bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
Аналіз показників термометрії у динаміці загоєння одонтогенних запальних процесів при застосуванні гідрогелевих пов’язок для місцевого лікування
Authors: Слободян Р. В.
Published: June 2024

Резюме. Одонтогенні запальні процеси займають значну частку серед захворювань щелепно-лицевої ділянки, а також серед усіх запальних процесів організму. Для місцевого лікування одонтогенних абсцесів та флегмон автор застосував гідрогелеві пов’язки, насичені іонами срібла та антиоксидантним препаратом.
Мета дослідження – провести вимірювання та аналіз динаміки локальної температури при застосуванні гідрогелевих пов’язок, насичених іонами срібла та антиоксидантним препаратом, для місцевого лікування одонтогенних абсцесів і флегмон.
Матеріали і методи. Проведено обстеження 50 пацієнтів з одонтогенними абсцесами та флегмонами щелепно-лицевої ділянки. Для дослідження динаміки запального процесу проводили локальну термометрію перед початком лікування та на 1-шу, 3-ю, 5-ту, 7-му, 10-ту доби.
Результати досліджень та їх обговорення. Найбільше підвищення місцевої температури у ділянці вогнища запалення відбувалося у 1-шу добу після проведеного операційного втручання та було приблизно однаковим в обох клінічних групах. Значно більші показники температури, порівняно з показником норми, відмічалися на 3-ю добу після операції, однак зі статистично нижчими показниками у хворих, яким у післяопераційному періоді застосовували гідрогелеві плівки, насичені сріблом та антиоксидантом. На 5-ту та 7-му доби показники локальної термометрії починали значуще відрізнятися у хворих із традиційним методом лікування від показників пацієнтів основної групи. На 10-ту добу температурні значення наближаються до показників норми та статистично майже не відрізняються.
Висновки. Застосування гідрогелевих пов’язок, насичених іонами срібла та антиоксидантним препаратом, на прикладі вимірювання місцевої температури статистично показало позитивний вплив на загоєння одонтогенних запальних процесів.
ВИВЧЕННЯ ЯКОСТІ СНУ ТА ФАРМАЦЕВТИЧНОЇ ДОПОМОГИ ПРИ БЕЗСОННІ У ПРЕДСТАВНИКІВ ОСВІТНЬОГО СЕРЕДОВИЩА ФАРМАЦЕВТИЧНОГО СПРЯМУВАННЯ
Authors: Tkachenko N. O. , Mahanova T. V. , Mykhailyk O. A. , Lytvynenko O. V.
Published: June 2024

Мета роботи. Встановити порушення сну та оцінити його якість у представників освітнього середовища (викладачі та здобувачі вищої фармацевтичної освіти) з подальшим вивченням фармацевтичної допомоги при розладах сну для її удосконалення.
Матеріали і методи. У роботі застосували методи інформаційного пошуку, синтезу, формалізації, критичного аналізу, опитування, узагальнення й інтерпретації результатів.
Як оцінювальний засіб використали Пітсбурзький показник якості сну (PSQI), який адаптували й доповнили питаннями щодо фармацевтичної допомоги при безсонні, а респондентами виступили представники освітнього середовища (викладачі та здобувачі вищої фармацевтичної освіти) України.
Результати й обговорення. 63 % респондентів вказали на проблеми зі сном за останній рік, 22,2 % зазначили, що зрідка, проте були такі проблеми, «ні» – 14,9 % анкетованих. Однак лише 36 % у питаннях покращення сну зверталися до лікаря чи фармацевта.
При визначені якості наданої фармацевтичної допомоги під час придбання снодійних засобів в аптеці у 56 % випадків фармацевт з’ясовував наскільки проблемним є процес засинання та як часто прокидається пацієнт вночі; у 46 % фармацевт цікавився про консультацію з лікарем; у 40 % – чи приймали снодійні раніше і які саме, у 23 % – які лікарські засоби (гормони, антибіотики тощо) приймає пацієнт зараз. Також 39 % пацієнтів фармацевт попередив про необхідність зробити перерву у застосуванні снодійних засобів, 27 % – не застерігав.
Українці, що перебувають на окупованій території, мають постійні проблеми зі сном; респонденти, що перебувають у прифронтовій та тиловій зоні, частіше від інших респондентів, які знаходяться за кордоном, відчувають проблеми зі сном постійно.
Висновки. Опитування академічної спільноти закладів вищої освіти фармацевтичного спрямування показало існування у 63 % респондентів виражених проблем зі сном: порушення засинання, низька ефективність сну (пробудження серед ночі, тривожні сновидіння), сон тривалістю менше ніж 5 годин.
Визначено проблемні аспекти фармацевтичної допомоги при безсонні: порушення протоколів фармацевта під час фармацевтичної опіки; відпуск рецептурних лікарських засобів без відповідного рецепта, а як наслідок – часткова або повна відсутність просвітницької роботи з населенням.
Загалом представники освітнього середовища мають чітко виражені проблеми зі сном, які корелюються із місцем перебування респондентів: громадяни, що перебувають у зоні окупації та прифронтовій зоні, страждають частіше від громадян, які знаходяться на відносно спокійній території.
ГОСТРІ АЛЕРГІЧНІ РЕАКЦІЇ В УМОВАХ ЛІКАРНЯНОГО ЗАКЛАДУ: СУЧАСНИЙ МЕДСЕСТРИНСЬКИЙ ПІДХІД
Authors: Томків А. А. , Корневич В. О.
Published: June 2024

