bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
Fugitives: Anarchival Materiality in Archives
Authors: Hennessy Kate , Smith Trudi Lynn
Published: September 2018

In analog and digital archives, issues of material loss are met with tools of resistance, ranging from simple freezers, to fire-resistant bunkers, to complex robotic systems. While entropy is usually resisted by archivists, this paper draws attention to what we call anarchival materiality, or the generative force of entropy in archives. We theorize anarchival materiality through our oral history research with archivists and curators and parallel video and photography work in the British Columbia Provincial Archives. We describe how non-human archives and their human stewards both constrain and enable preservation. Classification systems, spatial organization and human responsibilities are all fundamentally reshaped and determined by the uncooperative residents of archives, who constantly remind their caretakers of the transformative and organic passage of time.
Twenty Theses on the Anarchive
Authors: Siegel Adam
Published: September 2018

A prolegomenon to a re-examination of the archive and other memory institutions is presented.
Neither/Nor: Other Cinema as an Archives and an Anti-Archives
Authors: Kashmere Brett
Published: September 2018

This essay explores Craig Baldwin’s Other Cinema, specifically the 16mm film collection assembled in the basement of San Francisco’s Artists’ Television Access, as both an archives and an anti-archives. How does Baldwin’s interdisciplinary practice, which integrates film collecting, curating, production, and publishing, challenge and expand our understanding of archival activity and consciousness? Examining Baldwin’s accessioning, organizational, and custodial processes and attitudes provides insights into Other Cinema’s dual nature: as a corpus of distinctive postwar documents that evidence histories of political, cultural, social, and scientific endeavor (archives); and a debris bin to be mined for re-workable scraps, forgotten, marginal, or suppressed memories, and unclassifiable anomalies (anti-archives). This opposition is eventually dissolved with the proposition of Other Cinema as a workshop, straddling both functions: conservation through creative destruction.
Considering Todd’s Tape: The Textual Transition of Videotape Miscellany
Authors: VanderBurgh Jennifer
Published: September 2018

Homemade video-recordings of television broadcasts are both archival and anarchival in nature. This essay considers the particular contributions of “miscellaneous” videotape recordings as precarious documents of television heritage and expressions of place-based cultural memory. In transcribingtelevision broadcasts, miscellaneous video-recordings createdpalimpsests of ephemeral content. No longer in active use, miscellaneous tapes have undergone a transition from dynamic and re-recordable to static texts. In describing the content of one example from Nova Scotia, Canada, this essay considers what miscellaneous videotapes have become after their textual turn.
Ice as a Counter-Archive: Permafrost, Archival Melt and Climate Futures
Authors: Perić Sabrina
Published: September 2018

In the history of Canadian Arctic colonization, ice and permafrost have been understood primarily as an engineering problem. During the Cold War however, understanding of permafrost and its possibilities changed. Microbiologists and geoscientists did not see permafrost as a hindrance, but rather for understanding the past. As permafrost freezes, organics, air and water become trapped, and as the permafrost grows thicker, so too the earliest trapped matter is buried deeper. Through chemical and genomic analysis, permafrosttoday can reveal details about the past. For scientists today, permafrost has collected, ordered and preserved a lost world of climate environments. This paper examines how political imperatives, petroleum industry and government scientists worked together in the 20th century Canadian North to construct permafrost as an archive of the past. It also posits that these icy (and now rapidly melting) archives should play a critical role in our global future.
TOWARDS A FILM MICOLOGY?: Biodeteriorated Archival Images of Havana as Incurable-Images of the Cinematic City
Authors: Rodríguez Juan Carlos
Published: September 2018

The proliferation of documentaries about Havana’s ruins during the Special Period has coincided with the biodeterioration of moving images filmed in Havana during the revolutionary period and collected in Cuba’s National Film Archive. Havana’s cinematic ruinology is therefore the story of a twofold material helplessness: the helplessness of a crumbling city, whose ruins appear in front of the camera, and the helplessness of the moving images of Havana’s past, which may soon vanish from the archive. Rather than equating biodeterioration with the death of cinema, the author appeals to TarekElhaik's notion of incurable-image to elaborate a concept of film micology as a semiotic engagement with the filmic mutations associated with celluloid'sbiodeterioration.The article offers a semio-micological analysis of CascosBlancos (Fernando Pérez, 1975), a biodeteriorated Cuban housing documentary from the 1970's, to highlight how the challenges posed by biodeterioration destabilize our conceptions of audiovisual heritage, collective memory, and both archival and historical images.
HORIZONTAL MENTORSHIP: A Preservation Solution for Marginalized and Underrepresented Audio-Visual Works
Authors: Kidd Mary , Lascu Marie
Published: September 2018

The “magnetic media crisis” is the idea that media created over the past century is at risk of degrading and becoming unplayable over the next 20 years. This poses an enormous challenge for content that falls outside of the collecting scope of well-resourced institutions. Audio-visual preservation on a shoestring budget is being addressed head-on by New York City’s XFR Collective (pronounced Transfer Collective). At the core of XFR’s mission is lowering the barriers to audio-visual preservation, especially material from marginalized and/or underrepresented communities. The collective’s success stems from fostering a “horizontal mentorship model,” which supports the idea that audio-visual preservation skills can be taught to anyone, given they are provided with accessible documentation, tools, and instruction. The hope is that individuals and groups may adapt XFR’s model to address their own community’s at-risk media.
Efficacy and Archival Practice in Nunatsiavut: A Case Study of the Rigolet Inuktut Living Archives
Authors: Turner Mark David
Published: September 2018

This essay is a case study of the Rigolet Inuktut Living Archives, an on-going project that is attempting to create a space for the disappearing Inuktut dialect of Inuktitut specific to Rigolet, Nunatsiavut, Labrador. In spite of a strong local imperative to safeguard the dialect, the project has proven difficult to implement. These issues are by no means local. They are part of a complex archives ecology within Nunatsiavut, the devolved territory of the Labrador Inuit.
Making Pancakes: Intergenerational Cooking and Remediating the Archive
Authors: Bronfman Alejandra , Dawson Maia , Sepúlveda Gabriela Aceves
Published: September 2018

