bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
Safety, efficacy and impact on frailty of mini-invasive radial balloon aortic valvuloplasty
Authors: Tumscitz Carlo , Di Cesare Annamaria , Balducelli Marco , Piva Tommaso , Santarelli Andrea , Saia Francesco , Tarantino Fabio , Preti Gerlando , Picchi Andrea , Rolfo Cristina , Attisano Tiziana , Colonna Giuseppe , De Iaco Giuseppe , Parodi Guido , Di Marco Massimo , Cerrato Enrico , Pierini Simona , Fileti Luca , Cavazza Caterina , Dall'Ara Gianni , Govoni Benedetta , Mantovani Giacomo , Serenelli Matteo , Penzo Carlo , Tebaldi Matteo , Campo Gianluca , Biscaglia Simone
Published: February 2021

Objective

The study was designed to: (1) confirm safety and feasibility of mini-invasive radial balloon aortic valvuloplasty (BAV); (2) assess its impact in terms of quality of life and frailty; and (3) evaluate whether changes in frailty after BAV are associated with death in patients undergoing transcatheter aortic valve implantation (TAVI).

Methods

330 patients undergoing BAV in 16 Italian centres were prospectively included. The primary endpoint was the occurrence of major and minor Valve Academic Research Consortium (VARC)-2 bleeding. Secondary endpoints were scales of quality of life, frailty, evaluated at baseline and 30 days, and their relationship with the occurrence of all-cause death.

Results

BAV was performed by radial access in 314 (95%) patients. No VARC-2 major and six (1.8%) VARC-2 minor bleedings occurred in the study population. Quality of life, as well as frailty status, significantly improved 30 days after BAV. At 1 year, patients undergoing TAVI with baseline essential frailty toolset (EFT) <3 or achieving an EFT <3 after BAV had a comparable occurrence of all-cause death (15% vs 19%, p=0.58). On the contrary, patients with EFT ≥3 at 30 days despite BAV showed the worst prognosis (all-cause death: 40% vs 15% and 19%, p=0.006 and p=0.05, respectively).

Conclusions

Mini-invasive radial BAV is safe, feasible and associated with a low rate of vascular complications. Patients improving EFT 30 days after BAV showed a favourable outcome after TAVI.

Trial registration number

NCT03087552.
Venous thromboembolism prophylaxis in the trauma intensive care unit: an American Association for the Surgery of Trauma Critical Care Committee Clinical Consensus Document
Authors: Rappold Joseph F , Sheppard Forest R , Carmichael II Samuel P , Cuschieri Joseph , Ley Eric , Rangel Erika , Seshadri Anupamaa J , Michetti Christopher P
Published: February 2021

Venous thromboembolism (VTE) is a potential sequela of injury, surgery, and critical illness. Patients in the Trauma Intensive Care Unit are at risk for this condition, prompting daily discussions during patient care rounds and routine use of mechanical and/or pharmacologic prophylaxis measures. While VTE rightfully garners much attention in clinical patient care and in the medical literature, optimal strategies for VTE prevention are still evolving. Furthermore, trauma and surgical patients often have real or perceived contraindications to prophylaxis that affect the timing of preventive measures and the consistency with which they can be applied. In this Clinical Consensus Document, the American Association for the Surgery of Trauma Critical Care Committee addresses several practical clinical questions pertaining to specific or unique aspects of VTE prophylaxis in critically ill and injured patients.
Mistletoe Extract Targets the STAT3-FOXM1 Pathway to Induce Apoptosis and Inhibits Metastasis in Breast Cancer Cells
Authors: Kwon Yun-Suk , Chun So-Young , Kim Min-Kyoung , Nan Hong-Yan , Lee ChuHee , Kim Soyoung
Published: February 2021

Mistletoe extracts (Viscum album L.) have been widely used as complementary and alternative medicines for the treatment of cancer, and their cytotoxic effects have been reported on various types of cancer. However, the molecular targets of mistletoe extracts have not been well studied. Herein, we investigated molecules associated with the in vitro and in vivo anticancer effects of mistletoe extract using 4T1 murine breast cancer cells. Mistletoe extract induced apoptosis and inhibited the signal transducer and activator of transcription3 (STAT3) phosphorylation. This inhibition was accompanied by the downregulations of forkhead box M1 (FOXM1) and the DNA repair proteins, RAD51 and survivin. Mistletoe extract simultaneously increased the expression of the DNA damage marker proteins, phosphorylated H2A histone family member X (H2A.X), and phosphorylated p38. Furthermore, mistletoe extract effectively suppressed tumor growth in 4T1 tumor-bearing BALB/c mice. In addition to tumor growth inhibition, mistletoe extract inhibited lung metastasis in the tumor-bearing mice and cell invasiveness by downregulating the expressions of matrix metalloproteinases (MMPs), urokinase-type plasminogen activator (uPA), uPA receptor, and markers of epithelial-mesenchymal transition (snail and fibronectin). Taken together, our results suggest that mistletoe extract targets the STAT3-FOXM1 pathway for its cytotoxic effects, and that mistletoe extracts might be useful for the treatment of patients with cancers highly expressing the STAT3-FOXM1 pathway.
Debonding Analysis of Adhesively Bonded Pipe Joints Subjected to Combined Thermal and Mechanical Loadings
Authors: Yuan Hong , Han Jun , Zhang Huanliang , Zeng Lan
Published: February 2021

In order to better understand the interfacial debonding behavior of pipe joints during the whole loading process, an analytical solution for the full-range behavior of adhesively bonded pipe joints under combined thermal and mechanical tensile loadings is presented in this paper. The solution was developed based on a simplified rigid-softening bond–slip model, and two cases with different softening region development were discussed. The analytical results were presented in a finite element model, and the effect of temperature on load–displacement curves and ultimate loads was shown based on the model. Through the nonlinear fracture mechanics, the analytical expressions of the interfacial shear stress and the load–displacement relationship can be obtained. The stress transfer mechanism, the interface crack propagation and the ductility behavior of the joints can be explained. This analytical result can help improve the potential application of fabricated structural components, precision instruments, oil and gas pipelines.
CLINICAL AND HISTOPATHOLOGICAL FEATURES OF SCOPOLAMINE HYDROBROMIDE INDUCED DRY EYE SYNDROME IN SPRAGUE-DAWLEY RATS
Authors: Chan Sze-Min , Chang Hui-Wen , Tsai Pei-Shiue , Jeng Chian-Ren , Lee Hao , Wu Yi-Ying , Lin Chung-Tien
Published: February 2021

