bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
Analysis of the Influence of Changes In Workpiece Rotation and High Speed Steel Lathe Tool Angles on the Surface Roughness of ST37 Workpieces
Authors: Hilman Sholih  , Izar Mahmud Syuhada  , Asep Dharmanto  , Asep Saepudin  , Wilarso  , C.W. Mohd Noor
Published: August 2024

Turning is a machining process used to shape products by cutting a rotating workpiece with a sharp chisel. One of the problems that occurs in the turning process is the level of surface roughness that does not meet the specified specifications. Even though the dimensions are in, the final product is rejected because the surface is too rough. The level of surface roughness is determined by several factors, including cutting speed, rotation speed and cutting edge geometry. Lathe tool geometry consists of clearance angle, relief angle, rake angle, and back rake angle. This research aims to determine the effect of spindle rotation speed and tool angle on the level of roughness of the workpiece on a lathe. Spindle rotation speed 300 rpm and 600 rpm. The only change in the tool geometry is the clearance angle with angles of 10°, 20° and 30°. The workpiece material used is ST37. The chisel material used is High speed steel (HSS). Testing of the results of the turning process is carried out by comparing the surface roughness with a surface roughness comparator. Cutting speed is not changed. From the research results, the recommended angle is an angle of 10º with the surface roughness results obtained being N5.
Analysis of the Effect of Additional Number of 24, 26 And 28 Blade of Pelton Turbine from PLA to Turbine Performance
Authors: Mahardika Shultoni , Sugiono Didik , Irwansyah Rizal , Supardi  , Novianto Hernawan
Published: August 2024

Indonesia is currently unable to provide 100% electricity supply for its people due to uneven access to infrastructure development. This causes the need to build alternative energy to meet these needs. Water flow has potential energy that has been widely used in various countries to be converted into electrical energy. One way of converting is with a Pelton turbine. A Pelton turbine can work well, influenced by several parameters, namely the height of the waterfall, the angle of the blades, the flow rate, the number of nozzles, the number of blades, the weight of the turbine, etc. In this study the parameters set were the flow rate according to the pump flow rate, namely 18 liters/minute, the number of turbine blades used were 24, 26 and 28 pieces. The diameter of the turbine runner is 300 mm, and the load used in measuring the current is 50 watts. The results showed that the higher the rotational speed, the higher the turbine power, along with the increasing number of blades tested. The highest turbine power is at 28 blades and the turbine rotation is 385.42 Rpm which is 5.69 watts. While the lowest is at 24 blades and turbine rotation of 367.95 Rpm which is equal to 4.83 watts. The power difference between blades 24 and 28 is 15%. The PLA material used as the turbine blade material and acrylic as the runner material results in the moment of inertia of the turbine when rotating at blade 24 which is 0.023 kg.m² and blade 28 which is 0.025 kg.m². The mass of the turbine becomes lighter resulting in the power difference between blades 24 and 28 not being too far.
RESPON PERTUMBUHAN DAN HASIL TANAMAN LOBAK PUTIH (Raphanus sativus L.) VARIETAS MING HO TERHADAP PEMBERIAN PUPUK GREEN TONIK DAN TRICHOKOMPOS
Authors: Ramadani Abdul Aris , Jannah Noor , Sutejo Hery
Published: August 2024

Lobak putih (Raphanus sativus L.) dapat digunakan untuk menyembuhkan berbagai macam penyakit baik penyakit dari dalam maupun dari luar. Tujuan penelitian untuk mengetahui respon pertumbuhan dan hasil tanaman lobak putih terhadap pemberian konsentrasi pupuk Green Tonik dan dosis pupuk Trichokompos dan untuk mengetahui pemberian konsentrasi pupuk Green Tonik dan dosis pupuk Trichokompos yang tepat bagi pertumbuhan dan hasil tanaman lobak putih. Penelitian ini dilaksanakan pada bulan Februari-Maret 2023. Tempat penelitian ini dilaksanakan di Jl. Mulyo Pranoto RT. 02 Desa Loh Sumber Kecamatan Loa Kulu Kabupaten Kutai Kartanegara Provinsi Kalimantan Timur. Rancangan percobaan menggunakan analisis factorial 3 x 3 dalam Rancangan Acak Lengkap (RAL), yang diulang sebanyak 5 kali. Terdiri atas 2 taraf faktor perlakuan. Faktor I, Konsentrasi Pupuk Green Tonik (G) terdiri atas 3 taraf, yaitu : tanpa konsentrasi pupuk Green Tonik (g0), konsentrasi pupuk Green Tonik 2 ml/L air (g1), konsentrasi pupuk Green Tonik 4 ml/L air (g2). Faktor II, Dosis Pupuk Trichokompos (T), terdiri atas 3 taraf, yaitu tanpa dosis pupuk Trichokompos atau kontrol (t0), dosis pupuk Trichokompos 500g/polybag (t1), dan dosis pupuk Trichokompos 750g/polybag (t2). Perlakuan konsentrasi pupuk Green Tonik (G) tidak berpengaruh nyata pada parameter tinggi tanaman 3 minggu, 5 minggu dan 7 minggu setelah tanam, jumlah daun 3 minggu, 5 minggu dan 7 minggu setelah tanam, panjang umbi, diameter umbi dan bobot umbi. Perlakuan pupuk Trichokompos tidak berpengaruh nyata pada parameter tinggi tanaman 3 minggu, 5 minggu dan 7 minggu setelah tanam, jumlah daun 3 minggu, 5 minggu dan 7 minggu setelah tanam, panjang umbi, diameter umbi dan bobot umbi. Interaksi perlakuan pupuk Green Tonik dan pupuk Trichokompos (GxT) tidak berpengaruh nyata pada semua parameter pengamatan, yaitu : tinggi tanaman 3 minggu, 5 minggu dan 7 minggu setelah tanam, jumlah daun 3 minggu, 5 minggu dan 7 minggu setelah tanam, panjang umbi, diameter umbi dan bobot umbi.
PENDUGAAN EROSI DENGAN METODE USLE (UNIVERSAL SOIL LOSS EQUATION) BERBASIS DATA SPASIAL PADA AREAL SEBELUM DAN SESUDAH TAMBANG DI KECAMATAN PALARAN, KOTA SAMARINDA
Authors: Rifadil Abdhi , Bakrie Ismail , Emawati Heni , Derita Djumansi , Azham Zikri
Published: August 2024

