bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
SARS-CoV-2 infection by trimester of pregnancy and adverse perinatal outcomes: a Mexican retrospective cohort study
Authors: Ghosh Rakesh , Gutierrez Juan Pablo , de Jesús Ascencio-Montiel Iván , Juárez-Flores Arturo , Bertozzi Stefano M
Published: April 2024

Objective

Conflicting evidence for the association between COVID-19 and adverse perinatal outcomes exists. This study examined the associations between maternal COVID-19 during pregnancy and adverse perinatal outcomes including preterm birth (PTB), low birth weight (LBW), small-for-gestational age (SGA), large-for-gestational age (LGA) and fetal death; as well as whether the associations differ by trimester of infection.

Design and setting

The study used a retrospective Mexican birth cohort from the Instituto Mexicano del Seguro Social (IMSS), Mexico, between January 2020 and November 2021.

Participants

We used the social security administrative dataset from IMSS that had COVID-19 information and linked it with the IMSS routine hospitalisation dataset, to identify deliveries in the study period with a test for SARS-CoV-2 during pregnancy.

Outcome measures

PTB, LBW, SGA, LGA and fetal death. We used targeted maximum likelihood estimators, to quantify associations (risk ratio, RR) and CIs. We fit models for the overall COVID-19 sample, and separately for those with mild or severe disease, and by trimester of infection. Additionally, we investigated potential bias induced by missing non-tested pregnancies.

Results

The overall sample comprised 17 340 singleton pregnancies, of which 30% tested positive. We found that those with mild COVID-19 had an RR of 0.89 (95% CI 0.80 to 0.99) for PTB and those with severe COVID-19 had an RR of 1.53 (95% CI 1.07 to 2.19) for LGA. COVID-19 in the first trimester was associated with fetal death, RR=2.36 (95% CI 1.04, 5.36). Results also demonstrate that missing non-tested pregnancies might induce bias in the associations.

Conclusions

In the overall sample, there was no evidence of an association between COVID-19 and adverse perinatal outcomes. However, the findings suggest that severe COVID-19 may increase the risk of some perinatal outcomes, with the first trimester potentially being a high-risk period.
Protocol for the Adolescent Menstrual Experiences and Health Cohort (AMEHC) Study in Khulna, Bangladesh: A Prospective cohort to quantify the influence of menstrual health on adolescent girls’ health and education outcomes.
Authors: Hennegan Julie , Hasan Md Tanvir , Jabbar Abdul , Jalil Tasfiyah , Kennedy Elissa , Hunter Erin , Kaiser Adrita , Akter Sabina , Zaman Afreen , Rahman Mahfuj-ur , Dunstan Laura , Head Alexandra , Scott Nick , Weiss Helen Anne , Win Thin Mar , Melendez-Torres G J , Than Kyu Kyu , Hughes Chad L , Grover Sonia , Hasan Mahadi , Rashid Sabina Faiz , Azzopardi Peter
Published: April 2024

Background

Menstrual health is essential for gender equity and the well-being of women and girls. Qualitative research has described the burden of poor menstrual health on health and education; however, these impacts have not been quantified, curtailing investment. The Adolescent Menstrual Experiences and Health Cohort (AMEHC) Study aims to describe menstrual health and its trajectories across adolescence, and quantify the relationships between menstrual health and girls’ health and education in Khulna, Bangladesh.

Methods and analysis

AMEHC is a prospective longitudinal cohort of 2016 adolescent girls recruited at the commencement of class 6 (secondary school, mean age=12) across 101 schools selected through a proportional random sampling approach. Each year, the cohort will be asked to complete a survey capturing (1) girls’ menstrual health and experiences, (2) support for menstrual health, and (3) health and education outcomes. Survey questions were refined through qualitative research, cognitive interviews and pilot survey in the year preceding the cohort. Girls’ guardians will be surveyed at baseline and wave 2 to capture their perspectives and household demographics. Annual assessments will capture schools’ water, sanitation and hygiene, and support for menstruation and collect data on participants’ education, including school attendance and performance (in maths, literacy). Cohort enrolment and baseline survey commenced in February 2023. Follow-up waves are scheduled for 2024, 2025 and 2026, with plans for extension. A nested subcohort will follow 406 post-menarche girls at 2-month intervals throughout 2023 (May, August, October) to describe changes across menstrual periods. This protocol outlines a priori hypotheses regarding the impacts of menstrual health to be tested through the cohort.