Вступ. Незважаючи на те, що стан здоров’я пацієнта зазвичай оцінює лікар, сучасний медсестринський підхід передбачає володіння навичками, необхідними для того, щоб розпізнати невідкладний стан і усунути його. У статті окреслено основні тригери анафілаксії, що розвивається в умовах лікарняного закладу. Проаналізовано частоту виникнення гострих алергічних реакцій, зважаючи на профіль лікарняного відділення. Описано медсестринський менеджмент з точки зору клінічного протоколу для пацієнтів з анафілаксією.
Мета роботи – оцінити тактику медсестер у разі виникнення невідкладного стану в пацієнта з гост­рою алергічною реакцією, запропонувати сучасний медсестринський підхід відповідно до протоколу надання екстреної медичної допомоги.
Основна частина. У дослідженні взяли участь 30 медсестер із 6 найбільш навантажених пацієнтами відділень багатопрофільної лікарні обласного типу. З метою визначення частоти розвитку гострих алергічних реакцій, що провокують виникнення анафілактичного шоку, а також оцінки тактики медсестри при цьому було проведено анонімне опитування. Крім загальних питань, оцінювали першочергові дії медсестри при виникненні анафілаксії в пацієнта відповідно до сучасного протоколу надання екстреної медичної допомоги, а саме використання епінефрину як препарату першої лінії. Дослідження показало, що 56 % опитаних у своїй професійній діяльності стикались з розвитком у хворих гострих алергічних реакцій, які потребували невідкладного лікування. Більша частина з них (61 %) діагностувала анафілактичний шок самостійно. При цьому 68 % гострих алергічних реакцій супроводжувалися проявами дихальної недостатності та потребували вентиляційної підтримки й оксигенотерапії.
Висновки. Найбільше занепокоєння викликає низький показник (лише 34 %) першочергового застосування медсестрою епінефрину при виявленні анафілаксії, що свідчить про низьку обізнаність щодо розпізнавання та дій при виникненні в пацієнта невідкладного стану, спричиненого дією алергену. Розробка сучасного медсестринського підходу при розвитку невідкладного стану в хворого з анафілаксією значно збільшить відсоток стабілізації його стану до моменту приходу лікаря.
ПСИХОСОЦІАЛЬНА РЕАБІЛІТАЦІЯ УЧАСНИКІВ БОЙОВИХ ДІЙ І ПОСТРАЖДАЛИХ ПІД ЧАС ВІЙНИ: СТРУКТУРА ОСНОВНИХ ПСИХОЛОГІЧНИХ ПОРУШЕНЬ СЕРЕД ВІЙСЬКОВОСЛУЖБОВЦІВ ТА ВИЗНАЧЕННЯ РОЛІ МЕДСЕСТРИ В РЕАБІЛІТАЦІЙНОМУ ПРОЦЕСІ
Authors: Довгополий О. С. , Прокопович О. А.
Published: June 2024

Вступ. Психосоціальні порушення спостерігають у більшості військовослужбовців і постраждалих під час війни, які перебувають на стаціонарному лікуванні внаслідок поранень. Своєчасна діагностика постстресових порушень дозволяє попередити розвиток хронічних форм психічних розладів та соматичних захворювань, розробити індивідуальну тактику психосоціальної реабілітації для покращення якості життя і соціальної адаптації поранених військовослужбовців і постраждалих під час війни. Надання психологічної та соціальної допомоги в Україні регулюється на державному рівні, проте не задовольняє зростаючих потреб за умов війни, що триває.
Мета роботи – з’ясувати основні психосоціальні проблеми військовослужбовців, які перебувають на стаціонарному лікуванні з приводу поранень, і визначити роль медсестри/медбрата у проведенні реабілітаційних заходів для прискорення їх одужання, проаналізувати літературу щодо методів психодіагностики та психосоціальної реабілітації учасників бойових дій у країнах Європи і США та порівняти з вітчизняними на сучасному етапі.
Основна частина. У дослідженні взяли участь 45 осіб чоловічої статі – військовослужбовців віком від 18 до 53 років (середній вік становив (32,5±0,3) року), які перебували на стаціонарному лікуванні з приводу поранень різного ступеня тяжкості на базі КНП Кам’янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги». Проведено онлайн-опитування респондентів на платформі Google Forms для з’ясування їх психологічного стану. Для цього використовували коротку шкалу тривоги, депресії і посттравматичного стресового розладу, госпітальну шкалу тривоги і депресії (HADS) та анкету, яку ми спеціально розробили (містить 12 запитань, за якими оцінювали якість надання медичних і реабілітаційних послуг у лікувальному закладі, ставлення персоналу відділень до пацієнтів, роль медсестри в покращенні стану їх здоров’я). Аналіз та впровадження досвіду медичної і психосоціальної реабілітації країн Європи та США дають змогу розширити існуючі реабілітаційні програми, поліпшити якість надання послуг і прискорити відновлення військовослужбовців. Також важливим завданням є чітка регламентація ролі медсестри/медбрата в реабілітаційному процесі та розширення їх повноважень для покращення якості реабілітаційного процесу.
Висновки. Отримані результати дослідження свідчать про необхідність удосконалення програм комплексної реабілітації військовослужбовців і розширення повноважень медсестри в реабілітаційному процесі. З’ясовано структуру психоневрологічних порушень у пацієнтів військовослужбовців та важливість професійної компетентності медсестри в роботі з постраждалими від військових дій під час стаціонарного етапу реабілітації.
THE START SORTING SYSTEM AND THE NURSE’S PARTICIPATION IN ITS IMPLEMENTATION
Authors: Tomkiv A. A. , Kovalchuk N. V.
Published: June 2024

Introduction. This article highlights the problem of organizing the sorting of patients during mass admission to medical institutions and providing emergency medical care. The role of the nurse in conducting triage and providing emergency care at the early hospital stage is within the framework of limited resources. The urgency of working out the response protocol in the event of an emergency.
The aim of the study – to determine the role of the nurse in the triage and provision of emergency care at the early hospital stage within the framework of a limited resource. To establish the relevance of the use of the START medical triage system in the practical activities of a nurse. The relevance of working out the response protocol in the event of an emergency among nurses.
The main part. The medical triage system START (Simple Triage and Rapid Treatment) is an effective tool for organizing and accelerating the process of correct routing of patients in mass cases and crises when resources are limited and medical needs are high. Medical triage criteria also include signs of primary medical examination. As their professional responsibilities expand, nurses can use the ABCD algorithm to assess the patient’s condition. Knowledge of the principles of this medical triage system, the ability to provide emergency medical care, evenly and effectively distribute resources, follow the instructions of the coordinating physician, describe medical documentation, and label the patient’s category have become the duties of nurses due to the increasing frequency of emergencies.
Conclusions. The START (Simple Triage and Rapid Treatment) triage system is used for prompt and efficient selection of victims during emergencies. The role of the nurse in this process is extremely important. First of all, the nurse must have skills in the application of the START triage technique and an understanding of its basics. During triage, the nurse can quickly assess the condition of each victim, determine the category, and assign the appropriate color tag. Provision of emergency medical care in conditions of limited resources, coordination, and reporting for further organization of medical care are key elements in the formation of nursing competence during triage. Using the principles of medical triage can help optimize treatment and save more lives in emergencies.
РОЛЬ ЗАХОДІВ ПІСЛЯДИПЛОМНОЇ ОСВІТИ В ПІДГОТОВЦІ ФЕЛЬДШЕРА З МЕДИЦИНИ НЕВІДКЛАДНИХ СТАНІВ ЗА УМОВ РЕФОРМИ ЕКСТРЕНОЇ МЕДИЧНОЇ ДОПОМОГИ В УКРАЇНІ
Authors: Блаженець Д. В. , Malasauskaite Ugne , Гудима А. А.
Published: June 2024