In Making Pancakes, Alejandra Bronfman remediates the recipe Cakes para el Desayuno as a response to Aceves Sepúlveda’s great grandmother MamáPina’s cookbook. Along with her mother, Marisa Bronfman, her daughters Maia and Nina Dawson, and her partner Alec Dawson as the videographer, Bronfman sets up a cooking event in which three different generations interpret the recipe from their distinct subject positions. For this issue of Public, we propose to transcribe the intergenerational conversations that took place in Making Pancakes to unpack the ways knowledge is transferred from generation to generation and to reflect on the ways in which female domestic forms of writing and familial performative acts can be considered as central foci of the Archive. We will contextualize the transcription with still images from the video and a self-reflective response on cooking as remediation by Bronfman and Aceves.
ACTIVATING HISTORY: The Living Counter-Archive of Urban Vernacular Paths
Authors: Prus Benjamin P.F.
Published: September 2018

The project began with mapping a series of informal paths and shortcuts (17 in total) created by Hamiltonians. These paths have been carved into the ground by years of repeated trespassing to, from, and across railway tracks. The inscriptions of countless footfalls, the paths form an archive of local residents’ movements through their neighbourhood. The railway is representative of formal urban planning and Hamilton’s industrial past, while the informal paths trace anonymous, everyday ways that citizens break the “rules” of the formally planned city. To highlight the importance of these paths in the lives of the local community, I erected fake notices of the City of Hamilton’s intent to formally name these informal walkways. The formal names of city streets and paths are a way for a city to officially archive particular histories, while overlooking others. The forged notices stimulated discussion in the local community around key issues: which histories get kept and whose are discarded, who has the right to name what is created by local residents, and what is the “right” way to live and move within the city?
THE NiS+TS PSYCHOGEOGRAPHER’S TABLE: Countering the Official Halifax Explosion Archive
Authors: Luka Mary Elizabeth , Lilley Brian
Published: September 2018

The material culture of archives is reconsidered in the Psychogeographer's Table (PGT), a counter-archive created by the Narratives in Space + Time Society (NiS+TS) in response to the impending centenary of the accidental catastrophe of the 1917 Halifax Explosion (HE). The PGT counter-archive addresses the relationship between viewer and archive material in a number of novel ways. The subject matter of the archive considers the public geographies shaping our cultural landscape in the Explosion’s debris field, including the militarization of the waterfront and the invisibility of certain racialized and classed communities. The PGT is a portable sculpture and a curated repository of archival materials generated by NiS+TS, exhibited at the Dalhousie University Art Gallery in the fall of 2017. Further, the PGT’s unique materiality is reflected through multiple layers of mapping created through collaborative walking, augmented reality experiences and storytelling. These engagements situate the viewer within the archive, past and present, contrasting the everyday with the catastrophic event.
EXCAVATION, COUNTER-ARCHIVE, & SPATIOTEMPORAL ENCOUNTER: Past is Not Post and Rewriting Histories
Authors: Gerdes Benj , Lau Lasse
Published: September 2018

Visual documentation and discussion of two recent curatorial projects organized by the authors,Rewriting Histories(2015, Fotografisk Center and CPH:DOX, Copenhagen, Denmark) and Past is Not Post(2017, Edith-Russ-Haus for Media Art, Oldenburg, Germany). Gerdes and Lau are primarily artists and filmmakers working at the intersection of visual art and political documentary, but upon invitation assembled two highly regarded international art exhibitions focusing on archive-based artistic practices in film, video, and related media. Via the spatial orientation and resulting relationships of the works in situ, they sought to highlight certain nodes of resonance and tension between a set of 21st century practices by practitioners of diverse backgrounds and geographic origins. In the context of these exhibitions as a form of public engagement, they also discuss the potential and limitations of archival interventions by politically-engaged artists vis-à-vis other modes of protest and resistance.
Prairie History Redux
Authors: Fornwald Blair , Meneley Barbara
Published: September 2018

Our project examines the potential of creative collaborative engagement with public archives. Focusing on Prairie History Redux, a project we developed through Dunlop Art Gallery in conjunction with the Prairie History Room at Regina Public Library (RPL) in 2015-2016, we discuss our process of working together as curator (Blair Fornwald) and artist (Barbara Meneley) to develop creative strategies for engaging the archive in the contemporary era.
Anarchival Impulses: A Performance Theory of Media
Authors: Thain Alanna
Published: September 2018

I propose the anarchival as a performance theory of media relevant to the current moment. Defining an anarchival movement impulse characteristic of post-digital moving image media through the example of “bullet time” key examples from Gap commercials, toThe Matrix, and dance works on stage and screen (Edouard Lock’s Amélia(2002), and Dave St-Pierre What’s Next? (2011)), I then consider how expanded practices of embodiment are taken up by queer and feminist artists in three recent works (Nikki Forrest’s Flip/Bend (2012) Catherine Lavoie Marcus and Priscilla Guy’s Singeries(2016), and WIVES Action Movie (2017).
BOOK REVIEW – VERTICAL: THE CITY FROM SATELLITES TO BUNKERS
Authors: Synenko Joshua
Published: September 2018

This review delves into Stephen Graham’s 2016 volume, Vertical: The City from Satellites to Bunkers, examining Graham’s demand that geographers adopt vertical approaches as a means to challenge the field’s challenges in addressing new forms of social inequality.
Disrupting the Register: TreatyCard.ca and Indigenous Counter-Archives
Authors: Mamers Danielle Taschereau
Published: September 2018

This essay analyzes the Indian Register as a key source of documentation in the archive of settler colonial law and Cheryl L’Hirondelle’s (Cree/Métis) TreatyCard.ca as a counter-archival disruption to the state’s archive. The Canadian government’s system of “Indian” registration and the archive it has generated served to literalize the claims of the Indian Act. Parts one and two of this essay historically contextualize the Indian Register and attend to its application forms as a key site of colonial law’s archival operation. Part three analyzes TreatyCard.ca as an alternative register that makes visible the limited frames of visibility that the Indian Register imposes on Indigenous identity and prompts a counter-reading of the Register’s archival function. The counter-archival disruption of TreatyCard.ca creates a radically open register wherein participants author and authorize their own identities at a remove from the state’s sovereign archival desires.
Commemoration and Decolonization in the Missing and Murdered Indigenous Women Database
Authors: Ferris Shawna , Ladner Kiera , Allard Danielle , Hughes Micheline
Published: September 2018

