bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
Workplace Deviant Behaviour Among Public Sector Employees: The Roles of Perceived Religiosity and Job Status
Authors: Akanni Abimbola A. , Omisile Idowu , Oduaran Choja A.
Published: January 2019

Workplace deviant behavior has been linked to a number of organizational losses such as decreased employee morale, increased turnover and loss of legitimacy among important external stakeholders. Therefore, this paper investigated the relationships between religiosity, job status and workplace deviant behavior. Participants consisted of 351 (F=178; Mean age=39.2) employees of the Local Government Service Commission in Nigeria. Data which were sourced through the Workplace Deviant Behavior Scale and Centrality of Religiosity Scale were analyzed using multiple regression. Results revealed that religiosity negatively related to workplace deviant behavior, but no significant difference was found between junior and senior staff in their display of workplace deviant behavior. In addition, both religiosity and job status jointly influenced respondents’ workplace deviant behavior. The findings imply that high religiosity among employees might reduce the risks of deviance and in turn create a better work environment.
Miocene paleogeography and biostratigraphy of the Slovenj Gradec Basin: a marine corridor between the Mediterranean and Central Paratethys
Authors: Ivančič Kristina , Trajanova Mirka , Ćorić Stjepan , Rožič Boštjan , Šmuc Andrej
Published: January 2019

The Miocene evolution of the area transitional from the Eastern Alps to the Pannonian Basin System was studied through the paleogeographic evolution of the Slovenj Gradec Basin in northern Slovenia. It is based on mapping, section logging, nannoplankton biostratigraphy, and petrography. The results are correlated with the lithological column of the borehole MD-1/05. The evolution of the basin is connected with the development of the Pannonian Basin System, and the global 3rd order cycles, which influenced the connection with the Mediterranean Sea. Sedimentation started in the Karpatian in a fluvial to lacustrine environment and terminated at the end of the Early Badenian. During this period, three transgression–regression cycles were recorded. The first transgression occurred in the Karpatian and corresponds to the TB 2.2. cycle. The sediments reflect proximity of the hinterland. After a short break in sedimentation, the Early Badenian deposition followed. It marks the second transgression into the SGB, the first Badenian, correlated with the TB 2.3 cycle. There are signs of a transitional environment, which evolved to marine in advanced stages. At the high-stand system tract, the sea flooded the entire Slovenj Gradec Basin. Subsequent reduced quantity and diversity of the microfossils marks the onset of the second regression stage. It is followed by the third transgression, the second in the Badenian, correlated with the TB 2.4 cycle. The late Early Badenian deposition continued in the lower-energy, though occasionally still turbulent environment. Silty sediments with upward increasing content of organic matter indicate shallowing of the basin, until its final diminishing. Layers of fresh-water coal already bear witness to the existence of restricted swamps. After the Early Badenian, the area of the Slovenj Gradec Basin became dry land, exposed to erosion.
Deep contact of the Bohemian Massif and Western Carpathians as seen from density modeling
Authors: Šamajová Lenka , Hók Jozef , Bielik Miroslav , Pelech Ondrej
Published: January 2019

Density modelling was carried out along five profiles oriented across the expected deep contact between the Bohemian Massif and the Internal Western Carpathians in western Slovakia. The density models reveal the continuation of the Bohemian Massif beneath the External and Internal Western Carpathians tectonic units. The eastern margin of the Bohemian Massif is situated at depth south-east of the surface outcrops of the Pieniny Klippen Belt and changes its position in the surveyed area. The contact of the Internal Western Carpathians with the Bohemian Massif and External Western Carpathians is subvertical. This sharp contact is manifested as the transtension to extension zone towards the surface.
Russell and the Other DORA, 1916-18
Authors: Bone Andrew G.
Published: January 2019

During the First World War Russell frequently complained about unwarranted encroachments by the wartime state on the sphere of individual freedom. He experienced such encroachments very directly. The Defence of the Realm Act (dora) was the legal instrument through which most official reprisals were visited on him—punitive meas­ures arising from his dogged support for conscientious objectors and a negotiated peace. Under this emergency legislation he was twice convicted and had his freedom of movement curbed. This harsh treatment is well known, but the literature on Russell has not yet systematically examined his relationship with this “other DORA”. Using the Russell Archives, his Collected Papers, and government records in the UK’s National Archives, this paper seeks to establish the legal, administrative and political contexts in which he was prosecuted and sanctioned extra-judicially, and where he sometimes benefitted from DORA’s formidable powers being set aside.
Introduction to G.E. Moore's Unpublished Review of The Principles of Mathematics
Authors: Klement Kevin C.
Published: January 2019

Several interesting themes emerge from G. E. Moore’s previously unpub­lished review of The Principles of Mathematics. These include a worry concerning whether mathematical notions are identical to purely logical ones, even if coextensive logical ones exist. Another involves a conception of infinity based on endless series neglected in the Principles but arguably involved in Zeno’s paradox of Achilles and the Tortoise. Moore also questions the scope of Russell’s notion of material implication, and other aspects of Russell’s claim that mathematics reduces to logic.
Russell Archives: the Early Days
Authors: Slater John G.
Published: January 2019

On the occasion of the 50th anniversary of the founding of the Bertrand Russell Archives at McMaster University in Hamilton, Ontario, Canada, the author recalls his connection to that memorable event. The origin and development of the plan that led to the continuing publication of volumes in The Collected Papers of Bertrand Russell is sketched, and the author’s role in giving Ronald W. Clark access to the Archives to write the first major biography of Russell is disclosed.
Two Best Moments in the Bertrand Russell Archives
Authors: Blackwell Kenneth
Published: January 2019

The author describes two outstanding moments in his work with Russell’s archives, over a period of 52 years, from readying them for sale in London to curating them at McMaster University. The highlights were being hired for the Russell Archives at McMaster and adoption of the correspondence catalogue by the University Library from its maintenance and development as a post-retirement project.
Relations of Maternal Borderline Personality Disorder Features With Preschooler Executive Functioning and Theory of Mind
Authors: Zalewski Maureen , Musser Nicole , Binion Grace , Lewis Jennifer K. , O'Brien Jacqueline R.
Published: January 2019

Although children of mothers who have elevated borderline personality disorder (BPD) features are a high-risk group, there remains little research examining developmental mechanisms that place these offspring at risk for emerging psychopathology. The current study included 68 mother–preschooler dyads, in which mothers with elevated BPD features were oversampled. Preschoolers (aged 3 and 4 years) completed a battery of executive functioning (EF) and theory of mind (ToM) measures. Accounting for several covariates (family income, maternal depression, child age, and child cognitive ability), maternal BPD features were associated with preschoolers' poorer EF and, although not associated with the overall ToM measure, were associated with affect perspective taking, a component of ToM.
Ovarian stimulation for preimplantation genetic testing
Authors: Rodriguez-Purata Jorge , Martinez Francisca
Published: January 2019