Ethics and dissemination

AMEHC has ethical approval from the Alfred Hospital Ethics Committee (369/22) and BRAC James P Grant School of Public Health Institutional Review Board (IRB-06 July 22-024). Study materials and outputs will be available open access through peer-reviewed publication and study web pages.
Protein requirements may be lower on a training compared to rest day but are not influenced by moderate training volumes in endurance trained males
Authors: Moore Daniel R. , Gillen Jenna B. , West Daniel W.D. , Kato Hiroyuki , Volterman Kimberly A.
Published: April 2024

The impact of training volume on protein requirements in endurance trained males was investigated with indicator amino acid oxidation (IAAO) methodology on a recovery day (REST) or after a 10 or 20 km run while consuming a single suboptimal protein intake (0.93 g/kg/day). Phenylalanine excretion (F13CO2; inverse proxy for whole body protein synthesis) was greatest and phenylalanine net balance was lowest on REST compared to post-exercise recovery with no difference between training volumes. Single point F13CO2 was indistinguishable from past IAAO studies using multiple protein intakes. Our results suggest that protein requirements may be greatest on recovery days but are not influenced by moderate training volumes in endurance athletes.
Statistical properties of the 𝒜κ<0 Weyl–Heisenberg algebra coherent states
Authors: Alaoui M. , Mouhaoui E. , Maroufi B. , Daoud M.
Published: April 2024

In this paper, we study the one-parameter [Formula: see text]-generalized oscillator algebra [Formula: see text] (which includes the case of the standard Weyl–Heisenberg algebra). This algebra admits representations of finite-dimensional for negative values of the parameter [Formula: see text]. We construct the associated Perelomov like coherent states. We discuss their statistical properties. In particular, we derive the expressions of the Mandel parameter and Husimi function and we discuss the squeezing of the [Formula: see text] coherent states.
Shear Behavior Investigation Between Lightweight Metals and Composite Materials
Authors: Almula Thamir A. D. M. S. , Mohi AlDeen Shaima Mustafa , Kasim Ahmed Waled
Published: April 2024

Recently, composites have attracted many researchers, which have advanced favored properties compared to metallic materials, such as high strength with lightweight as well as corrosion and erosion resistance and others. However, these resources are exposed to yield during the working life. For these new products and their employing in different applications, and for the mentioned importance, this study has investigated the mechanical characteristics of these structures to avoid potential failure. An investigation of Arcan (shear [Formula: see text]-notch test) procedure has been conducted for epoxy resin which is used for reimpregnations with Eglass and compared with lightweight metal of Aluminum as a benchmark to show the shear behavior for the composite one under shear load experimentally and numerically. The butterfly-shaped sample was modeled and tested accordingly with Arcan (shear [Formula: see text]-notch test) numerically in order to produce pure shear force by tensile subjection condition using ANSYS software. The test verified that a state of pure shear was present during the testing on each ± 45∘ inclined from the axis of subjection although the changes recorded as G magnitude of shear modulus between Aluminum and the thermoplastic of Epoxy resin is nearby 94%, which may be because of the effect of material nature (i.e. mechanical properties) for the selected materials. The mentioned novel constituent shear behaviors have been investigated and compared expediently. These novel constituents can be adopted in different applications of shear loads.
SME and Startup Collaboration in the Context of Open Innovation Projects: SMEs’ Digital Transformation
Authors: Bereczki Izabella , Füller Johann
Published: April 2024

In order to achieve successful open innovation partnerships, small- and medium-sized enterprises (SMEs) need to choose very carefully whom they partner with. Open innovation has gained significant attention as a strategy for organizations to leverage external knowledge and resources to foster innovation and competitiveness. However, few studies have examined the dynamics of open innovation partnerships between startups and SMEs. This study adopts a qualitative research approach, employing multiple case studies to gather data. We mapped the reasons German medium-sized enterprises chose to partner with startups, enumerated the benefits and challenges they encountered during the projects, and uncovered the keystones of successful open innovation partnerships. Furthermore, our findings led to the discovery that startups can help SMEs to become more digital. Finally, we suggest future research topics in this field.
Lie symmetry scheme to the generalized Korteweg–de Vries equation with Riemann–Liouville fractional derivative
Authors: Liu Jian-Gen , Guo Xiu-Rong , Gui Lin-Lin
Published: April 2024

The Korteweg–de Vries (KdV) equation is an essential model to characterize shallow water waves in fluid mechanics. Here, we investigated the generalized time and time-space fractional KdV equation with fractional derivative of Riemann–Liouville. At the beginning of, we applied the fractional Lie symmetry scheme to derive their symmetry, respectively. We found that the vector fields of these considered equations decrease as the independent variables fractionalize. Subsequently, the one-parameter Lie transformation groups of these concerned models were yielded. At the same time, they can be reduced into fractional order ordinary differential equations with the Erdélyi–Kober fractional operators. Finally, by obtaining the nonlinear self-adjointness, conservation laws of the generalized time-space fractional KdV equation were also found. These good results provide a basis for us to further understand the phenomenon of shallow water waves.
CTO Network Centrality and Corporate Innovation
Authors: Jandik Tomas , Lu Juntai
Published: April 2024

