared in the 1950s and 1960s, belongs to a broader area of new media poetry that includes any experimental poetry that uses the “new” media. The problematic concept of intermediality can best be explored in a digital environment such as the holographic poetry (or holopoetry) of the noted and versatile contemporary Brazilian artist Eduardo Kac. Kac’s holopoetry is a special space-time event in the context of the holographic projection of the text in order to display its multilinearity, which primarily means breaking with the linearity of classic poetry printed in a book. Based on an examination of Kac’s holopoem “Havoc” from 1992 (in this example, the poem’s graphic integrity is temporarily lost), the paper challenges the simplistic deconstructivist interpretation that is applied to Kac’s poems and often to digital poetry in general: namely, that these poetic events can most persuasively be seen as figures for the unattainability of “pure” presence/absence, materiality/immateriality, reality/virtuality, and so on. The author argues that the “polluted” reading as a reading against metaphysics and tradition in the case of new-media poetry is unconvincing because the visually evident and naïve representation of a (would-be) Derridaean différance is nothing more and nothing less than the Baudrillardean simulacrum: an imaginary representation of the unreal. The author concludes by suggesting that the basic intermedial problems of contemporary digital poetry remain the same as in traditional visual poetry; that is, that they are only reproduced in the new media environment. Their new “materiality” and the extensive possibilities of technical manipulations that they offer should not deceive us that they ipso facto imply completely new ontological dimensions.
Poskusno o Benečiji s konceptom odročnosti: migracije in konstrukcija kraja
Authors: Kozorog Miha
Published: September 2019

Raziskave migracij se običajno posvečajo migrantom. Tu pa bom bolj kot o njih razpravljal o strukturnih značilnostih specifičnih krajev, ki migrante generirajo (in katere generirajo migranti). Govorim o krajih, kjer so migranti številčni kot odsotni subjekti, kot izseljenci. V takšnih krajih lahko posebej izstopajo tudi priseljenci, imigranti. To so kraji, od koder se ljudje izseljujejo, le malo pa se jih tja priseli. Ta demografska konstelacija na poseben način deluje na konstrukcijo krajev in lokalnih subjektov.Moj namen je uvodno skicirane teze analizirati na primeru Benečije, hribovitem območju na vzhodu Furlanije Julijske krajine v Italiji. Za analizo bom uporabil koncept »odročnosti«, kot ga je predlagal britanski socialni antropolog Edwin Ardener (2007). Na podlagi terenskih izkušenj v Kamerunu in na zahodu Škotske je opozoril na dojemanje nekaterih krajev kot odročnih. Problem je zastavil v okviru raziskovanja lokalnih identitet v nacionalnih okvirjih, in sicer kot politični problem neenakosti krajev. Svoj fenomenološki model je zgradil na nizu značilnosti, ki konstituirajo odročnost krajev, v članku pa bom preverjal, ali te veljajo tudi za Benečijo.
Migracije na območju Jugoslavije: slovenski gledališki umetniki in umetnice v Srbskem narodnem gledališču v Novem Sadu (1947–2013)
Authors: Savić Svenka
Published: September 2019

Po drugi svetovni vojni je veliko slovenskih gledaliških umetnikov in umetnic prišlo v Srbijo, da bi si ustvarili kariero v gledališču. Nekateri so se tu naselili za stalno, drugi so se vrnili v Slovenijo ali se odselili v umetniška središča v regiji ali drugod po svetu. Dostopni viri tem migracijskim procesom ne posvečajo prevelike pozornosti, saj je z umetniškega, geografskega in strokovnega vidika prav mobilnost neločljiva značilnost gledaliških umetnikov. Cilj tega pilotnega projekta je začeti diskusijo o migracijah med gledališči na območju nekdanje Jugoslavije. Zbrani podatki bodo pripomogli k spodbujanju in bogatenju ustvarjalne identitete tako posameznikov kot celotne skupine ter s tem gledališke umetnosti nasploh.Od leta 1945 do 2013 je bilo v Srbskem narodnem gledališču v Novem Sadu za krajši ali daljši čas zaposlenih približno štirideset slovenskih umetnikov, ki so delovali v treh osnovnih ansamblih, orkestru, operi in baletu. Poleg njih so kostumografi delovali na vseh področjih hkrati in tako pripomogli k razvoju in rasti gledališča. Članek predstavlja biografije nekaterih pomembnih umetnikov z različnih gledaliških področij in tako osvetljuje osnovni okvir migracijskih procesov med gledališči. Sklenemo lahko, da so slovenski umetniki znatno prispevali k razvoju gledališke umetnosti v Srbskem narodnem gledališču. Ta tema bi si v prihodnje zaslužila več pozornosti, saj bi s tem prispevali k razumevanju razsežnosti in pomembnosti migracijskih procesov v različne smeri, a znotraj ene institucije – gledališča.
Jernej Mlekuž: Abc migracij
Authors: Zupančič Jernej
Published: September 2019