A narrative review of the management of controlled ovarian stimulation in patients undergoing preimplantation genetic testing is presented. An electronic search was performed to identify research publications that addressed ovarian stimulation and preimplantation genetic testing published until December 2017. Studies were classified in decreasing categories: randomized controlled trials, prospective controlled trials, prospective non-controlled trials, retrospective studies and experimental studies. The aim of controlled ovarian stimulation has shifted from obtaining embryos available for transfer to yielding the maximum embryos available for biopsy to increase the odds of achieving one euploid embryo available for transfer, without the distress of inducing ovarian hyperstimulation syndrome or inadequate endometrium receptivity as vitrification and deferred embryo transfer usually will be planned. The present narrative review summarizes all treatment-related variables as well as stimulation strategies after controlled ovarian stimulation that could help patients undergoing an in vitro fertilization cycle coupled with preimplantation genetic testing, including the number of oocytes needed to achieve one healthy live birth, oral contraceptive pill usage, the role of mild ovarian stimulation or random-start stimulation, the stimulation protocol and type of gonadotropin of choice, the novel progesterone protocols, agonist or dual trigger as a final oocyte maturation trigger, the accumulation of oocytes/embryos and the optimal interval before proceeding with a subsequent controlled ovarian stimulation or the optimal medication to link stimulation cycles. The discussion is being presented according to how questions are posed in clinical practice. The aim of ovarian stimulation has shifted from obtaining embryos available for transfer to yielding the maximum embryos available for biopsy to increase the odds of achieving one euploid embryo available for transfer.
The chemical composition of ice and water under ice of Lake Onega (the case of Petrozavodsk Bay)
Authors: Sabylina A. V. , Efremova T. A.
Published: January 2019

Data on the content of ions, nutrients and organic substance in snow on the ice as well as in the ice and water under ice in the Petrozavodsk Bay and Central part of Onega Lake (March 2017) as well as in the snow cover on the Petrozavodsk Bay shore (2008–2017) are presented. In areas of the Petrozavodsk Bay experiencing anthropogenic and natural impacts, chloride ions prevail among anions in crystallo-hydrates, while sulphate ions are prevalent at the exit from the Bay and in the central part of the lake (clean water). The water under ice has a bicarbonate-calcium composition. Among the inorganic forms of nitrogen compounds (NH4+, NO2, NO3) ammonium ions prevail in the ice(70%), while in snow and the water under ice the prevalent are nitrate ions and organic nitrogen. The content of nitrogen compounds and mineral and total phosphorus is increased in the upper layer of ice. Note, that chemical composition of ice cover is formed by both, a water under the ice and atmospheric precipitation. To determine intensity of involvement of dissolved substances to the ice in combination with ice-forming water, the coefficient of involvement Kv was used. As is shown by our studies, value of the involvement index Kv is individual for each chemical component, however a certain general regularity is observed. Thus, the not proportional relations between contents of ammonium and phosphate ions in ice and water under ice were noticed. The increased involvement indices of NH4+and РО43−into the ice from the water under ice seem to be due to the high rate of migration of these ions together with detachment of them from organic matter molecules.
Surge development in the western sector of the Vavilov Ice Cap, Severnaya Zemlya, 1963–2017
Authors: Bushueva I. S. , Glazovsky A. F. , Nosenko G. A.
Published: January 2019

The glaciers and ice caps in the Arctic are experiencing noticeable changes which are manifested, in particular, in the intensification of their dynamic instability. In this paper we present data on a largescale surge in the Western basin of the Vavilov ice dome on the archipelago Severnaya Zemlya, derived from satellite images and supplemented by airborne RES-2014 and available publications. Analysis of 28 space images of 1963–2017 demonstrated that the surge developed over the whole period. In the fi st decade (1963–1973), the advance was very slow – from 2–5 to 12 m/year. Since the 1980-ies, the ice movement began to accelerate from tens to a hundred of meters per a year in the 2000-ies. The sudden change happened in the year 2012 when the surge front began to move already at speeds of about 0.5 km/year. In 2015, the volume of advanced part reached almost 4 km3. Maximal speed 9.2 km/year was recorded in 2016. From 1963 to 2017, the edge of the glacier advanced by 11.7 km, and its area increased by 134.1 km2 (by 47% relative to the basin area of 1963), that caused spreading of crevasse zone up the glacier. Surface speeds reached a maximum of 25.4 m/day in 2016 and decreased to 7.6 m/day in 2017. The authors suggest that the initial activation of the southern and western edges of the ice dome could be a reaction to the climate signal, possibly occurred several centuries ago. The ice crevassing and cryo-hydrological warming of ice, enhanced by positive feedback, resulted in instability of the glacier and the displacement of the edge of the ice belt containing moraine and frozen to the bed, which transformed into a catastrophic movement. The surge was facilitated by change of bedrock conditions as the ice lobe progressed offshore from permafrost coastal zone to the area of loose marine bottom sediments with low shear strength. The surge seems to be also stimulated by anomalously warm summer of 2012.
Assessment of the evolution of the Northeastern Russia glacier systems using regular grid meteorological data
Authors: Mikhailov A. Yu. , Ananicheva M. D.
Published: January 2019

A methodical approach is proposed for calculating the equilibrium line altitudeHELAof glacier systems (on the example of the Northeastern Russia) on the basis of the characteristics that determine it in time and space: from the archive of temperature and precipitation at the grid points (the UDel archive, Delaware University). This data is used in the equation of mass balance of the glacier systems for the calculation of its components. As a result, the output is the inter-annual series of deviations ofHELAfrom the mean value and the ratio between accumulation and solid precipitation in the regular grids over the glacial systems. By the longterm series of theHELAdeviations the periods of minimum and maximumHELAstate were revealed for various glacial systems, as well as linear trends of these series. This made us possible to evaluate theHELAtrends in the future using the linear regression method. The sensitivity of the method of the initial parameters – the mean values of the summer air temperature, solid precipitation and theHELAvalue, received independently, have been estimated. Thus, the method allows detailing theHELAchanges in space with the resolution of the archive used, and in time for each year of the selected climatic period.
Dynamics of the ice regime of the Sea of Azov in the XX–XXI centuries
Authors: Yaitskaya N. V. , Magaeva A. A.
Published: January 2019

