bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
Thereby Hangs a Tail: Creation and Procreation in Medieval Werewolf Romances
Authors: Blud Vicki
Published: December 2022

How do you make a werewolf? Moreover, who makes a werewolf, and why? In medieval romance, the latter questions are often the more pressing, since the transformation of man into wolf is connected less with lunar phases than with human interference—especially the intervention of an unfaithful wife. Following in the pawprints of Marie de France’s lai of Bisclavret, these romances are noted for their “courtly” wolves and antifeminist slant, but they also offer unusual perspectives on procreation. While in Aristotelian thought the generative principle was broadly associated with the male partner, the male werewolf of medieval romance is most often brought into the world through the action and agency of a female character. In this unorthodox form of generation, the male character is not active but rather acted upon (and thereby potentially feminized), while the more proactive character tends to be a women. In several narratives, a wife exploits natural or magical lycanthropy as a means of hiding her husband in order to pursue an affair, counting on her husband’s involuntary lupine disguise to conceal both her adultery and the illegitimacy of any children she bears. By foregrounding the generative capability of female characters, these tales reveal concerns about women who have power over men’s bodies and over succession in families. The remedy in both cases is that the restoration of the werewolf is brought about by the king himself, who transforms the unruly flesh, restores social order, and reimposes gendered reproductive norms. This article explores how five werewolf romances are informed by and engage with medieval anxieties about gender and natural generation on the one hand, and legitimacy and lineage on the other.
Trans Historical: Gender Plurality before the Modern, edited by Greta LaFleur, Masha Raskolnikov, and Anna Klosowska
Authors: Rivkin Nat
Published: December 2022

Book review of Trans Historical: Gender Plurality before the Modern, edited by Greta LaFleur, Masha Raskolnikov, and Anna Klosowska
Women Intellectuals and Leaders in the Middle Ages, edited by Katherine Kerby-Fulton, Katie Ann-Marie Bugyis, and John Van Engen
Authors: Mitchell Linda
Published: December 2022

Book review of Women Intellectuals and Leaders in the Middle Ages, edited by Katherine Kerby-Fulton, Katie Ann-Marie Bugyis, and John Van Engen
May Medica: Divine Healing and the Garden in “The Merchants Tale”
Authors: Zygogianni Maria
Published: December 2022

The motif of the woman as a healer and/or cure (as a nurse, interceding saint, or beloved lady) occurs across medieval literary genres from romance to hagiography. This article explores the ways in which the character of May in Chaucer’s The Merchant’s Tale reflects and parodies the figure of the female healer. The first section explores the healing women of romance and hagiographic traditions, as well as the frameworks of magic and saintly intervention which underpin them. The second section applies a framework of disability studies to the enfeebled body of May’s husband January, and his attempts to reconstitute his chivalric masculinity through his marriage to a young wife, the use of medicines and aphrodisiacs, and finally attempting to recreate paradise in an enclosed pleasure garden. The failure of all of these strategies identifies January as a subject in need of supernatural healing. The third section addresses May through the romance framework of the “leche,” the beloved woman of romance whose healing powers combine magic and medical knowledge, in this case seen through May’s “healing” of her lover Damien. The fourth and final section reframes the finale of The Merchant’s Tale, in which May “cures” January of his blindness by fornicating with Damien in the aged knight’s pleasure garden, as an act of intercessory healing, parallel to that practiced by the female saints of the hagiographic tradition.
“Let Him Walk with You”: Telling Stories About Fifteenth-Century Men, and the Women they Left Behind
Authors: Moss Rachel
Published: December 2022

In this article I use a blend of autoethnography and historical storytelling to explore the role of outdoor space in forming relationships between fifteenth-century men and their maintenance of hegemonic power. By weaving together three striking vignettes from late fifteenth-century England, constructed as creative retellings of the historical evidence, with autoethnographic notes on my own lived experience, I am able to fill in the gaps of the historical record and open up questions about the implications of what has been left out. I argue that the medieval cultural understanding of the outdoors as both spiritually and physically beneficial, as well as practical concerns about privacy, made orchard and garden spaces a natural site for sharing sensitive news and for deepening emotional bonds between men in ways that may have been less feasible in a busy domestic interior context. In outdoor spaces related to, but distinct from, the interior domestic space, men may have been able to exercise a homosocial intimacy freed from some of the constraints of the regulated household. This could have positive effects that nuance our understanding of the way generations of men related to one another, shifting the conversation beyond interpreting multi-generational relationships beyond strict hierarchical systems. Cultivated outdoor spaces were fruitful in ways beyond the obvious: they facilitated cross-generational empathy and fostered mutual understanding. However, the blurring of social controls and relaxing of strict etiquette around status and age in these spaces could facilitate and then cover up gross misconduct and criminal activity, up to and including rape.
ЖОДНОГО УЧНЯ – ПОЗА ШКОЛОЮ (ВИКОНАННЯ ЗАКОНУ ПРО ЗАГАЛЬНООБОВ’ЯЗКОВЕ НАВЧАННЯ У ВОЛИНСЬКІЙ ОБЛАСТІ В ПЕРШЕ ПОВОЄННЕ ДЕСЯТИЛІТТЯ)
Authors: Сосницька Лілія
Published: December 2022