Jernej Mlekuž: Abc migracijLjubljana: ZRC SAZU, 2011, 72 strani
Psevdoprostovoljne migracije: primer sistema notranjih migracij v nekdanji Jugoslaviji
Authors: Josipovič Damir
Published: September 2019

O teorijah migracij imamo na voljo zajetno literaturo, verjetno najobsežnejšo, če govorimo o teorijah, ki razlagajo temeljne demografske komponente, kot so nataliteta, mortaliteta in migracije. Čeprav je seznam teorij migracij nenavadno obsežen, ostajajo teorije nezmožne celostno razložiti tako kompleksen pojav, kot je človeška mobilnost (cf. Massey et al., 1993).Teoretski migracijski korpus je že dolgo razcepljen vzdolž kartezijanskega dualizma. Lep primer za to je denimo Greenwoodova študija iz leta 1985 o notranjih migracijah v ZDA. Greenwood omenja »fundamentalne spremembe«, ki so se zgodile v sedemdesetih in osemdesetih letih 20. stoletja in ki jih je pripisal novim metodološkim pristopom k analizi in modeliranju podatkov (Greenwood, 1985). Z današnje perspektive se zdijo taka razmišljanja tehnokratska, saj je, kot je opozoril že Harvey (2005, 12), svet zgrmel v globalno krizo še pred naftno krizo leta 1973, kar je povzročilo razmah neoliberalne razvojne paradigme. Prav ta je narekovala »revolucioniranje« ekonomskih postopkov. Med njimi je zlasti pomembna uvedba finančnih instrumentov, ki so uveljavljali nove in nove metodološke aplikacije na različnih področjih. Seveda je razmah te »nove ekonomije« povzročil spremembo v razmestitvi delovnih mest v ZDA, s tem pa posledično tudi nove migracijske vzorce. Ne glede na to Greenwoodovo pričakovano kratkovidnost pa je njegov članek uveljavil kartezijansko delitev na notranje in zunanje migracije. Ta oblika dualizma še vedno dominira v splošnem, posledično pa tudi v migracijskem raziskovanju (prim. Gerber, 1997).Zavedajoč se zmotnosti tega dualizma (po Gerber, 1997), predlagamo predrugačen pogled na migracije, s pomočjo katerega bi celostno razumeli »obe vrsti migracij«, in sicer kot prepleteni in praktično nerazdružljivi. Pri tem gradimo na podatkih, zbranih z raziskavo o jugoslovanskih notranjih migracijah (2002–2006) in njihovih učinkih v Sloveniji. Na osnovi analize uradnih jugoslovanskih (1948–1991) in slovenskih (po letu 1991) statističnih podatkov ter podatkov ankete, izvedene v obdobju 2001–2004, trdimo, da je delitev na notranje in zunanje migracije z vidika definiranja vzrokov in posledic migracij v Slovenijo irelevantna. Poleg tega zagovarjamo tezo, da je še ena od delitev migracij, in sicer na prostovoljne in prisilne, prav tako nezadostna. Zlasti v jugoslovanskem prostoru uveljavljeni raziskovalec migracij P. Klinar (1985) je denimo na primeru zdomcev oziroma začasnih delavcev v Zvezni republiki Nemčiji poleg delitve na zunanje in notranje migracije uveljavljal tudi delitev na prisilne in prostovoljne migracije. Prav njegov pomemben teoretski doprinos nam je pomenil izhodišče za idejo, da smo pričeli prevpraševati vidik prisilnosti migracij. Kot bomo pokazali v nadaljevanju, jugoslovanske migracije (1945–1991) obravnavamo v okviru potencialno prisilnih, polprisilnih ali »psevdoprostovoljnih migracij«. Na podlagi teoretskih in empiričnih ugotovitev smo proizvedli tudi posodobljen analitski okvir za individualno ali skupinsko analizo migracij.
»Za nov družbeni red«: genealogija samoupravljanja
Authors: Toplak Cirila
Published: September 2019