The ice regime of the Sea of Azov over the period of 20th and 21nd centuries was investigated using the author's GIS «The ice regime of the Southern Seas of the Russia». The long-term dynamics of the ice cover, duration of the ice stay as well as beginning and end of the ice period were considered. It has been found that for the period of 1950–2015 the average annual value of the Azov Sea ice cover area is 33%, while the average area of the fast ice is 6.3% of the total area of the sea. Value of duration of the ice cover stay on the sea surface has been refined, and this value is 115 days near the hydro-meteorological station (HMS) Taganrog and 63 days near the HMS Kerch. The typification of winters according to the degree of severity was performed on the basis of data from three coastal meteorological stations: Taganrog, Genichesk, and Kerch. Winters of moderate type were shown to be prevailing during the entire analyzed period. Totally, 15 severe, 70 moderate and 40 mild winters were isolated for the period 1883-2015, while for 1950–2015 the statistics was the following: 9 severe, 43 moderate, and 14 mild winters in Taganrog, and 10 severe, 40 moderate, and 16 mild winters in Kerch.
Socializmas ir susvetimėjimas (Problemos formulavimo klausimu)
Authors: Repšys Jonas
Published: January 2019

Straipsnyje, remiantis marksistine metodologija, formuluojama ir analizuojama socializmo ir susvetimėjimo santykio problema. Parodoma, kad tirti socialistinę visuomenę susvetimėjimo problemos šiuolaikinėmis sąlygomis požiūriu yra moksliškai tikslinga ir ideologiškai reikšminga. Autorius siekia atskleisti susvetimėjimo problemos marksistinės sampratos esmę parodant G. W. Hegelio, L. Feuerbacho ir K. Marxo požiūrių šiuo klausimu skirtumus. Pabrėžiama, kad šiuolaikinės išplėstinės susvetimėjimo traktuotės, kuriais remdamiesi Vakarų filosofai kritikuoja socializmą, yra mažiau vertingos nei K. Marxo samprata. Straipsnyje parodoma, kad ginčas tarp tų autorių, kurie susvetimėjimą laiko svarbiausiu socializmo klausimu, ir tų, kurie mano, kad socializmo sąlygomis susvetimėjimas neegzistuoja, peržengia istorijos materialistinio supratimo ribas ir patenka į grynai etinę plotmę. Teigiama, kad socializmas yra žmogaus ekonominių, politinių, kultūrinių santykių susvetimėjimo realaus įveikimo pirmasis etapas.
Menas ir tikrovė (Meninės kūrybos tyrinėjimo as pektai ikimarksinėje estetikoje ir jų metodologinė reikšmė)
Authors: Gudaitytė Rūta
Published: January 2019

Straipsnyje siekiama paaiškinti meninės kūrybos analizės ikimarksistinėje estetikoje (ypač klasikinėje vokiečių filosofijoje) aspektus ir metodologiją. Toks tyrimo uždavinys yra aktualus todėl, kad ikimarksistinės estetikos laimėjimai turėjo įtakos visai marksistinei (taip pat ir tarybinei) estetikai. Kritikuojama rusų revoliucinių demokratų meno samprata, kuri meną laikė meniniu mąstymu, arba mąstymu vaizdais. Teigiama, kad marksistinė metodologija meną traktuoja kaip dvasinę-praktinę veiklą, kuri nuo kitų veiklos formų skiriasi savo paskirtimi ir atliekamomis funkcijomis. Šios funkcijos lemia meninės kūrybos atitinkamą struktūrą, kurios rezultatas yra meno kūriniai, sukuriami remiantis pasaulio pažinimu ir tarpininkaujantys tarp menininko ir meno kūrinio suvokėjo – iš to seka ir meno pažintinė funkcija. Autorės teigimu, tokia metodologinė meninės kūrybos aiškinimo koncepcija leistų geriau paaiškinti daugelį literatūros ir kitų meno rūšių teorijos klausimų.
Idealybė
Authors: Vinciūnas Juozas
Published: January 2019

Straipsnyje nagrinėjama idealybės problema, aptariamos jos filosofinės ir gamtamokslinės sampratos. Teigiama, kad dualistinė idealybės koncepcija pripažįsta idealybės ir fiziologinių procesų lygiagretumą, dvasios nepriklausomumą nuo kūno. Materialistinė koncepcija idealybę tapatina su materialiais procesais. Straipsnyje teigiama, kad idealybė, kaip objektyvaus pasaulio subjektyvus paveikslas, atsiranda praktiniame visuomeninio individo santykyje su tikrove, su jį supančiais praktiniu požiūriu jam svarbiais daiktais ir procesais. Idealybė atsiranda tada, kai susiklosto savosios veiklos supratimas, kai psichinė žmogaus veiklos forma įgyja savarankiškumą tikrovės atžvilgiu, kai žmogus pradeda šia forma operuoti nekeisdamas tikrovės, kurios atspindys ji yra. Daroma išvada, kad idealybė atsiranda tada, kai atspindėjimas tampa ne tik kai kurių tikrovės pusių fiksavimu, bet kai šie izomorfiniai tikrovės pėdsakai pradedami laikyti reikšmingais pačiam individui.
Lietuvos XIX a. visuomeninės-filosofinės minties raidos problema šiuolaikinėje lenkų istoriografijoje
Authors: Genzelis Bronius
Published: January 2019

Publikacijoje aptariami lenkų istoriografijos darbai, skirti XIX a. Lietuvos visuomeninei-filosofinei minčiai ir nacionaliniam judėjimui. Autoriaus duomenimis, šiems klausimams Lenkijoje 1954–1966 m. paskelbta 18 monografijų, 33 moksliniai straipsniai ir 10 Lietuvos kultūros ir mokslo veikėjų darbų publikacijų. Lenkų tyrinėtojus domina, kokie buvo lietuvių ir lenkų santykiai XIX a., kodėl vėliau atsirado nesantaika tarp mūsų tautų, kas paskatino augti lietuvių nacionalinį judėjimą, koks Lietuvos kultūros santykis su kitų Europos šalių kultūra ir kokia jos vieta jų tarpe, kokią žalą lietuvių kultūrai padarė carizmo vykdomos represijos.
Pirmoji respublikinė filosofų konferencija
Authors: Stoškus Krescencijus
Published: January 2019

1967 m. balandžio 21–22 dienomis Vilniuje vyko Valstybinio V. Kapsuko universiteto Filosofijos katedros suorganizuota respublikinė filosofų mokslinė konferencija, skirta Didžiosios Spalio socialistinės revoliucijos penkiasdešimtmečiui paminėti. Buvo perskaityta 20 pranešimų mokslinių tyrimų metodologijos, žmonių santykių susvetimėjimo, estetikos, etikos, Lietuvos filosofinės minties istorijos ir kitais klausimais. Pranešimus skaitė E. Meškauskas, R. Plečkaitis, J. Repšys, J. Vinciūnas, I. Zaksas, B. Kuzmickas, K. Stoškus, J. Karosas ir kiti.
K. Markso mokslas - mūsų darbo pagrindas (Respublikinės filosofų konferencijos apžvalga)
Authors: Kalenda Česlovas
Published: January 2019