Social network centrality of chief technology officers (CTOs) affects corporate innovation. Firms with CTOs who are well-connected within the network of all business professionals invest more in research and development (R&D), receive more patents, attract more patent citations, and create more patent value. Besides the effect of the general business network centrality, higher professional network centrality of CTOs (within the network of all other CTOs) also fosters corporate innovation. In addition, firms innovate more and better if CTOs are hired by the incumbent CEOs. Ultimately, R&D investment of companies with high-centrality CTOs enhances firm value.
Development and Preliminary Evaluation of a Robotic Device for MRI-Guided Needle Breast Biopsy
Authors: Ioannides Cleanthis , Antoniou Anastasia , Zinonos Vasiliki , Damianou Christakis
Published: April 2024

This study concerns the development and evaluation of a simple and ergonomic robotic system for Magnetic Resonance Imaging (MRI)-guided needle breast biopsy with lateral needle approach. The device comprises two piezoelectrically actuated linear motion stages intended to align a needle supporter with the target for manual needle insertion. The device demonstrated submillimeter accuracy and safe operation within a 3 T clinical MRI scanner. In phantom studies, tumor simulators of varying sizes were successfully targeted in both laboratory and MRI settings.
Modeling the extracellular potential generated by a muscle fiber as the output signal of a convolutional system
Authors: Rodriguez-Falces Javier
Published: April 2024

We presented a new pedagogical method to describe the extracellular potential generated by a muscle fiber as the output signal of the convolution between an input signal and an impulse response. The input signal represents the action potential traveling along the fiber, and the impulse response represents the system formed by the fiber and the recording electrode. The output signal is the summation of the contributions from all individual dipoles that formed the input signal.
Mechanisms and implications of podocyte autophagy in chronic kidney disease
Authors: Njeim Rachel , Merscher Sandra , Fornoni Alessia
Published: April 2024

Autophagy is a protective mechanism through which cells degrade and recycle proteins and organelles to maintain cellular homeostasis and integrity. An accumulating body of evidence underscores the significant impact of dysregulated autophagy on podocyte injury in chronic kidney disease (CKD). In this review, we provide a comprehensive overview of the diverse types of autophagy and their regulation in cellular homeostasis, with a specific emphasis on podocytes. Furthermore, we discuss recent findings that focus on the functional role of different types of autophagy during podocyte injury in chronic kidney disease. The intricate interplay between different types of autophagy and podocyte health requires further research, which is critical for understanding the pathogenesis of CKD and developing targeted therapeutic interventions.
A novel method to quantify breathing effort from respiratory mechanics and esophageal pressure
Authors: Gell Laura K. , Reynolds Karen J. , McEvoy R. Doug , Nguyen Duc Phuc , Catcheside Peter G.
Published: April 2024

Ineffective breathing efforts with snoring and obstructive sleep apnea (OSA) are challenging to quantify. Measurements of esophageal or epiglottic pressure swings and diaphragm electromyography are useful, but units are problematic to interpret and compare between individuals and to measured ventilation. This paper derives a novel method that uses esophageal pressure and respiratory mechanics first principles to quantify breathing effort as “attempted” flow and volume in units directly comparable with measured airflow, volume, and ventilation.
МЕТАБОЛІЧНА АКТИВНІСТЬ КЛІТИН ПЕРИФЕРИЧНОЇ КРОВІ У ХВОРИХ НА ЕКЗЕМУ
Authors: Михалко Я. О.
Published: April 2024

РЕЗЮМЕ. На сьогодні екзема розглядається як хронічно-рецидивний дерматоз нез’ясованої етіології мультифакторного патогенезу, котрий характеризується поліморфізмом клінічних проявів, мокненням і свербежем. Найбільше висвітленими залишаються дослідження, присвячені вивченню метаболічної активності лейкоцитів периферичної крові, а саме естеразного потенціалу нейтрофілів і моноцитів.
Мета роботи – дослідження активності неспецифічних естераз нейтрофілів і моноцитів периферичної крові хворих на екзему залежно від клінічного перебігу дерматозу.
Матеріал і методи. Під спостереженням знаходилось 53 хворих на екзему. У 16 з них діагностовано істинну екзему, у 19 – мікробну та у 18 – мікотичну. Визначали α – НАЕ і Н-АS-АЕ в моноцитах та Н-АS-АЕ і Н-АS-D-XАЕ в нейтрофілах периферичної крові.
Результати й обговорення. Встановлено, що у хворих на екзему, незалежно від клінічного перебігу дерматозу, спостерігається пригнічення активності a – НАЕ і Н-АS-АЕ в моноцитах та Н-АS-АЕ і Н-АS-D-XАЕ в нейтрофілах периферичної крові. Також доведено, що у таких пацієнтів верифікується істотний взаємозв’язок естеразної активності нейтрофілів і моноцитів, котрий коливається від r5=+0,62 до r1=+0,84. Це свідчить про залученість метаболічної активності лейкоцитів у процес розвитку екземи.
Висновки. 1. У хворих на екзему, незалежно від клінічного перебігу дерматозу, спостерігається пригнічення метаболічної активності лейкоцитів периферичної крові у вигляді зменшення естеразного потенціалу нейтрофілів і моноцитів.

