bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
SINO – US Relations: A Case of Hybrid War
Authors: Zahoor Ul Haq Mian , Ashraf Muhammad Imran
Published: July 2021

US National Security Strategy, 2017, mentioned China as a revisionist state, an economic competitor and a challenger. US NSC China declared to compete with China under the guided principles of realism. US actions and strategies make an interesting argument to validate that USA has fallen in the Thucydides Trap, not because China has pushed the US, but because fear has engulfed her and has adopted an appropriate form of war. This article explores the approaches adopted by USA in her Hybrid War against China. It discusses the surge in attacks on China political Center of Gravity. It analyses the created chaos in Hongkong and the engineered clash of Muslim and Chinese civilisations. It observes how Corona Pandemic has been used to malign China and uncovers that US allies have been buoyed up to contain China. Before rendering conclusions, the article examines how the friends of china are being targeted.
Physical Fitness Assessment: Concentrating on the 1st, 2nd And 3rd Year's College Students
Authors: Luqman Muhammad Safdar , Zia-ul-Islam  , Manzoor Mehwish
Published: July 2021

The main propose of the study was to concentrate assessment of physical fitness, especially to focus on the 1st, 2nd And 3rd Year's College students. In most of the advance countries of the globe, different test have been developed in accordance vicinity. Hence, the present study was carryout to develop test batteries for the physical fitness assessment. In this regards, 2340 students of 8th 9th and 10th classes were conveniently selected in the study. Mean and standard deviation were used to test the formulated hypotheses. Poor physical fitness among the students was found. Therefore, it was recommended that the teachers and parents should make it obligatory to take proper care of their students/children’s physical fitness by providing a healthy diet and also allow them to participate in sports activities.
The relationship between nutritional status, anthropometric measurements and hemogram parameters in preobese and obese women before and after menopause
Authors: ÖZÇELİK Fatih , KARAMAN Çağlar , TANOĞLU Alpaslan , DAŞTAN Ali İmran , ÖZÇELİK İlber Kayra
Published: July 2021

Objectives: In this study, we aimed to reveal the extent to which they meet their daily energy and nutrient needs and the relationship with the development of anemia by examining the dietary records of women in the premenopausal and postmenopausal periods. Material and Methods: Obese women participating in the study were divided into two groups according to premenopause (36-45 years old) and postmenopause (46-73 years old). Anthropometric measurements and nutritional status were evaluated. Serum glucose, BUN, creatinine, lipid profile, AST/ALT, iron, ferritin, vitamin B12, TSH, free T4, vitamin D and hemogram parameters of all participants were recorded. Results: The waist circumference of 67.5% of the women in the premenopausal group and 75% of the women in the postmenopausal group were above 88 cm. The BUN and HDL levels of premenopausal women were found to be lower than those in the postmenopausal period (BUN:10.6±3.51 vs 15.06±4.96 mg/dL and HDL:54.1±9.1 vs 59.3±13.5 m/dL, P<0.05, respectively). Premenopausal women had lower blood ferritin levels and higher total-iron binding capacity (TIBC) compared to postmenopausal women (Ferritin:15.8±11.5 ng/mL vs 33.5±25.4 and TIBC:311.12±61.7 vs 287.50±41.93 μg/dL; P<0.05). One of the important results of the study was the higher levels for vitamin D, AST and ALT in women in the post-menopausal period (P<0.05). Conclusion: It was determined that obese women in the premenopausal period did not receive enough iron and vitamin D to meet their needs. For this reason, daily dietary consumption should be adjusted accordingly, and lifestyle changes should be made to acquire healthy eating habits.
About the influence of solutions of fulvic acids from sapropel on lettuce plants in various types of its processing
Authors: Udalova Ol'ga , Mirskaya Galina , Kononchuk Pavel , Panova Gayane
Published: July 2021

Abstract. The purpose of our research was to assess the influence of treatment with fulvic acid (FA) solutions (obtained from sapropel) on the physiological state, production process, and quality of salad crops under intensive controlled conditions. Research method. Treatment of plants with solutions of FA in various concentrations was carried out under controlled conditions using three different methods: soaking cress seeds (0.03-300mg/l); non-root treatment of vegetative plants (90–150 mg/l), when growing lettuce by a low – volume method with drip fertigation with Knop nutrient solution; adding a nutrient solution to the root medium (0.03-150 mg/l), when growing lettuce under nutrient film technique. Results. The most pronounced stimulating effect on plant growth was obtained after seeds treatment with FA solutions in concentrations of 0.3-150.0 mg/l, during non-root treatment of lettuce in concentrations of 0.3 and 150.0 mg/l, and when FA was introduced into the root medium at a concentration of 90.0 mg/l. It was suggested the lettuce growth under the action of FA was conditioned by enhancing plants metabolism and increased entry of nutrients to the aboveground organs of plants (during non – root processing)- and by nutrient uptake increasingas well as activation of the synthesis of photosynthetic pigments-chlorophylls and carotenoids (when a nutrient solution was add to the root medium. Scientific innovation. Under controlled conditions, a comprehensive assessment of the effect of FA solutions obtained from sapropel on the physiological state, production process, and quality of salad crops was carried out. The concentrations of fulvic acid solutions that had the most pronounced stimulating effect on the growth and development of lettuce plants in various types of treatment were determined. The specificity of the responses of lettuce plants to various types of treatment with FA solutions was revealed.
Efficacy of a herbal drug in treating bovine mastitis
Authors: Aminova Al'bina , Yumaguzin Idris , Subhankulov Niyaz , Sedykh Tatyana
Published: July 2021