Dry eye syndrome (DES), is one of the most common and irritating ocular diseases in humans and animals due to deficits in quantities or/and quality of tear film. In this study, a rat model of experimental DES has been developed using the cholinergic inhibitor, scopolamine hydrobromide (SCOP), at the dose of 25[Formula: see text]mg/rat/day via subcutaneous injection, for a consecutive 21 days without low humidity environment. Clinical ophthalmic evaluations were performed by tear volume assessment using endodontic paper point, slit-lamp biomicroscope, and fluorescein staining at day 0, 7, 14, and 21 post-inductions. The results of ophthalmic examination showed that rats with SCOP treatment reduced about 40% of tear secretion. Half of the SCOP-treated rats exhibited diffuse corneal fluorescein staining involving 80% of the corneal surface, minimal keratoconjunctivitis, roughened corneal surface and thin corneal epithelium under histopathological examination. About 30% of the rats showed variable infiltration of lymphocytes in between the tubular acinar glands. This animal model with significant reduction of tear production and diffuse corneal fluorescein staining in rats could be used for the preclinical assessment of therapeutic interventions.
Interface Characterization and Analysis of 4H-SiC Direct Bonding Structure Based on Plasma Processing
Authors: Li Yongwei , Liang Ting , Lei Cheng , Li Qiang , Li Zhiqiang , Ghaffar Abdul , Xiong Jijun
Published: February 2021

A plasma-assisted direct bonding method for 4H-SiC is put forward to prepare all-SiC vacuum-sealed cavity in this paper. This method takes three significant steps of bonding surface treatment, hydrophilic pre-bonding and hot pressing bonding. The SiC bonded sample with a cylindrical sealing cavity structure was prepared under a pressure of 2 MPa for a period of 1 h at 1000 °C using the direct bonding method. The bonded sample’s airtightness is approximately 0.1 × 10−9 pa·m3 s−1, and the bonding strength reaches 24.9 MPa, meeting the requirements of most pressure sensors. The cavity structure of the bonded sample is unbroken and the bonding interface is smooth without stress concentration under a scanning electron microscope (SEM). Transmission electron microscope (TEM) observation results reveal that bonding interface is amorphous with a thickness of less than 1 nm. The bonding interface is mainly composed of carbon and silicon which is analyzed through energy dispersive X-ray (EDX). It is speculated that the transition layer of ultrathin amorphous SiC is formed during bonding process. Finally, the SiC bonding mechanism is discussed in detail based on the experimental results. All-SiC bonding structures with a vacuum-sealed cavity can be applied to fabricate mechanical quantity sensors for use in severe environment.
Coral-Like CoSe2-Nitrogen-Doped Porous Carbon as Efficient Counter Electrodes for Quantum Dot Sensitized Solar Cells
Authors: Li Wenhua , Zheng Meng , Tian Zizun , Long Guoqiang , Zhang Shule , Chen Qianqiao , Zhong Qin
Published: February 2021

Exploration of counter electrode (CE) catalysts with excellent reduction activity to Sn
2− and low charge transfer resistance (R
ct) is always a major challenge for the development of quantum dot sensitized solar cells. In this work, coral-like CoSe2 - nitrogen-doped porous carbon hydrides (CoSe2-NC) were successfully prepared by two-step calcination of zeolitic imidazolate framework (ZIF), including carbonization and selenization process. Scanning electron microscopy shows that the CoSe2-NC catalyst presents a coral-like microscopic morphology composed of nanospheres. Electrochemical impedance spectroscopy displays that the CoSe2-NC CE presents a low R
ct of 1.04 Ω. The PCE of the QDSSC based CoSe2-NC CE is up to 5.06%，which is 26%, 87% higher than those of CoSe2 and NC CEs. The enhanced photovoltaic performance is attributed to the unique coral-like structure and the synergistic catalytic effect of CoSe2 and NC.
The Novel Successive Variational Mode Decomposition and Weighted Regularized Extreme Learning Machine for Fault Diagnosis of Automobile Gearbox
Authors: Wang Yijiao , Zhou Guoguang
Published: February 2021

In order to improve the diagnosis accuracies of the current diagnosis methods, a novel fault diagnosis method of automobile gearbox based on novel successive variational mode decomposition and weighted regularized extreme learning machine is presented for fault diagnosis of gearbox in this paper. The novel successive variational mode decomposition (SVMD) is presented to improve the traditional variational mode decomposition, which finds modes one after the other, and this succession helps increase convergence rate and also not extract the unwanted modes; weighted regularized extreme learning machine (WRELM) is presented to improve the traditional extreme learning machine, which uses the weight of each sample with the nonparametric kernel density estimation and can find the optimal weight for each sample. The test results indicate that the diagnosis accuracy of SVMD‐WRELM for gearbox is better than that of VMD‐WRELM, VMD‐ELM.
HAZOP Analysis and Research of Temporary Acid Adding System for High-Discharge Waste Liquid
Authors: Guo Zan , Zou Shuliang , Ma Wenge , Dai Haiyin
Published: February 2021

To prevent the formation of salt from fission products of high-level radioactive liquid wastes (HLWs), a certain amount of acid is added to maintain the acidity of liquid waste. This study analyzes the accidents associated with the addition of acids in a factory by using the hazard and operability analysis (HAZOP), while elucidating the corresponding defects and risks of this approach. By improving the design of the system, the possibility of an accident is significantly reduced. This study can provide guidance for adding acids to treat other high-level waste liquids.
Integrated Learning: Screening Optimal Biomarkers for Identifying Preeclampsia in Placental mRNA Samples
Authors: Guo Rong , Teng Zhixia , Wang Yiding , Zhou Xin , Xu Heze , Liu Dan
Published: February 2021