Якісна та загальнодоступна освіта у сучасному світі є невід’ємною ознакою розвиненого суспільства. Вільний та рівний доступ до освіти забезпечує поступ в утвердженні демократичних прав та свобод, формуванні громадянського суспільства та правової держави. Та не лише розвинені демократичні держави усвідомлюють усю цінність освіти. Це притаманне і тоталітарним режимам, одним з яких був і Радянський Союз. Комуністична марксистсько-ленінська ідеологія засобами освіти утверджувала необхідне їй світобачення та утримувала у своїх тенетах підкорені народи. З відновленням радянської системи управління на Волині комуністичне керівництво одним із першочергових завдань бачило відновлення мережі освітніх закладів та охоплення дітей навчанням. У статті проаналізовано процес запровадження загальнообов’язкового навчання у Волинській області в перше повоєнне десятиліття. Особливу увагу приділено питанню реалізації закону в умовах повоєнної Волині. На основі архівних джерел встановлено низку причин, що гальмували процес виконання всеобучу. Головні серед них – труднощі з розбудовою мережі шкіл, відсутність якісного обліку дітей шкільного віку, недостатнє матеріальне забезпечення, проблеми з підвозом дітей та їхнім харчуванням. Підкреслено також важливу роль кваліфікованих педагогів у виконанні закону про загальнообов’язкове навчання. Відсутність учителів почасти гальмувала виконання закону в низці районів Волині. Зроблено акцент на трансформації мережі шкільної освіти наприкінці 40-х – початку 50-х років ХХ ст. У цей час відбулося поступове зменшення початкових та зростання семирічних та середніх шкіл з одночасним зростанням учнівського контингенту. Разом із тим автор підкреслює, що в досліджуваний період закон про всеобуч виконано не було.
ПРАВОСЛАВНА І ГРЕКО-КАТОЛИЦЬКА ЦЕРКВИ В ЗАХІДНІЙ УКРАЇНІ: 1939–1941 РР.
Authors: Баран Володимир
Published: December 2022

У статті аналізується становища Православної і Греко-католицької церков у Західній Україні в 1939– 1941 рр., після встановлення на цих землях сталінського тоталітарного режиму. Релігійна картина в Західній Україні відзначалася певною специфікою, зумовленою національним складом населення. Перш за все це стосувалося Волинського воєводства, де на початку 30-х років ХХ ст. мешкало майже 1,5 млн православних (69,8%), 327,9 тис. римо-католиків (15,7%), 207,8 тис. юдеїв (10%) і 11,1 тис. греко-католиків (0,5%). У Львівському воєводстві проживало 1,4 млн римо-католиків, або 46,3%, 1,3 млн греко-католиків – 41,7%, 342,4 тис. юдеїв – 11% і лише 9 тис. православних – 0,3%. У Станіславському воєводстві кількість представників названих конфесій становила: римо-католиків – 246 тис. (16,6%), греко-католиків – 1,1 млн (72,9%), юдеїв – 139,7 тис. (9,5%), православних – 0,9 тис. (0,1%), а в Тернопільському воєводстві – відповідно 586,6 тис. (36,7%), 872 тис. (54,5%), 134,1 тис. (8,4%), 1,9 тис. (0,1%).. Отже, дві третини віруючого населення Волині становили православні, а цілковиту більшість віруючих Східної Галичини – греко-католики і римо-католики. Уже восени 1939 р. було припинено викладання релігії в школах, закрито спеціальні релігійні школи. Представникам духовенства заборонено нести духовну службу в лікарнях і в’язницях, обслуговувати кілька парафій. Здійснено конфіскацію церковної та монастирської власності, що переходила під контроль держави. Вилучені землі передано новоствореним радгоспам і колгоспам, а численні будівлі використано для світських потреб. Влада всіляко обмежила суспільні функції церкви, зокрема навесні 1940 р. передала реєстрацію всіх актів громадянського стану НКВС. Радянські спецслужби чинили жорстоку розправу над священниками, які не хотіли коритися режимові; вістря репресій спрямовувалося проти тих представників духовенства, які продовжували сумлінно вести духовно-релігійну діяльність і виявляли інтерес до громадсько-політичного життя. За грати потрапили також миряни, пов’язані з українським національним рухом, зокрема відомі церковні й громадські діячі.
КУЛЬТУРНІ ПРОЦЕСИ НА БЕРЕСТЕЙЩИНІ В УМОВАХ НАЦИСТСЬКОЇ ОКУПАЦІЇ (1941–1944 РР.)
Authors: Дударчук Любомир
Published: December 2022

У статті проаналізовано перебіг культурного життя на території Берестейського ґебіту в умовах нацистської окупації. Звернуто увагу на те, що впродовж літа 1941 р. – весни 1942 р. влада не чинила значних перешкод у діяльності закладів культури, бажаючи в такий спосіб заручитися підтримкою місцевих жителів. Доведено, що в досліджуваний період у Бересті функціонувало два кінотеатри – для обслуговування вояків Вермахту та населення міста. Встановлено кількість глядачів, які їх відвідували. Висвітлено використання цих закладів окупаційною адміністрацією з пропагандистською метою. Звернуто увагу на діяльність бібліотек. Охарактеризовано графік їхньої роботи, підраховано кількість користувачів. Доведено, що відсутність читальні у одній із книгозбірень ускладнювала ознайомлення читачів з періодичними виданнями. Проаналізовано книго- видання на території регіону. Встановлено, що впродовж 1941–1944 рр. воно було представлене літературою антирадянського змісту та календарями. Показано функціонування на Берестейщині розгалуженої мережі філій культурно-освітнього товариства «Просвіта». Охарактеризовано мету та форми його роботи. Висвітлено діяльність Українського допомогового комітету. Звернено увагу на те, що важливою формою дозвілля жителів Бересту був спорт. Доведено, що найбільшою популярністю в умовах німецької окупації користувалися гандбол, футбол, легка атлетика та велоперегони. Проаналізовано розвиток шкільництва в регіоні. Висвітлено позицію провідних діячів Націонал-соціалістичної партії щодо можливості здобуття освіти населенням східних окупованих територій. Встановлено кількість педагогів та учнів. Доведено, що в досліджуваний період старших школярів залучали до збирання лікарських рослин та використовували їхню працю у сфері сільського господарства. Показано явища, які негативно позначилися на перебігу навчально-виховного процесу – брак українських шкіл та відсутність у берестейській управі документації про стан освіти у місті.
ФОРМИ І МЕТОДИ СПРОТИВУ СЕЛЯН ШЕВЧЕНКІВСЬКОЇ ОКРУГИ КОНФІСКАЦІЙНИМ ЗАХОДАМ СОВЄТСЬКОЇ ВЛАДИ У 1920–1930‑Х РР.
Authors: Руденко Юлія
Published: December 2022

