bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
COMPARATIVE ASSESSMENT OF VISUAL COLOR MATCHING FOR ARTIFICIAL AND NATURAL TEETH BY STUDENT OF DENTAL FACULTY AT KHARKIV NATIONAL MEDICAL UNIVERSITY
Authors: Yanishen I.V. , Herman S.A. , Sidorova O.V. , Krychka N.V.
Published: November 2024

The purpose of this study was to conduct a comparative assessment of dental students’ ability to match the color of patients’ teeth with aesthetic restorations.
Materials and Methods. The study was conducted from 2021 to 2024 with participation of 2nd- and 3rd-year students at the Faculty of Dentistry, Kharkiv National Medical University, Kharkiv, Ukraine.
Results. Accurate determination and reproduction of natural tooth color is a challenging task in aesthetic dentistry, as color plays a crucial aesthetic role. This process depends heavily on the experience and perception of dentists and can be approached subjectively (visual analysis) or objectively (special devices). Although shade determination is a routine task for dentists, errors are still common. The study revealed that 2nd-year students struggled significantly with color matching, especially for natural teeth, with error rates of 66.6% for artificial teeth and 80.8% for natural teeth, indicating a need for more training. Students performed better using the VITA Classic shade guide, which is simplified, but matching the color of natural teeth requires additional practice.
The results confirm that clinical training improves students’ color-matching skills. After training, 3rd-year students showed a marked decrease in error rates: 35.8% for artificial teeth and 53.3% for natural teeth. The Vita 3D Master scale proved more accurate due to its broader color-matching capabilities. Overall, the accuracy levels improved significantly, highlighting the effectiveness of the training program.
Conclusion. The results of the study demonstrate that training significantly improves students' ability to accurately determine tooth color. The 3rd year students who underwent clinical training showed better results in matching the color of both artificial and natural teeth, reducing the number of errors by 35.8% and 53.3%, respectively. The Vita 3D Master scale proved to be more accurate due to a wider selection of colors and more evaluation parameters. The 81.5% increase in the overall score confirms the effectiveness of the training in improving the accuracy of tooth color determination in the educational process.
ЕСТЕТИЧНА СВОЄРІДНІСТЬ ОПЕРНИХ ПЕРСОНАЖІВ У ТВОРЧОСТІ В. МОЦАРТА: «ДОН ЖУАН»
Authors: Qiu Xiaozhen
Published: November 2024

Мета даної статті – здійснити розгорнуту постановку проблеми персонажу у річищі музикознавчого дискурсу та у проєкції до питань оперної драматургії, включаючи її музично-виконавські складові. Необхідною частиною даної постановки є вивчення особливостей оперної характерології В. Моцарта, котра виникає на засадах персонажно-рольового розподілу та досягає музично-інтонаційної глибини оперного тексту. Методологія дослідження базується на виокремленні та розвитку персонологічного підходу, що входить до царини оперознавчих, також межує з естетичним та текстологічним аналізом оперного матеріалу. Наукова новизна статті зумовлюється розвитком поняття персонажу та персонологічного підходу у методичній галузі музикознавства, обгрунтуванням специфіки музикознавчої інтерпретації явища персоніфікації у його поєднанні з категоріями персонажності, персонажної інтонації, сюжету, характеру, культурної семантики та homo transcedentus. На новому рівні музичної драматургії та смислової концепції розглядається музично-інтонаційна та тональна основа образу Дон Жуана в опері В. Моцарта. Розроблюється новий інтегративний підхід до виявлення особистісно-суб’єктних чинників музичної мови та образної семантики в музиці. Висновки. Образ Дон Жуана є найбільш новаторським та оригінально трактованим з усієї галереї оперних персонажів В. Моцарта. На його прикладі найбільш переконливо та завершено виявляється музично-тематична, інтонаційна та композиційно-логічна система персоніфікації, створювана композитором задля його оперних характерів. Оперна поетика Моцарта є широкою основою для вивчення взаємодії між поняттями персонажу, характеру, образу, також між явищами персонажності та характерологічності, котрі рівною мірою стосуються позамузичної та суто музичної сторін оперного тексту. Категорія персонажу постає універсальною, мультидисциплінарною, водночас специфікованою щодо оперної поетики; вона дозволяє сукупно підходити до формотворчих прийомах оперної творчості, котрі забезпечують синтез візуального, вербального сценічно-дієвого та музично-мовного начал.
КОЛЕКТИВНА ВІЛЬНА ІМПРОВІЗАЦІЯ: ДОСЛІДНИЦЬКИЙ АНАЛІЗ КОНТЕКСТНОГО СПРИЙНЯТТЯ СТРУКТУРИ
Authors: Kondratska Liudmyla Anatolyivna , Grebeniuk Nataliia Yevhenivna , Shchur Liudmyla Bohdanivna
Published: November 2024