Straipsnis skirtas apžvelgti respublikinei filosofų mokslinei konferencijai, skirtai K. Marxo 150-osioms gimimo metinėms paminėti, vykusiai 1968 m. Vilniaus universitete. Autorius pateikia konferencijos dalyvių skaitytų pranešimų pagrindines idėjas, ypatingai pabrėždamas K. Marxo mokymo metodologinę reikšmę šiuolaikiniam mokslui. Konferencijoje svarstyti šie svarbiausi klausimai: K. Marxo teorija apie socialistinės revoliucijos turinį, utopinių tendencijų šiuolaikinėse teorijose ir praktinėje veikloje kritika (pranešėjas doc. E. Meškauskas), susvetimėjimo problema ir jos vieta marksistinėje sociologijoje (doc. J. Repšys), K. Marxo ateistinių ir mokslinio materializmo pažiūrų formavimasis (prof. I. Zaksas, doc. A. Griška, dėstytojas E. Krakauskas), moterų socialinės lygybės klausimai (filos. m. kand. F. Škliarskaitė), šeimos santykių tyrimo metodologija (doc. N. Solovjovas) ir kiti klausimai.
Marksizmas, ateizmas, žmogus
Authors: Repšys Jonas
Published: January 2019

Remiantis ateistinės propagandinės literatūros apibendrinimu, straipsnyje bandoma nustatyti kai kurias šios propagandos nepakankamo efektyvumo priežastis. Pagrindine tokia priežastimi autorius įvardija propagandos autorių nepakankamai marksistines, dažnai netgi idealistines, metafizines ir švietėjiškąsias religijos socialinio vaidmens sampratas. Marksizmo socialinės metodologijos požiūriu, religinis tikėjimas nėra vien tamsumo ir apgaulės objektas, o pozityviai, dėsningai paaiškinamas visuomenės vystymosi produktas, savotiška, iliuzinė pasaulio koncepcija, be kurios neįmanomas žmonių gyvenimas ir veikla klasinės visuomenės sąlygomis. Remiantis istorinio proceso aiškinimo marksistine metodologija, straipsnyje ginamas teiginys, jog ateizmas turi atskleisti su religija susijusias žmogaus gyvenimo realias problemas ir visapusiškai parodyti jų vaidmenį visuomenėje bei atskiro individo gyvenime.
Apie bažnyčios ir mokslo santykį (Iš XIX a. pabaigos ir XX a. pradžios Lietuvos ateistinės minties istorijos)
Authors: Barzdaitis Juozas
Published: January 2019

Straipsnyje nagrinėjama XIX a. pabaigos ir XX a. pradžios Lietuvos ateistų pažiūros į bažnyčios ir mokslo santykį viduramžiais. Teigiama, kad jie įrodinėjo, jog bažnyčia buvo pažangos priešė, aršiai kovojusi prieš mokslą ir kultūrą. Į visus viduramžius Lietuvos ateistai žiūrėjo neigiamai, neįžvelgė feodalizmo, kaip ekonominės formacijos, istorinio būtinumo. Autoriaus nuomone, laikydamiesi nemokslinio požiūrio į visuomenę, subjektyvistiškai aiškindami istorijos reiškinius, Lietuvos ateistai nesuprato bažnyčios ir jos apologetų santykio su mokslu ir kultūra tikrųjų priežasčių ir vaidmens, nepaisė mokslinio požiūrio į ekonominės bazės ir antstato sąveiką: religija ir bažnyčia buvo atplėšiama nuo žemiškojo pagrindo ir padaroma visiškai savarankiška. Bažnyčios veiklos motyvus išvedant iš jos pačios, ji padaroma nepriklausoma nuo tikrojo žmonių gyvenimo, nuo visuomeninių santykių visumos. Teigiama, kad tokiu būdu ignoruojamas visuomenės vystymosi dėsningas pobūdis, nesilaikoma klasinių pozicijų.
Žmogaus ir žmoniškumo koncepcijos Vydūno filosofijoje bruožai
Authors: Bagdonavičius Vaclovas
Published: January 2019

Straipsnyje analizuojamos žmogaus ir žmoniškumo koncepcijos ir jų vieta Vydūno filosofijoje, jo humanizmo objektyvios ir subjektyvios prielaidos. Teigiama, kad didžiausią dėmesį Vydūnas skyrė žmogaus sąmonei, dvasiai, kuri įgalina žmogų mąstyti ir kurti. Pasak Vydūno, žmogus pirmiausia yra atskiras individas, po to didelio kolektyvo – tautos – narys. Tauta yra savotiškas individas visoje žmonijoje, o ši yra pasaulio visumos komponentas. Žmogaus esmė glūdi ne kūne, bet savojo Aš, individualybės, suvokime. Vydūno tautos koncepcijoje svarbiausias dalykas yra kūrybos darbu besireiškiantis žmoniškumas. Pasak filosofo, tik būdamas tautos narys ir jai tarnaudamas, žmogus gali pasiekti aukščiausią žmoniškumą. Savo teorijas Vydūnas grindė žmogaus dvasine prigimtimi, išskiriančia jį iš kitų pasaulio objektų, įgalinančia sukurti grožio ir gėrio pasaulį. Dvasinė prigimtis kyla iš idealistiškai suvoktų kūrybinių galių.
Kaip suprasti kitą? (Apie žmonių bendravimo sunkumus)
Authors: Stoškus Krescencijus
Published: January 2019

Straipsnyje nagrinėjamas žmonių bendravimo procesas ir jame kylančios problemos. Teigiama, kad nekomunikabilumas yra ne bendravimo negalimumas apskritai, bet nesugebėjimas perduoti arba priimti tam tikrą informaciją. Nekomunikabilumą nulemia labai įvairūs socialiniai, psichologiniai, pažintiniai komunikatorių prieštaravimai. Jei informacijos perdavėjas yra vienoje situacijoje, kultūriniame kontekste, o jos priėmėjas – kitoje, nesusikalbėjimas tampa neišvengiamas. Bendravimą gali sukliudyti ir siuntėjo nusiteikimo neatitinkantis interpretatoriaus nusistatymas. Kiekvienas komunikacinis aktas turi ir nekomunikabilumo momentą – kiekvienas susikalbėjimas yra nepilnas, dalinis, netikslus. Daroma išvada, kad kuo bendravimas paviršutiniškesnis, tuo jis gali būti masiškesnis; specializacijos procese, bendravimui gilėjant, komunikatorių ratas siaurėja. Pabrėžiama, kad šie momentai yra svarbūs nagrinėjant šiuolaikinės visuomenės individo nekomunikabilumą.
Vertinga marksistinės sociologijos apybraiža [A. Lozuraitis. Materialistinio istorijos supratimo pagrindai. V., 1968]
Authors: Dabkus Rimas
Published: January 2019