Lahan merupakan salah satu faktor penting dalam mewujudkan keberlangsungan hidup manusia untuk memenuhi kebutuhan hidupnya. Penggunaan lahan tersebut dapat menyebabkan penurunan mutu tanah disebabkan oleh proses pencucian hara dan proses erosi tanah. Pembukaan kawasan pertambangan menyebabkan kerusakan tanah, erosi dan sedimentasi, banjir serta kekeringan. Kecamatan Palaran merupakan kecamatan kedua terluas di Kota Samarinda dengan luas 18.253 Ha atau sama dengan 25,4% luas kota Samarinda. Setidaknya terdapat 24 Izin Usaha Pertambangan (IUP) dan 1 ijin PKP2B, yang luasnya mencapai 12.915,67 Ha atau 70,76% dari luas wilayah Kecamatan Palaran. Dengan persentase luas pertambangan yang sangat besar di kecamatan tersebut mengindikasikan terjadinya kerusakan lingkungan terutama kerusakan tanah yang disebabkan oleh erosi. Tujuan penelitian ini adalah mengetahui tingkat erosi tanah pada areal sebelum dilakukan kegiatan pertambangan dan sesudah adanya kegiatan pertambangan serta memetakan sebaran tingkat erosi tanah di Kecamatan Palaran. Penelitian ini dilakukan kurang lebih 2 bulan efektif. Wilayah Kecamatan Palaran menjadi objek penelitian pendugaan erosi sebelum dan sesudah tambang dengan menggunakan metode USLE (Universal Soil Loss Equation) yang dikembangkan oleh Wischmeier dan Smith. USLE adalah suatu model erosi yang dirancang untuk memprediksi erosi rata-rata jangka panjang dari erosi lembar atau alur di bawah keadaan tertentu. Hasil analisis pendugaan erosi dengan metode USLE di Kecamatan Palaran menunjukan bahwa besarnya erosi yang terjadi sebelum adanya kegiatan tambang yaitu sebesar 430.342,11 ton/thn dengan rata-rata besar erosi sebesar 99,80 ton/ha sedangkan setelah areal tersebut menjadi tambang, dugaan erosi yang terjadi yaitu sebesar 1.901.332,98 ton/thn dengan rata-rata besar erosi sebesar 440,91 ton/ha.
PEMANFAATAN HUTAN ADAT SEBAGAI OBJEK WISATA DI KAMPUNG SEKOLAQ DARAT KECAMATAN SEKOLAQ DARAT KABUPATEN KUTAI BARAT
Authors: Pranata Andi Nuh , Biantary Maya Preva , Jumani Jumani
Published: August 2024

Tujuan dalam penelitian ini adalah untuk mengetahui fungsi awal hutan adat Kampung Sekolaq Darat sebelum menjadi Objek Wisata dan mengetahui proses tahapan pemanfaatan Hutan Adat Kersik Kerbangan yang dijadikan sebagai objek wisata, dan untuk mengetahui dampak positif bagi masyarakat Kampung Sekolaq Darat yang diharapkan dari adanya proses pembangunan Objek wisata di Hutan Adat Kampung Sekolaq Darat. Penelitian ini dilaksanakan di Kampung Sekolaq Darat Kecamatan Sekolaq Darat Kabupaten Kutai Barat Provinsi Kalimantan Timur, yang merupakan wilayah Hutan Adat. Penelitian dilakukan pada bulan Februari 2021-April 2021. Dari hasil Analisis Fungsi dan status kawasan Hutan Adat Kampung Sekolaq Darat pada awalnya merupakan Kawasan Hutan Adat yang digunakan untuk kepentingan masyarakat setempat memenuhi kebutuhan material bangunan seperti pasir dan kayu. Sejak Tahun 1980-an kawasan ini dipergunakan untuk Objek Wisata, namun pembangunannya tertunda, dan baru terealisasi pembangunannya pada tahun 2018 saat ini kawasan Hutan Adat kersik Kerbangan telah menjadi menjadi objek wisata yang telah dikelola masyarakat terutama para Pemuda lokal. Dampak positif bagi masyarakat Kampung Sekolaq Darat dari adanya pembangunan Objek wisata di Hutan Adat Kampung Sekolaq Darat adalah meningkatnya ekonomi masyarakat yang memanfaatkan kesempatan untuk berjualan makanan, minuman serta berbagai macam souvenir dan aneka ragam kerajinan khas daerah dari banyaknya pengunjung yang berdatangan.
РЕЛІГІЙНА ІДЕНТИЧНІСТЬ УКРАЇНЦІВ В УМОВАХ РОСІЙСЬКОЇ АГРЕСІЇ: ТЕОРЕТИКО-МЕТОДОЛОГІЧНІ ПІДХОДИ
Authors: Волотовська Валентина Петрівна
Published: August 2024

Стаття присвячена огляду наукових праць українських дослідників на тему релігійної ідентичності українців в умовах сучасної російсько-української війни у хронологічному порядку із 2014 по 2023 рік. В умовах війни українська спільнота зазнає глибоких змін масової свідомості, переосмислюючи саму себе та свою ідентичність. Існуючи як складний феномен, релігійна ідентичність змінюється як на суспільному, так і на індивідуальному рівні, адже вона є динамічною сукупністю, яка конструюється індивідами та спільнотами. Відповідно, це ставить перед нами завдання: розкрити кількісний і релігійно-тематичний склад наукових праць українських дослідників, присвячених релігійній ідентичності, а також виокремити теоретико-методологічні підходи їхніх авторів до розуміння релігійної ідентичності. Методологія дослідження окреслена принципами: об’єктивності, термінологічності, системності та когнітивності. Встановлено, що переважна кількість наукових праць присвячена релігійній ідентичності у християнстві. Конфесійно переважають праці, присвячені православ’ю (33 праці), протестантизму (3 праці) і уніатству – греко-католицизм (2 праці). Лише одна праця присвячена мусульманській релігії кримських татар, які представляють іслам. Визначено п’ять підходів до трактування українськими дослідниками релігійної ідентичності: цивілізаційний (представники якого стверджують, що з розпадом Союзу Радянських Соціалістичних Республік і становленням України почалася цивілізаційна криза), глобалізаційний (представники якого стверджують, що релігія постає інструментом глобалізації), постсекулярний (представники якого досліджують вплив релігії на суспільство в Україні та порушують питання, чи збігаєтеся її розвиток із загальними тенденціями), прогностичний (представники якого роблять спробу прогнозувати подолання релігійної кризи), комплексний (представники якого розглядають релігійну ідентичність через взаємозв’язок з іншими типами ідентичності – громадянською, національною, етнічною, культурною тощо). Пропонується авторське визначення релігійної ідентичності як складного поліфункціонального феномену формування ідентичності, що ототожнює себе з певними релігійними традиціями, групами та володіє спільними цінностями. Безумовно, цей феномен перебуває біля початків традиційних і нових форм, які формують уявлення людини про себе, своє місце в суспільстві та саме суспільство.
ФІЛОСОФСЬКІ МЕЙНСТРИМИ ІНТЕЛЕКТУ СУЧАСНОГО ВІЙСЬКОВОСЛУЖБОВЦЯ
Authors: Волошина Наталія Миколаївна
Published: August 2024