У хворих на екзему наявний істотний взаємозв’язок естеразної активності клітин крові, котрий, в залежності від клінічної форми дерматозу та виразності запальних явищ, коливається від r5=+0,62 до r1=+0,84.
У хворих на екзему базову терапію слід доповнювати препаратами, які мають метаболічну активність.
МІКРОБІОЦЕНОЗ ШКІРИ У ХВОРИХ НА ЕКЗЕМУ
Authors: Чубірко К. І.
Published: April 2024

РЕЗЮМЕ. Серед алергічних захворювань шкіри екзема є найпоширенішим алергодерматозом із тенденцією до тривалого хронічного перебігу зі зниженням працездатності хворих, що є однією з найактуальніших проблем сучасної дерматології. У структурі патології шкіри екзема в різних регіонах складає від 15 до 20 %, має тенденцію до зростання як серед осіб дитячого, так і дорослого працездатного віку.
Мета роботи – вивчення особливостей мікробіоценозу шкіри у хворих з різним клінічним перебігом екземи та визначення його ролі у розвитку дерматозу.
Матеріал і методи. Під спостереженням перебували 103 хворих (62 чоловіки та 41 жінка) на екзему у віці від 20 до 39 років. У 14 з них діагностовано дисгідротичну форму екземи, у 15 – у монетоподібну, у 36 – істинну та у 38 – мікробну. Матеріал для бактеріологічного дослідження забирали за допомогою методу відбитків з наступною мікробіологічною ідентифікацією мікроорганізмів.
Результати. У хворих на дисгідротичну та монетоподібну екзему спостерігається біінфікованність вогнищ ураження з облігатною наявністю у складі мікробних асоціацій S. aureus та епізодичною присутністю Micrococcus, Bacillus, Sarcina та поява E. coli. Істинній і мікробній формам екземи притаманно більше розгалуження характеру агентів мікробних асоціацій, тобто розвиток поліінфікування та зростання питомої ваги E. coli та інших мікроорганізмів.
Крім того, екзематозному процесу, незалежно від клінічного перебігу дерматозу, властивий надмірний ріст S. aureus, Str. Рyogenes, S. epidermidis, S. saprophyticus, Sarcina, E. coli та інших мікроорганізмів. Ці мікробіологічні дані слід враховувати при виборі терапевтичної тактики.
Висновки. 1. У хворих на дисгідротичну та монетоподібну екзему спостерігається біінфікованість вогнищ ураження з облігатною наявністю у складі мікробної флори шкіри S. aureus, епізодичною участю в ньому інших мікроорганізмів (Micrococcus, Bacillus, Sarcina) та поява E. coli.

Істинній і мікробній екземі притаманна розгалуженість спектра мікробних асоціацій у вигляді розвитку поліінфікування та зростання питомої ваги E. coli та «інших мікроорганізмів».
Результати мікробіологічного обстеження хворих на екзему повинні враховуватись при виборі адекватної тактики.
АКТИВНІСТЬ СИСТЕМНОГО ЗАПАЛЕННЯ ТА РІВЕНЬ ЛЕПТИНУ В ПАЦІЄНТІВ ІЗ ГОСТРИМ ІНФАРКТОМ МІОКАРДА ТА РІЗНОЮ МАСОЮ ТІЛА
Authors: Лабінська О. Є. , Галькевич М. П. , Луців Н. З. , Бойків Н. Д.
Published: April 2024