Recenzuojamas docento Albino Lozuraičio istorinio materializmo paskaitų konspektas, išleistas knyga „Materialistinio istorijos supratimo pagrindai“ (1968). Teigiama, kad knygos autorius įtikinamai parodo idealistinio visuomenės reiškinių aiškinimo ribotumą bei tas teorines prielaidas ir socialines sąlygas, kurios lėmė naujo sociologijos raidos etapo – materialistinės istorijos koncepcijos, istorinio materializmo – susiformavimą. Knygoje dėstomi svarbiausi metodologiniai marksistinės sociologijos principai.
Iš materijos supratimo istorijos (XIX a. pabaigos ir XX a. pradžios lietuvių spaudoje)
Authors: Barzdaitis Juozas
Published: January 2019

Straipsnyje teigiama, kad kaip ir XVI–XVIII a., taip ir XIX a. Lietuvos filosofijos viena pagrindinių problemų buvo materijos samprata. XIX a. pabaigos – XX a. pradžios Lietuvos materialistai materijos netapatino su kokiu nors realiai egzistuojančio pasaulio elementu. Materiją jie traktavo kaip begalybę konkrečių struktūrų su daugybe įvairiausių savybių ir sąveikų. Visi tuometiniai Lietuvos materialistai laikėsi nuomonės, kad atomas yra ne tik mažiausia, bet ir nedaloma medžiagos dalis. Jie tęsė senovės graikų filosofo Demokrito ir vėlesniųjų materialistų atomistines tradicijas. Kartu buvo reiškiamas ir naujesnis požiūris, nesiejantis materijos su materialių objektų konkrečiomis fizinėmis savybėmis, būviu ar rūšimis. Daroma išvada, kad Lietuvos materialistai, pabrėždami materijos ir sąmonės santykį, materializmo ir idealizmo, agnosticizmo ir religijos skiriamuosius bruožus, buvo priartėję prie lenininės materijos sampratos, nors ir nesugebėjo iki galo įveikti kai kurių trūkumų, būdingų prancūziškajam ir metafiziniam materializmui.
Apie specialistų rengimo efektyvumą
Authors: Kuzmickas Bronislavas
Published: January 2019

Apžvelgiamas 1969 m. sausio 28–31 dienomis Kaune vykęs tarprespublikinis sociologų simpoziumas, skirtas V. Lenino gimimo šimtosioms metinėms. Jame buvo svarstoma, kaip geriau rengti aukštos kvalifikacijos specialistus. Perskaityta daugiau kaip šimtas pranešimų, veikė šešios sekcijos. Simpoziume nagrinėti jaunimo profesinio orientavimo, studentų komunistinio sąmoningumo formavimosi klausimai, visuomeninių mokslų vaidmuo formuojant mokslinę studentų pasaulėžiūrą, studentų akademinio aktyvumo problema, aukštosios mokyklos studentų ir dėstytojų laiko biudžeto tyrimai, aukštos kvalifikacijos specialistų gamybinės ir visuomeninės-politinės veiklos problemos.
Metodologinės istoriškumo problemos negyvosios gamtos moksluose [G. M. Padolskienė. Istoriškumo principo taikymas negyvosios gamtos tyrime. Kand. disert. V., 1969]
Authors: Katalynas Antanas
Published: January 2019

1969 m. Genovaitė Milda Padolskienė apgynė filosofijos mokslų kandidato disertaciją „Istoriškumo principo taikymas negyvosios gamtos tyrime“. Mokslinis darbo vadovas – prof. dr. R. Plečkaitis, oficialieji oponentai: prof. dr. I. Zaksas ir doc. kand. J. Macevičius. Disertacijoje aptariami negyvosios gamtos mokslų raidos ypatumai, analizuojamos ilgą laiką vyravusios pažiūros, kad gali vystytis ir keistis dangaus kūnai, gyvoji gamta, žmonių visuomenė, o mikroobjektai savo istorijos neturi, nagrinėjamas mechanistinis makrokūnų kitimo, kaip daiktų formos keitimosi, supratimas.
Liaudis ir visuomeninė pažanga
Authors: Smirnovas Anatolijus
Published: January 2019

Straipsnyje nagrinėjamas ir formuluojamas sociologinis liaudies sąvokos apibrėžimas. Teigiama, kad liaudis yra vis spartėjančios visuomeninės pažangos kolektyvinis subjektas. Vykdydama pažangius pakeitimus visose visuomenės gyvenimo srityse, kinta ir pati liaudis. Pažangiausias liaudies tipas, kuris gali užtikrinti aukštus visuomenės vystymosi tempus šiuolaikinėmis sąlygomis, yra socialistinis. Socialistinė liaudis yra kolektyvinis socialistinių visuomeninių santykių subjektas, kurį vienija jį sudarančių socialinių grupių bendri ekonominiai, politiniai ir dvasiniai interesai, ir kuriam būdinga socialistinė savimonė. Pabrėžiama, kad labiausiai išvystyta socialistinės liaudies forma yra tarybinė liaudis. Įgyvendindama didžiuosius komunizmo idealus, ji eina pirmose visuomeninės pažangos gretose. Daroma išvada, kad tarybinė liaudis – tai daugiatautėje Tarybų šalyje susidariusi socialistinės liaudies forma, kuriai būdingas tarpklasinis ir internacionalinis bendrumas su vyraujančiais klasiniais santykiais.
Mašininio vertimo galimybės
Authors: Pavilionis Rolandas
Published: January 2019

Straipsnyje aptariama mašininio vertimo kibernetinio programavimo praktika, nagrinėjami kai kurie mašininio vertimo, reikšmės, kalbos įsisavinimo klausimai. Teigiama, kad nėra jokios programos, kurios pagalba mašina galėtų versti iš vienos kalbos į kitą bet kokį laisvai pasirinktą tekstą. Autoriaus manymu, prielaida, jog egzistuoja neverbalinę prigimtį turinti reikšmių sistema, būtinybės požiūriu paaiškina, kaip galima įvesti kalbą į individą. Nagrinėjami kalbos įsisavinimo etapai: pirminiu laikomas kodavimo etapas (verbaliniai simboliai suteikiami tam tikroms neverbalinėms reikšmėms), sekančiu – verbalinių reikšmių intensyvaus priplūdimo į bendrą reikšmių sistemą procesas (asimiliacija). Daroma išvada, kad kalbų neatitikimas yra minimalus, kai kalbos nešėjų patirtis artėja prie tapatumo, t. y. kai prie tapatumo artėja atitinkamos reikšmių sistemos.
Tolstojystė Lietuvoje
Authors: Masionienė Birutė
Published: January 2019