У статті проаналізовано деякі наукові джерела стосовно інтелекту, розглянуто генезис поняття інтелекту, показано, що інтелект об’єктивний за змістом і при цьому суб’єктивний за ідеальною формою, тому що виражається в неповноті, однобічності, неадекватності відображення дійсності, яка задіяна в активній людській діяльності. Доведено, що зміст інтелекту характеризується органічною єдністю об’єктивної та суб’єктивної сторін. Розкрито дві складові структури інтелекту кожної людини, незважаючи на різні здібності до розумової діяльності, індивідуальність, неповторність, – гносеологічну і соціальну, гносеологічний і соціальний способи взаємозв’язку його складників та їх функціонування. Доведено, що гносеологічний складник характеризує зрілість мислення людини, специфіку і рівень пізнавальної та перетворюючої могутності її розуму і містить здатності людини: до цілеспрямованого, активного, адекватного відображення об’єктивної дійсності; до творчого рішення виникаючих проблем, при цьому переходячи від вирішення одного завдання до вирішення іншого; до опори на загальнонаукові та спеціальні методи пізнавальної діяльності; здатність до передбачення; до інтуїції. Охарактеризовано практичну і теоретичну форми інтелекту, які реалізуються в діяльності військовослужбовця. Висвітлено соціальні аспекти інтелекту: він є продукт довгого суспільно- історичного розвитку, основу якого становить процес матеріального і духовного виробництва; у ньому віддзеркалюється вся палітра сучасних суспільних відносин, а саме рівень демократичного, наукового, естетичного розвитку нашої держави, суспільного розподілу праці, особливо це проявляється в разі професійної спрямованості інтелекту; розподіл інтелекту за такими видами, як: вербальний, логічний, просторовий, професійний, фізичний, соціальний, духовний, творчий, практичний, академічний інтелект.
СВОБОДА ДІЇ ЯК УНІВЕРСАЛЬНИЙ ЗАСІБ РЕОРГАНІЗАЦІЇ СУСПІЛЬНОГО БУТТЯ
Authors: Герасимова Ельвіра Миколаївна
Published: August 2024

Статті присвячена дослідженню феномену свободи дії як універсального засобу реорганізації суспільного буття. Констатовано, що теоретико-методологічні проблеми свободи людини аналізується ще з часів появи перших творів світової літератури та залишаються дотепер однією з найактуальніших тем світової філософської думки, але народ України сьогодні пише свою дієву філософію свободи жертовним подвигом найкращих синів і доньок. Трагічна гуманітарна криза повномасштабної війни України проти російської федерації за свою незалежність та державний суверенітет загострила актуальність дослідження соціального генезису концепції свободи дії в сучасному світі панування цифрових технологій та штучного інтелекту й підтвердила пріоритетне значення свідомої практичної діяльності людини у контексті національного державотворення. Результатом проведеного нами дослідження стає комплексний соціально-філософський аналіз кардинальних концептуальних змін за схемою: античні уявлення про соціальну дієвість вільного громадянина держави – період панування суспільних практик модерністського проєкту розумної соціології – оформлення засад і принципів негативної свободи періоду Постмодерну, з метою єдиного гуманітарного підходу для вирішення сучасних проблем демократичного суспільства глобалізованого світу. Окремо звертається увага на такі інтелектуальні здобутки вітчизняних мислителів різних епох, як ідеї свободи нації П. Могили, «сродної» праці та принцип «нерівняної рівності» Г. Сковороди, а також про свободи громадянина всесвітньої держави П. Юркевича. Показано, що свобода дії безпосередньо пов’язана з індивідуальним буттям людини та її засвоєнням суб’єктивної системи цінностей. Діяльнісна особистість не стільки аналізує свої соціальні дії, скільки на основі унікального поєднання емоційно-почуттєвого сприйняття, творчо-вольових і логіко-раціональних пізнавальних здібностей оволодіває ними так само, як і світом, постійно впливаючи на реорганізацію суспільного буття.
ДИНАМІКА ЕТНІЧНОЇ ІДЕНТИЧНОСТІ В КОНТЕКСТІ КОНЦЕПЦІЇ СОЦІАЛЬНОЇ КОГЕЗІЇ ПОЛІЕТНІЧНОГО СУСПІЛЬСТВА
Authors: Колесніченко Максим Валентинович
Published: August 2024