РЕЗЮМЕ. В осіб з ожирінням гормон лептин визначається в крові у надмірній кількості. Відомо, що він сприяє розвитку ендотеліальної дисфункції. Лептин зумовлює зниження синтезу NO та збільшення кількості моноцитарного хемотаксичного протеїну-1, що, в свою чергу, призводить до вазоконстрикції, а також адгезії лейкоцитів до судинної стінки.
Метою дослідження було з’ясувати активність системного запалення та рівень лептину в пацієнтів із гострим інфарктом міокарда з елевацією сегмента ST (STEMI) за наявності надмірної маси тіла (НМТ) та ожиріння.
Матеріал і методи. Було обстежено 44 пацієнти, у яких визначали концентрацію лептину (імуноферментний набір ELISA з використанням аналізатора і тест-системи DBC) та C-реактивний протеїн (СРП) (тест-система hs СРБ AccuBind® ІФА) у сироватці при поступленні в стаціонар і на 30-ту добу захворювання. Пацієнтів було поділено на 3 групи залежно від індексу маси тіла (ІМТ).
Результати. При поступленні у стаціонар вміст лептину у сироватці крові пацієнтів із STEMI за нормальної маси тіла становив (6,65±0,55) нг/мл, в осіб зі STEMI за наявності НМТ – (16,01±1,73) нг/мл, а в пацієнтів зі STEMI та ожирінням І–ІІІ ст. – (38,64±3,1) нг/мл. У пацієнтів з НМТ та ожирінням значення цього показника були достовірно вищими від рівня лептину в осіб з нормальною масою тіла. Рівні СРП були достовірно вищими у пацієнтів з ускладненнями, порівняно з особами без ускладнень, – як при госпіталізації ((15,12±1,12) мг/л проти (5,17±0,45) мг/л, р<0,001), так і на 30-ту добу спостереження ((5,63±0,71) мг/л проти (2,6±0,36) мг/л, р<0,001).
Висновок. Збільшення маси тіла пацієнтів асоціюється з достовірно вищими значеннями лептину, а серед осіб з ожирінням показник лептинорезистентності (Л/ТГ) достовірно вищий, ніж у хворих з нормальною та надмірною масою тіла.
Рівні СРП були достовірно вищими у пацієнтів з ускладненнями, порівняно з хворими без ускладнень. Одночасно у пацієнтів з ускладненнями було виявлено тенденцію до вищих рівнів лептину.
СТАН КОРОТКОТРИВАЛОЇ ЗОРОВОЇ ПАМ’ЯТІ ТА УВАГИ У ОСІБ З РІЗНОЮ ТЕПЛОЧУТЛИВІСТЮ
Authors: Бідзюра І. Г.
Published: April 2024

РЕЗЮМЕ. Загальновідомо, що ми живемо в умовах кліматичної кризи.
Метою роботи було оцінити стан короткотривалої зорової пам’яті та уваги в осіб із різною теплочутливістю.
Матеріал і методи. Було проведено тестування 160 осіб підліткового віку, яких попередньо поділили на дві групи – із високою та низькою теплочутливістю – на основі опитувальника «Рівні теплочутливості» (авторське свідоцтво № 115529 від 01.11.2022 р.) та теплової проби. Для оцінки стану короткотривалої зорової пам’яті використовували комп’ютерну програму «Діагност-1», розроблену під керівництвом М. В. Макаренка. Оцінка стійкості уваги, тобто тривалої підтримки уваги на одному об’єкті, проводилася за методикою С. А. Лукомської і Е.Ф. Рибалко.
Результати. Показано, що у підлітків із високою теплочутливістю, порівняно із низькою теплочутливістю, спостерігаються нижчі показники пам’яті та уваги. Установлено взаємозв’язок між показниками пам’яті та уваги в осіб як з низькою, так і з високою теплочутливістю (р<0,001). Високі кореляційні зв’язки виявлено у підлітків із низькою теплочутливістю між усіма показниками як короткотривалої зорової пам’яті, так і уваги (р<0,001). Серед підлітків із високою теплочутливістю встановлено високі кореляційні зв’язки тільки між показником короткотривалої пам’яті на літери (ПАМЛ) і показником короткотривалої пам’яті на цифри (ПАМЦ) (R=0,56), ПАМЛ і стійкістю уваги (а) (R=0,89), ПАМЛ і продуктивністю уваги (В) (R=0,80), ПАМЛ і точністю уваги (С) (R=0,70), ПАМЛ та інтегральним показником стійкості уваги (А) (R=0,77), а і В (R=0,78), а і С (R=0,72), а і А (R=0,77), В і С (R=0,87), В і А (R=0,97), С і А (R=0,97). Середні кореляційні зв’язки у них виявлено між показниками: ПАМЛ і відносної кількості помилок пам’яті на літери (ПОМПАМЛ) (R=-0,32), ПАМЦ і а (R=0,40), ПАМЦ і В (R=0,38), ПАМЦ і С (R=0,38), ПАМЦ і А (R=0,39); та низькі кореляційні зв’язки між ПАМЛ і відносною кількістю помилок пам’яті на цифри (ПОМПАМЦ) (R=-0,11).
Висновки. В осіб із високою теплочутливістю, порівняно із підлітками із низькою теплочутливістю, нижчі показники пам’яті та уваги. Установлено залежність між показниками пам’яті та уваги у підлітків як з низькою, так і з високою теплочутливістю (р<0,001 між показниками за критерієм лінійної кореляції Пірсона). Високі кореляційні зв’язки виявлено в осіб із низькою теплочутливістю між усіма показниками короткотривалої зорової пам’яті та уваги (р<0,001), а серед підлітків із високою теплочутливістю встановлено високі, середні та низькі кореляційні зв’язки між показниками короткотривалої зорової пам’яті та уваги.
Отримані результати стануть науковим підґрунтям в організації ефективної медико-психологічної допомоги, створенні нових методик і технологій корекційно-розвиваючої роботи, що врешті зможе покращити процес адаптації осіб із високою теплочутливістю до умов глобального потепління та підвищити якість їх життя.
ВІКОВІ ЗМІНИ МАСОМЕТРИЧНИХ ПАРАМЕТРІВ ЧАСТИН СЕРЦЯ В ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНИХ ТВАРИН
Authors: Гнатюк М. С. , Чолач С. Ю. , Татарчук Л. В. , Стець Н. Я.
Published: April 2024