Вступ. За умов реформи екстреної медичної допомоги (ЕМД) в Україні більшість бригад ЕМД є фельд­шерськими. Фельдшери з медицини невідкладних станів здобувають базову освіту в коледжах, проходять спеціалізацію на післядипломному рівні й постійно підвищують свій професійний рівень за допомогою неформальної освіти. Дотепер немає досліджень, які б показали ефективність підготовки на до- та післядипломному рівнях.
Мета роботи – з’ясувати роль післядипломної освіти в підготовці фельдшера з медицини невідкладних станів за умов реформи екстреної медичної допомоги в Україні.
Основна частина. Проведено анкетне опитування 69 фельдшерів з медицини невідкладних станів, які представляли 17 регіонів України. Серед опитаних було 29 осіб жіночої статі й 40 осіб – чоловічої одного віку та з однаковим стажем роботи. У респондентів з’ясовували, як вони оцінюють рівень власних знань з медицини невідкладних станів після закінчення медичного коледжу (училища), після отримання спеціалізації та на етапі здобуття неформальної освіти (в балах від 1 до 100), їх достатність для професійної діяльності у складі виїзної бригади ЕМД. Встановлено, що на рівні коледжу тільки (43,25±4,11) % опитаних набували вмінь з медицини невідкладних станів. Найнижчий рівень умінь респонденти відмічали щодо обстеження дорослих і дітей, які перебувають у невідкладному стані, прийому фізіологічних пологів, а також виконання інтубації трахеї, використання надгортанних засобів, проведення штучної вентиляції легень апаратним методом, пункції грудної клітки при напруженому пневмотораксі. Після отримання спеціалізації рівень набуття вмінь досягав (79,99±1,98) % респондентів (р<0,001 порівняно з результатом коледжу). Серед респондентів 76,81 % набували вмінь надавати ЕМД на робочому місці, 23,19 % – у коледжах післядипломної освіти. Подальше зростання рівня набуття вмінь з медицини невідкладних станів респонденти відмічали на етапі здобуття неформальної освіти – (85,81±2,18) %, що було більшим, ніж у коледжі (р<0,001), та мало тенденцію до більшої величини порівняно з результатом після отримання спеціалізації (р<0,10). Найнижчий рівень стосується фізіологічних пологів та пункції грудної клітки при напруженому пневмотораксі.
Висновки. Навчання в коледжі не дозволяє на належному рівні набути вмінь з медицини невідкладних станів. Спеціалізація з медицини невідкладних станів, яка відбувається на робочому місці, здатна в 1,85 раза підвищити рівень набуття вмінь з медицини невідкладних станів порівняно з додипломною освітою в коледжі (р<0,001). Ще більше допомагає набути вмінь подальша неформальна освіта, що відмічають 81,45–89,54 % респондентів (довірчий інтервал при р<0,05). На всіх етапах підготовки найнижчим є рівень набуття вмінь приймати фізіологічні пологи.
ЗАСТОСУВАННЯ ДИХАЛЬНИХ ВПРАВ У ФІЗИЧНІЙ РЕАБІЛІТАЦІЇ ДЛЯ ПРОФІЛАКТИКИ ХРОНІЧНОГО ОБСТРУКТИВНОГО ЗАХВОРЮВАННЯ ЛЕГЕНЬ
Authors: Чеховський О. В. , Новакова Л. В.
Published: June 2024

Вступ. Дихальні вправи входять до спектра методів фізичної реабілітації, які спрямовані на поліпшення функції легень та зменшення ризику розвитку хронічного обструктивного захворювання легень (ХОЗЛ). Основна ідея полягає в тому, щоб зміцнювати й оптимізувати роботу дихальної системи через правильне дихання і вправи, які сприяють збільшенню об’єму легень та покращенню їх функціональності.
Мета роботи – обґрунтувати застосування дихальних вправ для профілактики хронічного обструктивного захворювання легень.
Основна частина. Дихальні вправи – це лише один елемент комплексу заходів для профілактики ХОЗЛ. Комплекси дихальних вправ застосовують для покращення об’єму легень, зміцнення дихальних м’язів, підвищення ефективності дихання, зменшення симптомів. Вони можуть також допомогти підтримувати загальний стан здоров’я легень. Дихальні вправи особливо корисні для тих, хто має високий ризик розвитку ХОЗЛ або певні проблеми з диханням. Для того, щоб дихальні вправи були ефективними у профілактиці ХОЗЛ, потрібні: систематичність виконання (для досягнення максимальної користі важливо виконувати дихальні вправи регулярно), інтеграція у повсякденне життя (спробувати включати дихальні вправи в щоденні справи, наприклад, робити їх під час прогулянок, відпочинку або навіть в автомобілі), поступовий підхід (варто розпочати з простіших вправ, поступово збільшуючи їх складність і тривалість, це дозволить організму адаптуватися і підвищить ефективність вправ), співробітництво з фізичним терапевтом (якщо вже є ризик розвитку ХОЗЛ або інші проблеми з легенями, потрібно проконсультуватися з фахівцем для розробки індивідуальної програми дихальних вправ), спостереження за своїм здоров’ям (необхідно бути уважними до будь-яких змін у стані здоров’я, таких, як погіршення дихання, збільшення симптомів, при появі будь-яких негативних змін слід звернутися до лікаря), врахування індивідуальних особливостей (при виборі дихальних вправ необхідно брати до уваги фізичні можливості та індивідуальні потреби).
Висновки. Дихальні вправи є корисним елементом для профілактики хронічного обструктивного захворювання легень у фізичній реабілітації. Вони спрямовані на зміцнення дихальних м’язів, поліпшення їх функції та підтримання загального здоров’я легень. Регулярне виконання дихальних вправ може допомогти зберегти еластичність легеневих тканин, поліпшити обмін газів та зменшити ризик розвит­ку хронічного обструктивного захворювання легень.
РОЛЬ МЕДСЕСТРИ ПРИ МАСОВОМУ НАДХОДЖЕННІ ПОСТРАЖДАЛИХ НА РАННЬОМУ ГОСПІТАЛЬНОМУ ЕТАПІ
Authors: Гудима А. А. , Прохоренко О. О. , Кіцак Я. М. , Джавадова Н. А. , Ковальчук Н. В.
Published: June 2024