Abstract. Presently, mastitis is being addressed by biologically active agents of plant origin having a bactericidal, viricidal and immune-modulating effect. In this regard, the study of the Raido drug to treat different types of mastitis in lactating cows is of a certain scientific and practical importance. The aim of the study was to determine the efficacy of the Raido herbal drug against serous and catarrhal mastitis in cows during the lactation period. Research methods. Mastitis was detected according to clinical observations, with the results being confirmed by the express diagnosticum Mastidinum or a quick mastitis test. The blood morphological composition in terms of erythrocyte, leucocyte and haemoglobin content was analyzed on a haematological analyzer. Milk samples were examined bacteriologically for the pathogenic microflora. Results. Treating serous and catarrhal mastitis with the Raido herbal drug increased the level of erythrocytes and haemoglobin in recovering cows, reduced their leucocyte content in the peripheral blood, and somatic cells in milk more than doubled. There were no clinical signs of the disease on the fifth day when serving serous mastitis with 5 or 7 ml of the herbal drug intercisternally. Treating catarrhal mastitis with 10 and 12 ml of the drug using the same administration method produced a similar effect on the sixth day. Thus, the optimal dose for daily interstitial administration of serous mastitis was 5 ml and 10 ml for catarrhal mastitis. A comparison of the therapeutic effects of the phytomedicines Raido and Riposol revealed higher efficacy of the daily Raido use in these dosages. Scientific novelty. For the first time, the optimal dosage of the Raido herbal drug for intercisternal administration to cows with serous and catarrhal mastitis was determined; the therapeutic effect of the Raido herbal remedy was detected; a comparative assessment of the Raido and Riposol herbal remedies' effect in the treatment of serous and catarrhal mastitis was made.
Evaluation of viability indicators of bovine spermatozoa after exposure to silicon dimethylglycerolate using flow cytofluorimetry
Authors: Nakidkina Alena , KUZMINA T. I.
Published: July 2021

Abstract. Silicon and its dioxide (silica) demonstrate good biological compatibility and a wide range of physical and chemical properties, depending on the production and processing method. In particular, silicon dimethylglycerolate (SDMG) has transmucous and transcutaneous drug conductivity, and, as a hydrogel, may be of interest for the oocytes and embryos cultivation medium structuring and/or media for cryopreservation/thawing of gametes. The aim of this study was to examine the effect of SDMG at concentrations of 0.2 % and 0.02 % on the transmembrane potential of mitochondria and cell viability of bovine spermatozoa. Methods. Sperm subpopulations were assessed for (non)viability indicators (disrupted transmembrane potential of mitochondria, externalization of phosphatidylserine and plasma membrane integrity loss) by flow cytometry with two sets of fluorescent probes. Mitochondrial transmembrane potential was measured using 3,3'-dihexyloxacarbocyanine iodide (DiOC6(3))/ethidium bromide, and externalization of phosphatidylserine – using Annexin V-FITC/propidium iodide pair. The results of this work indicate that SDMG in concentrations of 0.2 % and 0.02 % does not affect the transmembrane mitochondrial potential, externalization of phosphatidylserine or necrotic processes in the population of bovine spermatozoa. The scientific novelty. The data is obtained for the first time on the absence of cytotoxicity of SDMG for male gametes. Together with the shown positive effect of this compound on the morphological parameters and the state of nuclear chromatin of porcine oocytes after intrafollicular vitrification, it should be concluded that silicon-containing glycerohydrogels are of interest as a component of sperm cryopreservation/thawing media.
Understanding Indian International Student Experience in the United States
Authors: Chennamsetti Prashanti , Bista Krishna
Published: July 2021

Currently, over 196,271 Indian international students are attending American colleges and universities. These students, similar to other ethnic minority student populations, encounter various challenges while studying overseas. This article focuses on two central questions, (1) How do individual factors (e.g., personality traits) of Indian international students aid in their adjustment in the U.S? (2) Can these individual factors be acquired? Seven Indian international students currently studying in a U.S. university were interviewed. Data were analyzed using phenomenological methodology. The findings identified ten individual themes that aided in adjustment and reported how these factors can be acquired by adapting certain cognitive and behavioral aspects. This study reflects the limitations, implications, and future research.
Decolonial Approach to Leadership: Latin American Women in the Greater Toronto Area (GTA), Canada
Authors: D'Andrea Marisol
Published: July 2021

The absence of Latin American women in positions of authority and power is indicative of the career limitations they face. This paper examines the leadership experiences of Latin American women who are leaders and reside in the Greater Toronto Area (GTA). I apply a decolonial feminism approach and the concept of intersectionality to examine the intersection of race, gender, and class. Also, I employ qualitative research using 10 in-depth semi-structured, individual interviews. I find that current Latin American women leaders still face barriers that prevent them from continuing their advancement in leadership positions. These barriers include racial and gender discrimination, negative stereotypes, scarcity of networks and mentors, and the struggle to achieve a work-life balance.
Diversity in STEM: A Look at STEM Choices Amongst Black and Latinx High School Students
Authors: Owens Michael , Ramsay-Jordan Natasha
Published: July 2021

The calls for increased diversity and participation of persons from historically underrepresented groups in science, technology, engineering and math (STEM) have gained increasing prominence within education in recent years, yet Black and Latinx students continue to have unequal opportunities to pursue STEM. This research investigates the disparity of Blacks and Latinx students' participation within high school STEM. Specifically, systemic influences and teacher impact are discussed. The research identifies teacher-student relationships, student recruitment methods, teachers' perceptions about STEM, inadequate preparation of teachers, and lack of resources as stimuli that inhibit student participation within STEM courses and programs. The examination of these stimuli could help school leaders and educators implement appropriate strategies to increase participation rates of Blacks and Latinx in STEM.
COVID-19: How Will Historically Underrepresented Groups Fair in the Job Market?
Authors: Stanislaus Emmanuela P , Hodge Lynell , Wilkerson Amanda
Published: July 2021