The Missing and Murdered Indigenous Women Database (MMIWD) is,at present, an activist archive comprised of thousands of Indigenous and non-Indigenous news reports relating to Missing and Murdered Indigenous Women, Girls, and Two-spirit (MMIWG2) persons in Canada. Through an exploration of the development of the Missing and Murdered Indigenous Women Database, including the development of our collections, our descriptive practices, and our participatory methods, this paper examines what it means for the MMIWD to engage in archival decolonization. It considers what kinds of (archival) interventions we can develop or employ to (re)frame MMIWG2-related mainstream news media reports. Perhaps most importantly it discusses the possibilities for this project to create something more than a counter-archive that reacts to colonial violence but does not itself provide or inspire decolonizing visions of a post-colonial political reality in which such violence is no longer a reality.
Effects of mycorrhizal inoculation and digestate fertilisation on triticale biomass production using fungicide-coated seeds
Authors: Caruso C. , Maucieri C. , Barco A. , Barbera A.C. , Borin M.
Published: September 2018

Crop fertilisation management using organic wastes and arbuscular mycorrhizal fungi (AMF) inoculation can play a crucial role in the sustainability of agroecosystems. However, in conventional agricultural systems, agrochemicals like fungicides could reduce the positive effect of AMF. The aim of this study was to evaluate the agronomic (biomass production) and environmental (soil CO2 emission) effects of AMF inoculation and digestate spreading on triticale cultivation using commercial seeds coated with fungicide. The field experiment was conducted in 2014–2015 at the University of Padua’s experimental farm (Italy), adopting a split-plot design, where the main plot factor was AMF inoculation (inoculated vs. uninoculated) and the subplot factor was fertilisation treatment (no fertilisation (NF), digestate liquid fraction (DL), digestate solid fraction (DS), mineral fertilisation (MF)). Low AMF root colonization was observed, likely due to the effect of fungicide; the only significant effect of AMF inoculation was a lower shoot density. Dry biomass production was significantly higher in the MF treatment (21.8 ± 1.04 Mg/ha) and lower in the NF treatment (14.5 ± 0.73 Mg/ha) compared to DS and DL treatments, which were not significantly different with an average yield of 17.2 ± 2.10 Mg/ha. During the cropping season, soil CO2 emissions were not significantly affected by either AMF inoculation or fertilisation treatment. The median value of soil CO2 emissions was 447.3 mg/m2 per hour.
Jezik/govor — jezični znak (za striktno lingvistički pristup problemu jezičnog znaka)
Authors: Ćosić Vjekoslav
Published: September 2018

Nakon kratkog prikaza najpoznatijih teorija jezičnog znaka (de Saussure, Hjelmslev, Ullmann, Martinet) autor daje prikaz dosad manje poznate teorije znaka prema psihosistematici francuskog lingviste Gustavea Guillaumea i njegovih učenika Roch Valina i Gérard Moigneta. Ta se teorija razlikuje od ostalih po tome što đihotomiju signifié-signifiant integrira u dihotomiju langue-discours i daje novu formulu jezičnog znaka: signifié + signe = signifiant, s time što kod svakog od tih elemenata razlikuje virtualno stanje u jeziku i efektivno stanje u govoru. Signe i signifiant se materijalno ne razlikuju. Jedan signifiant može biti sastavljen od više signe koji se pojavljuju u komplementarnoj distribuciji (Čovjek-ljudi). Da bi se mogao upotrijebiti u govoru, jezični znak prethodno mora izgraditi u jeziku svoju semantičku materiju i gramatički oblik. U tom smislu on, barem u i.-e. jezicima, mora pripadati nekoj od vrsta riječi. Signifiant se tako poistovjećuje s onim što se naziva riječ. Jedno od osnovnih opredjeljenja ove teorije jest da se isključivo koncentrira na odnos signifié-signifiant na psihičkom planu i istražuje mentalne mehanizme izgradnje jezičnog znaka u sistemu. Pritom dakako apstrahira odnos sipni/ié i našeg iskustva, znanja odnosno materijalne stvarnosti, jer to unosi pometnju u semantička istraživanja, iako se od de Saussurea na ovamo već uvriježilo mišljenje da je jezik forma (psihička) a ne supstanca (materijalna). Na kraju rada daje se — ogledno — analiza dviju gramatičkih riječi u hrvatskom jeziku: do i što.
The language of goran’s kajkavian collection ognji i rože
Authors: Lisac Josip
Published: September 2018

Podrobnijih analiza Goranova jezika dosad nije bilo, a u ovome radu autor jezične značajke zbirke Ognji i rože prikazuje obradbom osnovnih glasovnih, akcenatskih, morfoloških, tvorbenih, sintaktičkih i leksičkih osobina. Jezik te knjige uspoređen je s Goranovom ranom kajkavskom lirikom, a usmjerena je pažnja i na razlike između lukovdolskoga govora i jezika analizirane knjige. U nastojanju da ostvari što sugestivniji umjetnički izraz, pjesnik nije u potpunosti ostvario svoje teoretske principe o dijalektalnoj poeziji, pa su u Ognjima i rožama prisutna i odstupanja od lukovdolskoga idioma.
La scelta morfo-sintattica del passato remoto e/o l’imperfetto in funzione semantica
Authors: Čeh-Tomašič Snježana
Published: September 2018