Вступ. Важкою є реальність сьогодення, яка пов’язана з воєнними подіями, що змушують переосмислити функціонування всієї медичної системи загалом, підготуватися до надзвичайних подій, які практично не були актуальними в мирному житті й гостро постали перед всією медичною службою сьогодні. Актуальною вважають проблему сортування постраждалих, оптимізації всіх медичних ресурсів, у тому числі персоналу. Практика сортування виникла за умов війни і залишається тісно пов’язаною з військовою медициною. Вона ніколи не була актуальною, не відпрацьовувалася і не вдосконалювалася в мирний час, тому для кожного медичного працівника це вагоме питання, на яке не завжди можна отримати чітку відповідь.
Мета роботи – проаналізувати рівень готовності та ознайомленості медичного персоналу лікувальних закладів, розподіл функціональних обов’язків медичного персоналу, в тому числі медсестри, при масовому надходженні постраждалих, спираючись на наказ МОЗ України «Про затвердження Стандарту екстреної медичної допомоги «Медичне сортування при масовому надходженні постраждалих на ранньому госпітальному етапі» від 24.02.2022 р. № 368.
Основна частина. Відділення екстреної (невідкладної) медичної допомоги є одним з перших ланцюгів у наданні медичної допомоги на госпітальному етапі. Спланована його робота в подальшому вплине на якість надання допомоги і виживання пацієнтів. Для отримання якісних результатів потрібні відпрацьований план реагування та обізнаність усіх медичних працівників, які, ймовірно, працюватимуть у лікувальному закладі за умов надзвичайної ситуації. З метою аналізу дії внутрішнього протоколу необхідним є проведення симуляційних навчань з відпрацюванням різних можливих ситуацій залежно від профілю та прогнозованості травматизму. Проведено анкетування 100 медсестер з восьми лікарень різних рівнів у різних областях та з різним досвідом роботи при масовому надходженні постраждалих. Проаналізовано налаштованість медсестер на участь у проведенні вступного та первинного медичного сортування. Результати цього дослідження показали, що (69,00±4,60) % медсестер погоджуються сортувати на етапі вступного сортування, тобто до відділення екстреної (невідкладної) медичної допомоги, де основною роллю медсестри є розподіл пацієнтів на чотири категорії згідно із сортувальною системою START та надання медичної допомоги. Проте (80,00±4,00) % опитаних категорично проти (не розглядають) своєї участі на етапі первинного сортування.
Висновки. Основним завданням відділення екстреної (невідкладної) медичної допомоги на госпітальному етапі є підтримка рівня якості проведення сортування та надання медичної допомоги, незважаючи на велику кількість госпіталізованих пацієнтів, які надходять у відділення в будь-який момент доби чи день. Сортування – це процес, що полягає у своєчасному і точному виявленні пацієнтів, які потребують негайного лікування, і відокремленні їх від тих, у кого також є травми, але стан постраждалих дає можливість тимчасово відстрочити надання допомоги.
ОСНОВНІ СТРЕСОВІ ЧИННИКИ В РОБОТІ МЕДСЕСТЕР
Authors: Синенко М. Ю. , Марущак М. І. , Чижишин Б. З. , Мялюк О. П. , Заєць Т. А.
Published: June 2024

Вступ. За даними Всесвітньої організації охорони здоров’я, сьогодні стрес на роботі став поширеною і дороговартісною проблемою та в усіх його формах охоплює близько 90 % населення планети. Відомо, що робота медсестри є стресовою, оскільки вона пов’язана зі складними посадовими вимогами та потребами, а високі очікування, надмірна відповідальність і мінімальні права було визначено як основні стресори.
Мета роботи – виявити основні стресові чинники в медсестринстві та з’ясувати, як вони впливають на роботу медсестри.
Основна частина. Як стратегію дослідження ми використовували метод огляду літератури, що полягав у визначенні бібліографічних, аудіовізуальних та електронних джерел, які стосуються нашої тематики. Американська холістична асоціація медсестер зазначає, що до основних чинників, які сприяють виникненню стресу в медсестринській практиці, належать недостатнє укомплектування персоналом або робоче навантаження, стосунки медсестри з іншим клінічним персоналом, стиль керівництва та підтримка, а також задоволення емоційних потреб пацієнтів. Медсестри перебувають у тісному контакті з пацієнтами, і такі фактори, як місце роботи, різноманітність випадків госпіталізації, нестача робочої сили, вимушені понаднормові години, ставлення завідувача відділення, можуть викликати величезний стрес у них. Хоча стрес є визнаним компонентом сучасного медсестринства, який корисний у невеликій кількості, у довгостроковій перспективі він ініціює хронічні захворювання, такі, як артеріальна гіпертензія, і призводить до серцево-судинних захворювань, а отже, впливає на якість їх життя. Через неминучість деяких стресорів у професії медсестри необхідно запобігати їх психологічному і фізичному впливу для покращення якості життя медсестер та їх поведінки щодо догляду за пацієнтами. Загалом слід визнати, що джерела стресу на роботі й рівень його впливу відрізняються залежно від умов праці, робочого підрозділу і культури кожного суспільства, тому медсестри можуть мати різні рівні стресу на роботі та фактори впливу через різні умови праці й рівень наданої підтримки.
Висновки. Результати нашого наукового пошуку показали, що стрес на роботі може поставити під загрозу фізичне і психічне здоров’я медсестер, знизити енергію та ефективність роботи, а також утруднити належний медсестринський догляд за пацієнтами, що, зрештою, негативно вплине на результати лікування.
ЧИННИКИ, ЯКІ ВПЛИВАЮТЬ НА ЯКІСТЬ ЖИТТЯ СТУДЕНТІВ-МЕДСЕСТЕР
Authors: Марущак М. І. , Дужич Н. В. , Довгалець О. М. , Туровська І. О. , Мялюк О. П.
Published: June 2024