Комуністична тоталітарна система обирала ворогів за класовою ознакою. Особливе місце в політиці влади зайняло селянство, яке в першій половині ХХ ст. становило абсолютну більшість населення українських земель. У 1920–1930‑х рр. совєтські каральні органи здійснили масовий терор проти селянства і спричинили мільйонні жертви. Суцільна колективізація була справжньою громадянською війною, яку совєтська держава нав’язала суспільству. Мета дослідження полягає у виявленні особливостей форм і методів народного опору політиці суцільної колективізації та механізму творення голоду на території Шевченківської округи у 1920–1930‑х рр., розширенні аспектів дослідження шляхом пошуку нових фактів у окресленому регіоні. Методологічна основа роботи побудована з використанням як суто історичних, так і загальнонаукових методів. Методологічну базу становлять загальновизнані принципи об’єктивності, фахової відповідальності, логіко-системний і порівняльний аналіз. Застосовується проблемно-хронологічний підхід, а також методи синтезу, систематизації, узагальнення, опрацювання джерел. Наукова новизна дослідження полягає в комплексному вивченні проблеми, яка досі не була предметом спеціального дослідження. У роботу внесено нові факти, які базуються на спогадах очевидців та матеріалах кримінальних справ. У статті на основі аналізу джерел та літератури охарактеризовано форми і методи спротиву селян Шевченківської округи конфіскаційним заходам совєтської влади у 20–30‑х рр. ХХ ст.
ОДЕСЬКІ МІСЬКІ ГОЛОВИ-ГРЕКИ ПЕРШОЇ ТРЕТИНИ ХІХ СТ.: ПРИКЛАД ІНТЕГРАЦІЇ ІНОЗЕМНИХ ПЕРЕСЕЛЕНЦІВ ДО МІСЬКОГО СУСПІЛЬСТВА
Authors: Уварова Олена
Published: December 2022

У статті на прикладі біографій трьох міських голів Одеси першої третини ХІХ ст. проаналізовано процес інтеграції грецьких іноземних переселенців до міського середовища. Подано відомості про життя та діяльність одеських купців грецького походження – Івана Кафеджи, Івана Амвросіо, Дмитра Інглезі, показано, що вони дієво брали участь у громадських, комерційних, соціальних та культурно-освітніх починаннях, сприяючи тим самим зростанню добробуту міста. Навіть обмаль знайденої інформації про Івана Кафеджи свідчить про його дотичність до становлення сучасного міста як члена Комісії (Комітету) для відбудови одеської гавані. Іван Амвросіо доклав зусиль до налагодження водопостачання міста, займався справами міського шпиталю та брав участь у боротьбі з епідеміями, сприяв появі Грецького комерційного училища, утворенню Грецького філантропічного товариства. Дмитро Інглезі був членом будівельного комітету, комерційного суду, комісії міського шпиталю, комісії для влаштування одеського порто-франко тощо, брав участь у протиепідемічних заходах та входив до складу благодійницьких товариств. Проведений аналіз свідчить про намагання грецького купецтва долучатися до громадської служби, суспільних справ та формування міської культури, що ілюструє їхню інтеграцію до нового середовища та внесок у розвиток Одеси. Висвітлені подробиці життя та діяльності представників грецької громади, які обіймали посади міських голів, одночасно персоналізують становлення одеського міського самоврядування. Зроблено висновок, що сприятливі умови для облаштування на новому місці, як-то релігійна спорідненість, комерційна специфіка міста, лояльність уряду та місцевої влади, сприяли поступовій інтеграції та асиміляції грецьких іноземних переселенців у новому середовищі, але не зменшили почуття їхньої ідентичності.
БУКОВИНСЬКІ ТЕРЕНИ – ТЕАТР ТУРЕЦЬКО-ПОЛЬСЬКОЇ ВІЙНИ 1672–1676 РР.
Authors: Балух Олексій
Published: December 2022

У статті проаналізовано воєнно-політичні події у Молдавській державі, молдавсько-польські, молдавсько- турецькі та турецько-польські відносини в контексті історії буковинських земель. Хронологічно праця охоплює 70-ті рр. ХVIІ ст. Мета нашої розвідки полягає в комплексному висвітленні, на основі аналізу джерел і монографічної літератури, воєнно-політичного становища буковинських теренів Чернівецької та Хотинської волостей у період польсько-турецької війни 1672–1676 рр. Реалізація мети дослідження зумовлює розв’язання таких завдань: висвітлити діяльність молдавських господарів у контексті історії північномолдавських земель; дослідити воєнно-політичні відносини Молдавії з Польщею і Туреччиною у контексті історичних теренів сучасної Буковини; охарактеризувати становище Чернівецької та Хотинської волостей під час польсько-турецької війни 1672–1676 рр. Досліджено, що у другій половині XVII ст. посилилося суперництво між Туреччиною та Польщею у Центрально-Східній Європі. Водночас Молдавія продовжувала перебувати у васальній залежності від Османської імперії, а становище Чернівецької та Хотинської волостей узалежнювалося постійними втручання- ми польських і турецько-татарських військ у внутрішньомолдовські справи. Звернуто увагу на те, що польські королі намагалися зберегти Молдавію у своїй сфері впливу, часто відправляючи війська у прикордонні з Польщею території Чернівецької та Хотинської волостей, які руйнували та грабували їх. Встановлено, що Хотинська фортеця продовжувала зберігати своє стратегічне значення, а її роль форпосту на польсько-молдавському прикордонні значно зростала. У висновку розвідки стверджено, що буковинські землі стали передовою боротьби між Османською імперією та Річчю Посполитою, оскільки упродовж 1672–1676 рр. обидві країни прагнули поширити свою владу на Молдавію, а значить і територію Буковини.
ДЕМОГРАФІЧНА СИТУАЦІЯ В ЗАХІДНІЙ ЄВРОПІ У ПЕРІОД ВИСОКОГО СЕРЕДНЬОВІЧЧЯ
Authors: Беззубенко Аліна
Published: December 2022