Straipsnyje teigiama, kad L. Tolstojaus religinių-etinių idėjų paplitimas Lietuvoje ir jų įtaka lietuvių visuomenei iki šiol nėra tyrinėta. Ši tema yra aktuali literatūrologams bei Lietuvos visuomeninės minties istorijos tyrinėtojams. Straipsnyje bandoma iš dalies užpildyti minėtą tyrimų spragą. Pateikiami mažai žinomi duomenys (dalis jų publikuojama pirmą kartą) apie Lietuvos tolstojininkų asmeninius ryšius su rusų rašytoju, apie XX a. pradžios tolstojystės judėjimą Lietuvoje, kuris reiškėsi laikraščių leidyba, rašytojo kūriniu vertimais ir spausdinimu, žemės ūkio komunų organizavimu ir pan. L. Tolstojaus sekėjai Lietuvoje paprastai atmesdavo ankstyvąsias jo idėjas, mažai domėjosi jo menine kūryba. Akcentuodami nesipriešinimo blogiui jėga, dorovinio tobulėjimo bei visuotinės krikščioniškosios meilės principus, jie atitrūko nuo revoliucinės kovos, plėtojo smulkiaburžuazinę antibažnytinę ir antikapitalistinę ideologiją.
Sizifo mitas (Ištraukos)
Authors: Camus Albert
Published: January 2019

A. Camus veikalo „Sizifo mitas“ ištraukose nagrinėjama absurdo problema. Kalbama apie tai, kaip ir kada atsiranda absurdo pajautimas, koks sąmonės vaidmuo žmogaus gyvenime. Rašytoją domina aplinka – „absurdo sienos“, – kurioje vyksta žmogiškojo egzistavimo drama. Autorius polemizuoja su kitais filosofais, kurie absurdo situaciją mėgina įveikti įvesdami vilties sąvoką. Svarstoma, ar absurdo jausmą būtinai turi lydėti savižudybė. Absurdo patirtis veda tolyn nuo savižudybės, į maištą: jis yra nuolatinė sąmonės akistata tarp žmogaus ir jo tamsumo, tai neįmanomo aiškumo reikalavimas. Metafizinis maištas visą patirtį padaro sąmoningą, grąžina didingumą žmogiškajai egzistencijai, suteikia jai laisvę.
F. Engelso idėjinis palikimas ir dabartis (tarpinstitucinės filosofų mokslinės konferencijos apžvalga)
Authors: Šliogeris Arvydas
Published: January 2019

1970 m. lapkričio mėnesio 28 d. sukako 150 metų, kai gimė Friedrichas Engelsas. Šiai datai pažymėti Vilniaus Valstybinio V. Kapsuko universiteto visuomeninių mokslų katedros surengė mokslinę konferenciją, buvo perskaityti penki pranešimai apie F. Engelso teorinį palikimą. E. Meškauskas nagrinėjo Engelso požiūrį į filosofiją kaip mokslą šiuolaikiniame viso mokslo specializacijos lygyje teigdamas, kad marksizmas yra ne tik nauja materialistinė filosofinė teorija, bet ir nauja filosofijos kaip mokslo koncepcija. J. Galvydis apžvelgė Engelso įnašą į istorijos mokslą, pabrėžė keletą momentų, kurie leido išplėsti ir patobulinti istorinio tyrimo metodologiją, pritaikius materialistinio istorijos supratimo principus. K. Navickas nušvietė mokslinio socializmo pradininkų pažiūras į komunistų partijos vaidmenį. B. Genzelis nagrinėjo marksistinės filosofijos istorijos metodologijos aktualias problemas. L. Kapočiaus pranešimas „F. Engelso idėjos ir JAV lietuvių darbininkų veiklos pradžia“ buvo skirtas marksizmo idėjų plitimui lietuvių išeivijoje XIX a. pabaigoje – XX a. pradžioje.
Dažnuminė tikimybės interpretacija
Authors: Nekrašas Evaldas
Published: January 2019

Straipsnyje nagrinėjamos kai kurios problemos, su kuriomis susiduria objektine kalba formuluojama dažnuminė tikimybės interpretacija. Glaustai apžvelgiama šios koncepcijos susiformavimo istorija. J. Vennas pirmą kartą modifikavo tikimybės interpretaciją laikydamas tikimybę riba, prie kurios artėja santykiniai dažnumai poklasiuose, kai poklasių narių skaičius neapibrėžtai didėja. Autorius kritikuoja kai kuriuos priekaištus dažnuminei koncepcijai, pvz., kad ji nesugeba analizuoti atskiro įvykio tikimybės, kad nėra skirtumo tarp referencijos klasės specifikacijos ir duomenų klasės pasirinkimo ir pan. Teigiama, atskiro įvykio tikimybės problema dažnuminei koncepcijai yra ne teorinio, o praktinio pobūdžio, nes teoriškai klausimas išsprendžiamas, jei atskirą įvykį laikome reprezentuojančiu tam tikrą klasę, reikia tik nurodyti, kaip praktiškai tą klasę išskirti. Dažnuminė koncepcija leidžia įvertinti, ar reikšminga informacija yra panaudojama efektyviai, eksperimentinių (stebėjimo) rezultatų pagalba koreguojant tikimybės įvertinimus. Pagrindinis sunkumas, su kuriuo susiduria ši koncepcija, yra empiriškai generuotos sekos santykinių dažnumų ribos nustatymas.
Estetinis gamtovaizdžių vertinimas
Authors: Budriūnas Aloyzas-Ramunis
Published: January 2019

Straipsnio tikslas – apžvelgti gamtos estetinio suvokimo esmę ir galimybes siekianti bent iš dalies objektyviai estetiškai įvertinti gamtinius kompleksus ar teritorijas. Teigiama, kad gamtos estetiniai ištekliai yra visa mus supanti gamtinė aplinka, sukelianti ją stebinčiam žmogui estetinį pasitenkinimą. Grožį sudaro objekto ir subjekto santykiavimas, objektyvi ir subjektyvi dalys kaip realumo ir idealumo dialektika. Objektyvios grožio dalies pagrindą sudaro optimali įvairovė ir harmonija, o subjektyviosios – tikslingumas. Grožio kaip vertybės supratimas yra būtina sąlyga, sprendžiant grožio objektyvumo klausimą. Gamtos objektų estetinio vertinimo pagrindas yra gamtinių veiksnių, atspindinčių atitinkamus objektus ir veikiančių mūsų regėjimo organus, pastovumas ir poveikio stiprumas. Kiekvieno gamtovaizdžio estetiniame vertinime sąlyginai galime išskirti pastovią (normalią) ir momentinę (labilią) estetinę vertę arba grožį. Objektyvaus estetinio gamtos objektų palyginimo galimybės yra ribotos. Įvairių gamtovaizdžių palyginimui reikia sukurti abstrahuotą gamtovaizdžio modelį, turintį visų galimų gamtovaizdžio elementų. Jį sukurti įmanoma tik atlikus detalią gamtovaizdžio estetinių savybių struktūrinę analizę.
Apie termino „filosofiniai gamtotyros klausimai“ prasmę
Authors: Radvilavičius Vytautas
Published: January 2019