Вступ. Отримання медичної освіти є складним і багатогранним процесом, який загрожує фізичному та психологічному здоров’ю студентів. Студенти-медсестри мають більше проблем у своїй академічній мотивації через різні внутрішні й зовнішні фактори, включаючи особисті, сімейні, соціальні, освітні та професійні проблеми. Ці умови можуть вплинути на фізичне, психологічне і соціальне здоров’я студентів-медсестер та якість їх життя.
Мета роботи – з’ясувати можливі чинники, що впливають на якість життя студентів-медсестер, для вдосконалення освітнього процесу і покращення професійних якостей медсестри в майбутньому.
Основна частина. Наші пошуки ґрунтувалися на дослідженні сучасних наукових джерел інформації із зазначеної тематики. Студенти-медсестри стикаються з багатьма проблемами і стресовими чинниками через своє академічне життя, високі академічні та неакадемічні вимоги. Навчання медсестер включає як теоретичне, так і практичне навантаження. На практичних заняттях у лікарнях і університетських клініках студенти-медсестри працюють з пацієнтами та їх родинами, що може спричинити виснаження, вигорання і стрес. Студенти-медсестри все ще розвивають свої навички, щоб задовольнити професійні потреби своїх ролей. Тому їм може бути важко впоратися з високими професійними вимогами, що може призвести до розвитку синдрому вигорання і стресу. Аспекти, пов’язані зі способом життя cтудентів-медсестер, такі, як довгі аудиторні години та години практики, стосунки між викладачами і студентами, відсутність місць для відпочинку, час, не достатній для сну/відпочинку, погане харчування, відсутність регулярних фізичних вправ, постійне занепокоєння/стрес щодо продуктивності навчання, серед іншого, в університетському середовищі можуть не сприяти або навіть перешкоджати хорошій якості життя. Таким чином, включення будь-якого студента в «понаднормовий» університетський розпорядок може викликати страждання, невпевненість, страх і тривогу, а відтак знизити якість життя.
Висновки. Студенти-медсестри повинні підтримувати здоровий спосіб життя та емоційний баланс, заохочуючи інших до досягнення щасливішого життя, адже фізичне і психічне здоров’я є основними чинниками високої якості життя.
НАПРЯМКИ ІНТЕНСИФІКАЦІЇ РОБОТИ МЕДСЕСТРИ АЛЕРГОЛОГІЧНОГО КАБІНЕТУ
Authors: Кутрик Й. В. , Матюшок Ю. В. , Будкова І. А. , Воронцова Т. О. , Левенець С. С.
Published: June 2024

Вступ. Сучасні несприятливі тенденції поширеності алергічних захворювань визначаються цілою низкою чинників, таких, як спосіб і стиль життя, харчова поведінка, терміни маніфестації, наявність фонової патології та ін. З огляду на високу розповсюдженість і різноманітні механізми розвитку алергічного запалення шкіри, в статті описано напрямки підвищення результативності роботи алергологічного кабінету з урахуванням інтенсифікації роботи безпосередньо медсестри кабінету та її співпраці з лікарем-алергологом.
Мета роботи – висвітлити можливості покращення організації надання медичної допомоги пацієнтам з атопічним дерматитом шляхом введення в роботу медсестри анкетування, спрямованого на оцінку якості життя пацієнтів, медичної активності батьків та проведення навчання батьків щодо виконання лікувальних процедур.
Основна частина. Статистика свідчить про недостатньо ретельне опитування хворих, які страждають від атопічного дерматиту, батьків пацієнтів для оцінки їх ставлення до хвороби дитини. У статті розглянуто напрямки інтенсифікації роботи медсестри алергологічного кабінету для підвищення ефективності діагностики і лікування дітей, хворих на атопічний дерматит. Висвітлено можливості покращення організації опитування, діагностики, надання медичної допомоги пацієнтам з атопічним дерматитом шляхом введення анкетування в роботу медсестри, спрямованого на оцінку якості життя пацієнтів, медичної активності батьків та проведення навчання батьків щодо виконання лікувальних процедур.
Висновки. Медсестра-фахівець алергологічного кабінету співпрацює з лікарем, вона повинна брати на себе додаткові обов’язки: спілкуватися з пацієнтами, їх батьками, володіти навичками ретельного збору анамнезу в пацієнтів та/або батьків, правилами ведення харчового щоденника, проводити анкетування за ступенем медичної активності батьків та визначення показників якості життя хворих. Самовдосконалення та інтенсифікація практичних навичок медсестри-фахівця алергологічного кабінету приведуть до підвищення ефективності роботи лікаря-алерголога і дерматолога.
РОЛЬ СУЧАСНИХ МЕДСЕСТРИНСЬКИХ ТЕХНОЛОГІЙ ПРИ ФОРМУВАННІ СОЦІАЛЬНО-ПОБУТОВИХ НАВИЧОК У ДІТЕЙ З РОЗУМОВОЮ ВІДСТАЛІСТЮ
Authors: Кульчицький В. Й. , Павлів І. С.
Published: June 2024

Вступ. У статті проаналізовано важливість застосування сучасних медсестринських технологій при формуванні соціально-побутових навичок у дітей з розумовою відсталістю. Актуальність дослідження визначається тим, що медичний персонал відіграє ключову роль у догляді за такими дітьми. Одним з основних завдань медсестер є створення сприятливого середовища для розвитку дітей з розумовою відсталістю.
Мета роботи – проаналізувати важливість застосування сучасних медсестринських технологій при формуванні соціально-побутових навичок у дітей з розумовою відсталістю.
Основна частина. З’ясовано, що сучасні медсестринські технології – це інноваційні засоби, методи і системи, які використовує медичний персонал, зокрема медсестра, для поліпшення якості догляду за пацієнтами, оптимізації та підвищення ефективності робочих процесів. Застосування цих технологій допомагає покращити якість життя дітей з розумовою відсталістю, сприяючи їх розвитку та соціальній адаптації. Констатовано, що сучасні медсестринські технології допомагають у вдосконаленні навичок самообслуговування, орієнтації в просторі, розвитку моторики та інших аспектів соціально-побутового функціонування, що є важливим для самостійного життя дитини з розумовою відсталістю. Зосереджено увагу на таких сучасних медсестринських технологіях, як: використання інтерактивних навчальних програм; застосування віртуальної реальності; використання мультимедійних матеріалів; онлайн-ресурси та соціальні мережі. Зазначено, що медичний працівник, крім догляду за дітьми з розумовою відсталістю, відіграє роль провідника до здорового способу життя, допомагає набути їм впевненості у власних силах.
Висновки. Загалом сучасні медсестринські технології відкривають широкі можливості для покращення навчального процесу та розвитку соціально-побутових навичок у дітей з розумовою відсталістю. Важливою умовою успішної реалізації цих можливостей є комплексний підхід, що враховує індивідуальні потреби та можливості кожної дитини. Окрім того, медичний персонал, який використовує ці технології, може надавати додаткову підтримку сім’ям дітей з розумовою відсталістю, допомагаючи їм ефективно опікуватися своїми дітьми і розвивати навички, необхідні для успішного життя у суспільстві.
ВПЛИВ ЕМОЦІЙНИХ ТА ПОВЕДІНКОВИХ РОЗЛАДІВ НА ЯКІСТЬ ЖИТТЯ ДИТИНИ
Authors: Остапів І. Л.
Published: June 2024