У статті досліджується демографічна ситуація на території Західної Європи у період Високого Середньовіччя. Тема є актуальною, оскільки для всебічного і ґрунтовного аналізу суспільно-політичного, соціально-економічного та культурного розвитку країн Західної Європи у середні віки необхідно усвідомлювати і динаміку населення у досліджуваний період. Зміни чисельності населення протягом цієї історичної епохи не тільки позначалися на політичному чи культурному розвитку тієї чи іншої країни, а й призвели до змін у структурі сім’ї, шлюбу та моделей соціальної взаємодії. У даних багатьох дослідників (істориків, статистів, демографів, економістів тощо) є значні розбіжності щодо визначення динаміки чисельності європейського населення у середні віки, зокрема через брак чи об’єктивність джерел. На чисельність населення середньовічної Європи впливало багато факторів, що як сприяли, так і обмежували його зростання. Демографічні процеси в Західній Європі пройшли через низку спадів та підйомів. Занадто сильними були чинники смертності – знаменита «тріада лих»: хвороби, війни та голод. Однак удосконалення сільського господарства, розвиток торгівлі, ремесла, міграції, урбанізація стали важливими факторами демографічних змін. Народжуваність залишалася високою, дещо зменшилася дитяча смертність. Все це сприяло зростанню населення, яке особливо збільшилося в Європі у X–XIII ст., де на той час спостерігався справжній демографічний бум. Але як і в Європі, так і в інших регіонах світу періоди демографічного підйому змінювалися занепадами, падінням чисельності населення, що викликалося як природними, так і соціально-політичними чинниками.
ДИНАСТИЧНІ ШЛЮБИ ТА ЇХНЯ РОЛЬ У ДИПЛОМАТІЇ ЗАХІДНОЄВРОПЕЙСЬКИХ ДЕРЖАВ РАННЬОГО НОВОГО ЧАСУ
Authors: Крамар Юрій
Published: December 2022

У запропонованій статті розглянуто роль «шлюбної дипломатії» в європейській історії другої половини XV – середини XVII ст., показано вплив династичних шлюбів на зовнішню політику та дипломатію європейських держав періоду раннього нового часу. Династичний шлюб – це союз, що укладався між представниками правлячих династій із метою вирішення важливих внутрішньо- та зовнішньополітичних питань зацікавлених сторін. Шлюбні домовленості використовувались для: 1) врегулювання територіальних суперечок (вдалий «шлюбний контракт» давав змогу висунути претензію на той чи інший титул і, відповідно, на закріплену за ним територію); 2) укладення військово- політичних союзів; 3) залагодження конфліктів і закріплення міжнародних угод (шлюб вважався важливою символічною складовою частиною примирення між воюючими сторонами); 4) припинення внутрішніх усобиць; 5) зміцнення міжнародного престижу і авторитету правлячої династії. Залежно від мотивів, які переслідувала та чи інша шлюбна угода, виділяють такі основні різновиди династичних шлюбів. Перший – династична унія. Це політичне об’єднання, за якого монархи, що його укладали, були суверенними правителями (дві держави певний час управлялися єдиною династією). Другий різновид династичного шлюбу – це союз між суверенним правителем і представником іноземного королівського двору, який перебирав на себе статус королеви (короля), консорт. При укладенні такого шлюбу на перше місце виходило питання забезпечення спадковості королівського роду. Втім, можливі геополітичні вигоди від такого союзу теж не відкидалися. Процедура укладення династичного шлюбу була доволі тривалим процесом. Вона потребувала врахування цілої низки умов. Важливе значення мав статус, престиж королівської родини, зовнішньополітична стратегія тієї чи іншої держави. Серед інших факторів, які впливали на династичну політику, назвемо географічний, соціальний, релігійний. Однак вирішальне значення в цей період, як і в епоху середньовіччя, мали політичні інтереси, які майже завжди домінували над родинними.
МУЗЕЄФІКАЦІЯ АНТИЧНОЇ КУЛЬТУРНОЇ СПАДЩИНИ В ЕПОХУ РЕНЕСАНСУ
Authors: Сошніков Андрій
Published: December 2022

У статті охарактеризовані основні специфічні позитивні та негативні особливості музеалізації античності в епоху Ренесансу. Мета цієї статі – узагальнити основні аспекти ренесансної музеалізації античності як першої спроби інституційної роботи з колекціонування, зберігання та реставрації культурної спадщини. Більшість учених сходиться на думці, що зародження музеології як науки пов’язане з тими античними колекціями, які починають з’являтися в Європі в епоху Ренесансу. Визначено, що античність була тим естетичним ідеалом, який представники ренесансного гуманізму наслідували, або, принаймні, прагнули наслідувати. Залишки античних споруд не тільки вивчались гуманістами, а й зберігалися ними, хоча водночас часто мало місце разюче варварське руйнування стародавніх пам’ятників. Обов’язковий принцип реставрації в цей період – додавання до пам’ятника елементів, яких ніколи не було, але які, на думку скульпторів-гуманістів, «прикрашали» пам’ятник. Естетика того часу, що ставила в основу не справжність шедевра, а його художньо-технічні характеристики, сприяла виникненню та збільшенню числа підробок. У ході дослідження зроблено висновок, що Ренесанс можна розглядати лише як епоху накопичення музейного матеріалу – первісного будівництва музейних соціокультурних інституцій. Однак мала настати та година, коли кількість мала перейти в якість. Ренесансне культурне співтовариство у спробах та сміливих творчих імпровізаціях створювало хиткі, рухливі, незакінчені варіанти музейних структур. Були використані нові способи виявлення, розподілу, зберігання творів античного мистецтва, проте вони не були науково реалізовані та інституційно закріплені. Практичне значення статті – корекція вже наявних методів музейної наукової атрибуції матеріальної культурної спадщини античності.
ІДЕОЛОГІЯ І СУСПІЛЬНА ПРАКТИКА ЖІНОЧОГО РУХУ В НІМЕЦЬКІЙ ІМПЕРІЇ
Authors: Хлібовська Ганна
Published: December 2022