Мета роботи – здійснити порівняльний аналіз сприйняття колективної вільної імпровізації у різних творчих контекстах. Методологія дослідження спирається на системно-структурний, аналітично-прогностичний і компаративістський підходи. Наукова новизна – обґрунтування гіпотези про ототожнення слухачем структурних елементів вільної імпровізації і сучасної академічної композиції у різних контекстах. Висновки. У процесі порівняльного аналізу сегментування респондентами обох груп десяти різних записів (таких визнаних колективних виконавців вільної імпровізації, як Джордж Льюїс, Еван Паркер, Жоель Леандр, Дерек Бейлі та інших) і здійснення вирівнювання цих сегментацій у різних контекстах, було визначено збіги у характеристиці композицій впродовж певного часових проміжків [t – Δt; t + Δt]. Загалом було сприйнято 118 послідовностей із середнім значенням 5,9 послідовностей на частину. Загальне середнє значення всіх тривалостей становило 43,01 секунди зі стандартним відхиленням 21,14 секунди. Результати показали високий ступінь подібності сприйнятої структури: 64% сегментів перекривалися протягом 5-секундного кадру та 71% протягом 10 секунд. Крім того, ми засвідчили дві різні позиції: 1) інтоновані сигнали не залежать від породжувального (музичного) процесу; 2) формальна структура музичної композиції існує у різних творчих процесах, незважаючи на суб’єктивність естетичного досвіду. Цей експеримент наочно демонструє, наскільки контекстна інформація є фундаментальною для нашого сприйняття та суб'єктивної оцінки твору мистецтва. Однак, навіть якщо ми не маємо цієї контекстної інформації, ми схильні шукати підказки на підтримку певних уявлень, які раніше були сконструйовані в нашій базі знань. Результати пропонованого експерименту є першим кроком до аналізу властивостей сегментаційної форми та структури колективної вільної імпровізації порівняно з сегментацією нетональної сучасної музики. Предметом подальших досліджень може стати якість сприйняття музичної структури в колективній вільній імпровізації і створення такої структури в реальному часі на практиці.
ЕВОЛЮЦІЯ СТИЛЬОВИХ ТА СТИЛІСТИЧНИХ ПОКАЗНИКІВ ВІРТУОЗНОСТІ У СУЧАСНІЙ ФОРТЕПІАННІЙ ТВОРЧОСТІ
Authors: Wen Wen
Published: November 2024

Мета даної статті – визначити нові підходи до явища фортепіанної віртуозності як до творчо-виконавського процесу, який охоплює усі без винятку складові піаністичної діяльності музиканта, є узагальненою якістю вищої майстерності інструментальної гри та музичного мислення. Дана мета актуалізує звернення до віртуозності як до історичної та теоретичної категорії, котра споріднена з поняттям піанізму та піаністичності. Методологія роботи зумовлюється єдністю жанрово-стильового та праксеологічного підходів, запроваджується особистісно-діяльнісний ракурс вивчення піанізму, пропонується контекстний інформаційно-комунікативний підхід, що поєднується з естетико-інтерпретологічним методом. Наукова новизна статті обумовлена розширенням підходу до явища віртуозності з боку історичного та естетичного контексту, поглибленням оцінок піаністичного підґрунтя віртуозності як мовно-стилістичного, індивідуально-стильового, запровадженням критерію імпровізаційності та транскрипторської волі стосовно музично-виконавської творчості. Вперше пропонується вивчати віртуозні якості фортепіанної гри на основі транскрипторської виконавської майстерності; вперше визначається типологічний стильовий підхід до віртуозності як форми та способу виконавського само здійснення. Висновки. Віртуозність – піаністичність – піанізм як індивідуальний показник способу мислення – ігровий комплекс, що, зокрема, виражається у транскрипторській творчості – фортепіанний стиль, презентуючий специфічне фортепіанне мовлення, стилістичні інгредієнти фортепіанного тексту – коло взаємодіючих явищ, котрі дозволяють виробляти підходи до вивчення виконавської логіки та зумовленої нею системи прийомів стосовно окремих індивідуальних фортепіанних поетик.
ПЕРЕЖИВАННЯ ЯК ХУДОЖНЬО-ПСИХОЛОГІЧНИЙ ФЕНОМЕН ТА ЙОГО ТИПОЛОГІЗАЦІЯ В ОПЕРНІЙ ПОЕТИЦІ
Authors: Dai Tianxiang
Published: November 2024

переживання та довести їх методичну важливість у вивченні емоційно-почуттєвої специфіки оперної творчості. Методологія роботи спирається на комплекс психологічного, естетичного, оперознавчого підходів, передбачає наголос на типологічних ціннісних критеріях, також розвиток аксіологічного методу. Наукова новизна статті полягає у розвитку теорії переживання у двох напрямах – загальнопсихологічному та художньо-естетичному, на засадах психології мистецтва. Пропонується підхід до виокремлення та типології оперного переживання, у русі від базових звичаєвих емоцій до специфічних оперних емоційно-когнітивних станів. Характеризуються специфічні якісні риси диференційованих оперних почуттів – емоційно-когнітивних станів. Доводиться, що мистецька сфера, особливо музично-театральна, є пріоритетною для втілення, вираження, предметної експлікації емоційного змісту людської свідомості. Своєрідність її також полягає в тому, що в ній усі провідні емоційно-почуттєві стани, по-перше, набувають нових якісних значень, стають більш диференційованими; по-друге, неодмінно набувають естетичної трансформації, естетично перефарбовуються, піднімаються до рівня позитивного переживання, котре передбачає особливу когнітивну радість, що сприяє емпатії, альтруїзму та креативності. Висновки. Сучасна психологічна теорія переживання здатна отримати суттєву підтримку з боку психології мистецтва та вчення про художньо-естетичні емоції. Водночас її категоріальні засади сприяють розумінню тих процесів, що відбуваються в мистецтві у художній формі, зокрема на основі оперної композиції зі здійснюваним нею видовим мистецьким синтезом. Взаємодія психологічної та мистецтвознавчої (музикознавчої) концепцій щодо емоційного-когнітивного досвіду сприяє розвитку емотивно-аксіологічного підходу до оперного переживання та способів його типології.
ЯВИЩЕ «НОВОЇ СЮЇТНОСТІ» У ФОРТЕПІАННІЙ МУЗИЦІ: СТИЛЬОВІ ТРАЄКТОРІЇ
Authors: Xu Nianjia
Published: November 2024