Вступ. Емоційні та поведінкові розлади становлять значну проблему в психічному здоров’ї дітей. Згідно з МКХ-10, змішані розлади поведінки та емоцій характеризуються поєднанням різних форм неприйнятної поведінки й емоційного стану, таких, як агресивність і депресія. Причини цих розладів різноманітні: генетичні фактори, стрес, травми та виховання. Такі розлади можуть негативно впливати на навчання, соціальну взаємодію та загальне самопочуття дитини.
Мета роботи – дослідити вплив емоційних та поведінкових розладів на якість життя дітей віком 14–18 років, з’ясувати їх поширеність серед пацієнтів із цією проблемою.
Основна частина. У дослідженні взяли участь 15 пацієнтів з емоційними та поведінковими розладами віком 14–18 років. Попередню медичну допомогу отримали 60,0 % осіб, з них 44,4 % звернулися за допомогою повторно до одного року. В 66,6 % пацієнтів сімейний анамнез обтяжений психічними захворюваннями. 86,6 % осіб походили з неблагополучних сімей, які потребували соціальної підтримки. Поширеними були скарги на суїцидальну поведінку, гнів, тривогу, порушення сну, головний біль, перепади настрою, брехню, прогули, втечі, жорстоке поводження з людьми і тваринами. Від безсоння страждали 73,3 % пацієнтів. Тривожність була наявна в 100,0 % осіб. Високий рівень агресії виявлено в усіх пацієнтів, причому в 80,0 % спостерігали емоційну агресію, а в 73,3 % – самоагресію. Суїцидальна поведінка була в 93,3 % осіб. Фрустрацію і ригідність, що свідчать про емоційні та поведінкові розлади, виявлено в 100,0 та 53,3 % пацієнтів відповідно.
Висновки. Емоційні та поведінкові розлади можуть мати серйозні наслідки для життя дітей, їх сімей, суспільства. Однією з головних проблем є затримка розвитку. Ці розлади відкривають шлях до різних проблем, які не лише впливають на соціальне життя дітей, але й порушують їх емоційну та когнітивну сфери, збільшують ризик для здоров’я та можуть призвести до втрати працездатності й навіть ранньої смерті. Емоційні та поведінкові розлади можуть спричиняти проблеми зі здоров’ям, соціальною адаптацією і навчанням, що створює серйозні виклики для сімей та суспільства. Розуміння та ефективне управління цими проблемами є важливими для забезпечення здорового розвитку.
КЛІНІЧНЕ СПОСТЕРЕЖЕННЯ ЕФЕКТИВНОСТІ ХІРУРГІЧНОЇ КОРЕКЦІЇ ВТОРИННОЇ ЛІМФЕДЕМИ В ПАЦІЄНТІВ ПІСЛЯ КОМБІНОВАНОГО ЛІКУВАННЯ ОНКОЛОГІЧНИХ ЗАХВОРЮВАНЬ ОРГАНІВ МАЛОГО ТАЗА В ОНКОГІНЕКОЛОГІЇ
Authors: БУХТЄЄВ Д. С. , ШКВАРКОВСЬКА А. І. , ШКВАРКОВСЬКИЙ І. В.
Published: June 2024

Мета роботи: дослідити ефективність використання трансферу васкуляризованих лімфатичних вузлів у лікуванні вторинної лімфедеми у хворих після комбінованого лікування онкологічних захворювань малого таза.
Матеріали і методи. Групу спостереження склали 5 хворих, у яких проведено оцінку функціонуючих лімфатичних проток, візуалізацію лімфатичної системи та анатомії пахової  ділянки, з використанням комп’ютерної томографії з внутрішньовенним підсиленням, ультразвукової доплерографії, лімфографії з використанням контрасту ICG (індоціанід зелений). У роботі використовували метод VLNT, тобто трансфер васкуляризованих лімфатичних вузлів.
Результати. Клінічним свідченням ефективності вказаного методу лікування лімфостазу є результат лікування хворої В. віком 63 роки, яка перебувала на лікуванні в ОКНП “Буковинський клінічний онкологічний диспансер” з діагнозом лімфедеми лівої нижньої кінцівки ІІІ ступеня. В анамнезі – отримала лікування з приводу помірно диференційованої G2 аденокарциноми тіла матки рТ1bpN0 cM0 ст.Ib. Стан після розширеної екстирпації матки з придатками (2020 р.). Стан після курсів променевої терапії (СД 58 Гр). клінічна група ІІІ. Пацієнтці було проведено оцінку стану лімфатичної системи лівої нижньої кінцівки. Зважаючи на результати обстежень, хворій було виконано трансфер сальника з васкуляризованими лімфатичними вузлами в ліву пахову ділянку. Хвору виписали на 7 добу після операційного втручання. На момент огляду та контрольних замірів прооперованої кінцівки, через 6 місяців після операції, кінцівка зменшилася на 3 см в діаметрі на всій протяжності до верхньої третини гомілки. Кінцевий результат варто оцінювати у віддаленому післяопераційному періоді через 6 міс., 12 міс., 18 міс. та 24 міс., саме тому спостереження за пацієнткою та оцінка віддалених результатів триває.
COMPARISON OF ENDOVASCULAR AND STRIPPING METHODS IN COMBINATION WITH PROLONGED INTRAVENOUS INFUSION THERAPY OF LIDOCAINE IN TREATMENT OF CHRONIC VENOUS INSUFFICIENCY
Authors: KOLOMIETS O. V. , SUKHODOLIA A. I.
Published: June 2024