У статті проаналізовано становлення та розвиток жіночого руху в Німецькій імперії. Звернено увагу, що в українській історичній науці це питання майже не досліджувалося. Охарактеризовано умови, які сприяли появі початково розрізненої, а згодом більш організованої боротьби німкень за емансипацію. Виокремлено чинники, що вплинули на формування жіночого руху в Німецькій імперії, а саме: об’єднання німецьких земель в єдину державу, яке сприяло уніфікації імперського законодавства і певному узгодженню діяльності жіночих організацій; індустріалізація країни і, як наслідок, поступова руйнація патріархального устрою, збільшення чисельності працюючих жінок, зміна їхнього статусу в суспільстві; вплив північноамериканського та британського фемінізму на боротьбу німкень за свої права. Зазначено, що становлення жіночого руху в німецьких землях відбулося на початку «довгого» ХІХ століття. Його представниці, переважно освічені інтелектуалки із заможних родин, поширювали свої погляди в літературних творах, жіночих часописах і газетах, створювали організації, які опікувалися різними сторонами буття жіноцтва. Натомість структурування жіночого руху, формування його ідеологічних засад та усталення суспільних практик найповніше проявилися в імперський період, зокрема вільгельмівську епоху. Розкрито напрямки діяльності жіночих організацій: захист майнових інтересів німкень, охорона здоров’я і материнства, надання права на здобуття вищої освіти, покращення умов праці робітниць, боротьба за виборче право. Вказано, що єдина ідеологія в німецькому жіночому русі не сформувалася. Виникло кілька напрямків, пов’язаних ідейно з релігійними, громадськими організаціями, політичними партіями. Водночас, поряд із прихильницями емансипації жінок, залишався численний прошарок німкень, які притримувалися традиційних патріархальних поглядів. Звернено увагу на боротьбу суфражисток, які вважали, що надання виборчого права жінкам посприяє їхньому звільненню від інших форм дискримінації. Відзначено неоднорідність та діаметрально протилежні позиції багатьох суфражисток. Визначено результати боротьби жінок за емансипацію: прийняття імперських законів з охорони праці робітниць; розширення майнових прав жіноцтва; отримання права навчатися в університетах країни, брати участь у діяльності політичних партій і громадських організацій тощо. Зауважено, що змінилися наявні раніше стереотипи щодо місця жінки у суспільстві.
КУЛЬТОВІ СВЯТИЛИЩА ЛІВОБЕРЕЖЖЯ СЕРЕДНЬОГО ПОДНІСТРОВ’Я
Authors: Семенчук Сергій , Левандовська Людмила
Published: December 2022

У публікації проаналізовано результати археологічних досліджень та зроблено спробу реконструкції окремих культових святилищ лівобережної частини Середнього Подністров’я. Висвітлено науковий матеріал, який безпосередньо торкається язичницьких сакральних місць у релігійному світогляді людності ойкумени. Осередки поділено на два типи: святилища-житла (Горошова) і святилища відкритого типу (Іванківці, Ставчани, Велика Слобідка). Святилище поблизу с. Горошова досліджене С.П. Пачковою в 1969 р. на ранньосередньовічному селищі. Тут знайдено залишки ритуального вогнища, горілі кістки тварин, фрагменти керамічних виробів, прикраси. Осередок має всі ознаки культового центру. У 1952–1953 рр. київські археологи В.Й. Довженок та М.Ю. Брайчевський дослідили культовий комплекс-святилище Іванківці, з трьома кам’яними антропоморфними ідолами. Осередок розташовано на черняхівському поселенні, що засвідчують керамічний комплекс, залишки дерев’яної культової споруди та ритуального вогнища. Особливу увагу привертає ще одне святилище відкритого типу, вивчене в 1963 р. І.С. Винокуром та Г.М. Хотюном, – у селі Ставчани на черняхівському поселенні. Осередок уміщував кам’яну антропоморфну скульптуру з рогом у руках і конічну стелу з викарбуваним солярним знаком. Реконструкція вказує на те, що ідол і стела стояли вертикально одне навпроти одного, навколо них горіли ритуальні вогні, у яких знайдено фрагменти кераміки та горілі кістки тварин. Святилище просто неба в селі Велика Слобідка відкрите в 1993 р. на ранньосередньовічному поселенні. Тут досліджено ритуальний майданчик округлої форми із залишками вогнища, кістки тварин та зооморфні фігурки бика й коня, які є культовими тотемами давнього населення досліджуваного регіону. Розглянуто структуру зазначених культових осередків, їхнє облаштування та призначення. З’ясовано, що досліджені святилища зазвичай були пов’язані з уособленням певних язичницьких божеств.
ЗОВНІШНЯ ПОЛІТИКА ТУРЕЦЬКОЇ РЕСПУБЛІКИ В РЕГІОНІ ПІВДЕННОГО КАВКАЗУ
Authors: Петряєв Олексій
Published: December 2022