Dvostruki aspekt klasično-latinskog perfekta (koji je u jednom signansu objedinjavao dva signatuma — grčki aorisni i perfekt in sensu strido) doveo je u talijanskom jeziku do razgraničenja dviju funkcija i stvaranja dviju odvojenih paradigmi (signansa) za svaku od funkcija (signatuma). Takva savršena proporcija (tj. jedan signans za jedan signatum) koja funkcionira u talijanskom standardu ne postoji međutim i u dijasistemu talijanskih dijalekata; sjeverni, naime, poznaju samo paradigmu tzv. passata prossima (koji tada zamjenjuje i tzv. passato remoto); južni samo paradigmu passata remota (koji funkcionira i kao passato prossimo). U takvu dvočlanu glagolskom sistemu (kakav je sistem glagola talijanskih dijalekata, ako izuzmemo dva tzv. trapassata) sasvim je drugačiji interparadigmatski »položaj« i odnos imperfekta (kojega otoje skupine dijalekata poznaju) prema svakom od tih vremena. U ovom se članku na osnovi materijala iz XIV st. na rimskom dijalektu analizira ta relacija i ustanovljava odnos passata remota prema imperfektu kao odnos anteriornosti prema ne-anteriornosti. U toku rada na tim analizama autor članka opaža da se prilikom transformacija glagola iz passata remota u imperfekt na glagolima imati, biti, znati, vidjeti, poznavati događaju i semantičke promjene: ti glagoli, naime, u passatu remota dobivaju značenja koja nemaju u imperfektu. Tako glagol imati semantički funkcionira kao glagol primiti (u primjerima rečenica 1—6), kao glagoli uzeti, dočepati se, prisvojiti (7—9), postići (10), strpati u zatvor (11); glagol biti kao glagol stići (12—13), predstaviti se, pojaviti se (14—17); glagol vidjeti kao shvatiti, postati svjestan (18—21); glagol znati (sapere) kao glagol doći do saznanja, biti obaviješten (22) ; glagol poznavati (conoscere) kao glagol shvatiti, otkriti (23—25); glagol stajati kao zaustaviti se, zadržati se (26—30). U lokuciji stare quieto i glagolu cominciare izbor passata remota ili imperfekta ukazuje na razliku između (tek) započinjanja i dovršenja radnje izražene glagolom.
Semantische moglichkeiten des attributiven syntagmas mit »Von«
Authors: Matulina Željka
Published: September 2018

Na mjesto prijašnje genitivske konstruikcije dolazi u suvremenom njemačkom jeziku sve češće prepozicionalna konstrukcija s »von«. Unutar ovako nastalih prepozicionalnih konstrukcija, koje su prema svojoj funkciji atributi, pokazuju se vrlo različiti semantički odnosi. Prema određenim semantičkim kriterijima svrstat ćemo ih i opisati, vodeći računa i o njihovoj nekadašnjoj osnovi, tj. genitivskoj konstrukciji. U nekim slučajevima nije lako dati odgovor na pitanje, u kojoj je mjeri pojedini atribut autosemantičan. Pokazalo se da najveći broj prepozicionalnih atributa, s »von« iskazuje partitivni odnos.
First traces of the short story in nineteenth century croatian literature
Authors: Janković Mira
Published: September 2018

Pripovjedna pnoza Ljudevita Vuikotinovića uključuje neke elemente njegovih epskih pjesama i baladia. Prva rečenica Vukotimovićeve prozne kompozicije Ivan Vojković oblikovana je po uzoru na početnu rečenicu povijesnog romana Ivanhoe Waltera Scotta, ali je Vuikoitinović uspješno prilagođuje potrebama kraćeg narativnog oblika. Prikaz povijesnih zbivanja povezuje sa sadašnjim trenutkom, a uz uvodni opis najavljuje početak radnje. Po epsko-lirskim i dramskim obilježjima prozne kompozicije Ivan Vojković može se smatrati prvim pokušajem novele u novijoj hrvatskoj književnosti i jednim od prvih odraza evropskog romantizma u nas.
Two late travels writers of the illyrian movement
Authors: Franić Ante
Published: September 2018

Svojim romantičarskim pogledima i književnostilskim značajkama, didaktičko-prosvjetiteljskim nastojanjima i preporodno-palriotskim zanosima u duhu Gajeva ilirskog pokreta Grgo Martić i Ivan Despot djeluju u prijelaznom periodu od romantizma k realizmu anakronistički demodirano, ali ne i konzervativno i bez književnog odjeka na svoje suvremenike. Njihova putopisna djela, posebno ona kompoziciono cjelovitija, vrednovana i strožim kriterijima imaju i danas izvjesnu književnu draž i nezaobilazno literano-povijesno značenje.
Reviews and polemics about realism, naturalism and verism iz Zadar review »Iskra«
Authors: Dorkin Mladen
Published: September 2018

Kad se Iskra pojavila 1884. godine, u hrvatskoj su se književnosti vodile žučne polemike i rasprave oko teoretskih pitanja vezanih za realizam, naturalizam i verizam. U spomenutim polemikama što isu se vodile između konzervativnog Vijenca i lilberalno-pravaške Hrvatske vile, Iskra je ustala protiv kumičićevsko-pravaškog radikalizma u literaturu i stala na stranu Vijenca i njegova glavnog ideologa Josipa Pasarića, zalažući se za šenoinski program koji je uz estetsku naglašavao i moralnu i prosvjetnu funkciju knjige u našem narodnom životu.
Ivo Cipiko’s war themes
Authors: Jakšić Zlatan
Published: September 2018

Kratke pripovijetke i reportaže što su nastale tijekom balkanskih ratova i u prvom svjetskom ratu ne dosežu literarne vrijednosti Ćipikovih pripovijesti iz primorskog života, ali se njegova pjesnička individualnost ipak očituje u punoj mjeri. Iskazao se kao socijalni pisac, kao protagonist ideje o prirodnom životu i kao slikar pejzaža. Analiza metalorike pokazuje da se radi o piscu koji izvanjske dojmove prima i doživljuje vizualno, ne aikustički.
Weitere deutsche einflüsse auf zmaj
Authors: Milović Jevto
Published: September 2018

Zmajeva kratka pjesma »Večni otac« prepjev je pjesmice Juliusa Hammera »Zu pflanzen in die Menscheobrust«. Zmaj je prepjevao Hammeroviu pjesmu »Vertraue dich dem Licht der Sterne«. Taj svoj prepjev objavio je 1873. g., u listu Žiža pod naslovom «Moj savet«, U Bosanskoj vili za 1895. g. crn. je objavio svoju preradu »Roka«. Izvornik njen je Hammerova pjesma »Der Strom, sonst reich an vollen Wogen«. Zmajeva pjesmica »Idila«, koja je štampana u Brankovu kolu 1897, nastala je pod uticajem satire Ludviga Katiàa »Ein Felsen ragie aus des Meeres Wogen«. U kalendaru Polaženik za 1873. g. izišao je Zmajev prepjev »Ne neobična ženska biograti ja«. Njegov izvornik je mađarska narodna pjesma »Sie zahlte kaum noch sechzohn Jahre*. Izvornik Zmajeve preralde »Pitanje našoj braći Mađarima« jeste njemačka pjesma »Frage an unsere magyari'schen Bruđer«.
Croatian and slovenian reviews about Valjavec’s book folk tales (1858) and (1890)
Authors: Krakar Lojze
Published: September 2018