У статті досліджено взаємозв’язок етнічної ідентичності з соціальною когезією. З-поміж великої кількості видів етнічної ідентичності для аналізу вибрано такі: етноцентрична ідентичність, мультиетнічність, негативна етнічна ідентичність, позитивна етнічна ідентичність, «плаваюча» ідентичність, розмита (розсіяна) ідентичність, гібридна етнічна ідентичність, соціокультурна ідентичність, ідентифікація з певною системою культурних цінностей (культурна), трансетнічна ідентичність. Такий вибір ґрунтується на контенті зазначених видів ідентичності, зокрема на тому, що вони найбільш адекватно в тих чи тих аспектах відтворюють сутність парасолькового для них феномену «етнічна ідентичність» і у своєму функціонуванні найбільш очевидно відзначаються динамікою в залежності від конкретних соціополітичних чи то соціокультурних процесів, що мають місце в довкіллі, в якому перебувають їхні носії (етнофори). Виокремлюються кілька засадничих концептуальних підходів до інтерпретації контенту етнічної ідентичності: етнічна ідентичність є одним із важливих аспектів соціальної ідентичності; етнічна ідентичність – це інструмент локалізації себе в іншоетнічному довкіллі; етнічна ідентичність – це спосіб співвідношення себе з якісними (етнокультурними) характеристиками, властивими для тієї чи тієї спільноти. Щодо соціальної когезії в контексті статті найважливішими її функціональними рисами є такі: соціальна когезія фокусується на адаптації нових груп – членів великих колективів (носіїв різноманітної етнічності); соціальна когезія – це процес, який не завершується досягненням результату на певному етапові, оскільки трансформація етнічності зумовлює зміни в етнічній ідентичності; соціальна когезія охоплює різні сфери суспільного життя; соціальна когезія передбачає формування спільних цінностей, зокрема культурницьких та поведінкових, що, власне, є наріжним каменем рівнів згуртованості поліетнічних суспільств. У контексті поставленого питання принагідно здійснено спробу показати вплив етнічної ідентичності на дієвості соціальних активностей представників різних етнічних спільнот (у межах своєї спільноти чи то споріднених спільнот) у виборюванні гідного місця в суспільному розвиткові країни проживання етнофорів. Звертається увага на стан дослідження проблеми, зокрема в трьох вимірах: етнічна ідентичність, соціальна когезія і параметри їх взаємодії.
ФІЛОСОФСЬКІ ЗАСАДИ АНТИЧНОЇ АРХІТЕКТУРИ
Authors: Кудря Ігор Георгійович , Конюшевський Олександр Іванович
Published: August 2024

Античний філософський дискурс та антична архітектура набули світового значення і стали вершиною розвитку еллінської цивілізації. У статті розглянуто взаємозв’язок між античною філософією та архітектурою. Шляхом використання структурного, концептуального та історичного аналізу грецької архітектури з’ясовано, як античні філософські підходи вплинули на її становлення. У дослідженні проаналізовано різні аспекти античної архітектурної форми та змісту, а також їх співвідношення з різними античними філософськими концепціями та принципами, зокрема золотим перетином, пропорцією чисел, а також описано доричний та іонічний ордери в контексті їх символічного значення. Крім того, в статті досліджується еволюція античної архітектури від первісного до класичного періоду, що відображає вплив філософських думок на її розвиток. Аналіз впливу філософських концепцій, які сформувалися в давньогрецькому світі, на становлення та розвиток архітектурних стилів та технік побудови дає можливість краще зрозуміти корінні принципи, які стали фундаментом для архітектурних досягнень античності. Виявлено, як філософські концепції, як-от раціональність, симетрія, пропорція та антропоцентризм, перейшли зі сфери філософії до архітектури, впливаючи на формування архітектурних об’єктів, їхню структуру, розміщення та функціональність. Проаналізовано такі визначні споруди, як Акрополь в Афінах, його храми, включаючи Партенон та Пропілеї, в контексті філософських принципів симетрії та числа. Досліджено вплив ідеалізму Платона та концепції причинності Арістотеля на формування архітектурної практики, підкреслено нерозривний зв’язок філософського та матеріального в античному світі. Дослідження може послужити основою для подальших науково-практичних розробок у сфері філософії та історії архітектури і допомогти сформулювати загальну концепцію впливу давньогрецького філософського дискурсу на античну архітектуру.
ТЕОРІЯ НАРАТИВУ ЮЛІЇ КРІСТЕВОЇ
Authors: Сараєва Ольга Віталіївна
Published: August 2024

Французька дослідниця болгарського походження Юлія Крістева була літературознавицею за фахом, проте завдяки дослідженням у царині текстології вона залишила по собі слід практично у кожній гуманітарній дисципліні. Дискусії навколо творчого та наукового доробку Ю. Крістевої не вщухають уже понад півстоліття, починаючи з виходу перших літературознавчих розвідок авторки, проте комплексний науковий аналіз студій Крістевої з наратології до сьогодні так і не був здійснений. Пропонована стаття зосереджує увагу на внеску Юлії Крістевої у розробку теорії наративу, над проблемами якого вона почала працювати у середині 60-х років ХХ століття. На формування методологічного інструментарію молодої дослідниці великий вплив мали праці європейських мислителів ХХ століття – З. Фройда, Е. Левінаса, Ж.-П. Сартра, Ж. Лакана та багатьох інших. Дорогу у велику науку Ю. Крістевій відкрили її переклади праць радянського літературознавця та філософа М. Бахтіна, на вченні якого і ґрунтувалися основні висновки нового напряму міждисциплінарних студій, однією з фундаторок яких стала болгарська вчена, – наратології. У публікації звертається увага на спорідненість тез Бахтіна про спілкування культур та поглядів Ю. Крістевої на діалог текстів, що виявляється вже на стадії їх створення. Автор також намагається поставити під сумнів усталений у наукознавстві міф про приналежність Юлії Крістевої до постструктуралістів, оскільки болгарська літературознавиця лише цікавилася схожою тематикою, однак її погляди на суб’єкт, відносини Я та Іншого та інші фундаментальні категорії та концепти філософії кардинально різнилися з постструктуралістами. Зроблено висновок про стійкий зв’язок наратології Юлії Крістевої з філософією діалогу у її радянській інтерпретації, виразником якої став Михайло Бахтін. Крістева стала не тільки послідовницею Бахтіна, але і його головною перекладачкою та популяризаторкою.
ПОГЛЯДИ КАРЛА МАРКСА І ФРІДРІХА ЕНГЕЛЬСА НА ПЕРСПЕКТИВИ РОЗВИТКУ МІЖНАЦІОНАЛЬНИХ ВІДНОСИН У СВІТІ ТА ЇХ НАСТУПНА ТРАНСФОРМАЦІЯ
Authors: Сирінський Роман Аркадійович
Published: August 2024

