НОРМАТИВНА ОСНОВА СУЧАСНОГО УКРАЇНСЬКОГО КОНСТИТУЦІОНАЛІЗМУ: КОНСТИТУЦІЙНО-ПРАВОВА ДОКТРИНА ТА ПРАКТИКА СТВОРЕННЯ
Authors: Скрипнюк Олександр , Крусян Анжеліка 
Published: December 2022

АНОТАЦІЯ. Проблематика дослідження нормативної основи сучасного українського конституціоналізму обумовлена двома основними факторами: роллю та значенням конституціоналізму як мети сучасних політико-правових перетворень, що відбуваються в Україні; практичною необхідністю конституційно-правового забезпечення реформаційних процесів у межах цих перетворень через модернізацію Конституції України й удосконалення чинного законодавства, що становлять нормативну основу конституціоналізму. Метою статті є розкриття конституційно-правової доктрини та визначення особливостей практики створення нормативної основи сучасного українського конституціоналізму, система якого спрямована на обмеження (самообмеження) публічної влади на користь громадянського суспільства, прав та інтересів людини і громадянина для досягнення (визнання, забезпечення, захисту) конституційно-правової свободи людини. Конституція як стрижень українського конституціоналізму за своєю сутністю та змістом має відповідати загальнолюдським цінностям, передовим політико-правовим ідеям і принципам європейського конституціоналізму та, водночас, змінюватися (удосконалюватися) відповідно до тенденцій розвитку організованого суспільства. Сучасний український конституціоналізм має спиратися на послідовну, структуровану систему конституційного законодавства, яка характеризується оптимальним поєднанням стабільності й гнучкості, що є можливим лише при чіткому визначенні предмета регулювання з боку найважливішого нормативного акта у цій системі після Конституції – конституційного закону та запровадження виокремлення органічних і звичайних законів. Із зазначеного випливає необхідність виділення з усього масиву суспільних відносин вичерпного, закритого переліку питань (відносин), які підлягають регулюванню виключно конституційними й органічними законами. Під конституційними законами, що входять до системи конституційного законодавства, доцільно розуміти закони, що вносять зміни до Конституції України (конституційні закони про внесення змін до Основного Закону), а також закони, що регулюють найважливіші суспільні відносини, які складаються у процесі здійснення державної і публічно-самоврядної влади та її відносини з народом, населенням, громадянським суспільством та людиною (конституційні закони про забезпечення конституційного ладу України). Органічні ж закони доцільно ухвалювати з усіх інших питань, пов’язаних із конституційним устроєм держави і суспільства, за прямим посиланням у тексті Конституції України за існуючою законотворчою процедурою, при одночасному спрощенні процедури ухвалення звичайних законів із поточних питань. Таким чином, враховуючи вітчизняні конституційно-правові реалії, існуючу практику законотворення науково обґрунтованим і практично доцільним, для створення ефективної нормативної основи сучасного українського конституціоналізму, є внесення змін до Конституції України відповідно до тенденцій конституційного розвитку української держави та суспільства; а також – удосконалення системи конституційного законодавства, зокрема через введення в законотворчу практику України класифікації законів на конституційні, органічні та звичайні. КЛЮЧОВІ СЛОВА: сучасний український конституціоналізм; Конституція України; конституційне законодавство; конституційні закони; органічні закони; звичайні закони