У статті дано оцінку та проаналізовано зовнішню політику Турецької Республіки в регіоні Південного Кавказу в пострадянський період. Особливий акцент зроблено на дослідженні відносин Туреччини з такими державами, як Вірменія, Азербайджан та Грузія. У зовнішній політиці Туреччини Південний Кавказ займає одне з пріоритетних місць. Важливість всебічного вивчення цього ключового регіону стає дедалі очевиднішою. Те, що відбувається на Південному Кавказі, має не лише регіональне значення, а й глобальне значення, у тому числі пов’язане з такими питаннями, як геополітика, економіка та безпека. Регіон Південного Кавказу історично відіграє важливу роль для Туреччини. Цей регіон багато століть був місцем геополітичної боротьби різних держав. Розпад СРСР призвів до появи геополітичного вакууму на Кавказі. Виникла абсолютно нова регіональна політична система, яка давала нові можливості та нові загрози, як регіональні, так і глобальні. Цими змінами скористалася Турецька Республіка, яка багато століть претендувала на вплив у цьому регіоні. Поява в регіоні Південного Кавказу нових республік не тільки дала можливість Туреччині створити буферну зону з Російською Федерацією, але й спричинила виникнення нових зон міждержавних і міжетнічних конфліктів. Анкара відразу зрозуміла, що потрібно швидко заповнити вакуум влади в регіоні, скористатися економічними можливостями, а також створити систему, в якій Туреччина могла б впливати на політичне життя в регіоні Південного Кавказу. З усіх республік Південного Кавказу найактивніше Туреччина розвиває відносини з Азербайджаном. В основі відносин лежить етнічна та лінгвістична близькість, але також і економічна та військова співпраця. У 2020 році Туреччина допомогла Азербайджану відвоювати територію Нагірного Карабаху у Вірменії. Таким чином Туреччина теж отримала можливість більшого впливу в цьому регіоні. Також Туреччина посилила економічний вплив на Грузію за допомогою інвестицій у регіон Аджарії та міста Батумі. Єдиною республікою, яка ще залишається ворожою до Туреччини, є Вірменія. Туреччина використовує різні методи, такі як економіка та військова допомога, для встановлення власних інтересів у регіоні. Для Грузії Туреччина використовує інвестиції та капітал, тоді як для Азербайджану Туреччина використовує військову допомогу та підтримку на міжнародній арені. Головне завдання Туреччини в регіоні південного Кавказу – витіснення з цього регіону Російської Федерації та забезпечення власної енергетичної безпеки за рахунок контролю над нафтовою та газотранспортною системою, яка йде із Середньої Азії та Азербайджану до країн Європейського Союзу.
ВПЛИВ КОРУПЦІЇ НА СИСТЕМУ ПУБЛІЧНОГО УПРАВЛІННЯ В УКРАЇНІ
Authors: Предко Михайло
Published: December 2022

У статті акцентовано увагу на тому, яким чином феномен «корупція» впливає на систему публічного управління, до яких призводить наслідків, які й спонукають до необхідності розробки ефективної національної антикорупційної стратегії. Подано найбільш поширене визначення корупції як інструмента отримання надприбутку, як зловживання службовими повноваженнями та переслідування суто особистісних інтересів. На цій підставі зазначено, що корупційні дії спричиняють реальну загрозу національній безпеці української держави (інституційний, правовий, світоглядний, моральнісно-етичний рівні тощо), створюючи тим самим міцне підґрунтя для конструювання відповідної політичної міфотворчості. Міф, пропонуючи певну мовну конструкцію для опису дійсності, за допомогою своїх виражальних засобів формує стереотип, який вдало приховує агресивно- руйнівний потенціал системної корупції. Відстежується функціональна спорідненість і взаємозв’язок міфу та стереотипу, їх здатність пробивати захисні механізми свідомості й досягати певної мети в публічно- управлінській діяльності. Визначено, що для мінімізації корупційних дій насамперед необхідно усунути інституційні, особистісні чинники, які сприяють їм, слугують благодатним підґрунтям для їх виникнення. Це вимагає вироблення ефективних антикорупційних стратегій, які б змогли обмежити корупційні зловживання в системі публічного управління. Корупція як соціальне явище вирізняється амбівалентним характером: з одного боку, вона виникає в процесі діяльності влади, безпосередньо впливає на формування та функціонування владних інституцій та має яскраво виражений негативний характер, а з іншого – значною мірою мотивує необхідність розробки науково виважених антикорупційних стратегій, здатних мінімізувати її згубний вплив не лише на саму сутність публічної влади, але й суспільство загалом.
ШЛЯХИ ВДОСКОНАЛЕННЯ НАЦІОНАЛЬНОГО ЗАКОНОДАВСТВА У СФЕРІ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ДІЯЛЬНОСТІ СЛУЖБИ УПРАВЛІННЯ ПЕРСОНАЛОМ
Authors: Сітніков Олександр
Published: December 2022

Стрімкі зміни в зовнішньому та внутрішньому становищі в Україні, що зумовлено європейським вибором української держави, висувають вимоги високого рівня до українських публічних службовців, породжуючи дедалі більшу кадрову кризу в системі державного управління й місцевого самоврядування. Адекватною відповіддю на нові виклики часу має бути реформування кадрової політики та системи кадрової роботи на публічній службі з урахуванням євроінтеграційних процесів. Управління людськими ресурсами на публічній службі включає реальні цілі, завдання, пріоритети, механізми та технології, а також передбачає належне нормативно-правове, методичне, організаційне, інформаційне, документаційне й ресурсне забезпечення. Управління людськими ресурсами на публічній службі має здійснюватися в межах і на основі сучасної державної кадрової політики, реалізації її цілей, принципів, стандартів і пріоритетів, воно є ефективним механізмом реалізації кадрової стратегії органу публічної влади, здатним суттєво підвищити ефективність його діяльності. Недостатній рівень застосування сучасних технологій управління людськими ресурсами в органах публічного управління та адміністрування призвів до низки проблем інституту публічної служби, таких як низька мотивація праці публічних службовців, відсутність прагнень до побудови кар’єри, неефективність проведення оцінювання результатів службової діяльності та програм професійного розвитку тощо. Реформування системи публічної служби повинне відбуватися шляхом упровадження цілісної та ефективної системи управління персоналом, що потребує вдосконалення національного законодавства у сфері забезпечення діяльності служби управління персоналом.
Between ‘(N)Ostalgie’ and Ideology – New Perspectives on DEFA Children’s Film
Authors: Sommerfeld Beate
Published: December 2022

This review article discusses the volume Von Pionieren und Piraten. Der DEFA-Kinderfilm in seinen kulturhistorischen, filmästhetischen und ideologischen Dimen­sionen [Of Pioneers and Pirates: DEFA Children’s Film in Its Cultural-Historical, Film-Aesthetic, and Ideological Dimensions], edited by Steffi Ebert and Bettina Kümmerling-Meibauer (2021). The author of the paper situates the volume in the context of research on children’s and young adult media in the state-controlled environment of the German Democratic Republic and highlights the political, ideological, social, and cultural mechanisms of the production and reception of children’s films in the GDR. She raises questions about the relationship between so­ciety, cultural politics, and children’s film and calls for a broad interdisciplinary ap­proach to the complex phenomenon of DEFA [Deutsche Film-Aktiengesellschaft] children’s film that includes historical, political, socio-cultural, theoretical, as well as film-didactic aspects. From this perspective, DEFA children’s film not only be­comes an important document of everyday life in the GDR, but also inscribes itself in the current discourses on remembering and forgetting.
Czy „queerowość może rozbroić społeczne lęki”? Rozmowa z Aliną Szeptycką
Authors: Mik Anna , Skowera Maciej
Published: December 2022