РЕЗЮМЕ. Серцево-судинна патологія сьогодні є важливою медичною та соціальною проблемою, не дивлячись на успіхи в діагностиці та корекції уражень серця, структуру та функцію якого продовжують вивчати морфологи та клініцисти.
Мета – вивчити вікові закономірності змін масометричних параметрів частин серця у лабораторних статевозрілих білих щурів-самців.
Матеріал і методи. Проведено окреме зважування частин серця 32 лабораторних статевозрілих білих щурів-самців, які були поділені на дві групи. Перша група нараховувала 15 вказаних шестимісячних експериментальних тварин, друга – 17 лабораторних щурів-самців віком 24 місяці. Евтаназію тварин виконували кровопусканням в умовах тіопенталового наркозу. Серце розрізали на шість частин: лівий, правий шлуночки, ліве, праве передсердя, міжшлуночкова та міжпередсердна перегородки. Проводили окреме зважування вказаних частин серцевого м’яза, визначаючи масу серця, масу лівого і правого шлуночків, лівого і правого передсердь, міжшлуночкової перегородки, міжпередсердної перегородки, індекси шлуночків, Фултона, передсердь, відсотки мас шлуночків, передсердь та перегородок, індекс серця. Кількісні показники обробляли статистично.
Результати. Виявлено, що з віком виникає нерівномірна, диспропорційна гіпертрофія частин серця. Встановлено, що маса серця з віком у щурів зросла на 33,5 %, лівого шлуночка – на 36,6 %, правого – на 27,6 %, лівого передсердя – на 34,2 %, правого – на 31,1 % (р<0,001). Виражено змінювалися відношення між масами частин серцевого м’яза, які адекватно відображали індекс шлуночків, передсердь, Фултона. Останній та індекс передсердь зросли відповідно на 7,1 % і 2,3 %, індекс шлуночків зменшився на 5,5 % (р<0,001).
Висновки. Проведеними дослідженнями встановлено, що у лабораторних статевозрілих білих щурів-самців з віком виникає нерівномірна диспропорційна гіпертрофія частин серця, яка характеризується збільшенням їх мас із вираженим домінуючим зростанням маси лівого шлуночка та лівого передсердя, істотним порушенням відношень між масами лівого та правого шлуночків, лівого та правого передсердь.
ПОГЛЯД НА ПРОБЛЕМУ НАВЧАННЯ СТУДЕНТІВ У НАДЗВИЧАЙНИХ УМОВАХ ТА ПОШУК НОВИХ ПІДХОДІВ ЇЇ ВИРІШЕННЯ
Authors: Каніковський О. Є. , Сандер С. В. , Бондарчук О. І. , Андросов С. І. , Павлик І. В. , Маховський О. Л. , Пунько Ю. А.
Published: April 2024