Straipsnyje pateikiamas marksistinis požiūris į filosofijos ir gamtotyros santykį. Teigiama, kad marksistinėje-lenininėje filosofinėje literatūroje šio santykio pobūdžio supratimas remiasi šių mokslo sričių sąjungos idėja. Gamtotyra yra vieningo žmogiškojo tikrovės pažinimo proceso sudėtinė dalis. Šis procesas turi ir ontologinį, ir gnoseologinį aspektus, kuriems daugiausia dėmesio skiria filosofija. Tai duoda pagrindą bendradarbiauti filosofijai ir gamtotyrai. Filosofija, teoriškai tirdama pažinimo procesą, negali neatsižvelgti į gamtamokslinio pažinimo laimėjimus. Filosofijos ir gamtotyros bendradarbiavimo pagrindą sudaro ne mėginimai pakeisti viena kitą, gvildenant jų kompetencijai nepriklausančius klausimus, o bendrieji teoriniai žmogiškojo pažinimo proceso principai, t. y. metodologiniai klausimai. Daroma išvada, kad filosofiniai gamtotyros klausimai nelaikytini savarankiška filosofijos sritimi. Jeigu filosofijos ir gamtotyros bendradarbiavimo pagrindą sudaro bendro metodologinio pobūdžio klausimų gvildenimas, tai tokius klausimus reikėtų vadinti ne filosofiniais gamtotyros klausimais, o bendraisiais metodologiniais gamtotyros klausimais.
Karlas Jaspersas
Authors: Genzelis Bronislovas
Published: January 2019

Straipsnyje trumpai pristatomi vokiečių egzistencinės filosofijos atstovo Karlo Jasperso (1883–1968) gyvenimo ir kūrybos svarbiausi bruožai. Jis siekė sukurti mokymą apie galimų požiūrių į pasaulį tipus. K. Jasperso filosofinių apmąstymų centre – ribinės žmogaus situacijos, kuriose pasireiškia tai, kas besąlygiška, neišvengiama (liga, kaltė, mirtis ir pan.). Svarbiausios jo filosofinės sistemos kategorijos yra laisvė, istoriškumas ir komunikacija (ryšys) su kitais žmonėmis. Šios kategorijos turi atspindėti žmogaus egzistavimo esmę. Būtis gali būti skirstoma į akivaizdžią būtį pasaulyje, egzistuojančią (tikrą) būtį ir transcendentinę būtį savyje; šias būties rūšis atitinka orientacijos pasaulyje filosofija, egzistencinis švietimas ir metafizika, kuri turi atskleisti absoliutaus pasaulio paslaptis. Ne būties baigtyje, o jos sudužime labiausiai suvokiama pati būtis. Žmogaus egzistavimas apsuptas paslaptingų simbolių ir ženklų, kurių žmogus nepajėgia paaiškinti. Filosofijos tikslas yra pamėginti protu suvokti viešpataujantį tikrovėje iracionalumą bei suprasti jį kaip bet kokio protingo prado šaltinį.
Tautosaka ir jos kūrėjų pasaulėžiūros problemos
Authors: Katalynas Antanas
Published: January 2019

1970 m. S. Mačianskas apgynė filosofijos mokslų kandidato disertaciją „Mokslinio ir socialinio kritiškumo pasireiškimas lietuvių tautosakoje“. Oficialieji oponentai: I. Zaksas ir B. Kuzmickas. Disertacijoje pabrėžiamas liaudies pažiūrų formavimosi ryšys su praktine veikla, buitimi, gyvenamąja aplinka, nušviečiamas konkretaus patyrimo ir kasdieninių interesų atsispindėjimas žodinėje kūryboje. Parodomas senovės lietuvių požiūris į žemę, jo originalumas, antropomorfiniai bruožai, išryškinamas pagarbos žemei savitumas, emocinio santykio su ja betarpiškumas. Taip pat analizuojama panašaus antropomorfinio sugyvinimo ypatybės, būdingos įvairių gamtos reiškinių, dangaus kūnų supratimui, mitologinių būtybių įsivaizdavimo ryšys su žemiškuoju gyvenimu, augalų, gyvūnų gerbimo bei garbinimo probleminiai klausimai, magijos, burtų reiškiniai.
Lietuvos ir Baltarusijos estetikos istorijos klausimu
Authors: Kononas V.
Published: January 2019

Svarbiausi Baltarusijos ir Lietuvos estetikos istorijos klausimai, turintys metodologinę reikšmę, turėtų būti tokie: pasaulinės ir nacionalinės estetinės minties santykis, taip pat ir lietuvių ir baltarusių tautų estetikos istorijos tarpusavio ryšiai; šaltinių atrinkimas ir vertinimas, o kalbant apie nacionalinę estetiką – pirmiausia tiriamosios istorinės ir kultūrinės medžiagos išplėtimas ir atnaujinimas, nesitenkinant tik tradiciniais pasaulinės estetinės minties istorijos šaltiniais; estetinės minties istorijos periodizavimo klausimas; teorinės estetikos ir meno istorijos tarpusavio ryšio klausimas retrospektyviniu požiūriu arba, estetinių teorijų, meno krypčių ir stilių santykis. Be to, Lietuvos ir Baltarusijos estetikos istorijos tyrinėtojas susiduria dar su dviem problemomis: vadinamųjų Rytų ir Vakarų tradicijų tarpusavio santykiu nacionalinės estetikos raidoje ir, antra, nacionalinės estetikos struktūros problema, kuri apima tokius klausimus kaip sintetinis ir abstraktus analitinis tyrinėjimo metodas, liaudies vaizdinių vieta estetinės sąmonės sistemoje ir kita.
Sąvoka „Renesanso filosofija Lietuvoje“
Authors: Varanavičius A.
Published: January 2019

Straipsnio tikslas – panagrinėti su sąvoka „Renesanso filosofija Lietuvoje“ ir jos struktūrinių dalių nustatymu susijusius probleminius klausimus. Kaip analogija galėtų būti sąvoka „Renesansas“, nes pagal ją būtų galima hipotetiškai spręsti ir apie sąvokos „Renesansas Lietuvoje“ dalių subordinaciją bei koordinaciją, atsižvelgiant į Lietuvos Renesanso specifiką. Šiuo pagrindu nesunku numatyti ir sąvokos „Renesanso filosofija Lietuvoje“ struktūros esmingiausias dalis. Lietuvos Renesanso tyrinėjimuose reikia ieškoti ne tiek humanizmo epochos, kiek renesansinio humanizmo apraiškų, idėjų, principų, teorijų bei jų kovų su antihumanizmo apraiškomis, idėjomis, principais. Teigiama, kad į sąvoką „Renesanso filosofija Lietuvoje“ įeina sąvoka „reantikizmo filosofija Lietuvoje“. Tačiau renesansinėje Lietuvoje, be reantikizmo, egzistavo scholastika (pvz., Vilniaus universitete) ir, galimas dalykas, dar kitos idėjinės srovės.
Atskiros tautos filosofijos istorijos objektas
Authors: Gorskis V.
Published: January 2019