Мета роботи – виявити передумови становлення та специфічні структурно-смислові риси, особливі виконавські текстові якості «нової сюїти» як вищого щаблю трансформації сюїтної логіки у фортепіанній творчості. Методологія роботи формується на засадах жанрово-стильового підходу з наголосом на семантичних аспектах, до якого долучаються теоретичний структурно-композиційний та історіологічний стильовий. Наукова новизна статті виражається в оновленому погляді на явище сюїтності у його історично-стильовому розвитку та логіко-композиційному й смисловому ускладненні. Аналізується дефініція «нової сюїти» як жанрової формації, котра усталюється у романтичну добу і стає одним з її найбільш важливих відкриттів у сфері фортепіанної музики. Запроваджується поняття про «концептуальний альбом» як новий жанровий та логіко-семантичний розвитку принципу сюїтності у фортепіанній поетиці. Висновки. Більш глибинна оцінка явища «нової сюїтності» стає можливою завдяки історико-стильовому підходу, зокрема виявленню впливу пізньоромантичного стилю на способи циклічної композиції; саме даний вплив веде до виникнення наступного історичного жанрового типу фортепіанної сюїти «концептуальний альбом», що стає важливою складно-складовою дискретно-темпоральною формою у ХХ та XXI столітті. Важливою ознакою альбому стає контамінація різних формотворчих начал, починаючи зі змішання сонатності та сюїтності, також різних видів програмності, що сприяє нарощуванню символічного потенціалу фортепіанної музики. Зокрема, поєднання принципів сюїти, рондо, варіацій, сонатності відкриває нові програмно-концептуальні можливості в творчості Р. Шумана; синтез візуальних, поетичних та суто музичних чинників програмності характеризує циклічний фортепіанний метод Ф. Ліста. В творчості М. Равеля можна відкрити два різновиди альбомної композиції з опорою на зовнішні обставини, на концепт «присвята-омаж»; з опорою на суто музичний логіко-семантичний принцип, на концепт «сонатність».
ТРАНСКУЛЬТУРАЦІЙНІ ТЕНДЕНЦІЇ ЕВОЛЮЦІЇ СУЧАСНОЇ ФОРТЕПІАННОЇ СЕМІОСФЕРИ
Authors: Yang Huiyan
Published: November 2024

Мета даної роботи – охарактеризувати провідні транскультураційні тенденції в еволюції фортепіанно-виконавських виразових засобів, пояснити причини та цілі їх сучасної активізації. Методологія роботи зумовлюється єдністю культурологічного, семіологічного та виконавсько-інтерпретативного методів, залучається також жанрово-стильовий підхід до фортепіанної творчості, розглядається поняття та явища музичного семіозису у його втіленні у творчості Лео Орнстайна. Наукова новизна статті може визначатися як спроба здійснення транскультураційного аналізу фортепіанної творчості в умовах сучасного музичного семіозису. Розвиток поняття трансгресії дозволяє відкрити оновлені підходи до піаністичної та композиторської фортепіанної діяльності. Виявляються також транскультураційні риси творчості Л. Орнстайна, котрі визначають його особливий піаністично-композиторський метод, обумовлюють явище стильового та мовного синтезу в його фортепіанній творчості. Висновки. Транскультураційні тенденції зумовлені ускладненням інформаційно-комунікативного поля культури та її ціннісно-смислової вертикалі; вони проявляються на різних рівнях музично-творчої системи та означають перетинання меж історичного часопростору, різних діяльнісно-інституціональних сфер та їх функціональних комплексів, дійсної та вигаданої, умовної реальності, психологічних світів окремих особистостей, різних систем художньо-виразових прийомів. Транскультураційні тенденції передбачають перехід від традиційних звукових джерел, акустично-автентичних, до оновлених цифрових, цілком штучних, з намаганням поєднати між собою оці дві сфери вже не лише музичної творчості, а й звукової, у широкому її розумінні. При цьому саме приставка транс відповідає характеру процесу, як «ковзанню» по поверхні багатьох існуючих водночас (завдяки сталості семантичної мережі Інтернету) явищ, з численними поверненнями та новими перетинаннями меж, поки не виникає нова концепція фортепіанно-виконавської функціональності.
ПРОЦЕС ЦИКЛІЗАЦІЇ У КАМЕРНО-ВОКАЛЬНІЙ ТВОРЧОСТІ: ДО ПРОБЛЕМИ ЦІЛІСНОСТІ ХУДОЖНЬОГО ТВОРУ
Authors: Luo Yuhang
Published: November 2024

Мета роботи – простежити значення циклу та процесу циклізації у камерно-вокальній творчості як основи формування художньої цілісності музичного тексту. Методологія дослідження базується на поєднані музикознавчого та виконавського аспектах музично-текстологічного підходу з одного боку, з іншого – принципи стилістичного аналізу та семантичного узагальнення актуалізують застосування текстологічного підходу у поєднанні з музикознавчим аналітичним. Наукова новизна даної роботи полягає у суттєво оновленому аналітичному підході до камерно-вокальних циклів, в тому числі з посиленням уваги до побудови їх виконавської форми у безпосередньому зв’язку зі специфічними якостями музичної циклічності. Висновки. Концепція циклічності та її роль у мистецтві, особливо в камерно-вокальній музиці XX століття, розглядається як важлива властивість, притаманна багатьом аспектам людської діяльності, включаючи художні твори, наукові й історичні події, а також етапи життя провідних творчих постатей свого часу. Цикл можна розуміти як об’єднання взаємопов’язаних явищ, які разом утворюють системне ціле. Камерно-вокальна музика XX століття характеризується прагненням освоїти нову поезію, яка раніше не сприймалася як можливе підґрунтя для таких творів. Композитори зверталися до поетичних джерел, що відображають голос епохи з її соціально-історичними потрясіннями, особистими переживаннями та філософськими роздумами. Музична культура XX століття стала періодом активних жанрово-стилістичних пошуків, що заклало міцну основу для розвитку сучасної музики у всій її художньо-образній повноті. Розширення меж камерно-вокального циклу призвело до нових тенденцій, характерних для композиторської творчості початку XXI століття, зокрема це виявилося в експериментах зі складом виконавців, новими формами та художніми засобами. Взаємодія слова та музики стала ключовим фактором у еволюції композиторського мислення, а сфера камерно-вокальної музики набула важливого значення для визначення стилю композитора й виявлення його художніх інтересів.
ПІВСТОЛІТТЯ В ОДЕСЬКІЙ ОПЕРІ – СЦЕНОГРАФІЯ ПЕТРА ПАНАСОВИЧА ЗЛОЧЕВСЬКОГО
Authors: Ostroukhova Nataliia Volodymyrivna
Published: November 2024