V prispevku sem predstavila zgodovinski razvoj koncepta samoupravljanja iz političnoekonomske teorije, kot so ga utemeljili utopični socialisti in anarhisti, na primer Pierre Joseph Proudhon (Kaj je lastnina?, 1890), v našem prostoru pa krščanski socialist Andrej Gosar leta 1935 v knjigi Za nov družbeni red. Edvard Kardelj (Smeri razvoja političnega sistema socialističnega samoupravljanja, 1979) je bil nato tvorec zakonodaje, ki je uvedla samoupravljanje v SFRJ v začetku 50. let 20. stoletja. Analizirala sem specifične okoliščine, ki so botrovale odločitvi za uvedbo samoupravljanja v SFRJ, ter razloge za njegov neuspeh oziroma prekinitev implementacije z razpadom Jugoslavije v začetku 90. let. Ocenila sem vpliv jugoslovanskega modela samoupravljanja na druge politične skupnosti v svetu do danes in kaj od tega koncepta je v sodobnosti ostalo oziroma oživelo v Sloveniji.V prispevku sem poskusila odgovoriti na naslednja vprašanja: Zakaj delavsko samoupravljanje v socialistični Sloveniji oziroma Jugoslaviji ni uspelo? Kako je mogoče koncept samoupravljanja misliti in reaktualizirati v sodobnem slovenskem politično-ekonomskem kontekstu? Ali avtonomizem, ki je ena izmed teoretskih podlag samoupravljanja, lahko konstituira učinkovito alternativo oziroma grožnjo neoliberalnemu globalnemu kapitalizmu?
Marina Vicelja-Matijašić: Ikonologija
Authors: Germ Tine
Published: September 2019

Reka:Znanstvena založba Filozofske fakultete Univerze na Reki, 2013, 251 strani
Skupnizacija kot seštevek skupnosti in organizacije: Primer ornitološkega in naravovarstvenega društva
Authors: Podjed Dan
Published: September 2019

Prispevek, ki je nastal na podlagi etnografske raziskave, osvetli dinamiko razmerij v slovenskem ornitološkem in naravovarstvenem društvu DOPPS, v katerem se prepletajo prostovoljske in profesionalne dejavnosti. Na primeru društva prikaže konfliktna razmerja med skupinami, hkrati pa opiše recipročnost in sodelovanje ter poenotenje kulturnih predpostavk, ki so pomembne za doseganje skupnih ciljev. Avtor ugotavlja, da nestabilna in nasprotujoča si razmerja v društvu utemeljujejo nenavaden preplet med hierarhično organizacijo in egalitarno skupnostjo, ki jo britanski socialni antropolog Martin Parker imenuje »skupnizacija«. Takšna družbena oblika je sicer strukturirana in organizirana, a hkrati utemeljena na rudimentarni pripadnosti in solidarnosti njenih članov. Meja med delom in prostim časom je v njej v dobršni meri zabrisana, hierarhična razmerja niso jasna in poudarjena, njeni člani imajo enak delež pri produkciji in dejavnostih, vanjo rekrutirajo predvsem enako misleče posameznike, odločanje v njej pa poteka počasi in z demokratičnimi procesi. Številne od teh lastnosti najdemo v DOPPS, ki deluje kot preplet organizacije in omrežja oziroma skupnosti. Organizacija torej soobstaja in se simbiotično dopolnjuje z omrežjem ali skupnostjo kot entiteta, ki je ne moremo upodobiti s preprostim dvodimenzionalnim modelom (organigramom). V njej se namreč prepletata dva modela sodelovanja, in sicer hierarhična organizacija s »piramidalno« strukturo ter horizontalna skupnost oziroma omrežje prostovoljcev, v katerem se razmerja nenehno na novo definirajo.
Scripsi manu mea Hartmann Schedel in Munich, Bayerische Staatsbibliothek, clm 490
Authors: Merisalo Outi
Published: September 2019

The Padua-trained medical doctor Hartmann Schedel (1440–1514) of Nuremberg is today perhaps best known for his Liber Chronicarum, printed in Latin and German (Weltchronik) in 1493 with an ambitious programme of xylographies. Thanks to his well-spent study years in Padua (1463–1466), he also played an important role in the dissemination of Italian humanism north of the Alps, as witnessed, for example, by his important collection of inscriptions and Humanist texts. His rich library, consisting of manuscripts, both autographs and written by others, and printed books, was bought from his family by H. J. Fugger of Augsburg (1531–1598) in 1552. Fugger’s library was passed to the Bavarian Court Library in 1571 and is now housed at the Bayerische Staatsbibliothek in Munich. This article details one of the autograph manuscripts, the clm 490, containing medical texts. It gives direct access to Hartmann at work on his library, carefully writing out the contents in his all’antica hand, numbering the folios, providing a list of contents, presenting authors in short biographies and, last but not least, scrupulously dating and often localizing the sections copied.
Myth and Creolisation of Cultures and Performing Arts in the Mediterranean
Authors: Toporišič Tomaž
Published: September 2019

