VERBALIZED CONCEPT OLD AGE AS A CONSTITUENT OF EKPHRASIS IN THE MODERN ESSAYS WRITTEN IN ENGLISH ABOUT THE LATE WORKS OF PABLO PICASSO: COGNITIVE AND DISCURSIVE ANALYSIS
Authors: T.V. Lunyova 
Published: November 2020

У статті проаналізовано особливості вербалізації концепту OLD AGE / СТАРІСТЬ як конституента екфразису в есеїстич-ному дискурсі про образотворче мистецтво. Мета. Метою статті є з’ясувати когнітивно-дискурсивні особливості лінгвального втілення концепту OLD AGE / СТАРІСТЬ як конституента екфразису в сучасних англомовних есе трьох різних авторів про пізню творчість Пабло Пікассо. Методологічно дослідження спирається на ідею «епістемного збирання» (О.П. Воробйова, Е. Кржановська-Ключевська) і син-тезує напрацювання в галузях вивчення типів екфразису, типів екфрастичних текстів, жанру есе про мистецтво, дискурсу про мистецтво, інтегруючи їх у методологічне поле когнітивно-дискурсивного інструментарію. Методи. У роботі використані такі методи: компонентного, концептуально-семантичного і контекстуально-інтерпретацій-ного аналізу. Результати. Як конституент дескриптивного, тлумачного, простого і зведеного типів екфразису (виділених слідом за О.В. Яценко) концепт OLD AGE / СТАРІСТЬ актуалізовано в есе про пізню творчість Пікассо в сукупності таких склад-ників: «похилений, зігнутий», «вузлуватий, шишкуватий (про частину тіла)», «утратив репродуктивну силу», «імпотенція», «висохле, зморшкувате тіло», «слабкий», «занепад, згасання», «втрата інтелектуальних здібностей», «хтивість», «відчай”, «гнів», «самотність», «впевненість», «викликає глибоке зворушення». Концепт OLD AGE / СТАРІСТЬ утворює дискурсивні конфігурації (у термінології А.М. Приходька) з концептами YOUTH / МОЛОДІСТЬ, PIGMENT / ПІГМЕНТ, FLESH / ПЛОТЬ, DISCOVERY / ВІДКРИТТЯ. Висновки. Когнітивно-дискурсивна особливість актуалізації концепту OLD AGE / СТАРІСТЬ як конституента екфразису в сучасних англомовних есе про пізню творчість Пабло Пікассо полягає в атрибуюванні характеристик старості, об’єктивованих як складники концепту OLD AGE / СТАРІСТЬ, або людині як такій, або саме митцеві, що уможливлює розгортання витворю-ваних в есе смислів у кількох площинах: у площині осмислення віку людини як питомої риси людської екзистенції і площині роздумів про точки дотику старості й мистецтва (старість як предмет зображення і як особливі обставини творчості). The article focuses on the analysis of the charactristics of the verbalization of the conceptOLD AGE as a constituent of ekphrasis in modern discourse about the fine arts. The purpose of the paper is to reveal the cognitive and discursive peculiarities of the verbalization of the conceptOLD AGE as a constituent of ekphrasis in the essays about the late period of Pablo Picasso’s creative activity by three different authors. The methodology of the research is rooted in the idea of the “the jigsaw paradigm pattern” (O.P. Vorobyova, E. Chrzanowska-Kluczewska) and is a synthesis of the studies of the types of ekphrasis, types of ekphrastic texts, essays about art as a genre, as well as discourse about art which are integrated within the cognitive-discursive approach. Methods. The following methods have been used: componential, conceptual semantic and contextual interpretative analyses. Results. The conceptOLD AGE as a constituent of the descriptive, interpretative, simple and generalizing ekphrasis (following the classification of ekphrasis by E.V. Yacenko) when actualized in the essays about the late period of Picasso’s creative activity, includes the following conceptual components: “bent”, “knobby (part of the body”, “lost reproductive power”, “impotence”, “withered flesh”, “weak”, “decline”, “loss of mental ability”, “lust”, “despair”, “anger”, “being alone, “confidence”, “is deeply moving”. The concept OLD AGE develops I the essays discursive configurations (in A.N. Prixodko’s terminology) with the concepts YOUTH, PIGMENT, FLESH and DISCOVERY. Conclusions. The characteristic cognitive and discursive feature of the concept OLD AGE as a constituent of ekphrasis in the essays about Picasso’s late work is attributing the features of the old age, which are conceptualized as components of the concept OLD AGE, either to a person in general or to an artist. It enables the development of the meanings created in the essays in different domains: in the domain of the contemplation on the old age as a stage in the human existence as well as in the domain of reflexions on the old age as a problem tackled in the fine arts and a predicament old painters find themselves in.