The aim of the work: to compare the results of using endovascular and classical stripping methods in combination with intravenous administration of lidocaine solution for the treatment of chronic venous disease in the stage of trophic wounds.
Materials and Мethods.  The results of treatment of 78 patients with chronic venous insufficiency in stage C6 and C6r were evaluated. Subjects were divided into two clinical groups: group 1 - endovenous laser ablation (n=31) and group 2 (n=47) – classical surgical intervention (high ligation + great saphein vein stripping). In both groups method of prolonged intravenous lidocaine 2 % solution injection was used according to the proposed method. Postoperative monitoring was performed 1, 3, 6 months and 1 year after the surgical treatment. The result was evaluated when compared with the VCSS, VDS, VSDS scales.
Results and Discussion. The dynamics of the pain syndrome when evaluated after 1, 3, 6 months generally showed its rapid regression among patients of both groups. In both experimental groups, the average value of the "number of active ulcers" before surgical treatment was (1.89 ± 0.06) points in the prospective group and (1.92 ± 0.08) points in the retrospective group, respectively, which indicated the presence of an average almost 2 active ulcers in one patient. After the treatment in group 1, rapid dynamics of healing of the wound surfaces was observed already after 1-3 months of postoperative treatment. While in group 2, after 6 months, somewhat slower dynamics were observed. In the same group, a year after treatment, the presence of recurrence of active trophic ulcers was noted in 10 % of patients.It was established that the combination of minimally invasive methods of treatment of varicose veins with endovenous laser coagulation in combination with prolonged administration of lidocaine solution significantly accelerates the healing of trophic wounds. At the same time, analyzing the indicators of the VCSS, VDS, VSDS scales, significantly better clinical indicators were established in terms of follow-up up to 1 year.
ВИПАДОК НЕКОНСОЛІДОВАНОГО ПЕРЕЛОМУ ГАЧКУВАТОЇ КІСТКИ
Authors: КОПИТЧАК І. Р. , КАРНАС В. С. , ЛУК’ЯНЕНКО В. В.
Published: June 2024

Перелом гачкуватої кістки складає лише 2 % від переломів кісток зап’ястя та вимагає уважного підходу та додаткових обстежень для точної діагностики. У статті описано рідкісний випадок перелому гачкуватої кістки зап’ястя, діагностований через 2,5 місяця після первинної травми. За допомогою оперативного лікування у вигляді відкритої репозиції та металоостеосинтезу гвинтом Герберта, а також ранньої післяопераційної активної реабілітації, вдалося досягти консолідації перелому та відновлення функції кисті.
ВІЗУАЛІЗАЦІЯ ПОНЯТЬ ПРИ ВИВЧЕННІ ДИСЦИПЛІНИ «ФІЗИЧНА ТА КОЛОЇДНА ХІМІЯ» ЗДОБУВАЧАМИ ВИЩОЇ ОСВІТИ СПЕЦІАЛЬНОСТІ «ФАРМАЦІЯ»
Authors: Іванець Л. М. , Польовий Д. О.
Published: June 2024

У статті розглянуто використання візуалізації як доповнення до пояснювально-ілюстративного методу навчання під час викладання навчальної дисципліни «Фізична та колоїдна хімія» для здобувачів вищої освіти за освітньою програмою «Фармація» магістерського рівня вищої освіти, галузі знань 22 «Охорона здоровʼя», спеціальності 226 «Фармація, промислова фармація».
Стаття присвячена проблемі підвищення ефективності викладання фізичної та колоїдної хімії з огляду на те, що зміст дисципліни насичений символами, формулами та абстрактними поняттями. З року в рік ми виявляємо труднощі у студентів при вивченні окремих розділів предмета. Даються взнаки і недостатній рівень засвоєння знань при вивченні загальної хімії, і низька мотивація студентів.
У статті викладений власний досвід авторів, який спирається на дослідження в галузі методики викладання хімічних дисциплін. Описані методи подачі деяких складних питань фізичної хімії за допомогою засобів візуалізації. Запропоновано прийоми, за допомогою яких можна покращити засвоєння абстрактних понять із хімічної термодинаміки та хімічної кінетики. Обґрунтовано переваги впровадження засобів, які зумовлюють зорову асоціацію з абстрактним поняттям (словесні образи-порівняння, логічні схеми, цікаві графічні залежності та ін.). Вони допоможуть розширити можливості викладача при подачі матеріалу з особливо важких тем дисципліни і набути необхідного професійного досвіду. У свою чергу, полегшиться процес розуміння змісту і, як наслідок – формування наукового типу мислення здобувачів вищої освіти, що входить до переліку загальних компетентностей майбутнього фахівця.
Ми пересвідчилися, що студенти легше оперують поняттями, коли вони підкріплені певними образами, тому вважаємо, що візуалізація понять є раціональним та перспективним процесом і його варто застосовувати та розвивати.
ОСНОВНІ АСПЕКТИ ВИКЛАДАННЯ ДИСЦИПЛІНИ «ФТИЗІАТРІЯ» ДЛЯ СТУДЕНТІВ-МЕДИКІВ
Authors: Колісник Н. С. , Марченко Н. А.
Published: June 2024