The inability of college students to traditionally interact with post-secondary personnel might have unintended limitations on career readiness and post-graduation outcomes. Novel Coronavirus (COVID-19) persists as a healthcare concern; however, it has and continues to impact various sectors. In higher education, the global pandemic has affected university operations from in-person to virtual based support. However, little is known about the unintended consequences of collegiate support services’ virtual operations, such as career services. This conceptual paper will objectively analyze the potential inequities of the COVID-19 pandemic on job prospects and social capital for students of color. Recommendations for the economic and social factors are discussed. In addition, this paper may contribute to disrupting the overlooked consequences of offering college services remotely.
COVID-19 Crisis Management at Historically Black Colleges and Universities (HBCUs): A Contemporary Approach to Governance and Leadership
Authors: Johnson Melanie S. , Thompson Samantha
Published: July 2021

COVID-19 has forever changed the trajectory of higher education institutions and the delivery of their services, particularly at Historically Black Colleges and Universities (HBCUs). This unprecedented pandemic necessitated HBCUs to undergo rapid, significant alterations to their academic, instructional, and technological infrastructures in order to remain operational and to continually provide students with academic support services and a conducive environment for higher learning. Therefore, how HBCUs approach the strategic transformation of their campus operations with limited resources in order to remain competitive is vital to their organizational continuity. Considering these challenges, this study examined the role of crisis management as well as investigated the efficacy of decision-making processes of the governing boards and leadership at four (4) HBCUs.
ОСОБЛИВОСТІ ОБ’ЄКТИВНОЇ СТОРОНИ ДІЯННЯ ПЕРЕДБАЧЕНОГО СТ. 211 КК УКРАЇНИ ВИДАЧА НОРМАТИВНО-ПРАВОВИХ АКТІВ, ЩО ЗМЕНШУЮТЬ НАДХОДЖЕННЯ БЮДЖЕТУ АБО ЗБІЛЬШУЮТЬ ВИТРАТИ БЮДЖЕТУ ВСУПЕРЕЧ ЗАКОНУ
Authors: Константинов О. О.
Published: July 2021

У статті здійснено аналіз об’єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 211 Кримінального кодексу України, «Видання нормативно-правових актів, що зменшують надходження бюджету або збільшують витрати бюджету всупереч закону». Автором визначено, що закінченим дане кримінальне правопорушення має вважатись не з моменту видання зазначеного в диспозиції ч. 1 ст. 211 Кримінального кодексу України нормативно-правового акта, а в залежності від настання наслідків, які на теперішній час хоча і згадуються у статті, однак лише у зв’язку з предметом даного діяння. З’ясовано, що під виданням нормативно-правових актів слід розуміти: підписання службовою особою, наділеною відповідними повноваженнями, актів, які містять приписи, обов’язкові для виконання необмеженим колом об’єктів управління (фізичних та юридичних осіб); затвердження службовою особою своїми наказами актів (постанов, правил, порядку, інструкцій, роз’яснень тощо), прийнятих (схвалених, рекомендованих) колегіальними дорадчими органами (колегіями міністерств, центральних відомств), рішення яких впроваджуються керівниками відповідних органів виконавчої влади, оскільки саме вони несуть персональну відповідальність за виконання завдань і здійснення функцій, покладених на ці органи. Видання нормативно- правових актів, що зменшують надходження бюджету або збільшують витрати бюджету, визнається злочином, якщо предметом таких дій були бюджетні кошти у великих розмірах, а саме сума, що в тисячу і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Наголошено, що коло суб’єктів бюджетних правопорушень є специфічним. Це викликано особливістю самих бюджетних правовідносин. Суб’єкт бюджетного права і бюджетного правопорушення не співпадають. Суб’єктами бюджетних правопорушень можуть бути як фізичні особи (керівники чи інші відповідальні посадові особи, залежно від характеру вчинених ними діянь), так і колективні утворення. Слід більш чіткіше як у Бюджетному кодексі України так і в Кримінальному законодавстві визначити суб’єктів бюджетних правопорушень, не посилатись на загальну фразу “учасники бюджетного процесу”.
ЩОДО МОЖЛИВОСТЕЙ СТВОРЕННЯ ЗАКОНУ УКРАЇНИ ПРО КОНТРОЛЬ ЗА ДІЯЛЬНІСТЮ СУДУ
Authors: Віговський С. І.
Published: July 2021

Стаття присвячена формулювання пропозицій стосовно створення та прийняття у процесі поточної судово-правової реформи проєкту Закону України «Про контроль за діяльністю суду». Автором детально розкривається структура запропонованого проєкту Закону. В «Основних положеннях» пропонується визначити: поняття «контроль за діяльністю судів»; сферу застосування відповідного законопроєкту; нормативну основу та правові принципи контролю за діяльністю судів; об’єкт і предмет тако- го контролю; основні вимоги до здійснення контролю. У розділі «Суб’єкти, які здійснюють контроль за діяльністю суду» законопроєкту закріплюються: перелік суб’єктів, які здійснюють контроль за діяльністю суду; основні права та обов’язки цих суб’єктів; обов’язковість оцінювання результативності та ефективності здійснення контролю; правовий статус суб’єктів контролю, що знаходяться поза межами системи правосуддя. Розділом «Суб’єкти, щодо яких застосовуються заходи контролю за діяльністю суду» проєкту Закону пропонується визначити: коло підконтрольних суб’єктів у межах контролю за діяльністю суду; обсяг прав підконтрольних суб’єктів. У розділі «Здійснення контролю за діяльністю суду» проєкту Закону пропонується визначити: загальні підстави та умови для контролю за діяльністю судів; форми та процедури контролю; сутність та особливості профілактики ризиків відхилення підконтрольного суб’єкта від його норми діяльності. Окрема увага в законопроєкті приділяється особливостям здійснення громадського контролю за діяльністю суду, що наразі досить часто використовується в якості інструменту тиску на судову владу в Україні. У висновках до статті автором вказується на те, що прийняття проєкту Закону України «Про контроль за діяльністю суду» сприятиме нормативному закріпленню адміністративно-правових засад такого контролю, встановлюватиме рамки цієї владної діяльності, що унеможливлюватиме використання на практиці контролю в якості інструменту неправомірного тиску на суд з метою спотворення правосуддя, звуження незалежності суду та самостійності суддів.
ДОСЛІДЖЕННЯ ПРАВОВОЇ КУЛЬТУРИ ВІЙСЬКОВОСЛУЖБОВЦІВ НАЦІОНАЛЬНОЇ ГВАРДІЇ ЯК ЧИННИК ФОРМУВАННЯ ПРАВОВОЇ ДЕРЖАВИ
Authors: Денисюк С. Ф.
Published: July 2021