Стаття присвячена аналізу поглядів Карла Маркса та Фрідріха Егельса на проблематику міжнаціональних відносин у контексті розгортання в Європі комуністичних та загалом революційних настроїв та розвінчанню радянських міфологем про їх гуманістичність та невідповідність практикам, які мали місце в національних політиках СРСР та низці інших комуністичних режимів. На основі аналізу багатьох текстів основоположників марксизму, які раніше почасти залишались поза увагою дослідників, автор доводить наявність у них поглядів, які межують з німецьким націоналізмом чи навіть шовінізмом, відмінним від німецьких нацистів лише тим, що право за збереження в майбутньому як нації «надавалось» народам, котрі на середину ХХ століття проявили себе як «революційні», тобто досягли серйозних успіхів у розвитку економіки, що своєю чергою призвело до формування класу капіталістів та його опонента – класу пролетарів як революційної сили. У центрі уваги автора перебувають роботи Маркса та Енгельса, в яких висловлюється зневага не лише до словʼянських народів, котрі на час написання творів майже всі були бездержавними, а й до менших (у кількісному порівнянні з німцями чи французами наприклад) націй Західної Європи – данчан, голландців чи бельгійців, що через століття стали активними поборниками створення Європейського Союзу – моделі співіснування націй, найбільш на поточний момент сприятливої для задоволення і соціальних, і національних потреб кожного включеного до неї індивіда. Таким чином, доводиться і внесок засновників «пролетарського інтернаціоналізму» у дослідження сучасних їм суспільних проблем, і можливість вирішення цих проблем іншими способоми, ніж це робили радянські послідовники Макркса та Енгельса, реалізовуючи ленінську концепцію «злиття націй», що на приктиці означала асиміляцію росіянами, як найбільш «революційним» народом, усіх інших народів, які підпали під їхню владу.
ФОРМУВАННЯ ЦИКЛУ «СЕМИ ВІЛЬНИХ МИСТЕЦТВ» В АНТИЧНІЙ КУЛЬТУРІ: ЗНАННЯ ЯК ІНТЕНЦІЙНИЙ ПРЕДМЕТ
Authors: Сковронський Богдан Володимирович
Published: August 2024

У роботі йдеться про те, що знання протягом усієї історії людської цивілізації було нерозривно пов’язане з досвідом. У цьому сенсі пізнати що-небудь – означає не що інше, як набути певного досвіду. Саме набутий досвід фіксується у свідомості людини як знання про певний предмет. Закріплення досвіду, як випливає зі сказаного, є ключовим чинником у формуванні знання як специфічної форми людської свідомості. Останнє є також передумовою іншої важливої функції, яка є ключовою як для збереження знання, так і для функціонування його у суспільстві – передавання знання. У цьому сенсі чим більшою мірою формувалося передавання знання інформаційним шляхом, тобто не в результаті власної практичної діяльності суб’єкта, а через знакові моделі, що існують у вигляді концептів, тим більшою мірою відбувалося об’єктивування діяльнісних моментів, представлення їх як інтерсуб’єктивних і, відповідно, доступних для осягнення через навчання. Проте процес пізнання відбувається як певний цикл, у якому зовнішня інформація (об’єктивне знання) виконує функцію моделі, що проходить низку відтворень у свідомості суб’єкта, що передбачає застосування нарівні з інтелігібельними також чуттєво-образних форм мислення (таких як уява). У цьому сенсі лише через індивідуальне відтворення в уяві може відбутися феномен розуміння знакової моделі знання, що полягає більшою мірою в самоусвідомленні. Для того щоб зрозуміти трансльований досвід, індивід повинен представити його як власний, чим відтворити знакову модель у своїй уяві, до якої він апелює в інтенційній спрямованості до пізнаваного предмета. Сказане у вищеописаному контексті можна продемонструвати на прикладі формування циклу «Семи вільних мистецтв», що відбувалося в межах філософських напрямів платонізму (у культурі античності, починаючи з постплатонівського періоду і завершуючи періодом життя та творчості Августина).
КРЕАТИВНІ НАСТАНОВИ РОЗВИТКУ МУЗИЧНОЇ КУЛЬТУРИ ХХ СТОЛІТТЯ
Authors: Ареф’єва Єлізавета Юріївна
Published: August 2024

Креативність розглядають як вищий ступінь творчості, перехід системи, що пов’язана з умінням, майстерністю, творчістю, в іншу стадію, яка несе в собі новітні виміри музичної інтерпретації. Проблема полягає у визначенні культуровимірного аспекту креативності музики. Метою статті є визначення феномену креації як естетичного та культурного виміру сучасного музичного мистецтва. Методологія дослідження визначається компаративним і системним методами дескрипції культурних практик, що допомагає здійснити порівняльний аналіз феномену креативу як системної цілісності. Людина масмедіа, яка наслідує досвід модерну, легко переступає через моральні традиції. Про це свідчать усі засоби презентації насильства, жорстокості, які усуваються за горизонт цінностей людських актів культуротворчості. Людина, якщо і не стає маргіналом, то в будь-якому разі легко сприймає психологічні форми віртуальних дисциплінарних практик, які легко розповсюджуються та конструюються у просторі мистецтва. ХХ століття, з одного боку, розкрило, широко розгорнуло межі креативу як абстрактної символічної конструкції, а з іншого – позбавило його всього того, що було відкрито за доби середньовіччя, а це передусім імперсональність творіння, творіння як акт креації, перехід із небуття в буття. Можна стверджувати, що в посттоталітарному просторі креативний вектор сформувався, зокрема в музичній культурі, як унікальне явище тому, що стихія музичної матерії зберегла систему інтонування, традиційну школу. Якщо на Заході відбувалося самозбагачення різних стильових жанрових підходів, музичних шкіл, то в посттоталітарних країнах виникає експансивна, демонстративна форма протесту – нонконформізм, що була надзвичайно креативною. Музична поетика, яка формувалася в рамках нон- конформізму, дає образи новітньої хвилі синтетичного музичного мислення та виконавства.
TRANSFORMATION OF IMAGE OF YŌKAI IN JAPANESE CULTURE: FROM ARTS TO THEORIES
Authors: Geraskov Sergii , Ziniakova Maryna
Published: August 2024