Метою роботи є аналіз творчості головного художника Одеського державного академічного театру опери та балету, народного художника України, заслуженого діяча мистецтв України і Грузії Петра Панасовича Злочевського (1907, Київ–1987, Одеса). Методологія дослідження ґрунтується на історико-культурологічному, теоретичному і жанрово-стильовому аналізі його творчої діяльності в театрі з 1932 – художник, з 1944 – головний художник (з перервою у 1941–1944 рр.) по 1977 рр. Наукова новизна роботи полягає у аналізі діяльності художника у динаміці його розвитку та у історичному контексті буття Одеського театру. Творчість митця відрізнялася дивовижним почуттям стилю епохи, вмінням відтворити цю епоху на сцені у виставах різних жанрів. З’ясовується, що 1930–1950-ті рр. можна віднести до першого етапу його діяльності, характерними рисами якого є докладно виписані деталі, подробиці побуту, створення колоритних й мальовничих декорацій для втілення зреліщного видовища. Яскравими подіями ставали постановки нових опер та балетів таких композиторів, як Р. Глієр, К. Данькевич, О. Чишко, Б. Лятошинський… Другий етап розпочався у 1960-ті роки. Сценографа хвилює спектакль загалом, тому він віддає перевагу вражаючим деталям, що мають символічне звучання, як в опері Дж. Пуччіні «Чіо-Чіо-Сан», використовує світлові можливості сцени, як в опері А. Петрова «Берег надії», втілює сміливі задумки постановників завдяки оновленій машинерії, як в опері В. Губаренка «Загибель ескадри», де багатоповерховий сейф для зберігання м’яких декорацій було декоровано як бойовий корабель. Висновки. Творчість митця, художника, педагога та суспільного діяча П. П. Злочевського дуже багатогранна і продуктивна. За переліком постановок, сценографію яких створював головний художник Одеського театру опери та балету, можна вивчати його історію.
МУЗИЧНІ ЧИННИКИ ФАТАЛЬНИХ ОБРАЗІВ У СУЧАСНІЙ ОПЕРНІЙ ТВОРЧОСТІ
Authors: Chen Xiaopai
Published: November 2024

Мета даної статті – виявити чинники фатальних образів – теми долі у музичній творчості в цілісному інтерпретативному значенні, з врахуванням виконавських сторін, які стали визначальними для оперної поетики та еволюції оперного жанру. Робота передбачає уточнення методичної бази та критеріїв оцінки з боку саме музичного тексту, музично-тематичного змісту задля більш глибокого вивчення образів фатуму, що втілюються у музичному мистецтві і є показовими для оперної творчості. Методологія роботи зумовлюється єдністю музикознавчого та психологічного методів, передбачає залучення жанрово-семантичного підходу та текстологічного аналізу оперної поетики. Наукова новизна цієї статті полягає у розширеному розумінні категорії фатального образу та його музично-тематичної підоснови, у залученні як провідного вокально-виконавського інтерпретативного підходу до вивчення музичного комплексу фатальної теми, що розкривається водночас і як тема долі, і як тема фатуму, виявляючи спорідненість та роз’єднаність названих явищ. Висновки. До образного фатального комплексу, котрий розвивається в оперній творчості, входить відтворення специфічних емоційних станів, граничних афектів, зумовлених ЗСС (зміненими станами свідомості). Це суттєво впливає на музично-тематичні комплекси, котрі є базовими при втіленні фатальної образної сфери в опері, що супроводжують розвиток оперної теми долі. Помітною рисою взаємодії синтетичного образного та музично-тематичного начал при втіленні теми фатальної долі є підсилення прийому, якості персоніфікації, переростання персоніфікації в окреме художньо-композиційне явище, що потребує підсилення вокально-виконавського інтерпретативного компонента, власне перетворює постать вокаліста-інтерпретатора на провідну у здійсненні смислового задуму оперного твору.
ДЕРЕВ’ЯНІ ДУХОВІ ІНСТРУМЕНТИ В ОРКЕСТРІ ДОБИ КЛАСИЦИЗМУ
Authors: Wang Jin
Published: November 2024