Актуальність статті полягає в тому, що правоохоронні органи віді- грають одну з ключових ролей у забезпеченні засад конституційного ладу України. Правова держава не може бути такою без належної правової куль- тури правоохоронців та військовослужбовців, що забезпечують захист прав та свобод громадян. Дослідження правової культури військовослуж- бовці Національної гвардії приділяється значна увага науковців, але теоре- тичні аспекти правової культури військовослужбовці Національної гвардії, наразі, не досліджені в цілому. Наукове дослідження присвячене висвітлен- ню наукових підходів щодо розуміння таких понять як «правова культура» в результаті чого надано визначення поняттю «правової культури війсь- ковослужбовця Національної гвардії». Проаналізовано наукові дослідження та чинне законодавство, виокремлено критерії правової культури військо- вослужбовця, повноваження Національної гвардії України, основні аспекти, що визначають правову культуру військовослужбовців Національної гвардії України. Зазначено п’ять груп основоположних культур, котрі входять до основи правової культури військовослужбовців Національної гвардії: 1) те- оретико-правова культура; 2) військово-правова культура; 3) інформа- ційно-правова культура; 4) лінгвістично-правова культура; 5) педагогіч- но-правова культура. Зроблено висновок, що проблема правової культури ще тривалий час буде актуальною, а необхідність її дослідження безпосе- редньо випливає на формування правової держави. Військовослужбовці Національної гвардії України – правоохоронці, котрі забезпечують охорону прав та свобод людини, а отже є основними охоронцями закону. Так, ба- зисною та вихідною умовою формування високого рівня правової культури військовослужбовця Національної гвардії є належна правова та професійна підготовка особи, основу якої складають конституційні цінності та прин- ципи. Правовиховна діяльність сприяє утвердженню моральних цінностей військовослужбовців, підвищенню рівня їх дисципліни, укріпленню почуття службового обов’язку та формуванню професійної і правової культури. Від- значимо, для що належного рівня теоретичних знань у військовослужбовців, важливу роль у формуванні їх правової культури відіграє виховний аспект.
ЗАГАЛЬНОДЕРЖАВНИЙ РІВЕНЬ ВЗАЄМОДІЇ ОРГАНІВ ВЛАДИ ТА ГРОМАДСЬКИХ ІНСТИТУЦІЙ
Authors: Кінзбурська В. О.
Published: July 2021

Соціально-економічні зміни, які мають кардинальний характер в Україні, всебічна демократизація політичного життя суспільства обумовлюють два основні завдання суспільного розвитку. Приведення формату та способів державного управління у відповідність із світовими та європейським зокрема, тенденціям управлінської діяльності. Другим завданням є підтримання процесів формування громадянського суспільства у світлі динаміки демократичного розвитку країни. З огляну на такі завдання формування належного рівня взаємодії органів влади з населенням в лиці різноманітних громадських інституцій є актуальним напрямком як наукової розробки, так і практичної реалізації повноважень у даній сфері. Враховуючи те, що взаємодія населення з державою проявляється у різних формах та реалізовується за допомогою ряду засобів та методів, варто наголосити, що сучасна тенденція розвитку провідних країн світу полягає в тому, що органи влади починають розглядатися в якості сервісних служб по відношенню до населення. В статті проаналізовано актуальність та необхідність комплексного підходу до науково-практичної розробки чітких механізмів здійснення ефективної взаємодії органів влади та громадських інституцій. Запропоновано почати таке дослідження саме з визначення рівневості взаємодії, а конкретно з її окремого рівня – загальнодержавного рівня взаємодії. Наголошено на сферах взаємодії, серед яких виділено нормотворчу, правозастосовчу та правоохоронну діяльність. Також акцентовано увагу на проведенні громадської експертизи в рамках нормотворчої діяльності органів державної влади. Варто наголосити, що такі механізми нормативно-врегульовані, однак їх ефективність досі залишається на досить низькому рівні. Також акцентовано увагу на тому, що одним із способів або форм взаємодії центральних органів державної влади та інституцій громадського суспільства є делегування певного об’єму повноважень громадським інституціям. Також зазначається, що формою взаємодії також можливо розглядати процеси реалізації форм безпосередньої демократії.
ОСОБЛИВОСТІ ПРАВОВИХ ЗАСАД НАДАННЯ АДМІНІСТРАТИВНИХ ПОСЛУГ СЕРВІСНИМИ ЦЕТРАМИ МВС УКРАЇНИ
Authors: Князюк О. Г.
Published: July 2021