In different periods, the very approaches to determine types of yōkai differ significantly, and it seems the researchers have not yet developed a unified view on principles of yōkai categorization. The objective of this article is to conceptualize the phenomenon of yōkai and frame some theoretical and methodological approaches to its considering in the traditional Japanese culture. The research methodology covers a set of general methods, such as objectivity and historicism, analysis and synthesis, deduction and induction. In addition, a critical method was applied, through which both Japanese folk beliefs and trends in the Japanese fine art were compared in different periods. The scientific originality comes to complex research of theoretical and methodological approaches of the phenomenon of yōkai as an important factor of development of the Japanese culture. On Japan’s example, the authors show the phenomenon of yōkai in the light of developing a cultural tradition and highlight some milestones of evolution of this phenomenon, which is still important in the contemporary Japanese culture. It is discovered that yōkai had turned into a subject for academic research in Meiji period (mid-19th century), after a categorization and classification of this phenomenon by Inoue Enryō, Lafcadio Hearn, Ema Tsutomu, Yanagita Kunio, etc. References to yōkai can be found from ancient monuments and sources of Japanese history to popular culture and entertainment industry. When tracing the evolution of the phenomenon of yōkai throughout various periods of Japanese history, we can find evidence of shaping the approaches to its interpretations by both researchers and creative artists. From ancient time till present day, yōkai implications are essential for the Japanese culture, come through numerous traditional and modern arts, that indicates their importance over many generations of people.
РЕАЛІЗАЦІЯ ПРИНЦИПУ ІСТОРИЧНОЇ ДОСТОВІРНОСТІ В УКРАЇНСЬКОМУ КІНЕМАТОГРАФІ XXI СТ.
Authors: Єпик Даниіл Валерійович
Published: August 2024

Наукове дослідження присвячено розгляду контексту історичної достовірності в історичних фільмах українського кінематографу. Історична достовірність – це поняття, яке оцінює точність і правдивість історичних описів та інтерпретацій подій відповідно до реальних фактів, на основі надійних джерел, належної методології, з урахуванням історичного контексту та об’єктивності й підтвердженням даних за допомогою незалежних джерел. Проте в кінематографі, світовому та українському, при створенні так званих історичних фільмів цей принцип найчастіше поступається різноманітним аспектам, наприклад режисерському баченню. Історична достовірність може стосуватися таких елементів фільму, як декорації, а саме: зовнішнє та внутрішнє оформлення будівель тієї епохи, у якій розгортаються події фільму, костюми, обладунки, зброя, особливості мови, манери розмови персонажів тощо. Елементами цього можуть бути й окремі персонажі та події, які мали місце в реальності. У статті автором проаналізовано такі українські стрічки в історичному жанрі: «Мамай» (режисер Олесь Санін), «Хайтарма» (режисер Ахтем Сеітаблаєв), «Крути 1918» (режисер Олексій Шапарєв). На основі цього аналізу автор робить висновки про те, як історична достовірність у цих фільмах поєднується з баченням їх творців та як вона відображена в них взагалі, які елементи в цих стрічках впливають на якісне чи не дуже її відображення. На основі розгляду сюжетів цих фільмів та методів, якими творці досягали історичної достовірності, автор наголошує на важливості інтерпретації тих чи тих персонажів і подій, деталей їхніх характерів та поглядів, що впливає не тільки на історичну достовірність стрічки, а й на її ідеологічне забарвлення, що автор уважає важливим у контексті формування ідей патріотизму та національної ідентичності в стрічках на історичну тематику, які зображають ті чи ті важливі віхи української історії.
СПІВПРАЦЯ ЙОСИФА СЛІПОГО З УКРАЇНСЬКИМИ МИТЦЯМИ ТА НАУКОВЦЯМИ У РИМСЬКИЙ ПЕРІОД ЙОГО ЖИТТЯ (1963–1984)
Authors: Пронюк Марія Мирославівна
Published: August 2024

У статті висвітлено та проаналізовано співпрацю Верховного Архиєпископа Української Греко-Католицької Церкви Йосифа Сліпого (1892–1984) та українських митців і науковців. Друга хвиля еміграції (1939–1945) змусила багатьох з них покинути рідну землю у пошуках безпечного місця для життя і творчості. Таким чином вони зберігали і продовжували тяглість традицій українського мистецтва і наукової думки та представляли українську культуру перед чужинцями, ділились власними надбаннями та пізнавали іноземні досягнення. Багато зусиль докладалося для створення українських освітніх центрів, розвитку наукової та видавничої справи. Яскравим прикладом є ідея Йосифа Сліпого – комплекс «Свята Софія» у Римі, що поєднав у собі Український Католицький Університет Святого Климента Папи та студентський Храм Божої Премудрості. Якщо в першому вирувало науково-дослідне життя, гуртуючи навколо себе багатьох видатних науковців, професорів, докторів, то мистецьким оздобленням Храму займалися відомі українські митці, поряд з тим створюючи свої роботи для різних виставок, замовлень. Тут прослідковуємо прояв неабияких організаторських здібностей, завбачливість планів та любов до рідних традицій Йосифа Сліпого. Саме під його мудрим проводом вдалося здвигнути справжній культурний центр українства в діаспорі, до якого з’їжджалися зі всього світу. Завдання Університету – підносити віру, відкривати і боронити правду про український народ, що страждав за «залізною завісою». З цієї культурної спадщини черпатимуть ще багато митців та науковців, якщо ми будемо її примножувати, поширювати та продовжувати працю наших попередників. З причини недоступності до Архіву Української Греко-Католицької Церкви в Римі мусимо спиратися на вже опубліковані джерела. Маємо надію, що майбутні дослідники будуть опрацьовувати оригінальні документи, листи та звіти, що дасть можливість повніше та глибше розкрити особливості співпраці між Йосифом Сліпим та українською діаспорою.
БАЛЕТИ ОЛЕКСАНДРА РОДІНА У РЕПЕРТУАРІ «КИЇВ МОДЕРН-БАЛЕТУ»: КУЛЬТУРОЛОГІЧНА ОПТИКА
Authors: Кондратюк Дмитро Олександрович
Published: August 2024