Preeclampsia (PE) is a maternal disease that causes maternal and child death. Treatment and preventive measures are not sound enough. The problem of PE screening has attracted much attention. The purpose of this study is to screen placental mRNA to obtain the best PE biomarkers for identifying patients with PE. We use Limma in the R language to screen out the 48 differentially expressed genes with the largest differences and used correlation-based feature selection algorithms to reduce the dimensionality and avoid attribute redundancy arising from too many mRNA samples participating in the classification. After reducing the mRNA attributes, the mRNA samples are sorted from large to small according to information gain. In this study, a classifier model is designed to identify whether samples had PE through mRNA in the placenta. To improve the accuracy of classification and avoid overfitting, three classifiers, including C4.5, AdaBoost, and multilayer perceptron, are used. We use the majority voting strategy integrated with the differentially expressed genes and the genes filtered by the best subset method as comparison methods to train the classifier. The results show that the classification accuracy rate has increased from 79% to 82.2%, and the number of mRNA features has decreased from 48 to 13. This study provides clues for the main PE biomarkers of mRNA in the placenta and provides ideas for the treatment and screening of PE.
Power Generation on a Bare Electrodynamic Tether during Debris Mitigation in Space
Authors: Xie Kan , Liang Fuwen , Xia Qimeng , Wang Ningfei , Zhang Zun , Yuan Haoxiang , Liu Xiangyang , Wu Zhiwen
Published: February 2021

Power generation can be realized in space when current is induced on a bare electrodynamic tether system. The performance of power generation is discussed based on a debris mitigation mission by numerical simulation in the paper. A Li-ion battery subsystem is used to complete the energy conversion—harvest and supply the energy. The battery can provide 10–300 W average electric power continuously during several hundred hour mission time. The energy conversion efficiency ranges from 1% to a maximum value 30%. With constant power consumption on board, the battery operation generally experiences a discharging phase, a charging phase, and a stable phase. The first two phases determine the mission risk coefficient. The heating problem in the stable phase cannot be ignored. The optimization of battery design and tether design should be considered for each debris mitigation mission. An extra control circuit or small battery voltage with large capacity for battery design is suggested to eliminate the stable phase. Wide or long tether designs are more appropriate for mission with high or low power demands on board, respectively. The power generation is affected by the system mass and the mission orbit parameters.
Medullary Aplasia Revealing a Metastatic Prostatic Adenocarcinoma
Authors: Ziani Idriss , Ibrahimi Ahmed , Bellouki Omar , Zaoui Youssef , Housseini Yasmine Laraqui , Zouidia Fouad , Sayegh Hachem El , Benslimane Lounis , Nouini Yassine
Published: February 2021

In this case report, we are reporting the case of a 68-year-old male patient who was admitted in our hospital for unintended weight loss, asthenia, and anorexia. Physical examination showed clinical signs of anemia such as pallor of skin and mucous membranes; hemodynamic parameters were normal. Complete blood count (CBC) analysis showed a pancytopenia with anemia, thrombocytopenia, and leukopenia. BM biopsy was performed, showing a malignant infiltration of bone marrow by a metastatic prostate cancer confirmed by immunohistochemistry. Prostate biopsy confirmed the diagnosis of acinar adenocarcinoma with Gleason score 8 (

4
+
4

), ISUP grade group 4. Our patient underwent chemical castration using LH-RH analogs in association with second-line hormone therapy by abiraterone acetate. The evolution was good on both the oncological and hematological levels.
Gastric Intestinal Metaplasia: Demographic and Epidemiological Characterization in Puerto Rican Hispanics (2012-2014)
Authors: Cruz-Cruz Jorge J. , González-Pons María , Cora-Morges Adrián , Soto-Salgado Marievelisse , Colón Giancarlo , Alicea Kimberly , Rosado Kathia , Morgan Douglas R. , Cruz-Correa Marcia
Published: February 2021

Background and Aims. Gastric cancer is the 5th leading cause of cancer mortality worldwide and the leading infection-associated cancer. Helicobacter pylori is the most common chronic bacterial infection in humans and the major predisposing factor for the development of gastric intestinal metaplasia (GIM), the principal preneoplastic lesion in the gastric carcinogenesis pathway. GIM surveillance is now recommended for individuals among high-risk subgroups by three major gastroenterology societies in Europe, England, and U.S. Our objective was to provide the initial epidemiologic data for GIM among Hispanics in Puerto Rico. Methods. Using a cross-sectional study design, we analyzed an extensive pathology database (

n
=
43,993

) that captured approximately 50% of all endoscopy biopsies taken during 2012-2014 at academic, public, and private sectors in Puerto Rico. Prevalence estimates of GIM, GIM subgroups, and H. pylori status were estimated using logistic regression models. Results. A total of 4,707 GIM cases were identified during the study period for a prevalence rate of 10.7%. H. pylori was detected in 26.9% (95% CI: 25.7-28.2) of the GIM cases. The majority of the pathology reports lacked information regarding the high-risk subtypes (99.6%) and extension (71.2%). Conclusions. The prevalence of GIM among Hispanics living in Puerto Rico may be higher than in U.S. mainland non-Hispanic populations. The prevalence of H. pylori detected in our study population was comparable to the rates reported in the mainland U.S. Standardization of the endoscopy biopsy protocol and pathology reporting is needed to characterize and risk stratify GIM surveillance programs in Puerto Rico.
ОСОБЛИВОСТІ СТАНУ ФУНКЦІОНАЛЬНОЇ НЕДОСТАТНОСТІ ПІДШЛУНКОВОЇ ЗАЛОЗИ ПРИ КОМОРБІДНОСТІ ХРОНІЧНОГО ПАНКРЕАТИТУ І ЦУКРОВОГО ДІАБЕТУ 2-ГО ТИПУ НА ТЛІ ПЕРВИННОГО ОСТЕОАРТРОЗУ
Authors: Halabitska I. M. , Babinets L. S. , Petrunko T. R.
Published: February 2021