Зазначено, що створення сервісних центрів МВС України було одним із напрямків реформування органів внутрішніх справ. Разом з тим, порівняно нетривалий час існування останніх обумовлює необхідність оцінки сучас- ного стану правових засад надання адміністративних послуг відповідни- ми центрами. Автор приділяє безпосередню увагу теоретичним засадам розуміння категорій «правові основи», «правові засади», «правове регулю- вання», «адміністративно-правове регулювання», «адміністративно-пра- вові засади». У статті розглянуто зміст нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у сфері надання адміністративних послуг сервісними центрами МВС України залежно від рівня їх правового регулю- вання: законодавчий, підзаконний, відомчий. Як результат проведений аналіз правових засад надання адміністративних послуг сервісними цен- трами МВС України надав можливість охарактеризувати їх наступними ознаками (особливостями): визначають зміст діяльності сервісних цен- трів МВС України як складової сервісної функції держави; їх систему склада- ють норми Конституції України, міжнародних правових актів, ратифіко- ваних Верховною Радою України, законів України, підзаконних та відомчих нормативно-правових актів; мають дуалістичну природу, що проявляєть- ся у регулюванні суспільних відносин даної сфери нормами конституційного та адміністративного права; законодавчий рівень правового регулювання встановлює титульні засади щодо надання адміністративних послуг за- галом та сервісними центрами МВС України зокрема, вимоги до окремих об’єктів адміністративних послуг, що надаються сервісними центрами МВС України, зміст прав та інтересів фізичних та юридичних осіб і умови їх реалізації, кінцевим етапом яких є надання адміністративних послуг сервісними центрами МВС України; правові засади підзаконного рівня пра- вового регулювання, уособлюючи норми правових актів Кабінету Міністрів України, конкретизують положення законів або регламентують відносини, які не входять до предмету законодавчого регулювання; нормативно-пра- вові акти відомчого рівня правового регулювання переважно деталізують окремі аспекти процедур надання адміністративних послуг сервісними цен- трами МВС України; титульні правові засади поєднують положення зако- нодавчого та достатньо непослідовний «симбіоз» підзаконного та відомчо- го рівнів правового регулювання.
РІШЕННЯ ЄВРОПЕЙСЬКОГО СУДУ З ПРАВ ЛЮДИНИ У ПРИТЯГНЕНІ ДО ВІДПОВІДАЛЬНОСТІ В УКРАЇНІ ЗА АДМІНІСТРАТИВНІ ПРАВОПОРУШЕННЯ, ПОВ’ЯЗАНІ З КОРУПЦІЄЮ
Authors: Лаврентьєв Є. О.
Published: July 2021

Метою статті є: охарактеризувати практику Європейського суду з прав людини у притягнені в Україні до відповідальності за адміністративні правопорушення, пов’язані з корупцією та назвати виявлені тенденції. У статті охарактеризовано практику Європейського суду з прав людини у притягнені до відповідальності в Україні за адміністративні правопорушення, пов’язані з корупцією. Автором відібрано та проаналізовано дві категорії таких судових рішень, зокрема, рішення Європейського суду з прав людини, які безпосередньо винесено у скаргах по вищезазначених видах правопорушень, а також рішення Європейського суду з прав людини, на які зроблено посилання національними судами під час розгляду справ по цих же видах правопорушень. Дослідником виокремлено спільні та специфічні тенденції у їх застосуванні. Особливу увагу приділено географії та поширенню практики. Підрахунки проведено на підставі вибірки інфор- мації з бази даних «HUDOC» та Єдиного державного реєстру судових рішень. З’ясовано, що Європейський суд з прав людини відповідно до встановленого порядку мав перевірити три критерії прийнятності заяви. Зокрема, чи заявниця зазнала суттєвої шкоди, чи дотримання прав людини, визначених Конвенцією та доданими до неї протоколами потребує розгляду заяви по суті та чи належно розглянуто справу національним судом. З приводу перевірки першого параметру доводи сторін про те, що штраф є невеликим взято до уваги, а твердження заявниці щодо виникнення перешкоди на початку кар’єри державного службовця у вигляді покарання не взято до уваги. З даного приводу суд вважав, що не надано доказів про потенційну перспективу підвищення заявниці по службі напередодні документування правопорушення, а також вважав, що після спливу строку стягнення вона є такою, що не притягалась до відповідальності. Щодо другого критерію судової оцінки обставин справи суд не вбачав жодних вагомих підстав для того, щоб провести подальшу перевірку по суті справи.
АДМІНІСТРАТИВНО-ПРАВОВИЙ СТАТУС МІНІСТЕРСТВА ЦИФРОВОЇ ТРАНСФОРМАЦІЇ УКРАЇНИ
Authors: Лунін Д. С.
Published: July 2021

Актуальність статті полягає в тому, що інформаційні процеси в су- часному суспільстві спонукають центральні органи виконавчої влади до актуалізації власної діяльності. Суспільний запит на цифровізацію, від- критість національних електронних ресурсів, упровадження електронних послуг є ключовими каталізатором реформування державної цифрової політики. Створення Міністерства цифрової трансформації України 2 вересня 2019 року стало одним із важливих кроків держави у цифровіза- ції українського суспільства, яка є неможливою без відповідної державної політики. Сучасні виклики, що постають у сфері цифровізації є багатовектор- ними. Вони пов’язані не лише з рівнем надання електронних послуг, а й з проблемами цифрової грамотності громадян, інформаційною безпекою су- спільства. Тому визначення адміністративно-правового статусу Міністер- ства цифрової трансформації України вимагає як аналізу нормативно-пра- вових актів, так і вивчення практичної діяльності органу виконавчої влади. Метою статті є з’ясування особливостей елементів адміністратив- но-правового статусу Міністерства цифрової трансформації України, їх класифікація та структурування. Статтю присвячено теоретичному дослідженню особливостей ад- міністративно-правового статусу Міністерства цифрової трансформації України. Обґрунтовано здійснення державного управління у сфері електрон- ного урядування Міністерство цифрової трансформації України, яке має визначені та чітко окреслені цілі, завдання та повноваження. Представ- лено авторське бачення систематизації цілей, завдань і повноважень Міні- стерства цифрової трансформації України як основи його адміністратив- но-правового статусу. Запропоновано характеристику цілей міністерства як чітко змодельованих, міжгалузевих, конкретних і спрямованих на здій- снення реальних кроків. Систематизовано завдання міністерства за клю- човими напрями як: завдання державного управління; завдання громадсь- кого сервісу; завдання стимулювання підприємництва. Класифіковано його повноваження за «типом повноважень» на: загальнодержавні та регіональ- ні, адміністративні, соціальні, господарські (підприємницькі).
ПЕРІОДИЗАЦІЇ ІСТОРІЇ СТВОРЕННЯ ВИЩОГО АНТИКОРУПЦІЙНОГО СУДУ УКРАЇНИ
Authors: Никитюк Я. І.
Published: July 2021