Стаття присвячена виявленню особливостей балетів О. Родіна у репертуарі «Київ модерн-балету» крізь культурологічну оптику. Застосовано такі методи: аналітичний, історико-хронологічний, історико-культурної детермінації, теоретичного узагальнення. Виходячи з положення культурології про текст культури як будь-який об’єкт, цілком правомірно застосовувати культурологічну оптику для дослідження балетних творів як текстів культури, беручи до уваги його синтетичну специфіку. Інтерпретування «тексту» не передбачає лише виявлення смислів, закладених автором, а дозволяє продукувати нові сенси, адже балетний твір є відкритою системою, що взаємодіє з контекстом та іншими текстами культури минулого та сучасності. Балетні вистави композитора О. Родіна, поставлені у «Київ модерн-балеті» О. Буськом («Пори року», 2013; «Видіння Рози», 2014) та Р. Поклітару («Вгору по річці», 2017; «Вій», 2019) багатошаровими текстами культури, що можна інтерпретувати на рівні контексту власне балету (техніко-технологічні та художньо-образні рішення), контексту автора (вкладені автором додаткові сенси, алюзії, ремінісценції, метафори та ін.) й контексту інтерпретатора (рівень хореографічної обізнаності та художньо-образного мислення; сучасні культурно-історичні події; біографічні віхи; рівень фаховості у тій чи іншій сфері діяльності та ін.). Серед перспективних напрямів подальших досліджень – визначення методики трактування (інтерпретування) балетних вистав як текстів культури, порівняння постановочних рішень балетів О. Родіна та інших композиторів у репертуарі «Київ модерн-балету» крізь призму культурних патернів, виявлення культуротворчого значення діяльності «Київ модерн-балету» у вітчизняному та світовому культурному дискурсі та ін.
КІНОТЕАТРИ В СОЦІОКУЛЬТУРНОМУ ПРОСТОРІ МІСТ-ПОРТІВ ПІВНІЧНОГО ПРИАЗОВ’Я НА ПОЧАТКУ ХХ СТ.
Authors: Кіосов Дмитро Дем’янович
Published: August 2024

У статті проаналізовано процеси трансформації дозвілля в портових містах Північного Приазов’я на початку XX століття. Це період, коли суспільство переживало значні зміни як у технологічній, так і в культурній сферах, що відобразилося і на формах розваг та дозвілля. У статті ретельно розглянуто динаміку змін у формах та змісті розваг, зосереджено увагу на впливі модернізаційних процесів на традиційну культуру дозвілля міських громад. Питання створення та розвитку кінотеатрів виявляється особливо важливим у цьому контексті, оскільки саме кінематограф став одним із символів технологічного прогресу та новаторського підходу до розваг. Розглядаючи трансформацію дозвілля, автор ретельно досліджує роль земств у формуванні святкового простору міст, що створює особливу атмосферу для розважальних заходів. Велику увагу приділено взаємодії між традиційними та новими формами розваг у соціокультурному просторі, що відображає глибокі соціальні та культурні зміни, які відбувалися в регіоні. Крім того, в статті досліджено економічну динаміку міського життя на початку ХХ століття через призму змін у розважальній індустрії та культурному споживанні. Розвиток кінематографічної галузі та зростання кількості кінотеатрів у містах Північного Приазов’я свідчать про активну еволюцію розважального сектору та зміни в споживчому підході мешканців. Дане дослідження пропонує аналізувати роль кінематографу у формуванні міського простору, соціальних практик та культурних норм у той період. Ураховуючи специфіку міст-портів як центрів економічного та культурного обміну, дослідження ставить перед собою завдання розкрити, як кінотеатри стали важливим елементом цієї культурної динаміки. Таким чином, у конкретному контексті портових міст Північного Приазов’я аналіз трансформації дозвілля стає ключовим для розуміння широкого контексту соціокультурних змін, що відбувалися в цих регіонах у період інтенсивного технологічного та культурного розвитку.
ПЕРША ВІЙНА БІЛЬШОВИЦЬКОЇ РОСІЇ ПРОТИ УНР КРІЗЬ ПРИЗМУ УКРАЇНСЬКИХ ЗМІ
Authors: Синявська Олена Олександрівна
Published: August 2024

Мета статті – аналіз діяльності українських періодичних видань під час першої війни більшовицької Росії проти Української Народної Республіки та розкриття їх ролі у формуванні громадської думки. Наукова новизна полягає в розкритті соціальної функції преси, яка відігравала важливу роль у житті українського суспільства як засіб масової інформації, агітації та пропаганди наприкінці 1917 – на початку 1918 років на прикладі трьох найбільш масових та популярних газет – «Нова Рада», «Робітнича газета» та «Народна воля». Висновки. На початок першої війни більшовицької Росії українські ЗМІ були представлені широким спектром газет, що репрезентували домінуючі в УЦР партії – від поміркованих центристів до лівоцентристів. Для аналізу вибрані газети «Нова Рада», «Робітнича газета» та «Народна воля», які були щоденними, охоплювали практично всі верстви тогочасного суспільства, оперативно реагували на останні новини та наводили актуальну інформацію. Незважаючи на певні розбіжності, всі вони виступали проти більшовицької перспективи для України. Негативна оцінка політики більшовиків та спроби захопити владу в Києві, протести проти ультиматуму УНР від російського Раднаркому, засудження воєнних дій та більшовицького терору, підтримка української делегації під час Брест-Литовських мирних перемовин – головні теми, що обговорювалися на сторінках українських ЗМІ. Шпальти газет свідчать, що в умовах війни менше ніж за півроку український політичний рух зробив колосальний стрибок – визріла і була реалізована ідея проголошення незалежності УНР, зберегти яку УЦР через низку обставин не вдалося. Все це дає підстави стверджувати, що українські ЗМІ відігравали значну роль у формуванні громадської думки під час воєнних дій у грудні 1917 – березні 1918 років, адже не тільки допомагали орієнтуватися в реальних подіях, а і виступали своєрідними співтворцями нової реальності.
“Por que você cuida?”Os sentidos para cuidar de mães ou pais doentes com câncer no contexto da pandemia de Covid-19
Authors: Da Silva Eduardo , Tamanini Marlene
Published: August 2024

O presente artigo se foca nos conteúdos das respostas à pergunta desenvolvida em campo de pesquisa entre maio e dezembro de 2020, "Por que você cuida?”. Tem como objetivo visibilizar os sentidos que filhas e filhos constroem para cuidar de pais e mães doentes com câncer no contexto da pandemia de COVID-19. A abordagem metodológica qualitativa ressalta as narrativas e as experiências em conexão com diferentes contextos, com as necessidades do processo de cuidar de mães ou pais, os aspectos híbridos entre obrigação, maternidade, filiação, autonomia relativa e gratidão. Para tal, a análise detém-se em três dimensões: a) cuidado como sentido da filiação; b) cuidado como sentido das relações construídas; e c) cuidado como sentido de responsabilidade.
Desdobramentos da análise das ações do Estado para o enfrentamento e prevenção da violência de gênero no pós-pandemia em Nova Iguaçu-RJ
Authors: Silva Isis Santos da , De Oliveira Pinto Tatiane
Published: August 2024