РЕЗЮМЕ. Дослідження останніх років встановили значимий вплив стану підшлункової залози на перебіг коморбідної патології у пацієнтів із первинним остеоартрозом (ОА).
Мета – дослідити стан функціональної спроможності підшлункової залози (ПЗ) у пацієнтів із коморбідним перебігом хронічного панкреатиту (ХП) і цукрового діабету 2-го типу (ЦД 2) на тлі первинного остеоартрозу (ОА).
Матеріал і методи. Обстежено 117 пацієнтів із ХП на тлі первинного ОА із супутнім ЦД 2 та без нього. Основну групу склали 92 амбулаторних хворих з ХП тлі первинного ОА у поєднанні із ЦД 2 у фазі стійкої або нестійкої ремісії, групу порівняння – 25 хворих на ізольований ХП на тлі первинного ОА, а контрольну групу – 30 практично здорових осіб.
Результати. При коморбідності ХП і ЦД 2 на тлі первинного ОА екскреторна недостатність ПЗ була статистично значимо тяжчою, ніж у групі пацієнтів з ізольованим ХП, за вмістом фекальної α-еластази – відповідно (110,35±1,81) мкг/г і (159,56±4,15) мкг/г, що відповідало середньому і легкому ступеням екзокринної недостатності ПЗ відповідно, а за бальним показником копрограми – відповідно (5,60±0,10) і (3,89±0,16) балів (p<0,05).
Висновки. При поєднаному перебігу ХП і ЦД 2 на тлі ОА кореляційний зв’язок між фекальною α-еластазою-1 і глікозильованим гемоглобіном був статистично значимо сильнішим, ніж у групі пацієнтів з ізольованим ХП, що свідчить про взаємообтяжувальний вплив ХП і ЦД 2.
ВПЛИВ ЕНТЕРОСГЕЛЮ ТА ХАРЧОВОЇ ДОБАВКИ КАРБОЛАЙН (АКТИВОВАНЕ ВУГІЛЛЯ) НА МІКРОФЛОРУ КИШЕЧНИКА
Authors: Malyarchuk A. R. , Koval D. B. , Koshovska D. O.
Published: February 2021

РЕЗЮМЕ. Сьогодні в практичній медицині велика увага надається так званим «еферентним» методам лікування, які дозволяють очищати внутрішнє середовище та виводити з організму хворої людини чужорідні речовини.
Мета – порівняти вплив ентеросорбентів на мікрофлору товстого кишечника.
Матеріал і методи. Досліди проводили на щурах лінії Вістар із початковою масою тіла 200–220 г, яких утримували у стандартних умовах віварію. Тварини були поділені на 2 групи (по 18 самців і 18 самок у кожній). І – контрольна група, ІІ – дослідна. Першу групу склали інтактні щури, годування яких було стандартним, другу – щури, які при звичайному годуванні отримували ентеросгель та харчову добавку Карболайн (активоване вугілля).
Результати. У випорожненнях білих щурів, які отримували Ентеросгель протягом 7-и днів, вміст біфідобактерій зростав на 11 %, лактобактерій – на 25 %. Карболайн збільшував кількість лактобактерій і біфідобактерій у перший термін дослідження (7-й день) на 14 %. У товстому кишечнику тварин, які отримували Ентеросгель протягом 14 днів, вміст біфідобактерій збільшився до (8±0,2) lg КУО/г (26,98 %), вміст лактобактерій – до (7,8±0,3) lg КУО/г (27,86 %).
Висновки. При дослідженні складу мікрофлори шлунково-кишкового тракту ми, виявили що прийом ентеросгелю і карболайну супроводжувався незначним поліпшенням мікробіоценозу товстого кишечника, що проявлялося збільшенням біфідо- і лактобактерій, непатогенної кишкової палички і зменшенням кількості протея.
ОЦІНКА ВПЛИВУ НАЯВНОСТІ У ПАЦІЄНТІВ НАДЛИШКОВОЇ МАСИ ТІЛА НА ФІБРОЗ ПЕЧІНКИ
Authors: Gavryliuk N. M. , Hospodarskyy I. Ya. , Prokopchuk O. V. , Havrylyuk M. E.
Published: February 2021

РЕЗЮМЕ. Хронічні дифузні запальні захворювання печінки, надлишкова маса тіла та ожиріння в останні десятиліття залишаються серйозною причиною захворюваності, смертності та інвалідизації населення.
Мета – порівняти вплив надлишкової маси тіла на перебіг фіброзу у пацієнтів зі стеатозом печінки та пацієнтів-реконвалесцентів HCV-інфекції.
Матеріал і методи. У дослідження було включено 115 хворих із фіброзом печінки. До першої групи увійшли хворі, які отримали лікування з приводу HCV-інфекції (n=56), другу групу склали пацієнти з НАЖХП (n=59). Обстежуваних з кожної групи було поділено на підгрупи залежно від маси тіла відповідно до класифікації ІМТ, прийнятої ВООЗ (1997 р).
Результати. Наявність надлишкової маси тіла суттєво впливає на клінічний перебіг патологічного процесу фіброзування печінки, що проявилось розвитком цитолітичного синдрому. Відмічалось зростання показників печінкових проб у біохімічному аналізі крові при збільшенні маси тіла. Виявлено прямий помірний взаємозв’язок між ІМТ та АЛТ, АСТ. Показники трансаміназ також корелювали з фіброзом печінки та даними еластографії. Одночасно у цієї категорії хворих діагностували прогностично несприятливі показники порушень ліпідного обміну, а сам фіброз мав тенденцію до прогресування.
Висновки. 1. Встановлено достовірну кореляцію ІМТ із рівнями АЛТ та АСТ у крові (r=0,679, p<0,05 та r=0,674, p<0,05), що при подальшому збільшенні надлишкової маси тіла може призвести до переходу стеатозу в стеатогепатит.

За даними ліпідограми встановлено залежність порушень ліпідного спектра від ІМТ. Особи із надмірною вагою та ожирінням 1 ступеня більше схильні до гіперхолестеринемії, гіпертригліцеридемії (r=0,318, p<0,05) на тлі зменшення ХС ЛПВЩ (r=- 0,219, p<0,05). Ці порушення є несприятливим фактором перебігу стеатозу, а при поєднанні з фіброзом сприяють його прогресуванню.
Надлишкова маса тіла та ожиріння є підґрунтям для розвитку фіброзних процесів у печінці (r=0,74, p<0,05), а її значне збільшення призводить до виражених фібротичних змін (F2 – F3 за METAVIR).
EFFECT OF FLUORIDE INTOXICATION ON HISTOHORMONE CONTENT IN EXPERIMENTS
Authors: Bagmut I. Yu. , Kolisnyk I. L.
Published: February 2021

Connection of work with scientific plans, topics. The work was performed in accordance with the research plan of the Kharkiv Medical Academy of Postgraduate Education of the Ministry of Health of Ukraine and is a fragment of research work of the Department of Clinical Pathophysiology, Topographic Anatomy and Operative Surgery "Pathophysiological mechanisms of radiotoxins on the body and principles of early diagnosis 2017–2021).