Rozmowa z Aliną Szeptycką dotyczy dzięciecej i młodzieżowej literatury queerowej w Polsce.
Critical Analysis of the Interwoven Ideologies Embedded in American Picture Books about Taiwanese Children
Authors: Chen HsingJung , Son Eun Hye
Published: December 2022

As children’s worldview is shaped through books, the ideologies embedded in readings influence young readers’ values and beliefs. There are very limited representations of Taiwanese protagonists and their culture in the mainstream book market of the United States. Therefore, the aim of this paper is to examine the portrayal of Taiwanese children and culture in five picture books published in the US: Livia Blackburne’s I Dream of Popo (2021), Alan Woo’s Maggie’s Chopsticks (2015), Belle Yang’s Hannah is My Name (2008), Grace Lin’s The Ugly Vegetables (1999), and Yi Ling Hsu’s Typhoon Holidays (2015). To deeply analyse the textual and non-textual content of these picture books, the paper employs the theoretical framework of ideology and Orientalism, which is detailed in such patterns as characters, relationships, interactions, conflicts, and problem solutions in the stories. The authors of the study argue that the interwoven ideologies of gender roles, capitalism, and patriarchy implicitly exercise power over the young protagonists of the works examined. Moreover, the child characters are treated as ‘obedient others’ by the adults and dominant Western culture.
Wielokulturowe dzieciństwo w Arabie przyszłości Riada Sattoufa
Authors: Kierska Joanna
Published: December 2022

Artykuł dotyczy wieloczęściowej autobiograficznej powieści graficznej Arab przyszłości Riada Sattoufa (2014– ), będącej zapisem jego dzieciństwa spędzonego w mieszanej rodzinie i dwóch różnych krajach oraz kulturach – syryjskiej i francuskiej. Pierwsza część tekstu stanowi refleksję nad pojęciami tożsamości narracyjnej i Inności, m.in. Inności dziecka, w kontekście „przerysowanej”, dwumedialnej narracji, właściwej autobiograficznej powieści graficznej. W drugiej części przeanalizowany zostaje sposób, w jaki Sattouf wykorzystuje formę komiksową, żeby, po pierwsze, określić swoją tożsamość poprzez stworzenie na jej podstawie spójnej narracji, a po drugie, opowiedzieć czytelnikowi o swoim doświadczeniu Inności związanym z wychowaniem w dwóch różnych kulturach.
Mempelajari Faktor-Faktor yang Memengaruhi Efektivitas Kepemimpinan di PT.XYZ
Authors: Himawan Erry Nugroho , Tobing Evin Sofianti , Setyawan Widyatmanto , Yustika Rita , Subandi Ahmad , Syarif Edwin
Published: December 2022

Pandemi Covid-19 menjadi salah satu unsur disruptif di era modern ini. Selain penyebarannya yang begitu cepat, dampak lain yang ditimbulkan pun beragam, salah satunya berupa kemajuan serta peningkatan penggunaan teknologi komunikasi khususnya internet. Hal ini menuntut organisasi harus mampu beradaptasi dengan cepat. Bagi organisasi yang besar, tentunya merupakan tantangan tersendiri dalam proses adaptasi. Sebagaimana perusahaan lainnya, Perusahaan XYZ pun turut terdampak pandemi Covid-19. Penelitian ini mencoba mempelajari pengaruh faktor-faktor perilaku kelompok dan tim kerja, model kepemimpinan, struktur dan desain organisasi, budaya organisasi, komunikasi organisasi, manajemen perubahan dan manajemen karir terhadap efektivitas kepemimpinan organisasi di Perusahaan XYZ. Metodologi yang digunakan dalam penelitian ini adalah studi literatur yakni metode berupa serangkaian kegiatan yang berkenaan dengan metode pengumpulan data pustaka, membaca dan mencatat, serta mengelolah bahan penelitian. Dalam studi ditemukan bahwa variabel perilaku kelompok dan tim kerja, model kepemimpinan, struktur dan desain organisasi, budaya organisasi, komunikasi organisasi, manajemen perubahan dan manajemen karir berpengaruh terhadap efektivitas kepemimpinan organisasi di Perusahaan XYZ. Disarankan dalam penelitian selanjutnya untuk mempelajari variabel perencanaan organisasi dan pengaruhnya terhadap efektivitas kepemimpinan.

Kata kunci: perilaku kelompok, kepemimpinan, struktur organisasi, budaya organisasi, komunikasi
The Concept of Ideal Islamic Boarding School Leadership Perspective KH Abdullah Syukri Zarkasyi (1985-2020)
Authors: Faj Awaluddin , Tanjung Hendri , Handrianto Budi
Published: December 2022

This study aims to determine the Concept of Ideal Islamic Boarding School Leadership today from the point of view of KH Abdullah Syukri Zarkasyi who has experience in developing the Darussalam Gontor Modern Islamic Boarding School from 1985-2020. This Research used a qualitative methodology with a phenomenological approach, with a field of exploration and a theoretical orientation or theoretical perspective, namely the researcher understood, described and analyzed the Concept of Ideal Islamic Boarding School Leadership. The results showed that the idea of Islamic boarding school leadership from the perspective of KH Abdullah Syukri Zarkasyi was considered the most appropriate and ideal to be developed in organizational culture and modern Islamic boarding schools, because the ideal type of Islamic boarding school leadership must be based on the principles of leadership values that must be owned by a leader, including: 1). The values of sincerity, 2). Honesty, 3). Sacrifice, 4). Moslem brotherhood, 5). Exemplary values, 6) Optimism
Offspring sex ratio increases with male reproductive success in the polygynous southern elephant seals
Authors: Allegue Hassen , Guinet Christophe , Patrick Samantha , Ribout Cécile , Bichet Coraline , Lepais Olivier , Réale Denis
Published: December 2022