Slovenski pjesnik i hrvatski znanstvenik Maitija Valjavec (1831—1897) u Varaždinu i u njegovoj hrvatskoj i slovenskoj okolici počeo je sakupljati narodne pjesme i pripovijetke koje je tiskao dva puta u knjizi: godine 1858. pod naslovom Narodne pripovjetke i godine 1890. s naslovom Narodne pripovjesti, Ono što tim knjigama i danas daje vrijednost jest znanstvena akribija i Valjavčev sluh za narodni jezik i stil pripovijedanja, što je Valjavec pokazao već u svojim prvim, đačkim zapisima slovenskog narodnog blaga iz okolice svoga rodnog sela.
O фантастике и гротеске михаила булгакова и хорватских прозаиков 70-тнх годов
Authors: Rister Višnja
Published: September 2018

Usporedbom fantastike i groteske u prozi mladih hrvatskih pisaca sa stvaralaštvom Mihaila Bulgakova na razini odnosa tema i motiva, racionalnog i iracionalnoga, povijesti i legende, sna i jave, uloge i mjesta pripovjedača u tekstu, pitanja vremena i mjesta — autor zaključuje da je stvorena groteska koja izražava nemir suvremenog svijeta.
I romanzi di Nino Palumbo
Authors: Rabac-Čondrić Glorija
Published: September 2018

Desetak objavljenih knjiga, od kojih preko polovice romana, predstavljaju doprinos Nina Palumba razvitku suvremene talijanske književnosti. Uvjeren da umjetnička riječ treba nositi u sebi takvu snagu kazivanja da djeluje kao svjedočanstvo, ovaj pisac pretražuje one društvene predjele gdje se kriju ljudi potencijalne ili stvarne žrtve sistema vlasti. Na tim ljudima, koje je država ili vlast iskoristila, a zatim odbacila i protjerala na periferiju života, zadržava se pažnja pisca sve do posljednjih romana kada je realistički način predočavanja zamijenjen tehnikom i riječima. To je uzrokovalo bijeg junaka iz realnog svijeta i osiromašenje poruka koju je autor želio iskazati.
Individualism and the novel: a sketch of the intellectual background to modern fiction
Authors: Shanahan Daniel
Published: September 2018

Modemi individualizam pojavio se u renesansi kad se čovjek počeo sve više okretati prema sebi. Prolazio je i kroz različite faze, a osobito je bilo značajno vrijeme prosvjetiteljstva (18. stoljeće) kada su nastale i neke značajne filozofske rasprave. Pojava romana je dakle povezana s rastućim valom individualizma, jer oboje ističe čovjekov osobni doživljaj i iskustvo kao pouzdanije oslonce od raznih rituala proricanja. Međutim, 19. je stoljeće počelo iskazivati nepovjerenje prema subjektivnosti individualizma. Marx i Freud su isticali "kritičku objektivnost« i obojica su smatrali da subjektvne, osobne interpretacije stvarnosti ne mogu biti pouzdani vodiči u životu. Ipak je roman ostao vodeća literarna vrsta u 19. i 20. stoljeću. Kao razlozi za to ističe se sve brojnija čitalačka publika i nesputanost romana pravilima i normama, kao što je bio slučaj kod poezije. Za ilustraciju svojih postavki autor navodi djela nekih engleskih romanopisaca 19. stoljeća (Ddckons, Thackeray, Austen, Eliot) i američke romane iz istog razdoblja (Havvthome, Melville, Twain). Henry James je učinio najviše na smanjenju razlika između američkog i engleskog romana, ali je ipak ostao «na rubu modernog romana«. Brana tradicionalne pripovjedačke tehnike raspala se početkom 20. stoljeća, najprije u djelima Conrada, a kasnije i u djelima Joycea i V. Woolf, a u Americi u djelima F. Scotta Fitzgeralda, Nathanaela Westa, Johna Dos Passosa, Emesta Hemingwaya i Williama Faulknera. Pokušava se i odgovoriti na pitanje: zašto moderan roman ne može stvoriti »neindividualističkog junaka« i zašto se čitalac modernog romana neće susretati s »anti-junakom« u romanu 20. stoljeća.
Structure and meaning of forster’s novel a passage to India and his unpublished play the heart of Bosnia
Authors: Mardešić Ivo
Published: September 2018

Sintaksa početnih rečenica prvih poglavlja nagovješćuje kompozicijsku strukturu romana, a analiza strukture otkriva određena njegova značenja. Pri tome određenu ulogu mogiu igrati komparacije s nekim glazbenim oblicima. Forsterova neobjavljena drama The tieart oj Bosnta u izvjesnom je smislu priprema za njegov roman A Passage to lndia.
O mjestu praslavenskoga jezika u Indoevropskome jezičnom svijetu
Authors: Brozović Dalibor
Published: September 2018

Među takozvanim »prajezicima« pojedinih grana indoevropskoga jezičnog svijeta praslavenski jezik predstavlja posve osobitu pojavu. Homogenost praslavenskoga u sredini prvoga tisućljeća naše ere savršeno je iznimna. Današnji specijalisti mogli bi bez poteškoća razgovarati »praslavenski«, što bi bilo nemoguće s »pragermanskim« ili čak s »prakeltskim« ili »praitalskim«. Ne odgovara stvarnosti govorimo li da praslavenski kao fenomen predstavlja nešto drugo u usporedbi s ostalim indoevropskim »prajezicima« zato što je on mlađi od njih — naprotiv, on je zapravo mlađi zato što je od njih drugačiji. Slavenske je jezike kudikamo lakše uspoređivati s romanskom nego s italskom skupinom jezika. U tom se smislu postavljaju tri osnovna pitanja: 1) Kakva je relativna važnost početne bliskosti jezične supstancije (odnosi s Irancima i, možda, s Toharcima) i dužine perioda u kojem su još moguće zajedničke inovacije (odnosi s Germanima, u prvom redu)? 2) Kakva je priroda trojnih odnosa zapadnobaltsko-istočnobaltsko-slavenski? (Drugim riječima, problem đvojstva ili jedinstva Slavena i »Balta« predstavlja lažnu dilemu). 3) S kojih teoretskih i tipoloških polazišta valja u suvremenosti promatrati dijalektne odnose? (jer se bit nekadašnjih »balto«-slavensklh odnosa ne može riješiti tradicionalnim, historijsko-komparativnim metodama — umjesto nagađanja o tome kakvi su ti odnosi mogli biti u prošlosti, bolje je analizirati kakvima su oni morali biti nekada da bi u naše doba bili takvi kakvi stvarno jesu usporedimo li ih, na primjer, sa suvremenim indo-iranskim ili čak romansko-keltskim odnosima).
Burkeova prolegomena simboličkoj formi
Authors: Jutronić Dunja Tihomirović
Published: September 2018