SUMMARY. One of the important medical and biological problems is to elucidate the physiological and molecular mechanisms of the impact of harmful environmental factors on the body, including fluorine and its compounds, in particular sodium fluoride [1].

Solving this problem is of great theoretical and practical importance for understanding the intracellular defense mechanisms of the organism. Close attention to various aspects of the biological effects of fluoride on the body is due to the significant distribution of this halogen in nature. At physiological concentrations, it is necessary for normal growth and development of the organism, where it performs its specific metabolic function. Any changes in the external and internal environment are accompanied by changes in the function of the endocrine glands, which leads to certain changes in metabolism and energy. It is known that hormonal insufficiency is accompanied by a decrease in the body's resistance to various adverse factors, including physical, biological, chemical. Disturbance of hormone balance and functioning of endocrine organs and systems entails profound changes in metabolic processes and immunobiological reactivity of the organism, weakening of adaptive-protective mechanisms in support of homeostatic function [2,3]. It is important to study the effects of subchronic fluoride intake, which can in a relatively short time cause various intracellular and systemic disorders in the body.
ЕФЕКТИВНІСТЬ ЗАСТОСУВАННЯ РЕАБІЛІТАЦІЙНИХ ВТРУЧАНЬ ПРИ ДІАБЕТИЧНІЙ ПОЛІНЕЙРОПАТІЇ В УМОВАХ СТАЦІОНАРНОГО ЛІКУВАННЯ
Authors: Bakaliuk T. H. , Makarchuk N. R. , Stelmakh H. O.
Published: February 2021

РЕЗЮМЕ. У пацієнтів із цукровим діабетом 2-го типу та діабетичною полінейропатією додавання до основних схем лікування в стаціонарі дозованої лікувальної ходьби та поляризуючого світла відновлює всі види чутливості та покращує якість життя.

Мета – дослідити вплив комплексного лікування на відновлення чутливості у хворих з діабетичною полінейропатією шляхом включення до стандартних медикаментозних схем лікування дозованої лікувальної ходьби та поляризуючого світла.

Матеріал і методи. Обстежено 95 пацієнтів з цукровим діабетом 2-го типу та діабетичною полінейропатією. Пацієнтів було поділено на три групи: І група отримувала протокольне лікування, ІІ група додатково до протокольного лікування отримувала процедури з використанням поляризуючого світла, в ІІІ групі до стандартного лікування додатково включали дозовану лікувальну ходьбу та поляризуюче світло. Оцінку неврологічного статусу проводили шляхом визначення поверхневих (тактильної, больової, температурної) та глибокої (вібраційної) видів чутливості.

Результати. У всіх групах виявлена позитивна динаміка змін (відновлення) чутливості. В 1-й групі найбільше відновилася больова чутливість, у 2-й – температурна, больова та тактильна. Найкращий ефект від лікування виявлено у 3-й групі, де достовірно відновилися всі види чутливості. Порівняння результатів лікування між групами виявило вірогідно кращі результати щодо відновлення вібраційної чутливості у пацієнтів, які отримували процедури поляризуючим світлом та дозовану лікувальну ходьбу (на тредмілі) у комплексному лікуванні діабетичної полінейропатії.

Висновки. Додаткове призначення хворим із діабетичною полінейропатією до стандартної терапії дозованої лікувальної ходи та поляризуючого світла вірогідно ефективніше впливає на відновлення тактильної, больової, температурної та вібраційної чутливості, порівняно з іншими лікувальними комплексами. Такий підхід до призначення реабілітаційних втручань у пацієнтів з діабетичною полінейропатією в стаціонарних умовах може бути запропонований для використання на різних етапах реабілітації.
ДИНАМІКА ПІСЛЯІНФАРКТНОГО РЕМОДЕЛЮВАННЯ ЛІВОГО ШЛУНОЧКА У ХВОРИХ З АРТЕРІАЛЬНОЮ ГІПЕРТЕНЗІЄЮ ТА ЦУКРОВИМ ДІАБЕТОМ НА ФОНІ ПРИЙОМУ РАМІПРИЛУ І ЗОФЕНОПРИЛУ
Authors: Bidovanets L. Y.
Published: February 2021

РЕЗЮМЕ. Сьогодні в Україні понад 500 тис. хворих вмирають від серцево-судинних захворювань, що складає 64 % у загальній структурі смертності. За даними дослідження вітчизняних науковців, загальна захворюваність на інфаркт міокарда в Україні зросте до 2025 року на 24 %. За останні майже 40 років кількість хворих на цукровий діабет у світі зросла в чотири рази. В Україні значна поширеність артеріальної гіпертензії серед населення обумовила збільшення кількості хвороб системи кровообігу протягом 1991–2016 рр. у 3 рази.

Мета – оцінити динаміку післяінфарктного ремоделювання серця, застосовуючи метод ехокардіоскопії у хворих на інфаркт міокарда в коморбідності з цукровим діабетом та артеріальною гіпертензією.

Матеріал і методи. Нами було обстежено 54 хворих, яким при госпіталізації був встановлений діагноз гострого інфаркту міокарда та які мали супутню патологію – цукровий діабет та артеріальну гіпертензію.

Результати. Порівняння груп пацієнтів з інфарктом міокарда та супутньою патологією – цукровим діабетом та артеріальною гіпертензією – показало, що, не залежно від наявності ЦД, обидва досліджуваних препарати не зумовлювали статистично значущих відхилень величини кінцеводіастолічного індексу (КДІ) у групах досліджуваних пацієнтів (р1>0,05; р2>0,05). Порівняння груп пацієнтів, яким призначали різні препарати, показало, що у групі без ЦД після застосування зофеноприлу величина КСІ в пізній термін спостереження виявилася істотно меншою, ніж у групі, в якій застосовували раміприл (на 18,7 %, р1<0,05). За наявності ЦД вплив обох препаратів на величину КСІ був практично однаковим (р1>0,05, р2>0,05). Порівняння груп пацієнтів залежно від застосованих антигіпертензивних препаратів показало, що в пацієнтів без ЦД і раміприл, і зофеноприл зумовлювали практично однаковий рівень УІ в динаміці обстеженя (р1>0,05). Водночас, у пацієнтів з ЦД через 3 міс. за умов застосування зофеноприлу величина УІ ставала статистично вірогідно більшою, ніж за умов застосування раміприлу (на 19,2 %, р2<0,05). Порівняння обох груп спостереження показало, що через 3 міс. величина ФВ була істотно більшою у хворих з ЦД, порівняно з пацієнтами без ЦД (на 13,0 %, р<0,05).