In polygynous species, most dominant males sire a disproportionate number of offspring and dominance rank is assumed to be age dependent. Yet, extreme inter-male competition and high early male mortality prevent most males from reaching a social status that could guaranty a high reproductive success. Alternative reproductive tactics may have evolved to maximize male reproductive success despite a low social rank. One of them, offspring sex-ratio adjustment, may allow males to produce more offspring of the sex that will provide a higher fitness. If traits influencing dominance in males are heritable and if the average fitness of subordinate males is lower than the average fitness of females, we predict that the probability of producing a son would increase with a male reproductive success as its sons would be more likely to become dominant. We tested this hypothesis on southern elephant seals breeding on the Kerguelen Archipelago. Using 530 pups sired by 52 males, we found that the probability of siring a son increases with a male reproductive success. Out finding provide new insights on sex ratio variation can be an important tool in managing population dynamics and structure, which has direct implications on wildlife conservation.
Imagining Kant’s Theory of Scientific Knowledge: Philosophy and Education in Microbiology
Authors: Baquero Fernando
Published: December 2022

In the field of observational and experimental natural sciences (as is the case for microbiology), recent decades have been overinfluenced by overwhelming technological advances, and the space of abstraction has been frequently disdained. However, the predictable future of biological sciences should necessarily recover the synthetic dimension of “natural philosophy”. We should understand the nature of Microbiology as Science, and we should educate microbiology scientists in the process of thinking. The critical process of thinking “knowing what we can know” is entirely based on Kant’s Critique of Pure Reason. However, this book is extremely difficult to read (even for Kant himself) and almost inaccessible to modern experimental natural scientists. Professional philosophers might have been able to explain Kant to scientists; unfortunately, however, they don’t get involved this type of education for science. The intention of this review is to introduce natural scientists, particularly microbiologists and evolutionary biologists, to the main rigorous processes (aesthetics, analytics, dialectics) that Kant identified to gain access to knowledge, always a partial knowledge, given that the correspondence between truth and reality is necessarily incomplete. This goal is attempted by producing a number of “images” (figures) to help the non-expert reader grasp the essential of Kant’s message and by making final observations paralleling the theory of scientific knowledge with biological evolutionary processes and the role of evolutionary epistemology in science education. Finally, the influence of Kant’s postulates in key-fields of microbiology, from taxonomy to systems biology is discussed.
Legal Mechanism: Foreign Brand Claims Against Potentially Geographical Indications of Indonesia
Authors: Dara Dara Quthni Effida , Putri Putri Kemala Sari , Eza Eza Aulia , Nana Asmaul Husna
Published: December 2022

International community has recognized the superiority and quality of original Indonesian products, as a result, some native Indonesian products are claimed by foreigners as their trademarks, for example Gayo Arabica Coffee and Toraja Coffee. Indonesia in providing protection is a bit behind in seeing the potential of its own region. The research problem is to examine the juridical claims of foreign companies against products with potential Indonesian Geographical Indications, and the settlement mechanism based on Law Number 20 of 2016 concerning Trademarks and Geographical Indications. Research method used is normative juridical with a statute approach. Claim of foreign companies against products with the potential for Indonesian Geographical Indications is the use of Intellectual Property Rights without rights, based on the MUI Fatwa decision, this is an injustice that is unlawful. The legal settlement mechanism for foreign brand claims against products with potential Indonesian Geographical Indications based on Law Number 20 of 2016 concerning Marks and Geographical Indications is dependent on the violation of the claim, whether the party making the claim is in good faith or not. If at the time a sign is applied for registration as a Geographical Indication, a sign is used in good faith, the party can still use it for a period of two years, but if there is no good faith, it can take the mechanism of filing a lawsuit in the form of an application for compensation against the User of the Geographical Indication without rights.
PNS WANITA SEBAGAI ISTRI POLIGAMI DALAM HUKUM ISLAM DAN HUKUM POSITIF
Authors: AULIAURRAHMAN  , Angga Asnawi
Published: December 2022

Peraturan mengenai izin perkawinan dan perceraian bagi pegawai negeri sipil diatur dalam Peraturan Pemerintah No. 45 Tahun 1990 merevisi PP No.10 Tahun 1983, yang menjadi fokus perhatian dalam revisi ini adalah tentang kebolehan PNS wanita untuk menjadi istri kedua, ketiga maupun keempat. Pasal 4 ayat 2 PP No. 45 Tahun 1990 secara tegas tidak mengizinkan Pegawai Negeri Sipil (PNS) Wanita untuk menjadi istri poligami yang mana pada aturan sebelumnya diperbolehkan dengan ketentuan bukan dengan pria PNS. Aturan ini juga dipertegas dengan diberikannya sanksi disiplin berat pagi PNS wanita yang melanggar yaitu diberhentikan secara tidak dengan hormat sebagai Pegawai Negeri Sipil. Sedangkan dalam hukum islam dibolehkan praktik poligami atau pun dipoligami sesuai dengan Al Quran surat An-Nisa ayat 3. Penelitian ini adalah penelitian perpustakaan. Sedangkan pendekatan dalam penelitian ini yaitu yuridis normatif. Penelitian bertujuan untuk mengetahui perspektif hukum Islam terhadap larangan Pegawai Negeri Sipil (PNS) wanita untuk menjadi istri poligami. Hasil penelitian ini adalah pasal 4 ayat 2 Peraturan Pemerintah Tahun 1990 Nomor 45 yang berisikan larangan PNS wanita sebagai istri poligami bertentangan dengan hukum islam, dimana dalil-dalil yang dikutip dari Al-Qur’an, hadist maupun pendapat ulama menyatakan tentang kebolehan suami berpoligami maupun wanita menjadi istri poligami terlepas dari status PNS dirinya