РЕЗЮМЕ. Мета – аналіз ефективності змішаної форми організації навчального процесу.
Матеріал і методи. Проведено моделювання змішаної форми організації навчального процесу під кутом оцінки ефективності та економічності.
Результати й обговорення. Автори розглядають змішану форму навчання, як поєднання дистанційного та клінічного навчання. Семестр має бути поділений на «теоретичну» та «клінічну» складові. Етіологію, патогенез, класифікацію, діагностику, показання та протипоказання до операції, види операції, можна розглядати дистанційно. Залежно від кількості груп і тем тривалість теоретичної складової може становити 30–60 %.
Під час клінічних занять студенти мають опанувати методику обстеження хворого, набути навички встановлення діагнозу, формування плану обстеження та лікування. На хірургічних кафедрах студенти більше зможуть працювати у перев’язувальнних, брати участь в операціях. Студент має прослідковувати перебіг хвороби у конкретного хворого, вивчати хворобу як динамічний процес.
Клінічні заняття краще проводити блоками/циклами, що передбачає перебування групи студентів в одній лікарні впродовж декількох днів або тижнів. Клінічна частина може бути поєднана із виробничою практикою, за рахунок якої можна збільшити кількість годин, що відведені для викладання базових клінічних дисциплін. Широко потрібно використовувати чергування. Тривалість клінічної частини має складати близько двох місяців, а в цілому за навчальний рік – не менше чотирьох місяців. Додатковою перевагою розглянутої системи є економічність: зменшення навантаження на клінічні бази та інфраструктуру університетів.
Висновок. У надзвичайних умовах організація навчального процесу має стати максимально орієнтованою на вимоги надзвичайного періоду і передусім на ефективне опанування практичних навичок та безпеку всіх учасників навчального процесу. На думку авторів, цього найкраще досягти при використанні змішаної (онлайн/офлайн) форми навчання.
МЕТАБОЛІЧНИЙ СИНДРОМ: ПОГЛЯД НА ПРОБЛЕМУ
Authors: Кліщ І. М.
Published: April 2024

РЕЗЮМЕ. У роботі наведено огляд сучасної наукової літератури щодо поширеності метаболічного синдрому в світі, його ролі у патогенезі серцево-судинної захворюваності, цукрового діабету 2-го типу, а також можливостей немедикаментозного та фармакологічного впливу на окремі його компоненти.

Мета – проаналізувати дані про формування і розвиток метаболічного синдрому, можливості його корекції.

Матеріал і методи. У роботі використано бібліосистематичний та аналітичний методи пошуку та аналізу інформації, отриманої з доступних наукових публікацій.

Результати. Впродовж останніх десятиліть спостерігається невпинне зростання поширеності ожиріння, цукрового діабету 2-го типу, серцево-судинних захворювань. Метаболічні порушення, які виникають на тлі гіподинамії, висококалорійної дієти, хронічного стресу, можуть бути діагностовані у близько третини населення світу і вважаються епідемією ХХІ століття. Близько 85 % осіб із цукровим діабетом 2-го типу мають метаболічний синдром і, заразом, вищий ризик кардіоваскулярних захворювань. Корекція окремих ланок метаболічного синдрому позитивно впливає на показники серцево-судинної захворюваності та смертності, збільшення тривалості та якості життя таких пацієнтів.

Висновки. Незважаючи на велику кількість літературних даних та результатів клінічних досліджень метаболічного синдрому, показники смертності від кардіоваскулярних ускладнень серед таких осіб залишаються високими. Це свідчить про необхідність подальшого вивчення даної проблеми, пошуку можливостей його раннього виявлення і профілактики, ефективних методів лікування.
САМОКОНТРОЛЬ ЯК ВАЖЛИВА СКЛАДОВА ТЕРАПІЇ БРОНХІАЛЬНОЇ АСТМИ
Authors: Мельничайко І. Я. , Андрейчин C. М. , Левчук Р. Д.
Published: April 2024

РЕЗЮМЕ. Бронхіальна астма (БА) є одним із найпоширеніших хронічних захворювань та уражає 1 з 12 осіб у розвинених країнах світу. Застосовуючи ефективні методи лікування та дотримуючись призначеної терапії астму можна контролювати, проте лише 50 % пацієнтів повідомляють, що їм це вдається. Поширеність самоконтролю астми, як науково-обґрунтованої практики, включено до міжнародних клінічних настанов.

Мета дослідження – проаналізувати сучасний стан досліджень щодо ефективності та поширеності самоконтролю БА.

Матеріал і методи. Для здійснення аналізу наукової інформації за останнє десятиліття було використано пошукові системи PubMed, Google Scholar, UpToDate.

Результати. Дослідження свідчать, що самоконтроль астми знижує кількість загострень захворювання і госпіталізацій та підвищує ефективність лікування. Встановлено, що використання письмового плану дій у поєднанні з регулярним клінічними оглядами значно зменшує використання медичних послуг, покращує якість життя пацієнтів та асоціюється зі зниженням смертності на 70 %. Досліджено, що використання цифрових засобів у пацієнтів з астмою асоціюється з кращим контролем захворювання та меншою кількістю симптомів.