Порівняння груп пацієнтів залежно від застосованих антигіпертензивних препаратів показало, що в пацієнтів без ЦД через 3 міс. спостереження зофеноприл зумовлював статистично вірогідно більшу ФВ, порівняно з пацієнтами, які отримували раміприл (на 16,8 %, р1<0,05).

Висновки. Проведені нами дослідження виявили диференційний вплив раміприлу та зофеноприлу на продуктивність серця за умов інфаркту міокарда залежно від наявності ЦД. Отримані дані щодо перебудови внутрішньокардіальної гемодинаміки у хворих із супутнім ЦД вказують на вищий ефект від застосування зофеноприлу, тоді як у хворих без супутнього ЦД – раміприлу.
ГІСТОМОРФОЛОГІЧНИЙ СТАН ОКА КРОЛЯ З МОДЕЛЬОВАНИМ ПЕРЕДНІМ І СЕРЕДНІМ НЕІНФЕКЦІЙНИМ УВЕЇТОМ ПРИ НОРМАЛІЗАЦІЇ ТЕМПЕРАТУРИ ОЧНОЇ ПОВЕРХНІ
Authors: Dorokhova O. E. , Maltsev E. V. , Zborovska O. V. , Guanjun M.
Published: February 2021

РЕЗЮМЕ. На сьогоднішній день вкрай важливим завданням є розробка об᾽єктивних методів оцінки внутрішньоочного запалення.

Мета – вивчити гістоморфологічний стан хворого ока кроля з модельованим неінфекційним переднім і середнім увеїтом при нормалізації температури очної поверхні в проекції циліарного тіла.

Матеріал і методи. Проведено вимірювання температури поверхні очей в проекції плоскої частини циліарного тіла на 17 кролях породи «шиншила» з модельованим неінфекційним переднім і середнім увеїтом. Також проведено гістоморфологічне дослідження очей 6 кролів.

Результати. Середній термін нормалізації температури дорівнює 46 дням (SD 8,8). У пізньому терміні експерименту циліарне тіло, як і райдужна оболонка, вже не мають ознак набряклості і не інфільтровані численними імунокомпетентними клітинами (переважно лімфо- і плазмоцитами), як це було в ранньому терміні спостереження. Структура склоподібного тіла, порівняно з раннім періодом спостереження, зазнала значних змін. Насамперед це виражалося різким зменшенням кількості клітин лімфоїдного ряду, які визначалися в ньому в попередньому терміні, хоча вони й залишалися. До того ж, посилювалися тинкторіальні властивості склоподібного тіла, що свідчить на користь його ущільнення. Щодо морфологічного стану оболонок стінки очного яблука, можна сказати, що власне судинна оболонка виглядає не зміненою. Таке явище, як утворення множинних тракцій сітківки в склоподібне тіло, – це нове патологічне утворення, яке не зустрічалося на попередньому, ранньому етапі експерименту. Головним у зміні гістологічної картини очних структур, порівняно з попереднім раннім терміном дослідження, є стихання в них проявів активного запалення.

Висновки. Згідно з результатами гістоморфологічного дослідження, у кроля з модельованим неінфекційним переднім і середнім увеїтом нормалізація температури очної поверхні в проекції циліарного тіла відбувається в фазах проліферації та завершення запального процесу.
МОДЕЛЬ МІКРОАНГІОПАТІЇ КІНЦІВОК ПРИ СТРЕПТОЗОЦИНОВОМУ ДІАБЕТІ
Authors: Chekhlova O. V.
Published: February 2021

РЕЗЮМЕ. Залишається актуальною розробка моделей діабетичної мікроангіопатії кінцівок. Це ускладнення трапляється у всіх хворих з тяжким діабетом і, а за даними деяких дослідників, буває навіть при субкомпенсації у всіх пацієнтів з цукровим діабетом 2-го типу, і у 30 % – з цукровим діабетом 1-го типу.

Мета дослідження – оцінка адекватності до потреб клініко-фізіологічних досліджень експериментальної моделі мікроангіопатії кінцівок при стрептозоциновому діабеті.

Матеріал і методи. Експериментальні дослідження були проведені за умов хронічного експерименту на 50 статевозрілих щурах лінії Вістар масою 180–250 г. Після введення стрептозоцину з експерименту виключали тварин із підвищеною резистентністю до панкреатотропної токсичної дії за критерієм відсутності гіперглікемії, після чого впродовж 6 тижнів виводили по 2 тварини для проведення морфологічних досліджень. На 7 тижні виводили з експерименту ще 10 тварин для оцінки ефективності експериментальної моделі. За станом решти 10 тварин спостерігали впродовж ще трьох тижнів.

Під час експерименту проводили лабораторний моніторинг глюкозурії, ацетонурії, протеїнурії, рівня глікемії. Формування ДМА підтверджували морфологічним дослідженням м’яких тканин задніх лапок щурів.

Статистичну обробку проводили непараметричними методами за допомогою програмного забезпечення Statistica 10.0 (Dell StatSoft Inc., США).

Результати. Середня маса тварин, залучених до дослідження, склала (190,0±0,6) г при cv=2,9 %. У результаті аналізу розподілу значень вмісту глюкози крові у тварин після введення СЗТ, встановлено, що при амплітуді значень 9,9–17,0 ммоль/л в середньому цей показник склав (14,2±0,2) ммоль/л. Подальший аналіз показав, що ефективність моделювання ЕЦД становила 92 %, що є прийнятним для підгострого експерименту.

Висновки. Розроблена патофізіологічна модель діабетичної мікроангіопатії є адекватною до потреб клінічної фізіології. При діабетичній мікроангіопатії відзначається ремоделювання капілярного русла, що супроводжується зменшенням діаметра судин до (7,7±0,7) мкм, а також явищами периваскулярної інфільтрації та порушення лімфодренажної функції. Обговорюється доцільність розробки ефективних методів непрямої реваскуляризації, спрямованих на відновлення перфузії та зменшення проявів діабетичної мікроангіопатії.
ОСОБЛИВОСТІ ДИНАМІКИ МОЛЕКУЛ СЕРЕДНЬОЇ МАСИ НА ТЛІ МОДИФІКАЦІЙ ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНОГО ІШЕМІЧНО-РЕПЕРФУЗІЙНОГО СИНДРОМУ КІНЦІВКИ
Authors: Volotovska N. V.
Published: February 2021

Вступ. Прогностичну роль показників ендогенної інтоксикації на тлі ішемічно-реперфузійного синдрому (ІРС) кінцівки вивчено недостатньо, незважаючи на значущість цієї проблеми за умов сучасних бойових дій.