Актуальність статті полягає в тому, що базовою, цементуючою засадою методології дослідження правового статусу будь-якого суб’єкта завжди виступає метод історичного аналізу. При розкритті специфіки адміністративно-правового статусу Вищого антикорупційного суду застосування даного методу відіграє особливе значення, оскільки без знання генези виникнення того чи іншого інституту, без розуміння історичних подій, які супроводжували його становлення, неможливо окреслити основні напрями його подальшого розвитку, а також визначити фактори, які можуть впливати на цей процес у майбутньому. Метою статті є аналіз історичних подій, які обумовили виникнення та супроводжували становлення Вищого антикорупційного суду як самостійного елемента антикорупційної інфраструктури та невід’ємної частини судової гілки влади. Оцінюючи процес створення Вищого антикорупційного суду, а також узагальнюючи результати його роботи у перші два роки, вітчизняні та міжнародні експерти, політики, науковці та громадські діячі звертають увагу на цілу низку факторів, які можуть свідчити як про успіх, так і про провал реалізації аналізованого напряму «судової антикорупційної» реформи. Узагальнивши результати проведеного дослідження, ми можемо визначити такі найбільш відчутні позитивні результати роботи Вищого антикорупційного суду: 1) активізація процесу судового розгляду корупційних проваджень; 2) високий рівень кваліфікованості суддів Вищого антикорупційного суду; 3) притягнення до відповідальності багатьох впливових осіб; 4) неупереджений й об’єктивний підхід суддів Вищого антикорупційного суду до всіх сторін у справі; 5) висока якість розгляду справ суддями Вищого антикорупційного суду; 6) відкритість і прозорість роботи. Аналіз численних публікацій в засобах масової інформації дозволив нам визначити кілька факторів, що відображають нереалізовані очікування та свідчать про розчарування роботою Вищого антикорупційного суду: 1) низькі темпи розгляду корупційних кримінальних проваджень; 2) від- сутність вироків у найбільш резонансних справах та у справах про топ-ко- рупцію; 3) закриття резонансних корупційних кримінальних проваджень; 4) «обвинувальний нахил» рішень, які ухвалюються слідчими суддями Вищо- го антикорупційного суду; 5) порушення етичних стандартів керівництвом та суддями Вищого антикорупційного суду.
НОРМАТИВНО-ПРАВОВІ АКТИ ЩОДО ТРАНСПЛАНТАЦІЇ В УКРАЇНІ
Authors: Снитнікова М. В.
Published: July 2021

Актуальність статті полягає в тому, що до пріоритетних напрямів держави відноситься забезпечення якісним медичним обслуговування населення до рівня європейських країн у яких високо розвинутий цей напрямок. Щоб досягти якісного показника у державі повинна бути створена та діяти належна дієва нормотворча база від якої залежить дієвий механізм. На сьогодні, не дивлячись на те, що в Україні прийнятий Закон у сфері трансплантації, однак він є слабо дієвим та потребує певних доповнень та змін. Мета статті полягає в тому, щоб проаналізувати доктринальні положення, теорію адміністративного права, медичного права та чинного законодавства щодо публічного адміністрування трансплантації в Україні. У статті частково проаналізовані нормативно-правові акти щодо трансплантації в Україні. До пріоритетних напрямів держави відноситься забезпечення якісним медичним обслуговування населення до рівня європейських країн у яких високо розвинутий цей напрямок. Щоб досягти якісного показника у державі повинна бути створена та діяти належна дієва нормотворча база від якої залежить дієвий механізм. На сьогодні, не дивлячись на те, що в Україні прийнятий Закон у сфері трансплантації, однак він є слабо дієвим та потребує певних доповнень та змін. Наголошено, що суспільство і держава відповідальні перед сучасним і майбутніми поколіннями за рівень здоров’я і збереження генофонду народу України, забезпечують пріоритетність охорони здоров’я в діяльності держави, поліпшення умов праці, навчання, побуту і відпочинку населення, розв’язання екологічних проблем, удосконалення медичної допомоги і запровадження здорового способу життя. Основи законодавства України про охорону здоров’я визначають правові, організаційні, економічні та соціальні засади охорони здоров’я в Україні, регулюють суспільні відносини у цій галузі з метою забезпечення гармонійного розвитку фізичних і духовних сил, високої працездатності і довголітнього активного життя громадян, усунення факторів, що шкідливо впливають на їх здоров’я, попередження і зниження захворюваності, інвалідності та смертності, поліпшення спадковості. Зроблено висновок, що на сьогодні діє велика кількість нормативно- правових документів у сфері трансплантації, як у Європейському просторі так і в Україні, що на нашу думку викликає певні труднощі та тяганину при оформленні певних документів на проведення трансплантації, особливо за кордоном тому, необхідно створити чітку кодифіковану структуру.
ПОЧАТОК ДОСУДОВОГО РОЗСЛІДУВАННЯ ТОРГІВЛІ ЛЮДЬМИ
Authors: Гальона І. І.
Published: July 2021

