ESCAPISM AS A WAY OUT “OVER THE EDGE” IN THE PROSE OF UKRAINIAN WRITERS OF THE MID-TWENTIETH CENTURY
Authors: N.V. Yaremenko , N.Ye. Kolomiets 
Published: December 2020

The purpose of this study is to identify the features of the specifics of the artistic expression of escapism as a form of resistance to Soviet unification based on the prose by Yu. Yanovskyi, O. Dovzhenko, O. Honchar.Methods. The article applies a combined technique based on elements of hermeneutic and semiotic analysis, the method of typological comparison of literary facts. The authors also used the toolkit of structural analysis. Results. It has been established that during the socio-cultural situation of the middle of the twentieth century, when the development of literature was going through politicization, excapism was a specific strategy of self-identification, a form of national and cultural manifestation of a number of artists. The authors emphasized that the leveling of national differences and the eradication of aesthetic pluralism led to the forced transfer of mental markers to the margins and forced mid-twentieth-century artists, who were constantly threatened with various punishments for deviating from the party and government, to balance between official, ideological requirements and their own creative potential to achieve consonance. The circumstances of the monopoly position of socialist realism, the dictates of the norms of creative behavior, the lack of conditions for self-reflection of the artist led to the fact that artistic cognition of the cultural environment, the outline of mental boundaries and semantic matrices of the nation were not possible. This kind of context allows us to consider escapism in these works not only as an escape from the problems of reality, but also as a way to transform the world.Conclusions. The study revealed that due to the presence of artists in the conditions of neutralization of the pro-Ukrainian part of the population, the escapic vector of works allowed to “slip” beyond the socialist-realist canon. Forms of expression of this tendency in the prose of Yu. Yanovskyi, O. Dovzhenko, O. Honchar were orientation to previous historical eras, excursions into the past, accents on cultural national codes. Specific features of artistic modeling of reality in the works “Four Swords” by Yu. Yanovskyi, “Ukraine on Fire” by O. Dovzhenko, “Man and Weapon” by O. Honchar are the appeal to folklore, the rise of national values, the expression of basic ethno-national features in subtextual layers. Such an emphasis on mental matrices undermined socialist realist guidelines, showed opposition to the official artistic tendency, allowed the authors to identify national self-identification and to form appropriate values in the recipients.Key words: escapism, socialist-realist canon, ethno-national features, subtext layers. Мета. Мета статті полягає в тому, щоб з’ясувати специфіку художнього вираження ескапізму як форми мистецького опору тоталітарній системі на матеріалі прози Ю. Яновського, О. Довженка, О. Гончара.Методи. У статті застосовано комплексну методику, в основі якої елементи герменевтичного та семіотичного аналізу, метод типологічного зіставлення літературних фактів. Використано також інструментарій структурального аналізу.Результати. У розвідці спостережено, що внаслідок перебування митців в умовах нейтралізації проукраїнськи налашто-ваної частини населення, ескапічний вектор творів дав змогу «вислизати» за межі соцреалістичного канону і був специфіч-ною стратегією самоідентифікації, формою проявлення творчої позиції Ю. Яновського, О. Довженка, О. Гончара. Авторами акцентовано на тому, що нівеляція національних відмінностей та викорінення естетичного плюралізму призвели до приму-сового переміщення ментальних маркерів на марґінеси. Виявлено, що в обставинах монопольного становища соцреалізму та відсутності умов для саморефлексії митця, ескапізм постає не стільки як втеча від проблем реальності, а й як спосіб трансформації світу.Висновки. Формами вираження ескапізму в прозі були орієнтація на попередні історичні епохи, екскурси в минуле, акцен-ти на культурних національних кодах. Специфічними ознаками художнього моделювання дійсності у творах «Чотири шаблі» Ю. Яновського, «Україна в огні» О. Довженка, «Людина і зброя» О. Гончара є апеляція до фольклорних первнів, піднесення загальнолюдських цінностей, увиразнення базових етнонаціональних ознак у підтекстових пластах. Акцентування на мен-тальних матрицях підривало соцреалістичні настанови, виявляло опозиційність до офіційної мистецької тенденції, давало авторам змогу виявити національну самоідентифікацію. Таким чином, ескапізм у художній картині світу прозових творів митців був специфічною формою протидії процесам стандартизації в мистецтві, які нав’язувалися радянською владою.Ключові слова: ескапізм, соцреалістичний канон, етнонаціональні ознаки, проза, підтекстові пласти.