Мета дослідження – з’ясувати особливості зміни концентрації молекул середньої маси в сироватці крові на тлі експериментального ішемічно-реперфузійного синдрому кінцівки.

Методи дослідження. Після експериментального моделювання ішемічно-реперфузійного синдрому особливості ендогенної інтоксикації вивчали у 260 білих статевозрілих щурів-самців (віком 5–5,5 місяця), яких було поділено на  групи: контрольна (n=10); ЕГ1 – моделювання ізольованого ІРС кінцівки; ЕГ2 – моделювання ізольованої об’ємної крововтрати; ЕГ3 – поєднання ІРС кінцівки і крововтрати;  ЕГ4 – моделювання ізольованої механічної травми стегна; ЕГ5 – поєднання ІРС кінцівки та механічної травми. У сироватці крові після завершення експерименту визначали концентрацію молекул середньої маси (МСМ). Кількісні показники обробляли статистично.

Результати й обговорення. Кожне експериментальне втручання призвело до збільшення концент­рації МСМ254 і МСМ280. Особливістю є те, що в усі досліджувані періоди рівень МСМ був найвищим на тлі ІРС, поєднаного з крововтратою, що свідчить про потенціювання тяжкості інтоксикації у післятравматичний період. Так, в ЕГ3 така комбінація патогенних факторів спричинила зростання рівня МСМ254: на 1-шу, 3-тю, 7-му і 14-ту доби після нанесення травми досліджуваний показник перевищив дані контрольної групи в 3,7, 4,2, 3,2 та 2,8 раза відповідно, тоді як концентрація МСМ280 через 1 год після втручання була більшою, ніж у контрольній групі, на 53,5 %. На 1-шу, 3-тю, 7-му і 14-ту доби показник був ще вищим – у 3,4, 4, 3,4 та 3 рази відповідно.

Висновки. Кожне з експериментальних втручань призвело до порушення детоксикаційно-видільної функції організму, що проявилося зростанням концентрації молекул середньої маси. При цьому застосування кровоспинного джгута, яке від самого початку повинно проявляти лікуваний ефект, імовірно, мало і патогенний вплив, що необхідно враховувати при проведенні лікувальних дій таким постраждалим.
ОТРУЄННЯ БЛІДОЮ ПОГАНКОЮ: МЕХАНІЗМ ТОКСИЧНОСТІ ТА ПАТОГЕНЕЗ УРАЖЕННЯ
Authors: Kuzmak I. P.
Published: February 2021

Вступ. Бліда поганка (Amanita phalloides) є одним із найнебезпечніших отруйних грибів. Її токсини належать до сильних отрут, які проявляють гепатонефротропну дію, а з огляду на відсутність специфічних антидотів до них, лікування отруєнь цим грибом залишається важливою проблемою. Токсини блідої поганки поділяють на три групи: фалотоксини, що уражають ендоплазматичну сітку, аматоксини, які діють повільніше, але майже у 20 разів отруйніші, ніж перші, та віротоксини. Аматоксини є основними токсинами Amanita phalloides та одними з найнебезпечніших природних токсинів, що викликають печінкову, ниркову, в цілому поліорганну, недостатність унаслідок пригнічення синтезу білка на рівні транскрипції всередині ентероцитів, гепатоцитів і проксимальних канальцевих клітин нирок. Після споживання Amanita phalloides аматоксини часто індукують масивний некроз клітин печінки з високим рівнем смертності, який сягає іноді 90 %.

Суттєвого значення в патогенезі аманіта-фалоїдинового ушкодження надають порушенню обміну білків унаслідок пригнічення РНК-полімерази ІІ клітин, прямій інгібуючій дії на активність уже синтезованих ензимів та непрямому впливу на ензимні системи через субстрати.

Іншим механізмом токсичності α-аманітину є утворення активних форм кисню, що призводить до ушкодження, пов’язаного з окиснювальним стресом. Пероксидне окиснення ліпідів може сприяти виникненню масивного некрозу і тяжкої гепатотоксичності.

У цій роботі наведено детальний огляд літератури щодо отруєння основними токсинами блідої поганки. У статті обговорюються питання стосовно біохімії аматоксинів, фалотоксинів та інших токсинів блідої поганки, механізмів токсичності, патогенезу отруєння цим грибом.

У даній роботі використано загальнонаукові методи дослідження, що включають експертно-аналітичний огляд наукових джерел, аналіз і синтез літературних даних.

Мета дослідження – проаналізувати сучасні літературні джерела про біохімію токсинів блідої поганки, механізми токсичності, патогенез отруєння цим грибом.

Висновок. Аналіз літературних джерел обґрунтовує актуальність дослідження механізмів токсичнос­ті та патогенезу ураження токсинами блідої поганки з метою виявлення метаболічних порушень, що необхідно для прогнозування тяжкості перебігу патологічного процесу, пошуку і розробки методів лікування аматоксин-фалоїдинових отруєнь.
Association of Angiotensin‐Converting Enzyme Inhibitors and Angiotensin Receptor Blockers With the Risk of Hospitalization and Death in Hypertensive Patients With COVID‐19
Authors: Khera Rohan , Clark Callahan , Lu Yuan , Guo Yinglong , Ren Sheng , Truax Brandon , Spatz Erica S. , Murugiah Karthik , Lin Zhenqiu , Omer Saad B. , Vojta Deneen , Krumholz Harlan M.
Published: February 2021

Background

Despite its clinical significance, the risk of severe infection requiring hospitalization among outpatients with severe acute respiratory syndrome coronavirus 2 infection who receive angiotensin‐converting enzyme (ACE) inhibitors and angiotensin receptor blockers (ARBs) remains uncertain.