Актуальність статті полягає в тому, що людина, її життя і здоров’я, честь і гідність, недоторканність і безпека - найвища соціальна цінність в Україні. Реалізація норми Конституції України - головна ціль державної політики національної безпеки. Побудова демократичної правової системи України в першу чергу передбачає реформування чинного законодавства, яке б реально гарантувало недоторканість прав, свобод та законних інтересів суспільства і громадянина від протиправних посягань. Реалізація цих завдань правоохоронними органами, які зобов’язані застосовувати наявні сили, засоби та проводити ефективні заходи протидії торгівля людьми. Ефективність застосування таких заходів багато в чому залежить від професійних знань і навичок слідчих та оперативних працівників, які проводять оперативно – розшукові заходи та залучаються до проведення негласних слідчих (розшукових) заходів, особливо тих, що вчиняються членами організованих груп та злочинних організацій під час досудового розслідування проступків та кримінальних злочинів. У той же час, підвищенню ефективності діяльності правоохоронних органів у протидії торгівлі людьми вимагає у першу чергу суттєвого вдосконалення правових норм, в першу чергу, кримінального та кримінально процесуального права, спрямованого на удосконалення превентивних заходів поліції та розслідування та превентивної відповідальності за вчинення цих злочинів. Метою дослідження є теоретична розробка та впровадження ефективних форм проведення слідчих дій на початковому етапі розслідування фактів торгівлі людьми. Зроблено висновок, що початок досудового розслідування чітко регламентований нормами Кримінального процесуального кодексу а також нормативними актами Міністерства внутрішніх справ та офісом Генерального прокурора України. Під час дослідження досудового розслідування торгівлі людьми вдалося не тільки виявити недоліки пов’язані з початковим етапом розслідування торгівлі людьми але й запропонувати методику їх розслідування. Крім того, цей етап проведення першочергових заходів тісно пов›язаний із спеціалізацією розслідування цих злочинів, що підтверджено матеріалами дослідження.
ПОНЯТТЯ ТА КРИТЕРІЇ КЛАСИФІКАЦІЇ ЗАСАД НАДАННЯ ТА РЕАЛІЗАЦІЇ ПРАВОВОЇ ДОПОМОГИ
Authors: Мартовицька О. В.
Published: July 2021

Актуальність статті полягає в тому, що належне надання правової допомоги й у подальшому ефективна реалізація її окремих процедур напряму залежить від повноти й якості визначення провідних засад функціонування даної сфери суспільних відносин. Саме засади надання та реалізації правової допомоги мають визначальний вплив на подальший розвиток даних суспільних відносин, оскільки їх недотримання або ж порушення може поставити під сумнів законність та обґрунтованість кінцевих процесуальних рішень. У статті наголошено на необхідності з’ясування сутності та критеріїв класифікації засад надання та реалізації правової допомоги з урахуванням як наукових напрацювань, так і нормативно- правових положень з метою визначити теоретичні та прикладні проблеми інституту професійної правничої допомоги в кримінальному процесі України. Підкреслено, що засади надання та реалізації правової допомоги мають визначальний вплив на подальший розвиток даних суспільних відносин, оскільки їх недотримання або ж порушення може поставити під сумнів законність та обґрунтованість кінцевих процесуальних рішень. Уточнено понятійно-категоріальний апарат, що використовується в представленому дослідженні. З’ясовано, що актуальним є використання вузького підходу до визначення сутності категорії «засада», в досліджу- ваному випадку – їх ототожнення з категорією «принцип». Запропоновано під засадами надання та реалізації правової допомоги розуміти закріпле- ну в приписах чинного національного законодавства сукупність правових положень, на основі яких уповноважені суб’єкти надають правову допомо- гу, що в подальшому реалізується в межах функціонування відповідних су- спільних відносин. Зазначено, що на сьогодні можна назвати доволі значну кількість засад надання та реалізації правової допомоги, з огляду на що їх слід піддати науковій класифікації. Сформовано критерії класифікації за- сад надання та реалізації правової допомоги можуть з огляду на значну кількість аспектів: сфери суспільних відносин; правових засад їх функціону- вання; суб’єктного складу; процесуальної стадії тощо. Надано пропозицію обрати найбільш універсальний критерій класифікації засад надання й ре- алізації правової допомоги, який би вказував як на загальне значення даної інституції, так і на особливості її функціонування в межах кримінального процесу України.
ТИПОВІ СЛІДЧІ СИТУАЦІЇ РОЗСЛІДУВАННЯ КРАДІЖОК В УМОВАХ ВЕЛИКОГО МІСТА
Authors: Підпалий В. В. , Кислий А. М.
Published: July 2021