Straipsnio tikslas – analizuoti atskiros tautos filosofijos istorijos metodologinius klausimus: kokių mąstytojų kūrybinis palikimas gali būti laikomas atskiros tautos filosofijos istorijos tyrimo objektu? Ar reikia apsiriboti tik tais, kurie gyveno ir kūrė šios tautos teritorijoje, o gal būtina analizuoti kai kurias filosofines problemas, mokymus, atsiradusius ne toje teritorijoje? Jei tai pateisinama, tai kada ir kokiu mastu? Ar verta įtraukti į atskiros tautos filosofijos istoriją tuos, kurie nesukūrė profesionalių filosofijos darbų? Kokiais kriterijais remiamasi, siekiant apsaugoti filosofijos istoriją nuo jos visiško ištirpimo tautos dvasinėje kultūroje? Nagrinėjant atskiros tautos filosofijos istorijos tyrimo tikslingumą, remiamasi svarbiausiu marksizmo-leninizmo teiginiu, jog istorinis bei filosofinis procesas yra nulemtas socialinių sąlygų. Filosofijos istorijos nacionalinės ypatybės pasireiškia filosofinio mokymo sukūrimo procese ir susidariusių filosofinių sistemų funkcionavime tautos kultūroje. Atskiros tautos filosofijos istorija yra visuotinės filosofijos istorijos sritis, kuri vystosi glaudžiai susijusi su bendrąja istorija ir įvairias dvasinės kultūros sritis tiriančių mokslų visuma.
Lietuvos ir Baltarusijos Švietimo filosofijos bruožai
Authors: Doroševičius E.
Published: January 2019

Straipsnyje aptariami Lietuvos ir Baltarusijos Švietimo filosofijos bruožai. Baltarusijoje ir Lietuvoje viduramžių filosofija ir Švietimo filosofija yra istoriškai suartėjusios ir aiškiai viena kitai priešingos. Čia XVIII a. antroje pusėje naujųjų laikų filosofijos poveikis tradicinėms scholastinėms sistemoms pasiekė savo apogėjų: šios filosofijos transformavosi į eklektines sistemas (pvz., Gardino filosofiniai traktatai), o po to švietėjai paneigė viduramžių filosofų sprendimus. Baltarusijos ir Lietuvos gamtininkų (brolių J. ir A. Sniadeckių, M. Počobuto, S. Jundzilo, V. Karčevskio, P. Slavinskio, M. Očapovskio ir kt.) filosofinės pažiūros yra švietėjiškos. Žmonių esmę, pasak jų, sudaro biologinė prigimtis, o žmonių tarpusavio santykius turinti reguliuoti prigimtinė teisė. Pripažindami objektyvius pasaulio dėsnius, gamtininkai pabrėžė lemiamą švietimo vaidmenį. Švietimo epocha baltarusių ir lietuvių filosofinės minties istorijoje yra pažangaus vystymosi etapas, savotiškas laisvamanybės ir humanizmo renesansas, išaukštinęs švietimo ir mokslo vaidmenį, pabrėžęs jų savarankiškumą ir nepriklausomumą nuo teologijos.
Pozityvizmas Rusijoje (XIX a. antroji pusėj)
Authors: Utkina N.
Published: January 2019

Straipsnio tyrimo objektas – pozityvizmas Rusijoje XIX a. antrojoje pusėje. Juo susidomėta XIX a. 5 dešimtmetyje, tačiau su A. Comte'o sistema plačiau nebuvo susipažinta. Nuomonės apie pozityvizmą dažniausiai buvo išsakomos laiškuose arba dienoraščiuose. Pradedant 7 dešimtmečiu, pasirodė knygų, straipsnių, analizuojančių bei kritikuojančių pozityvizmą. Vieni jį laikė tam tikra galvosena, orientuojančia į mokslą, visiškai atitinkančia tą vaidmenį, kurį mokslas įgijo, besivystant visuomenei, ir kuris, kaip manyta, dar labiau pasireikš ateityje. Tokio požiūrio šalininkai pirmiausia vertino mokslinius metodus ir traktuotes, pagal tai ir nustatydavo, ką laikyti pozityvistu. Ypač dažnai save vadindavo pozityvistais gamtininkai. Be plačiai paplitusio žavėjimosi pozityvizmu, kaip tam tikra galvosena, buvo ir kitas jo supratimas, pagal kurį pozityvizmas – nauja filosofinė sistema, turinti savo specifinius bruožus. Tokia filosofiška pozityvizmo traktuotė randama pagrindinių filosofinių krypčių atstovų kūriniuose. Nuosekliausiais pozityvistais Rusijoje XIX a. antroje pusėje reikėtų laikyti V. Lesevičių, G. Vyrubovą, J. De-Robertį.
Klerikaliniai buržuazinės lietuvių emigracijos ideologai apie religijos krizę
Authors: Aničas J.
Published: January 2019

Straipsnyje aptariamas klerikalinių buržuazinių lietuvių emigrantų ideologų požiūris į religijos krizę. Klerikalai priversti pripažinti, kad ir tarp lietuvių emigrantų vyksta sekuliarizacijos procesas, kurio negali sustabdyti net gausios religinio-klerikalinio poveikio priemonės. Ši problema buržuazinei lietuvių emigracijai visų pirma yra politinė. Išeivių jaunimui sekuliarizuojantis, reakcinės jėgos vis labiau netenka galimybių auklėti jį klerikaline nacionalistine dvasia. Interpretuodami religijos krizės šiuolaikinėmis sąlygomis reiškinius, klerikaliniai lietuvių buržuazinės emigracijos ideologai stengiasi paaiškinti ir tų reiškinių priežastis. Tačiau jų klasinis ribotumas ir idealistinė pasaulėžiūra neleidžia atskleisti religijos krizės apskritai, o kartu ir dechristianizacijos proceso tikrųjų priežasčių. Tas priežastis jie aiškina iš subjektyviosios sociologijos pozicijų, ieško jų pirmiausia pačioje bažnyčioje, tikinčiajame žmoguje, ignoruodami socialines, politines, kultūrines, ideologines ir kitas žmonių gyvenimo sąlygas. Klerikaliniai ideologai nėra pajėgūs suvokti objektyvių visuomenės dechristianizacijos ir ateizacijos priežasčių.