Мета роботи. У статті досліджуються дослідити культурно-історичні та музично-семантичні функції дерев’яних духових інструментів в оркестровій музиці доби класицизму. Методологія дослідження передбачає використання комплексного, компаративного виконавського, музикознавчого, культурологічного підходів; важливими є джерелознавчий і системно-аналітичний методи. Наукова новизна роботи постає у виявленні виразових та функціональних засад дерев’яних духових інструментів в період становлення їх як окремої оркестрової групи в партитурах доби класицизму. Висновки. Музично-мисленнєві, музично-мовні та інструментально-органологічні засади музичного класицизму сприяли передумовам поступового формування груп дерев’яних і мідних інструментів, які остаточно оформилися в оркестрі доби романтизму. Зміна статусу інструментування у XVIII ст. була пов’язана з тенденцією до стабілізації оркестрового складу. І хоча повний, або класичний оркестр, був якраз нетиповим для класицистської симфонії, у творчості Гайдна і, особливо Моцарта має місце тенденція до автономізації та індивідуалізації партій дерева. М. Гайдна відрізняє тонке відчуття теситурних особливостей дерев’яних духових, він вміло користується в одному контексті - нижнім регістром флейти або фагота, в іншому - вищим, може з’єднати солюючий фагот зі скрипками в першій октаві або рознести проведення теми флейтою і скрипками в дві - Все це створює відчуття свіжих фарб у порівняно невеликому інструментальному складі. У симфоніях М. Гайдна духова група впроваджується в драматургічну канву твору, формуючи основні риси образного ряду. І дерев’яні, і валторни починають виконувати тематичний матеріал різних розділів форми і порівняно брати активну участь у розробці. Таким чином композитор починає з того, до чого багато його молодших сучасників йдуть тривалим шляхом: духові інструменти набувають драматургічної функції, і вона спочатку явно переважає над колористичною та декоративною. Моцарт вже у ранній період вільно і з повним знанням справи розпоряджається духової групою як самостійним організмом. у творчій лабораторії композитора були випробувані різні інструментальні склади, в яких духові інструменти застосовувалися в різних амплуа і здійснювався інтенсивний відбір перспективних виразних засобів, що склали індивідуально моцартівський стиль оркестрування. Моцарт розширює виразні можливості духових, підвищує їх самостійність та значущість в партитурі, індивідуалізуючи кожен інструмент до рівня художнього типу, що володіє неповторними емоційно-експресивними можливостями; усі духові виконують усі можливі фактурні функції, що продиктовано поетикою лірико-драматичного симфонізму, в окремих випадках її доповнює концертно-ігрова логіка.
ІНТЕРПРЕТАЦІЯ ЛЕГЕНДИ ПРО ФАУСТА У ОПЕРНОМУ МИСТЕЦТВІ ХХ-ХХІ СТ.: ДО ПРОБЛЕМИ СЮЖЕТОЛОГІЇ
Authors: Xu Xiaoran
Published: November 2024

Мета дослідження – визначити провідні рими та головні компоненти інтерпретації легенди про Фауста у світовому оперному мистецтві як особливого художньо-семантичного феномена. Методологія дослідження зумовлюється поєднанням історико-типологічного та сюжетологічного підходів, що включає порівняльний текстологічний аналіз та вивчення особливостей оперної форми твору. Наукова новизна даної статті полягає у виявленні принципів взаємодії літературно-драматургічних та музично-жанрових рівнів, що дозволяють втілювати сюжет про Фауста у оперному мистецтві. Даний підхід дозволяє виокремлювати поняття про жанрово-стильові та музично-мовні характеристики окремих складових оперних музичних творів на фаустівський сюжет; також як інструмент інтерпретації та втілення композиторського рішення відповідно до обраного сюжету визначається важливість сюжетологічного підходу як визначального на шляху побудови цілісної концепції оперного твору. Висновки. Підводячи підсумки даної роботи, треба відмітити що у значній кількості досліджень, присвячений сюжету, дане явище визначається як художній феномен, що діє за специфічними законами та принципами. Особливі засобі певного напряму мистецтва дозволяють створювати нові художні форми у яких розгортається низка життєвих ситуацій, певних подій, передається система відношень між дійовими особами, що предстають головними персонажами даної сюжетної лінії. Особливо треба підкреслити що у сюжеті в мистецтві у цілому, як й у сюжеті у оперному творі зокрема, події розгортаються як унікальний художній комплекс дійсних ситуативних взаємозалежностей із новими втіленнями художнього змісту, який створює нові власні художньо-естетичні принципи та композиційні прийоми у відповідності до утворення нової смислової єдності. Дослідження показує, що фаустівська тема, представлена у творах багатьох композиторів, відображає концепцію людської трагедії не лише з точки зору емоційних і ліричних якостей, але й через релігійно-філософські питання. Образ Фауста характеризується подвійністю: він поєднує прагнення до духовного знання і розуміння божественного порядку з бажанням пізнати закони буття будь-якою ціною, навіть звертаючись до темних сил.
Decoding LDPC Codes with a Regular Check Matrix Structure Using the Bit Flip Method
Authors: Kopylov Dmitriy , Mendelson Mark , Egorov Vadim , Lyutin Vladimir
Published: November 2024

Problem statement: low-density LDPC codes have become very popular in modern communication systems, which make it possible to implement decoders for them in practice. In conditions of severe limitations of equipment performance, the task of searching and researching the characteristics of decoding algorithms for these codes is urgent. The aim of the work is to find a simplified algorithm for decoding LDPC codes and to study the noise immunity of the proposed algorithm. The methods used: to solve this problem computer simulation is used to compare the noise immunity of known decoding algorithms and the proposed algorithm. Scientific novelty: the noise immunity characteristics of the proposed Bit Flip algorithm for decoding LDPC code with a regular structure of the check matrix using gradient descent and the procedure for escaping the local minimum are investigated. Result: a specific variant of the Bit Flip algorithm for LDPC code with a regular structure check matrix using gradient descent and a procedure for escaping the local minimum is proposed. The results of computer simulation are presented. Theoretical significance: the characteristics of noise immunity for the proposed variant of the LDPC code decoding algorithm with a regular structure of the check matrix are investigated. Practical significance: when using the proposed LDPC code decoding algorithm in the receiver, it is possible to calculate the parameters of the communication system based on the available dependencies of the error coefficient on the signal-to-noise ratio.
Транзиентная экспрессия генов в растениях ‒ эффективная экспериментальная платформа для функциональной геномики
Authors: Голденкова-Павлова И. В. , Павленко О. С. , Демьянчук И. С. , Фридман В. А. , Тюрин А. А.
Published: November 2024