Čovjekova suština označena je upotrebom simboličkih formi od kojih je jezik najosnovniji i najhitniji. Simbolizacija je a priori kategorija. Ona uvjetuje bezbroj manifestacija simboličkih formi koje nalazimo i stvaramo oko sebe. Sposobnost simbolizacije osnova je za svako ljudsko znanje, a samo znanje ograničeno je principima ove sposobnosti. Burke naglašava da su ovi procesi vezan za čovjekovu volju koja je vođena svrhom i ciljem. Forme služe da bi čovjek shvatio stvari koje ga okružuju i da bi na njih mogao vršiti svjestan utjecaj. Simboličke forme postaju značenje samo ako je proces kreativan, ako u samom početku posjeduju implikacije za akciju. Naglašava se da su simboličke forme vezane za kritičku akciju a time se ističe da je čovjek aktivni stvaralac svojega znanja. U tom smislu forme su svrsishodne i funkcionalne. Time simboličke forme i sadržaj postaju jedno jer je svako značenje neodvojivo od oblika u kojem se pojavljuje.
Die morpho-syntakto-semantische verbvalenz
Authors: Mikić Pavao
Published: September 2018

Morfološko-sintaktičko-semantička valentnost glagola produkt je razmišljanja gramatičara, koji nastoje da jezične regularitete prikažu na jednostavan i razumljiv način. Valentnost ne postoji kao nešto prirodno, ali ovaj izum gramatičara od velike je važnosti: — za učenje novoga jezika, — za kontrastiranje dvaju jezika. Valentnost zahvaljuje, prema tomu, teoretsku egzistenciju svojoj praktičnoj potrebi.
O jeziku i stilu Marulićevih >Starozavjetnih ličnosti< (De veteris instrumenti viris illustribus commentarium)
Authors: Glavičić Branimir
Published: September 2018

Po prirodi i svrsi blisko ostalim Marulićevim rctigiozno-moralističkim djelima, ovo se — kao kompenđij Biblije — znatnije razlikuje od drugih već drugačijim književnim oblikom. Iz aspekta jezika i stila te su razlike još i veće. Što se tiče jezika, na svim se razinama, od pravopisa i fonetike preko morfologije, sintakse i stilistike do leksika i frazeologije, mogu zapaziti brojne dvostrukosti uz veća ili manja odstupanja od normi klasičkog latiniteta. Dvostrukosti su najvećim dijelom rezultat piščeve vrlo izražene težnje za svakovrsnom raznolikošću, koja je mjestimice sama sebi svrhom. Odstupanja pak od klasičkog latiniteta uzrokovana su u pravilu znatnom upotrebom raznih elemenata srednjovjekovnog i biblijskog latiniteta. Kadšto je zamjetljiv i utjecaj hrvatskog supstrata. Za razliku od ostalih Marulićevih djela koja su pisana više-manje izrazitim humanističkim latinitetom, ovdje samo uvod i zaglavak pokazuju jače crte toga bujnog jezika. Za sav ostali tekst kojim je sažiman predložak karakteristične su kraće rečenice, često bez ikakvih antičkih retoričkih ukrasa, i vrlo zastupljena parataksa. Za stil ovoga djela karakteristično je i to da je tekst obilno protkan izvacima iz Biblije, a izlaganje, napose proročkih knjiga, popraćeno komentarom. I u ovom se Marulićevu djelu može otkriti pokoji antički citat što ga on unosi po navici humanistički obrazovanih književnika, Osim biblijskih i antičkih citata nalazimo ovdje i izvjestan broj formulacija koje su preuzete iz drugih Marulićevih djela. U jednoj prilici, dapače, pisac sam sebe znatnije kompilira: opsežna Davidova biografija rađena je striktno prema sažecima (argumentima) njegove Davidijade. Na temelju toga moguće je sada to djelo bar relativno datirati: napisano je nakon Davidijade, negdje krajem drugoga decenija XVI stoljeća.
Infinitivska dopuna uz glagole nepotpuna i modificirana značenja
Authors: Matulina Željka
Published: September 2018

U ovoj se analizi pošlo od rečenice kao izolirane strukturne cjeline a prema postavkama teorije valentnosti i gramatike ovisnosti Ulricha Engela. Glagol ima centralni položaj i glavnu ulogu u rečenici, pa on tim svojim osobinama otvara oko sebe mjesta obaveznim i neobaveznim rečeničnim članovima. Obavezni se rečenični članovi nazivaju dopune (’Erganzungen’), a oni ise međusobno razlikuju i to s obzirom na svoj oblik, funkciju i značenje. Neobavezni rečenični članovi- nazivaju se, već prema stupnju svoje neobaveznosti, dodaci i oznake. U ovome radu pažnja je posvećena glagolskoj dopuni (prema ’Ver- bativerganzung’ u terminologiji Ulricha Engela). Analiza istraženih primjera u njemačkom i hrvatskom pokazala je sljedeće: 1. Glagoska, se dopuna gotovo isključivo pojavljuje u vidu infinitiva, pa stoga predlažemo termin ’infinitivska dopuna’. 2. Glagoli koji uza se traže takvu dopunu u najvećem se broju slučajeva glagoli nepotpuna značenja (’Nebenverben’), kao što su npr. pomoćni glagoli, modalni glagoli, glagoli modaliteta i neki drugi glagoli, npr. glagoli modificirana značenja. 3. Svi istraženi glagoli su prema modelu valentnosti, kojim smo se rukovodili, dvo valentni ili tro valent ni, a to važi za oba kon- Ironlivnna jezika. Ako usporedimo njemačke glagole s njihovim ekvivalentima u hrvatskome, moramo ustanoviti da njihova valentnost nije uvijek raeiproćna. To smo pokušali prikazati popisom glagola koji uza se traže infinitlvsku dopunu.
Pouka i poruka Grabovčeva >Cvita razgovora<
Authors: Švelec Franjo
Published: September 2018