Актуальність статті полягає в тому, що вирішення завдань досудового розслідування за допомогою ситуаційного підходу – поширений та виправданий практикою метод аналітичної та практичної роботи слідчого (дізнавача), що дозволяє максимально урахувати всі важливі обставини події і провадження на різних етапах розслідування та прямо застосувати наукові розробки до його певних ситуацій та умов. Формування типових слідчих ситуацій досудового розслідування кримінальних правопорушень відбуваються на основі вивчення матеріалів правозастосовної практики і є складовою практично усіх криміналістичних методик. У статті аргументовано, що слідчі ситуації початкового етапу розслідування впливають на визначення основних завдань: встановлення події, способу та предмета крадіжки; виявлення та викриття осіб, які її вчинили; визначення характеру та розміру завданої кримінальним правопорушенням шкоди; виявлення та процесуальне закріплення слідів кримінального правопорушення; виявлення причин та умов, які сприяли учиненню крадіжок (з правовим реагуванням на їх усунення). Виділено такі типові слідчі ситуації початкового етапу розслідування крадіжок в умовах великого міста: 1) факт крадіжки встановлено, але дані про правопорушника відсутні; 2) факт крадіжки встановлено, є відомості про особу правопорушника (або групу злочинців), проте ніхто не затриманий; 3) факт крадіжки встановлено і підозрюваного затримано з викраденим майном (речовими доказами), або за «гарячими слідами». До кожної слід- чої ситуації сформовано окремі версії та запропоновано перелік першочер- гових слідчих (розшукових) дій, інших заходів, спрямованих на їх перевірку. З’ясовано, що правильна оцінка слідчої ситуації на початковому етапі розслідування крадіжки в умовах великого міста допомагає слідчому: 1) висунути низку версій; 2) зібрати криміналістично значущу інформацію про кримінальне правопорушення та його учасників; 3) своєчасно провести наступні слідчі (розшукові) дії тощо; 4) організувати належну взаємодію сил та засобів Національної поліції України; 5) правильно спланувати та організувати розслідування в цілому.
ПОВНОВАЖЕННЯ СУДДІ ВИЩОГО АНТИКОРУПЦІЙНОГО СУДУ У КРИМІНАЛЬНОМУ ПРОВАДЖЕННІ
Authors: Савицький О. А.
Published: July 2021

Стаття присвячена висвітленню деяких структурних елементів правового статусу судді Вищого антикорупційного суду у кримінальному процесі. На основі аналізу поглядів науковців визначено, що зміст правового статусу судді Вищого антикорупційного суду включає сукупність таких елементів як, функції (основні напрями кримінально-процесуальної діяльності), повноваження (права та обов’язки), гарантії діяльності та юридична відповідальність. Особливу увагу приділено питанню повноважень досліджуваного учасника кримінального провадження. З’ясовано, що суддя Вищого антикорупційного суду є специфічною посадовою особою, представником суддівського корпусу, який у передбаченій законом процесуальній формі здійснює правосуддя в кримінальних провадженнях. Сфокусовано увагу на тому, що особливістю правого статусу судді Вищого антикорупційного суду є сфера реалізації прав та виконання обов’язків. Це обумовлене завданнями Вищого антикорупційного суду, які поляга- ють у здійсненні правосуддя відповідно до визначених законом засад та процедур судочинства з метою захисту особи, суспільства та держави від корупційних і пов’язаних із ними кримінальних правопорушень та судового контролю за досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у таких кримінальних провадженнях. З’ясовано, що ні законодавство, ні правова доктрина не наводить системного визначення повноважень судді. Крім того законодавцем не закріплено у положеннях Кримінального процесуального кодексу коло специфічних прав та обов’язків саме для суддів Вищого антикорупційного суду. Визначено, що основним призначенням Вищого антикорупційного суду є здійснення правосуддя у чітко визначеному переліку категорій справ, причиною виділення яких став саме неефективний їх розгляд у судах загальної юрисдикції та порушення розумних строків розгляду. В цьому сенсі запропоновано встановлення обов’язку для суддів Вищого антикорупційного суду дотримання конкретних строків судового розгляду кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень. Запропоновано спектр процесуальних повноважень судді Вищого антикорупційного суду поділити на загальний (охоплює ознаки правового статусу, притаманні всім суддям у системі правосуддя) та спеціальний (спрямований на деталізацію та конкретизацію прав та обов’язків саме судді Вищого антикорупційного суду) блоки.
ВИБОРИ ТА ВИБОРЧА СИСТЕМА В УКРАЇНІ: ІСТОРИКО-ПРАВОВИЙ АНАЛІЗ
Authors: Павленко В. В.
Published: July 2021

Актуальність статті полягає в тому, що сьогодні, коли Україна про- ходить складний шлях розбудови незалежної держави важливо забезпечити стабільне і продуктивне функціонування базових інститутів демократії. Тому вибори і виборче право безумовно стають фундаментом демократії і відносяться до основних засад конституційного ладу нашої держави. Якщо говорити про народовладдя, яке означає належність усієї повноти влади народу, то воно напряму залежить від типу виборчої системи, яку застосо- вують у тій чи іншій країні світу. За час незалежності Україна скористала- ся усіма існуючими виборчими моделями: мажоритарною, пропорційною та змішаною. Але, на жаль, слід визнати, що вибори в Україні у посткомуністич- ний період проходили і проходять, як правило, із використанням методів адміністративного тиску, широко застосовується підкуп населення, заля- кування кандидатів та виборців. У статті аналізується становлення ви- борчої системи в Україні. Розкривається суть понять «вибори» та «виборча система», показано вітчизняний та зарубіжний досвід їх розвитку. Визна- чається роль виборів для будь-якої демократичної держави. Розглядаються шляхи подальшого розвитку виборчої системи в Україні. Наголошується на необхідності вивчення історії виборчої системи нашої держави. Окреслено концептуальні підходи удосконалення виборчого законодавства України. Зроблено висновок, що виборчу систему у історико-правовому вимірі слід розуміти таким чином: виборча система – це врегульована конституцій- но-правовими нормами (в сукупності утворюють конституційно-правовий інститут виборчого права) система суспільних відносин, які складаються в рамках врегульованого законом порядку організації та проведення віль- них виборів, як форми прямої демократії та безпосереднього народовлад- дя, завдяки якій отримують можливість на законних підставах (легально) та на основі загальносуспільного визнання (легітимно) функціонувати представницькі органи публічної влади на окремому історичному етапі ро- звитку суспільства. Таким чином, виборча система відіграє важливу роль у процесі формування політичної волі в Україні, а здатність її забезпечити між різними політичними партіями консенсус в процесі боротьби за владу є важливим фактором стабільності та руху вперед.