Neste artigo serão apresentados resultados de uma investigação que buscou identificar as especificidades das políticas de gênero, no município de Nova Iguaçu-RJ, no período pandêmico e pós-pandêmico. O estudo se deu junto à Superintendência de Políticas para as Mulheres, que tem como uma das metas o enfrentamento e prevenção à violência de gênero. Na metodologia foram utilizadas a observação participante, o envio de formulários através da Plataforma Google Forms às técnicas das políticas e análise das Redes Sociais Virtuais do equipamento. Como resultados ficou evidente a importância do fortalecimento da rede e a relevância da intersetorialidade para o planejamento e execução das ações, bem como para o acesso à direitos das mulheres. Além disso, registrou-se que algumas demandas já identificadas durante a pandemia, evidenciaram-se no pós-pandemia e a importância do uso das RSVs para divulgação das ações, que oportunizou o aumento de atendimentos ‘de primeira vez’ das vítimas de violência.
familismo nas direitas radicais do Brasil e da Alemanha
Authors: Besen Beatriz
Published: August 2024

A partir de dados empíricos de um estudo comparado do ativismo juvenil nas Direitas Radicais do Brasil e da Alemanha, identificou-se o familismo como base discursiva de agendas transnacionais. O presente artigo analisa os regimes de representação relacionados ao discurso do familismo nas Direitas Radicais do Brasil e da Alemanha.  Explora-se brevemente o cenário de expansão nos países, situando a escolha pelo conceito de Direitas Radicais. No contexto brasileiro, destaca-se a agenda de defesa da família como ponto de encontro das normatividades do conservadorismo social e do neoliberalismo. No caso alemão, destaca-se o reforço de um familismo étnico-nacionalista, em meio à propagação da teoria da ‘grande substituição’. Tal reflexão permite compreender que o familismo nas Direitas Radicais baseia-se em uma imagem restrita e normativa das famílias. Em meio às crises econômicas, tais representações são mobilizadas para posicionar as esquerdas e os movimentos LGBTQIA+ e feministas como ‘inimigos da família’.
Idiopathic Membranoproliferative Glomerulonephritis type 1 Refractory to Immunosuppressive Therapy: An Educational article and Expert Opinion
Authors: Al-Mosawi Aamir
Published: August 2024

Background: Membranoproliferative glomerulonephritis which is also known as mesangio-capillary and mesangioproliferative glomerulonephritis has been established as a clinical-histopathological entity as early as the 1960s. As early as 2004, Gareth Jones from the United Kingdom and his research group reported a study which showed that treatment of patients with membranoproliferative glomerulonephritis with oral prednisolone and mycophenolate mofetil may help in preserving renal function in patients. Patients and methods: The case of a female who developed primary membranoproliferative glomerulonephritis at about the age of 38 years, and experienced deterioration in renal function despite immunosuppressive therapy is described. The relevant medical literature was reviewed with aim of determining the available evidence-based therapeutic options. Results: Following the birth of her fourth child after a pregnancy complicated by hypertension, a 38-year female was experiencing hypertension and gradual elevation of serum creatinine and blood urea. A histopathologic diagnosis of membranoproliferative glomerulonephritis was made after performing renal biopsy, and immunosuppressive therapy with oral prednisolone and mycophenolate mofetil was started. Early during June, 2023, serum creatine was 4.39 mg/dL and blood urea was 85 mg/dL despite the patient was on low protein diet, and therefore the immunosuppressive treatment was stopped and the patient was referred to us. Urea was lowered to 72 mg within a week by adding acacia gum supplementation. The use of dipyridamole plus aspirin was considered in this case based on the evidence provided by Schmidt (1975) and Donadio et al (1984). Conclusion: The current evidence-based expert opinion suggests the use of dipyridamole plus aspirin in cases of membranoproliferative glomerulonephritis not responsive to treatment with oral prednisolone and mycophenolate mofetil.
Reasons for the formation of scoliosis, a factor in the functioning of the body
Authors: Valentyn Gusyev
Published: August 2024

Speaking about the causes of disturbances in the functioning of the self-regulatory system that is our body, the question arises: why does it get sick? Each doctor will give you hundreds of factors, not forgetting to mention heredity. But our forefathers lived up to 150 - 300 years. At the celebrations dedicated to the centenary of the Battle of Borodino in 1992, many such centenarians were present. Academician Bekhtereva N.P. She said that in our time there are many such people. She explained this phenomenon by the presence of program matrices in the brain, which fail over the years. Not everyone today knows that the renewal of brain cells and their charging occurs from the muscles of the body that are tired during the day. But today human activity has decreased by 200 times.
PENYULUHAN HUKUM HAK TERSANGKA DAN TERDAKWA DALAM PROSES PEMERIKSAAN DI KEPOLISIAN, KEJAKSAAN, DAN PENGADILAN
Authors: Wachid Rowinanto  , Andrew Kristianto Silalah  , Erwin Owan Hermansyah Soetoto
Published: August 2024

Suspects and defendants need to know the rights theyhave in the criminal justice process in Indonesia. The aim is tofind out what legal remedies can be taken if it turns out that thereare deviations from the rights of suspects and defendants carriedout by law enforcement officials, both in the process at the police,prosecutors, and courts. The research used is a normativejuridical research that is normative, namely examining the lawwhich is conceptualized as a norm or rule that applies andbecomes a reference for the community. The rights of a suspector defendant must have been given during the examination,starting from the preliminary examination, prosecution andexamination before a court trial and in accordance with theCriminal Procedure Code. With the conclusion that the rights ofsuspects and defendants have been regulated in detail in theCriminal Procedure Code, namely in the following articles,namely articles 50 (paragraphs 1, 2 and 3), 51 (letters a and b),52, 53 (paragraphs 1 and 2), 54, 55, 56 (verses 1 and 2), 57(verses 1 and 2), 58, 59, 60, 61, 62 (verse 1), 63,64,65, 66, and68. Investigation , prosecute, and punish crimes or violationsintended to establish order, peace and security for the communityand must not injure and deprive individuals of their rights.Recognition of the rights of suspects in the national criminal lawsystem is regulated in the Criminal Procedure Code and LawNumber 48 of 2009 concerning Judicial Power which regulateslegal remedies that can be taken by suspects if it turns out thatthe suspect's rights are not enforcede.