Pored osnovnih podataka o životu i djelu Filipa Grabovca, autor u ovom prilogu daje analizu njegove najstarije pjesme u njezinu dvojakom značenju: i kao samostalne sastavine i kao integralnog dijela njegova »Cvita razgovora« u koji ju je, dvadesetak godina nakon prvog objavljivanja, uključio. Upozorava potom na posebno značenje Grabovčeve knjige u općoj kulturnoj klimi u tzv. Mletačkoj Dalmaciji prve polovice XVIII stoljeća. Grabovac naime čini zaokret u odnosu na dotadašnju nabdžnu spisateljsku praksu: on pored vjerske pouke (u prvom dijelu svoje knjige) daje (u drugom dijelu) i pouke iz osnova svjetske i nacionalne povijesti, istina dosta mutno i nejasno, ali na način koji svjedoči da pisac teži za nacionalnim osvješćenjem svojih zemljaka u uvjetima u kojima je dugotrajna tuđinska vladavina u narodu gotovo izbrisala svijest o njegovu vlastitom identitetu. U izvođenju te svoje osnovne ideje Grabovac je postupio doduše s najboljim namjerama, ali i krajnje naivno: šibajući po nekim porocima i postupcima svojih zemljaka on ih je u priličnoj mjeri prepoznatljivo konkretizirao, čime je na sebe navukao mržnju i čežnju za osvetom. Optužen pred mletačkim sudom od vlastitih zemljaka za antimletačku djelatnost, završio je život nakon dvogodišnjeg tamnovanja na otočiću Santo Spirito, južno od Venecije. Grabovac je značajan prvenstveno po svojim idejama u vremenu kad se javlja i u prostoru gdje se javlja. Po njima on je utirao put Andriji Kačiću Miošiću koji će, obogaćen njegovim iskustvom i poučen njegovom zlosretnom sudbinom, nastaviti njegovo djelo.
Matoševa rodoljubna poezija u kontekstu njegova vremena, života i djela
Authors: Dorkin Mladen
Published: September 2018

Matoš je ljudski i stvaralački preokupiran hrvatskom stvarnošću svoga vremena, ukorijenjen u njenu tragiku, svojim životnim stradanjem sudbinski vezan za stradanje svoje domovine. Crna stvarnost vremena, zaturenost narodnog života, osobna sudbina prognanika, sve ga je to ispunilo tužnim lamentacijama i baladičnim raspoloženjima, ali i romantično-utopijskim sanjama i nadama, sve ga je to sililo da se podjednako saživi i s tradicijom i sa stvarnošću suvremenog života, rođenom mu zemljom i Evropom, da se stvaralački oglasi samo kroz njemu svojstveno i dato jedinstvo suprotnosti, da progovori u isto vrijeme i kao romantik i realist, tradicionalist i modernist, Hrvat i Evropljanin koji zna da bez više kulture nema više poezije. Jest, Matoševo književno djelo rađa se iz dubokog i strasnog doživljaja narodne i osobne sudbine, hrvatskog i balkanskog kompleksa i šireg evropskog političkog i kulturnog konteksta, pa mu se rodoljubna poezija organski nadovezuje na svijet misli, raspoloženja, motiva i slika njegove pripovjedne i feljtonističke proze, što sve govori da je Matoševo književno djelo jedinstveno i nedjeljivo, u svim svojim segmentima organski cjelovito, matoševski intimno, i sadržajno i stilski, povezano. Pa ako su sudbina pjesnika i sudbina njegove domovine učinile njegovu rodoljubnu poeziju krvavo životnom i nacionalnom. Matoševo poznavanje simbolizma i teorije suglasja, Matoševo simbolsko doživljavanje stvarnosti, učinili su da mu je lirski patriotski izraz artistički sugestivan, matoševski individualan i evropski unverzalan, svojom parnasovačko-simbolističkom dimenzijom nov i jedinstven u vremenu u kome se pojavio. Zahvaljujući upravo svojoj životnoj sudbini prognanika i osamljenika i svojoj evropskoj naobrazbi Matoš je u svojoj rodoljubnoj poeziji dao sintezu hrvatskog i francuskog duha, složenošću doživljaja i svojim stilom stvaralački potvrdio svoja načela o simbolizmu i artizmu, svoju poetiku suglasja, glazbe, boje vokala, doživljavajući stvarnost hrvatske u baresovskim idejnim okvirima, ali svojim nervom i temperamentom. Motivima i raspoloženjima ostaje duboko nacionalan, a svojim nastojanjima da se koristi književnim metodama evropskog fin de sieclea potvrđuje se kao Evropljanin.
Dva pristupa u suvremenoj talijanskoj književnosti
Authors: Čondrić Glorija Rabac
Published: September 2018

U Italiji su sve učestaliji razgovori o metodološkom pristupu suvremenoj književnosti i sve se više javljaju neusklađena ili čak kontradiktorna mišljenja. U jeku debata i suprotstavljanja stavova pojavile su se dvije knjige o talijanskoj književnosti XX. stoljeća čiji su autori Giuseppe Petronio i Romano Buperini. Petronio, poznati povjesničar, kritičar i teoretičar, istupa s tezom da pored interpretacija koje razmatraju djelo monadistlčki, moraju postojali i one koje ga ispituju s »društvene strane«, u spletu s vanjskim odnosima, što znači da, se svako razmatranje mora kretati horizontalno ili sinkronično. Književno je djelo prema njemu odredivo samo kroz niz koordinata. Sa tih pozicija kreće u potragu za dijalektičkim vezama i međusobnoj isprepletenosti kulturnih fenomena, političke atmosfere, povijesnih i ličnih doživljaja autora koje obraduje, vodeći računa da svatko mora platiti danak tradiciji. Petronio, osim toga, zastupa ideju da »žanrovi« i »kolektivni procesi« imaju prednost nad pojedinim autorima i knjigama. Traganja za koordinatama, za naborima prošlosti relevantnim za rađanje jednog djela uzrokovalo je sažimanje građe odnosno sintetično ukazivanje na sadržajni smisao i na formalnu usklađenost umjetničkog čina. Iz tih razloga u njegovoj knjizi nije potpuno rasvijetljena dubina brazde koje je pojedino stvaralačko pero izoralo iako je naznačen njegov doprinos u pomicanju spoznajnih granica. Romano Buperini mijenja polaznu točku svojih istraživanja. Za njega tekst nije samo znak već i simptom individualnog i društvenog raskida. Ispitivanje odnosa podudarnosti između ekonomsko-proizvodnog i književnog sistema vodilo je tog kritičara u identificiranje tendencija grupiranja, smjerova i poetika. Novom postupku pribjegava u uvjerenju da se književna ideolog ja rijetko širi na inicijativu jednog čovjeka, već uz sudjelovanje cijele grupe. Pišući svoju povijest književnosti Novecenta drži se tekstova i onih pojava koje su im dale konotativno značenje. Razmješta ih i ocjenjuje pomoću mnogobrojnih lektira, pokazujući pri tome da se služi kritičkim instrumentima različitim od Petronijevih. Jedan i drugi kritičar težili su unapređenju kritičkih mjerila, ažuriranju pristupa književnosti i metode obrade. Prvi je zaslužan što je učvrstio temelje marksističkog shvaćanja književnih pojava, a drugi što se pomjerio za jednu stepenicu u želji da talijansku kritičku misao približi novim tendencijama i što je nastojao da se spusti što dublje u literarna ostvarenja.
Le prime liriche - E ultime di Petar Kasandrić
Authors: Festini Mario
Published: September 2018