Туберкульоз залишається одним із серйозних викликів для системи охорони здоровʼя в багатьох країнах світу. В умовах реформування медичної галузі в Україні ведення хворих на ТБ покладається на лікарів, що здійснюють первинну медичну допомогу. Через це зросла потреба у знаннях із різних аспектів фтизіатрії, передусім сімейними лікарями. У закладах вищої освіти на додипломному етапі тривалість навчання з даної дисципліни залишається в межах 90 год, з яких на практичні заняття відводиться лише 30 год (33 %), на викладання лекційного матеріалу – 10 год (11 %). При цьому програма з дисципліни достатньо перенавантажена. Тому на практичних заняттях немає можливості охопити всі розділи фтизіатрії, деякі питання викладаються в стислій формі. Метою нашого дослідження було визначити ставлення студентів 5 курсу медичного факультету, які пройшли навчання з дисципліни «Фтизіатрія», до основних аспектів ведення хворих на ТБ. Проведено опитування 185 студентів, що пройшли навчання на циклі у 2022–2023 навчальному році. Питання анкети були об’єднані у три блоки. У першому блоці питань, присвяченому ставленню до проблем виявлення туберкульозу, з’ясували, що студенти відмічають значну стигматизацію щодо хворих на ТБ. Чверть респондентів пов’язує недостатнє виявлення випадків з обмеженим доступом до обстеження хворих із підозрою на ТБ у закладах охорони здоров’я неспеціалізованого профілю (25,9 %). У другому блоці питань, що стосувалися проблем лікування хворих на ТБ, ми дізналися, що майже всі респонденти (96,5 %) підтримують необхідність проведення контрольованого лікування, і лише 3,5 % опитуваних вважають, що пацієнтам краще лікуватися самостійно, без нагляду з боку медичних працівників. Більше половини опитуваних (55,2 %) вважають, що проблеми у лікуванні на амбулаторному етапі виникають через ставлення пацієнта, а не через недостатнє бажання медичного персоналу організовувати контрольоване лікування туберкульозу. Третій блок, присвячений проблемі стигматизації хворих на ТБ, висвітлює факт, що 34,1 % майбутніх лікарів вважають, що перерви у лікуванні ТБ відбуваються через асоціальну поведінку хворих. Більшість майбутніх лікарів (92,9 %) визнають існування проблеми поширеної стигматизації щодо хворих на туберкульоз.
Враховуючи відповіді здобувачів вищої освіти, викладачі кафедри внутрішньої медицини 2, фтизіатрії, професійних хвороб та клінічної імунології прийняли рішення про необхідність приділяти більше уваги проблемним питанням фтизіатрії.
PECULIARITIES OF MIXED LEARNING UNDER WARTIME CONDITIONS
Authors: Vorona І. І. , Prokop І. A. , Kitura H. Ya.
Published: June 2024

The article deals with the issues of applying mixed learning techniques for the formation of the students’ professional competence at higher medical educational institutions under wartime conditions. It is found out the essence of the concept of “mixed learning”, its peculiarities, methods, advantages and disadvantages, which must be taken into account to train a future healthcare worker. The need of mastering mixed learning basic techniques for the correct organization of the educational process is emphasized. English communicative approach to medical students’ professional competence is an integral aspect of professionally oriented study at the higher medical educational institution. Military actions in the country require the application of new principles and practices of higher medical education transformation. Therefore, the issue of mixed education for students of medical institutions of higher education under wartime conditions is one of the most crucial problems in Ukraine. Attention is focused on the need to organize and establish a high-quality educational process in the conditions of war using distance model of education. The issues of semantic content for English for Specific Purposes, selection of training material, and development of communicative component in the process of students’ mastering English language skills in the process of distance learning in the conditions of war are under consideration. Both theoretical and methodological aspects of mixed learning for mastering English for Specific Purposes and the Latin language, which are studied through combining the organic application of modern distance learning technologies, are covered. The main distance learning technologies using the MS Teams and Moodle platforms are characterized. The use of information technologies of mixed learning under wartime conditions at professionally targeted classes of English and Latin has been found to develop speech skills and abilities that make possible to express an opinion, develop thinking, as well as to have high motivational characteristics, taking into account the realities of today.
ВПЛИВ ТРИВОЖНОСТІ НА ФОРМУВАННЯ СОЦІАЛЬНО-КОМУНІКАТИВНОЇ КОМПЕТЕНТНОСТІ МАЙБУТНІХ МЕДСЕСТЕР В УМОВАХ ВІЙНИ
Authors: Дударєва Т. В. , Бількевич Н. А.
Published: June 2024

Формування комунікативної компетентності й готовності до міжособистісної взаємодії є ключовим у підготовці медичних сестер і передбачає як тренування комунікативних навичок, так і відповідну психологічну підготовку. Війна в Україні значно вплинула на всі сфери життя населення, зокрема й на освіту, зумовивши перебування учасників навчального процесу у стані хронічного стресу та невизначеності.
Мета дослідження – вивчити зв’язок між ступенем ситуативної та особистісної тривожності студентів медичного коледжу – майбутніх медичних сестер та формуванням у них соціально-комунікативної компетентності в умовах війни.
Проведено онлайн-анкетування 75 студентів ІІІ курсу Первомайського медичного фахового коледжу Миколаївської області, що навчалися за спеціальністю «Бакалавр медсестринства» в період протягом 2022–2023 рр. Визначали рівень ситуативної та особистісної тривожності респондентів за опитувальником Спілбергера – Ханіна та рівень соціально-комунікативної компетентності (СКК) за тестом «Визначення соціально-комунікативної компетентності» В. Овчарової. Досліджували такі її складові, як соціально-комунікативна незграбність, нетерпимість до невизначеності, орієнтація на уникнення невдач та фрустраційна нетолерантність.
Виявлено високий загальний рівень тривожності респондентів. Більшість опитаних, у яких особистісна тривожність була високою, мали й високий рівень ситуативної тривожності (56 %). В осіб із високим рівнем тривожності значення практично всіх досліджуваних складових соціально-комунікативної компетентності були вищими за середні показники, що свідчить про проблеми її формування. Водночас у групі студентів із середнім рівнем тривожності значення досліджуваних параметрів були достовірно нижчими від середніх значень у вибірці.
Респондентів також просили надати розгорнуту відкриту відповідь на запитання «Чи є, на Вашу думку, певні особливості у спілкуванні з пацієнтами у стані депресії?» Змістовий аналіз отриманих відповідей показав, що студенти, орієнтовані на дії в спілкуванні з депресивними пацієнтами, демонструють кращу соціально-комунікативну компетентність, у той час як ті, хто вміє розпізнати депресивного пацієнта, але не сфокусований на тому, як діяти у спілкуванні з ним, демонструють неефективні стратегії спілкування: налаштування на уникнення невдач та фрустраційну нетолерантність, погано переносять невизначеність.
Результати дослідження підверджують негативний вплив воєнних дій в Україні на рівень тривожності студентів – майбутніх медичних сестер. Необхідна розробка підходів до корекції рівня тривожності студентів, навчання студентів, як дотримуватись ефективних копінг-стратегій та діяти у складних комунікативних ситуаціях.