Большой массив данных об экспрессии генов растений, накопленный благодаря сравнительным исследованиям, направляет усилия исследователей для изучения тонких механизмов влияния целевых генов и, как следствие, на разработку относительно простых и одновременно эффективных подходов, позволяющих понять физиологическую роль белковых продуктов гена. Многочисленные исследования убедительно продемонстрировали эффективность стратегии транзиентной экспрессии для характеристики функций генов растений. Цели обзора: (i) рассмотреть преимущества и ограничения различных растительных систем и методов временной экспрессии, используемых для выяснения роли генных продуктов; (ii) обобщить текущие данные об использовании подходов к временной экспрессии для понимания тонких механизмов, лежащих в основе функции генов; (iii) описать достижения в области эффективной временной экспрессии генов растений. В обзоре обсуждаются основные и критические этапы каждого из методов транзиентной экспрессии генов у растений, области их применения, а также основные результаты, полученные с использованием растительных объектов и их вклад в наши знания о тонких механизмах функций генов, лежащих в основе роста и развития растений, включая выяснение механизмов, регулирующих сложные метаболические пути.
Сверхэкспрессия гена AtOPR3 в пшенице стимулирует образование летучих метаболитов гидропероксидлиазной ветви биосинтеза оксилипинов
Authors: Дегтярёва В. И. , Мирошниченко Д. Н. , Пиголев А. В. , Дегтярёв Е. А. , Тебина Е. М. , Стрельцова П. С. , Долгов С. В. , Савченко Т. В.
Published: November 2024

Алленоксидсинтазная (AOS) и гидропероксидлиазная (HPL) ветви пути биосинтеза оксилипинов ведут к образованию разных продуктов из одного субстрата – 13-гидроперокси-(9,11,15)-октадекатриеновой кислоты (13-ГПОТ). До сих пор остается неизвестным, как у растений регулируется распределение 13-ГПОТ субстрата между этими ветвями, как метаболиты каждой ветви влияют на активность параллельной ветви. В данной работе была исследована активность HPL ветви в листьях мягкой пшеницы (Triticum aestivum L.) сорта Саратовская-60, а также полученных на ее основе трансгенных растений со сверхэкспрессией гена биосинтеза жасмонатов из Arabidopsis thaliana AtOPR3 (12-OXOPHYTODIENOATE REDUCTASE 3). В ходе исследований выявлено высокое содержание метаболитов HPL ветви в листьях, что свидетельствует о высокой активности HPL пути биосинтеза оксилипинов у пшеницы. Показано, что сверхэкспрессия гена AtOPR3 приводит к повышению содержания метаболитов HPL ветви в листьях, в первую очередь цис-3-гексеналя, а также к изменению профиля летучих соединений HPL ветви, выделяемых поврежденными растениями. После механического повреждения листья трансгенной пшеницы со сверхэкспрессией AtOPR3 выделяют больше цис-3-гексенола и цис-3-гексенил ацетата, но меньше транс-2-гексеналя в сравнении с нетрансгенными растениями. Изменения содержания метаболитов HPL ветви в листовых тканях и в смеси выделяемых летучих соединений проявляются ярче в трансгенных линиях с более высоким уровнем экспрессии AtOPR3. Таким образом, впервые показано, что генетическая модификация AOS ветви биосинтеза оксилипинов приводит к изменению активности HPL ветви в растениях пшеницы.
Влияние экспрессии гетерологичной Δ9-десатуразы на жирнокислотный состав растений томатов
Authors: Миловская И. Г. , Варламова Н. В. , Стариков А. Ю. , Демиденко Д. В. , Павленко О. С. , Тюрин А. А. , Соболев Д. С. , Куренина Л. В. , Голденкова-Павлова И. В. , Халилуев М. Р.
Published: November 2024

В данной работе мы исследовали возможность модификации жирнокислотного (ЖК) состава листьев томата (Solanum lycopersicum L.) за счет введения в его геном гена Δ9 ацил-липидной десатуразы цианобактерии (Synechococcus vulcanus C.). Для получения трансгенных растений томата, экспрессирующих десатуразу цианобактерии (desC), и оценки влияния данной десатуразы на ЖК-состав суммарных липидов были сконструированы вектора, несущие ген desC. Последовательность гена была слита с лидерными последовательностями, обеспечивающими локализацию белкового продукта в хлоропластах, эндоплазматическом ретикулуме (ЭПР) или цитоплазматической мембране. Полученными векторами трансформировали штамм A. tumefaciens AGL0 для последующей агробактериальной трансформации растений томатов. ЖК анализ листьев показал, что для некоторых линий при локализации desC в цитоплазматической мембране или мембране ЭПР наблюдается увеличение содержания С16:1 и C16:2 жирных кислот. Для данных линий показано увеличение относительной представленности транскрипта desC по сравнению с трансгенными линиями, не показавшими изменения ЖК-состава. Полученные данные могут быть использованы для разработки стратегий направленной модификации жирнокислотного состава томатов.
Sorption-desorption of rare earth metal cations by ferromanganese crusts of Govorov’s guyote of the Magellanic Mountains of the Pacific Ocean
Authors: Novikov G. V. , Bogdanova O. Yu. , Lobus N. V. , Rumyantseva A. O.
Published: November 2024

The article presents the results of experimental studies on the sorption and desorption of rare earth metal (REM) cations by cobalt-rich ferromanganese crusts (CMC) of Govorov’s guyot. It has been established that the sorption of REM cations occurs on the ore minerals KMK – Fe-vernadite, vernadite, Mn-feroxygite, goethite. The crusts are characterized by a high exchange capacity – 1.78–3.57 mg-eq/g, which increases in a series: (Dy Gd Lu Sm Nd Y, La Eu) Ce. The sorption of REM cations proceeds by an ion exchange equivalent irreversible mechanism. The exchange complex of ore minerals consists of Na+, K+, Ca2+, Mg2+ cations, which contribute 97‒98% to their total capacity. The crusts are characterized by the group sorption of REM cations from multicomponent aqueous solutions of metal salts. The selectivity of ore manganese and ferruginous minerals of crusts to REM cations is significantly higher than to the main cations of ocean water. From experimental data on the desorption of sorbed REM cations with NaCl solution, their irreversible absorption by ore minerals follows, and the strengthening of the chemical bond of sorbed REM cations with the main structural elements of these minerals over time. An important property of ore minerals, primarily manganese minerals, is their chemical and structural stability in aqueous solutions of electrolytes. This suggests the repeated use of ferromanganese crusts as sorbents of REM cations.
About the approach to measure company’s network capital
Authors: Komarova I. P. , Ustyuzhanina E. V.
Published: November 2024