Methods and Results

In a propensity score–matched outpatient cohort (January–May 2020) of 2263 Medicare Advantage and commercially insured individuals with hypertension and a positive outpatient SARS‐CoV‐2, we determined the association of ACE inhibitors and ARBs with COVID‐19 hospitalization. In a concurrent inpatient cohort of 7933 hospitalized with COVID‐19, we tested their association with in‐hospital mortality. The robustness of the observations was assessed in a contemporary cohort (May–August). In the outpatient study, neither ACE inhibitors (hazard ratio [HR], 0.77; 0.53–1.13,
P
=0.18) nor ARBs (HR, 0.88; 0.61–1.26,
P
=0.48) were associated with hospitalization risk. ACE inhibitors were associated with lower hospitalization risk in the older Medicare group (HR, 0.61; 0.41–0.93,
P
=0.02), but not the younger commercially insured group (HR, 2.14; 0.82–5.60,
P
=0.12;
P
‐interaction 0.09). Neither ACE inhibitors nor ARBs were associated with lower hospitalization risk in either population in the validation cohort. In the primary inpatient study cohort, neither ACE inhibitors (HR, 0.97; 0.81–1.16;
P
=0.74) nor ARBs (HR, 1.15; 0.95–1.38,
P
=0.15) were associated with in‐hospital mortality. These observations were consistent in the validation cohort.

Conclusions

ACE inhibitors and ARBs were not associated with COVID‐19 hospitalization or mortality. Despite early evidence for a potential association between ACE inhibitors and severe COVID‐19 prevention in older individuals, the inconsistency of this observation in recent data argues against a role for prophylaxis.
Cotylidia fibrae (Rickenellaceae, Hymenochaetales), a new species from China
Authors: YANG CHENG , XU YU-YAN , FAN LI
Published: February 2021

Cotylidia fibrae sp. nov. is described and illustrated from north China. Morphologically, the new species is distinguished from other Cotylidia species by the combination of a light grayish yellow pileal margin and pileal and hymenophore coverings of distinct white fibres. Molecular phylogenetic analyses based on ITS and nrLSU sequences are provided, which supports the position of the new species. A key is provided to the Cotylidia species known worldwide.
A new Sarcoglottis (Orchidaceae: Spiranthinae) from the southern Brazilian Amazon

Authors: ENGELS MATHIAS ERICH , SMIDT ERIC DE CAMARGO
Published: February 2021

Sarcoglottis matogrossensis, a new orchid species from the southern edge of the Brazilian Amazon, is described and illustrated. The novelty was found growing as humicolous and saxicolous in the understory of the seasonal evergreen forest on the banks of the Teles Pires River, in the north-central region of Mato Grosso state. Sarcoglottis matogrossensis is similar to S. amazonica, S. maroaënsis, S. metallica, and S. neillii, differing from these in the proportionally narrower and longer light green leaves that may or may not have white spots, the flowering that occurs after the senescence of the leaves, and the petals with apices conspicuously free, acute, and reflexed. We suggest the category of Data Deficient (DD) due to the scarcity of collections and the unknown effect of illegal deforestation on the populations of this species, pending further studies.
Z warsztatu leksykograficznego Bartłomieja z Bydgoszczy. Powtórzenia haseł
Authors: Jankowiak Lucyna Agnieszka
Published: February 2021

From the Lexicographic Workshop of Bartholomeus de Bydgostia: Recurrences of EntriesThe aim of this article is to describe 280 examples of recurrences of Polish entries in the Latin-Polish dictionaries by Bartholomeus de Bydgostia of 1532 and 1544. The first researchers considered these recurrences to be mere mistakes resulting from a long time taken to prepare the dictionaries or from other causes. However, the scale of this phenomenon (4.3%) and its peculiar regularity make one think of another way of interpreting it – as Bartholomeus’ lexicographic method. Z warsztatu leksykograficznego Bartłomieja z Bydgoszczy. Powtórzenia hasełNiniejszy artykuł opisuje 280 przykładów powtórzeń haseł polskich w łacińsko-polskich słownikach Bartłomieja z Bydgoszczy (1532 i 1544). Pierwsze badaczki traktowały je wyłącznie jako pomyłki spowodowane między innymi długim czasem przygotowywania słowników. Jednakże skala tego zjawiska (4,3%) i jego regularność oznaczają, że można je interpretować inaczej – jako jedną z metod leksykograficznych Bartłomieja z Bydgoszczy.
Типологія словотвірних парадигм префіксальних дієслів зі значенням «переміщення вгору» в польській мові
Authors: Сегін [Sehin] Любомир [Liubomyr] Васильович [Vasylʹovych]
Published: February 2021

A Typology of Word-Formation Paradigms of Polish Prefixed Verbs with the Meaning of ‘Moving Upwards’ This article offers an analysis of the derivational potential of Polish prefixed verbs with the meaning of ‘moving upwards’. The study defines a typical derivational paradigm of the verbs in focus, singles out derivational paradigm blocks based on word-class affiliation of the deverbatives, delineates structural types of derivational paradigms according to the number of such blocks, and identifies the main derivational trends of the verbs under scrutiny. The study found that the prefixed verbs have a significant derivational potential primarily at the level of substantive word formation, with verb formations being less regular, and adjective formations proving the least regular. In terms of structural typology, the most frequent microsystems contained one word-class block (noun derivatives), two blocks (noun and verb derivatives), or three blocks (noun, adjective and verb derivatives). Typologia paradygmatów słowotwórczych czasowników przedrostkowych o znaczeniu ‘przemieszczać ku górze’ w języku polskim Artykuł poświęcony jest badaniom potencjału słowotwórczego czasowników przedrostkowych o znaczeniu ‘przemieszczać ku górze’ w języku polskim. W toku badań zrekonstruowano typowy paradygmat słowotwórczy analizowanych czasowników, wyodrębniono bloki paradygmatu słowotwórczego dewerbatywów według przynależności do części mowy oraz typy strukturalne paradygmatów słowotwórczych w zależności od liczby takich bloków. W artykule określono również główne trendy słowotwórcze analizowanych czasowników. Badania wykazały, że czasowniki przedrostkowe mają znaczący potencjał słowotwórczy przede wszystkim na poziomie derywacji substantywnej, mniej regularne jest tworzenie derywatów czasownikowych, zaś najmniej regularne – tworzenie derywatów przymiotnikowych. W typologii paradygmatów słowotwórczych najliczniej reprezentowane są mikrosystemy z jednym blokiem derywatów przynależnych do części mowy (substantywny), z dwoma blokami (substantywno-werbalny) i z trzema blokami (substantywno-adiektywno-werbalny).