Hvaranin Petar Kasandrić objavio je 1879. godine u Zadru na talijanskom jeziku zbirku pjesama pod naslovom Liriche prime — e ultime (Prve i posljednje lirike). Taj svakako neobičan naslov naveo je autora članka da potraži razloge koji su prisilili tog mladog pjesnika da već u svojoj dvadesetoj godini prekine pjesničku djelatnost. U prvom dijelu članka autor vrši metričku analizu Kasandrićevih pjesama, grupirajući ih prema pjesničkim vrstama, analizira njihov stih, ritam i strofu. U drugom dijelu obrađuju se motivi koji su inspirirali Kasandrićevu liriku. U trećem dijelu analiziraju se osobine Kasandrićeva stila i pjesničkog izraza. I u metričkoj i estetskoj i stilističkoj analizi Kasandrićeve se lirike uspoređuju s liriikama nekih talijanskih pjesnika koje je Kasandrić bez sumnje dobro poznavao, a koji su mogli utjecati na njegovu pjesničku djelatnost — Parini, Foscolo, Leopardi, Giusti i rani Carducci. A u Kasandrićevim stihovima ima dovoljno elemenata — i u motivima, i u stihu, i u ritmu, i u strofi, i u izrazu — koji opravdavaju pretpostavku da je hvarski pjesnik pjevao baš pod jakim utjecajem tih talijanskih pjesnika. U zaključku autor tvrdi da Kasandriću nije nedostajalo pjesničkog dara nego snage da se oslobodi magičnog utjecaja velike talijanske pjesničke tradicije te da ostvari svoju vlastitu poeziju u kojoj će njegov svakako originalni pjesnički senzibilitet doći do punog izražaja, bez obzira da li će se ta njegova lirika uklopiti ili ne u tu slavnu tradiciju talijanske lirske poezije. Kasandrić nije bio u stanju nadmetati se s jednim Foscolom ili Leopardijem služeći se baš njihovim omiljenim motivima, njihovim stilom, njihovim izrazom: njemu je preostalo samo to da — upravo kao prilog toj tvrdnji — napiše i objavi svoje Prve i posljednje lirike.
Proza Wolfganga Borcherta
Authors: Kabić Slavija
Published: September 2018

U nepune dvije godine stvaranja mladi njemački književnik Wolfgang Borchert (1921—1947) dao je svojom upečatljivom prozom protkanom lirskim ugođajem niz antologijskih ostvarenja. Autorica članka pokušala je na osnovu njegovih najznačajnijih proznih djela (Die Hundeblume, Die Küchenuhr, Das Brot, An diesem Dienstag itd.) odrediti njihova glavna obilježja. Snagom svojeg ekspresionističkog izraza Wolfgang Borchert dao je potresnu sliku posljedica rata u životu pojedinca i društva. Stilskim sredstvima ponavljanja, mozaika, parabole i stakato-tehnike on je na majstorski način povezao groteskno-komično sa sudbinski tragičnim pri čemu se naročto ističe umješnost pjesnika u očitavanju detalja. Pjesnik »generacije bez rastanka« govori jednako dirljivo i potresno o kuhinjskom satu, kruhu i maslačku kao i o strahotama rata. Metaforičnost i slikovitost jezičnog izraza on često upotpunjuje oksimoronom, sinestezijoni aliteracijom ali i vrlo neobičnim neologizmima. Svojim društveno-kritičkim stavom utro je put mnogim drugim njemačkim književnicima (Heinrich Boli, npr.).
Sadržaj
Authors: Bibliography Summary
Published: September 2018

Sadržaj
Bibliografija radova Žarka Muljačića
Authors: Balić Nedjeljka
Published: September 2018

U ovoj bibliografiji koja je pripremljena u povodu 70. godišnjice života prof. dr. Žarka Muljačića, koristila sam se sljedećim objavljenim bibliografskim prilozima: Bibliografija radova nastavnika i suradnika, priredila: Mirjana Sokota, Filozofski fakultet u Zadru, Posebna izdanja, sv. 1, Zadar, 1970, str. 115-126; Pavao Galić-Dorđe Gracin, "U povodu pedesete godišnjice života i dvadeset i pete znanstvenoga rada romanista Žarka Muljačića", Mogućnosti, 19/1972, br. 10, str. 1169-1180; Bibliografija radova nastavnika i suradnika Filozofskoga fakulteta u Zadru II, priredila: Mirjana Sokola, Filozofski fakultet u Zadru, posebna izdanja, sv. 3, Zadar, 1981, str. 147-155; Bibliografija "Radova" Filozofskoga fakulteta u Zadru, sv. 1-25. O tridesetoj godišnjici Fakulteta, priredila: Mirjana Sokota, Zadar, 1986; "Bibliografia degli scritti di Žarko Muljačić", a cura di Wofgang Schweickard, Romania el Slavio Adriatica. Festschrift fur Žarko Muljačić, Helmut Buske Verlag, Hamburg, 1987, str. 11-41. Za radove objavljene nakon 1986. informacije jc dostavio sam autor. Radovi su (uključujući i recenzije i novinske priloge) poredani kronološki. U okviru pojedinih godina na prvom su mjestu navedene knjige, a zatim ostali radovi po abecednom redu publikacija u kojima su objavljeni.