In modern scientific literature the category of «capital» is beginning to be applied to a wide range of company assets that can bring economic benefits over a long period of time. Various researchers distinguish human, intellectual, social, network and other types of capital. This makes it urgent to develop new approaches to assessing various types of capital, taking into account their complementary specificity. Within the framework of this article the task is to propose a new approach to measure company’s network capital. Existing methods for estimating company’s value are often based on summing up the costs of individual types of capital. However, such an additive approach does not consider the complementary nature of different types of capital. The work proposes to use a multiplicative approach based on the modified Cobb–Douglas function, which takes into account property and network capital as well as the economic efficiency of the company. This approach takes into account the complementarity of different types of capital and their combined impact on the value of а company. Seven leading global companies in the IT industry (Microsoft, Apple, Oracle Corp., Alphabet, Baidu, Meta, Twitter) were chosen as the empirical basis for the study. The proposed approach made possible to compare the network capital of different companies and identify the factors influencing its accumulation.
Ecological and economic effects of green financing
Authors: Kudryavtseva O. V. , Kachalov R. M. , Chernyavskiy S. V. , Makeeva N. N.
Published: November 2024

Currently, all three components of sustainable development at all levels are becoming increasingly important to ensure the existence and development of states. This article is devoted to green finance, linking economic and environmental aspects of development. Green financing is a policy direction to reduce negative environmental externalities and attract investment in new technologies, which has become widespread in recent years; green bonds are one of its most important instruments. To assess the impact of issuing green bonds on the environmental component, represented by the equivalent of carbon monoxide emissions, the article was the first to apply a matching procedure to evaluate company data obtained using the Refinitiv database. The authors showed a model specification that supports the hypothesis that the issuance of green bonds has an impact on reducing carbon monoxide equivalent emissions in the long term, but the results of the logarithmic specification of this model turned out to be unstable. From the calculations presented in the article it follows, that despite the fact that the effect of issuing green bonds does not have an immediate impact on the company’s environmental performance, but in the long run it can improve their performance. It helps to raise environmental rating of companies and, in turn, can help attract investments for the development of technologies and infrastructure that ensure technological independence, the use of promising energy sources, the best available technologies, and the transport greening.
New aspects of the development of Kantorovich’s one-product dynamic model of replacement of production funds
Authors: Beklaryan L. A. , Borisova S. V. , Akopov A. S. , Khachatryan N. K.
Published: November 2024

In the context of the development of scientific and technological progress and the growth of the capital stock, an important task is modeling and optimization of the terms of operation of production funds. The development of technologies and automation of production lead to a reduction in the workforce employed in production. In the article, for the previously developed single-product dynamic model of the replacement of production assets, taking into account the inertial properties of the funds being introduced, the case of a reduction in labor resources under the condition of an increase in output and capital investment is investigated. A solution was obtained that allows to determine the optimal strategy for the withdrawal of obsolete funds and the introduction of the new ones in case of decrease in labor resources. As the optimization criterion the principle of differential optimization is used. The theorem of equivalence of a trajectory satisfying the principle of differential optimization, the obtained solution is given. A system of functional differential equations is presented, which should be satisfied by variable models both in terms of growth and reduction of labor resources. Numerical methods are used to solve such a system. The variants of the system development are considered under various assumptions regarding changes in the total amount of labor resources. The results of numerical implementation of the model are presented.
The U.S. Response to China’s Belt and Road Initiative
Authors: Leksyutina Yana V.
Published: November 2024

Since the Trump administration, an important part of U.S. policy of containing China has been its response to the Belt and Road initiative. The article reveals the American perspective on the main challenges that the Chinese initiative poses and characterizes Washington’s response. Washington’s actions included, but were not limited to, reorganizing U.S. development agencies to create a strong and flexible institutional framework for foreign infrastructure financing, supporting American businesses as they enter global markets, consolidating the efforts of like-minded countries to create an alternative to the Belt and Road (e.g. the “Build Back a Better World” initiative, which transformed into the Global Investment and Infrastructure Partnership), and the promotion of economic corridor projects.
Main Features and Limitations of the Inter-American System as a Pole in the Modern World
Authors: Goliney Vladimir A.
Published: November 2024

The article examines theoretical aspects of polarity in International Relations. The research identifies the features and limitations of the regional system, using Inter-American system as an example of a pole. The author demonstrates the significance of the USA in the formation of this system and its probable position in the international arena compared to other potential poles, using a model of geopolitical potential. The article highlights Brazil’s special role in all relevant configurations; without this country, the Inter-American system significantly loses influence, which explains Washington’s distinct attitude toward Brazil.
Development of Explosive Strength in the Representative High School Volleyball Team
Authors: Amzar E.L. , Rada L. , Niculescu I.I.
Published: November 2024