Theatre today speaks for a new type of cultural manifoldness, for a broad range of new differences that are developing. Creolisation is the intermingling of two or several formerly discrete traditions or cultures; it is an interweaving of similar and different threads of various colours, deriving from myths shared throughout the Mediterranean basin. Within such an understanding of culture theatre needs to speak out not only against domination but also needs to highlight the importance of marginality, otherness, and local contexts. It should not be hemmed in by literary-minded applications.As Benjamin Lee writes, “we have reached a time when no values from any single cultural perspective can provide frameworks adequate to understanding the changes affecting all of us”, which entails the decolonisation of cultural practices. We must think globally and act locally, be aware of universal myths, while remaining aware of the local circumstances and myths that surround us. In other words, a fruitful dialectical relation can ensue. In Slovenia, scholars often complain that, aside from specialists, nobody is “internationally” interested in local myths or national topics. This is not true: what is necessary is to find an appropriate way to present local or national topics within an international and global setting.
Miradas sobre Edipo en Tebas Land: de Sófocles a Sergio Blanco
Authors: García Barrientos José Luis
Published: September 2019

La relación entre mito y mirada se presenta en el teatro erizada de paradojas, cuya más honda raíz es la in-mediatez constitutiva del modo teatral de representación, en el sentido aristotélico de «modo». Bien sabido es que el Estagirita distingue dos y solo dos modos de imitación, o sea, de representación de mundos imaginarios o ficticios, el narrativo y el dramático (Poética, 48a19-30). En varios lugares (García Barrientos, 2004a y 2004b, 17-27 y 111, por ejemplo) he defendido la vigencia de esa distinción, que redefino en términos de modo mediato (la narración) y modo inmediato (la actuación o el teatro): en el primero el mundo ficticio pasa hasta el receptor a través de una instancia mediadora (la voz del narrador, el ojo de la cámara), mientras que en el segundo se presenta –en presencia y en presente– ante los ojos del espectador, directamente, sin mediación alguna. De manera que el cine cae rotundamente del lado de la narración y no de la actuación.
Lo sguardo attraverso il mito: la figura del poeta in due opere di Claudio Magris*
Authors: Prosenc Irena
Published: September 2019

Entrambe le ultime opere narrative di Magris – il romanzo Alla cieca (2005) e il breve testo in prosa Lei dunque capirà (2006) – contengono una riflessione sulla figura del poeta costruita attraverso la narrazione mitologica. Mentre nel romanzo la ricerca sulla natura della voce narrante si appoggia sul mito degli Argonauti, di Odisseo e, marginalmente, su quello di Orfeo, Lei dunque capirà si incentra su quest'ultimo. Tuttavia, il cantore mitologico vi è privato della sua voce e la figura del poeta viene plasmata attraverso lo sguardo e la voce della sua compagna.
El mito y la mirada
Authors: Šabec Maja
Published: September 2019

El mito es uno de los fenómenos esenciales en la historia de la humanidad – es el procedimiento más antiguo de conceptualización de la realidad y el modelo primigenio de cada cultura, por lo que es comprensible que todas las formas de cultura incesantemente vuelvan la mirada y regresen hacia la fuente de las imágenes en la mitología, unas veces apropiándose de ellas, y otras cuestionándolas y construyendo sobre ellas otras nuevas. El presente número temático, «El mito y la mirada», ha sido concebido como  una  amplia  encrucijada  interdisciplinar  de  diferentes  retos de investigación, en la que todas y cada una de las contribuciones corroboran la omnipresencia del substrato mitológico que ayuda al hombre moderno a encontrar respuestas a las sempiternas preguntas que lleva planteándose desde el inicio de su existencia. Se han reunido los más diversos enfoques y metodologías de investigación que –en un proceso de lectura moderna, abierta y sensible a los mitos europeos comunes y nacionales, y mediante la confrontación de la tradición y la modernidad– superan el mero registro o evocación de motivos mitológicos y, descubriendo los caminos por los que los mitos han transitado desde su narración original hasta los estratos más profundos e inseparables de la conciencia y subconsciencia humanas, despiertan cada vez nuevas reinterpretaciones posibles.
Venetian Political Iconography and Architectural Decoration in Cres in the 15th Century
Authors: Brusić Iva
Published: September 2019