The physical education teacher has the obligation to form the representative team of the school unit to be enrolled in the competition provided in the sports calendar, respectively the National School Sports Olympiad. The aim is to educate all students in sports according to their skills, material basis, sports tradition of the educational unit, in order to lay the foundation for the creating the habit of systematic practice of some sports branches, namely the game of volleyball. Motor skills are absolutely necessary for a total participation of the student in all phases of attack and defense. Among these, the value of the motor quality, force, depends on the degree of training and applied efforts, efforts that must be large enough to lead to the development of the student’s moto qualities. Starting from the knowledge of morpho - functional peculiarities specific to the post-pubertal age, a pattern can be structured to identify the optimal solutions for the development of explosive force by general means but also specific to the game of volleyball. The efficiency and diversification strategies of stimulation and development of explosive force in volleyball play involve valuing the theoretical and practical knowledge and experience of the specialist, whose ultimate goal is to discover and capitalize the motor potential of high school students in order to achieve performance in school competitions.
Peran Penyidik Direktorat Reserse Kriminal Umum Dalam Penegakan Hukum Menggunakan Pendekatan Problem Solving Berbasis Keadilan Restoratif
Authors: Suharyono  , Mustari Pide A. Suriyaman , Faniyah Iyah
Published: November 2024

Penegakan hukum oleh Penyidik Polri tunduk pada UUD NRI 1945, UU Kepolisian, Perpol, Perkap beserta turunan peraturan dibawahnya. Perkembangan penyelesaian perkara hukum dewasa ini menghadirkan pemulihan yang berkeadilan baik terhadap pelaku maupun korban tindak pidana mengedepankan win-win solusi bagi para pihak. Maka diperlukan peran penyidik menggunakan pendekatan problem solving berbasis keadilan restoratif. Fokus penelitian ini guna menjawab bagaimanakah peran penyidik dalam penegakan hukum menggunakan pendekatan problem solving berbasis keadilan restoratif di Ditreskrimum Polda Sumatera Barat. Kedua, apa kendala yang ditemui oleh penyidik Ditreskrimum Polda Sumatera Barat dalam mengadakan penegakan hukum dengan pendekatan problem solving berbasis keadilan restoratif. Penelitian ini bersifat deskriptif yaitu menggambarkan peran penyidik dalam penegakan hukum menggunakan pendekatan problem solving berbasis keadilan restoratif. Pendekatan penelitian ini adalah yuridis normatif didukung yuridis empiris. Berdasarkan hasil penelitian diperoleh bahwa peran penyidik dalam penegakan hukum menggunakan pendekatan problem solving berbasis keadilan restoratif adalah memberikan solusi dengan melibatkan para pihak guna mencari alternatif perbaikan keadaan akibat perbuatan melawan hukum yang mewajibkan adanya kesadaran dan keinsyafan sebagai landasan untuk memperbaiki tata kehidupan bermasyarakat. Kendala penyidik dalam penegakan hukum menggunakan pendekatan problem solving berbasis keadilan restoratif, mencakup kendala yuridis: payung hukum tentang keadilan restoratif khususnya pada Polri masih bersifat internal yaitu Perpol Nomor 8 Tahun 2021 tentang Penanganan Tindak Pidana Berdasarkan Keadilan Restoratif itupun belum memberikan keleluasaan penerapan keadilan restoratif sebab dibatasi syarat-syarat formil dan materiil. Kendala non yuridis: masyarakat yang masih mengedepankan ego untuk pembalasan akibat derita yang ditimbulkan oleh pelaku tindak pidana, terlebih pada korban yang memiliki kemampuan ekonomi sehingga tidak membutuhkan ganti kerugian. Meskipun ada diskresi kepolisian namun kewenangan tersebut tidak berarti sepanjang tidak ditemukan kesepakatan para pihak.
Quantum Emptiness: A Scientific Exploration of the Heart Sūtra
Authors: Leong David
Published: November 2024

The intricate dance between quantum mechanics and the Heart _Sūtra_'s philosophical insights illuminates the enigmatic nature of the universe. This paper ventures into the wave-particle duality inherent in quantum mechanics and its unexpected alignments with the ancient wisdom encapsulated in the Heart _Sūtra_, revealing a reality not as a steadfast entity but as a spectrum of potentialities that morphs in the wake of observation. A pivotal focus is on the duality's emphasis on emptiness and existence, pushing the boundaries of conventional thought. Quantum mechanics, intriguingly, reverberates with Buddhist ideologies, especially the intertwined nature of all phenomena. This alignment finds further resonance in the _Trikāya_ doctrine, clarifying reality at the quantum level to the observable material reality. As the exploration into the universe's depths continues, the Heart _Sūtra_ emerges as a crucial beacon, underscoring the all-encompassing nature of existence and the transformative potential of the _Prajnaparamita_. This paper marries the Heart _Sūtra_'s teachings with quantum science's revelations, bridging the ancient spiritual realm and contemporary scientific frontiers. Through this confluence of ancient wisdom and modern science, the paper offers an enriched perspective for spiritual and scientific scholars, emphasizing the intertwined fabric of reality.
An Explanation for Dark Energy from Whittaker Potential Theory
Authors: Titleman Mark
Published: November 2024

A recent article found that black holes with posited vacuum energy interior solutions alongside cosmological boundaries have a cosmological coupling constant of k=3, meaning that black holes gain mass proportional to a3 in a parameterization equation within a Robertson Walker cosmology – thus making black holes a cosmological dark energy species[1]. The mechanism for this is unknown. Two papers by E. T. Whittaker in 1903 and 1904 showed that all force potential could be understood as resulting from standing waves (static non-local solution) and propagating waves (local solution changing in time). This unification of gravitational and electromagnetic potential has been neglected even though it opens up new mathematical avenues and physical features. The mass-proportionality and preferred direction of the longitudinal waves within the two underlying Whittaker potentials can explain many features of General Relativity[2]. They also offer a simple Newtonian explanation for dark energy stemming from Whittaker potential theory – it is produced as longitudinal motion within the Whittaker potentials only when dynamic electromagnetism is separate from time-static gravity in intergalactic space.