The Most Serene Republic of Venice was for centuries as the dominant power of the Mediterranean and its legacy can be seen, in the architecture of the towns within its sphere of influence. This article deals with the Venetian influence on the architectural decoration of the Upper Adriatic town of Cres in the 15th century. The particular problem addressed is the political message of the decorative elements, found in the intentions of the commissioners and patrons, with the aim of both reinforcement of their position as well as their progression up the hierarchical ladder of the ruling class. The examples used to prove thid hypothesis are the Arsan palace and the parish church of Saint Mary of the Snows, as well as a few other elements of the architectural decoration of Cres.
A construção da memória positiva da ditadura no Espírito Santo (1964/1985): o papel do empresariado
Authors: Santos Carolina Julia Pinto dos , Angelo Vitor
Published: September 2019

O presente artigo apresenta uma reflexão sobre o papel do empresariado na disseminação de uma memória positiva sobre o período da ditadura militar no Brasil. A pesquisa é de cunho qualitativo e foi realizada a partir da coleta de documentos primários e secundários. A análise verifica que no Espírito Santo o empresariado capixaba teve uma participação efetiva na ditadura militar, a partir da realização dos chamados grandes projetos e por meio deles buscou imprimir no imaginário social uma imagem positiva do governo militar.
O debate da teoria política contemporânea sobre a "liberdade" e um esboço de crítica sociológica
Authors: Voigt Lucas , Lago Jean Matheo Piccini
Published: September 2019

O artigo tem por objetivo realizar um mapeamento do debate contemporâneo sobre o problema da liberdade na teoria política e, de modo correlato, apresentar um esboço de crítica sociológica à discussão. Na primeira parte do texto, são apresentados os três principais conceitos de liberdade na teoria política: a liberdade como não-interferência, a liberdade como autorrealização e a liberdade como não-dominação. Na segunda parte, são apresentados alguns dos fundamentos subjacentes ao debate sobre a liberdade, confrontando as principais formulações de três correntes do debate teórico-político contemporâneo: o liberalismo, o comunitarismo e o republicanismo. Na terceira e última parte, procedemos à elaboração de um esboço de crítica sociológica às concepções sobre a liberdade na teoria política. O artigo propõe a demarcação de uma distinção fundamental entre as duas disciplinas no que tange ao problema da liberdade, levando em conta dois aspectos: a constituição teórica e epistemológica dos dois campos disciplinares (filosofia moral x ciência objetiva) e o objeto de referência para a análise das restrições à liberdade (Estado x sociedade).
Interleukin-17 production by CD4+CD45RO+Foxp3+
T cells in peripheral blood of patients with atherosclerosis
Authors: Yazdani Mohammad , Khosropanah Shahdad , Doroudchi Mehrnoosh
Published: September 2019

Introduction

T regulatory cells (Tregs) are known as immunoregulatory cells that are reduced in atherosclerosis. Tregs are a part of crosstalk between the immune system and lipoprotein metabolism, both of which are involved in atherosclerotic processes. Depletion of Tregs leads to impaired clearance of low density lipoprotein (LDL), and intracellular cholesterol homeostasis affects Treg cell development. Furthermore, the atherosclerotic environment affects the Treg cells’ phenotype and plasticity. Plasticity between Tregs and Th17 cells has been a matter of investigation lately. We investigated the frequency of interleukin-17 (IL-17)-producing Tregs in the peripheral blood of patients with atherosclerosis.

Material and methods

We studied 10 non-diabetic patients with significant coronary artery disease (CAD) as the patient group, and seven non-diabetic individuals with normal coronary angiography/insignificant CAD as the control group. Peripheral blood mononuclear cells were stained with fluorescent antibodies to detect CD4, CD45RO, IL-17, and Foxp3 expression both before and after stimulation with PMA/Ionomycin. Cell enumeration was performed using flowcytometry and analysed using Mann-Whitney test.

Results

CD4+IL-17+Foxp3+ and CD4+IL-17+Foxp3- subsets showed higher frequencies in patients than in controls both before (p = 0.0031, p = 0.033, respectively) and after stimulation (p = 0.0027 and p = 0.0013, respectively). Interestingly, CD4+IL-17+Foxp3+ cells were almost exclusively CD45RO+ with a much higher frequency in patients than in controls (p = 0.0027, p = 0.0007). After stimulation, the frequency of CD4+CD45RO+IL-17+Foxp3+ lymphocytes increased to a greater extent in patients (p < 0.0001) than in controls.

Conclusions

Interleukin-17 production by an intermediate population with an activated Treg phenotype in our patients may point to the population heterogeneity or plasticity in Tregs during atherosclerotic inflammation.