Висновки. Застосування самоконтролю, як складової лікування БА, демонструє покращення клінічних результатів та зниження позапланового використання медичної допомоги. Розвиток цифрових технологій сприяє підвищенню ефективності самоконтролю астми. Обов’язком усіх спеціалістів, які надають медичну допомогу пацієнтам з БА, є забезпечення таких осіб планом дій та персоналізованими настановами, що дозволять їм покращити та оптимізувати самоконтроль.
УЛЬТРАСТРУКТУРНІ ПРОЯВИ ПРОТЕКТОРНОГО ВПЛИВУ НА МІОКАРД БУРШТИНОВОЇ КИСЛОТИ, ОКСИБУТИРАТУ НАТРІЮ І КВЕРЦЕТИНУ ЗА УМОВ ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНОГО МОДЕЛЮВАННЯ СЕРЦЕВОЇ НЕДОСТАТНОСТІ
Authors: Герасимюк К. О. , Гнатів В. В. , Левенець О. О.
Published: April 2024

РЕЗЮМЕ. Патологія серцево-судинної системи на сьогоднішній день належить до основних причин смертності та інвалідизації населення у більшості країн світу. Тому дослідження останніх років спрямовані на пошуки ефективних засобів запобігання розвитку необоротних некробіотичних процесів у міокарді.

Мета – встановити ультраструктурні ознаки протекторного впливу бурштинової кислоти, оксибутирату натрію і кверцетину при моделюванні адреналінової дистрофії міокарда.

Матеріал і методи. Експерименти проведено на білих лабораторних безпородних молодих щурах. Моделювання пошкодження міокарда з розвитком ознак серцево-судинної недостатності здійснювали за відомою методикою О. О. Маркової. Корекцію порушень проводили шляхом застосування бурштинової кислоти, оксибутирату натрію і кверцетину.

Результати. При моделюванні адреналінової міокардіодистрофії вже через 2 години від початку експерименту відмічалися досить чіткі ознаки порушення як гемомікроциркуляції, так і трофіки кардіоміоцитів. Через 24 години на перший план виступали вже виражені зміни деструктивного характеру в елементах паренхіми міокарда, які розвивалися на тлі відчутних гемодинамічних розладів у гемомікроциркуляторному руслі.

Застосування з коригувальною метою бурштинової кислоти, оксибутирату натрію та кверцетину на тлі моделювання адреналінової міокардіодистрофії запобігає розвитку структурних пошкоджень міокарда вже у перші дві години і значно нівелює їх розвиток протягом наступної доби. Причому позитивний ефект спостерігався як у гемомікроциркуляторному руслі, так і в морфофункціональному стані самих кардіоміоцитів.

Висновки. Кардіотоксична доза адреналіну спричиняє зміни дистрофічного характеру в кардіоміоцитах, у розвитку яких важливу роль відіграють розлади коронарного кровообігу і які прогресивно наростають від 2 до 24 годин спостереження після введення препарату. Кожен із застосованих середників: бурштинова кислота, оксибутират натрію і кверцетин – мають кардіопротекторний ефект за рахунок позитивного регулювального впливу на коронарний кровообіг і відповідного зниження ступеня гіпоксії міокарда. Більш виражені ангіопротекторні властивості відмічено у кверцетину, порівняно з бурштиновою кислотою і оксибутиратом натрію.
СТРУКТУРНО-ФУНКЦІОНАЛЬНИЙ СТАН СЕРЦЯ ХВОРИХ НА АРТЕРІАЛЬНУ ГІПЕРТЕНЗІЮ ЗАЛЕЖНО ВІД ПОЛІМОРФІЗМУ ГЕНІВ ПІД ВПЛИВОМ ФІКСОВАНИХ КОМБІНАЦІЙ АНТИГІПЕРТЕНЗИВНИХ ЗАСОБІВ
Authors: Гніздюх Р. В. , Шманько В. В.
Published: April 2024

РЕЗЮМЕ. Вплив взаємозв’язку генетичних факторів і зовнішніх впливів на перебіг артеріальної гіпертензії залишається актуальною проблемою сьогодення.

Мета дослідження – з’ясувати вплив фіксованих комбінацій валсартану з амлодипіном та олмесартану з амлодипіном у хворих на артеріальну гіпертензію із поліморфізмом генів на структурно-функціональний стан серця.

Матеріал і методи. У дослідженні взяли участь 86 пацієнтів, хворих на артеріальну гіпертензію. Групу контролю склали 30 практично здорових осіб. Структурно-функціональний стан серця вивчали на апараті Acuson Sequoia 512 за стандартною методикою згідно з рекомендаціями Американського товариства з ехокардіографії та Європейської асоціації з ехокаріографії. Дослідження алельного поліморфізму А1166С гена рецептора ангіотензину II першого типу та Т786С – промотора гена eNOS проводили методом полімеразної ланцюгової реакції з електрофоретичною детекцією результатів.

Результати. Після 6-місячного лікування із застосуванням фіксованої комбінації валсартану з амлодипіном у хворих на артеріальну гіпертензію достовірно покращилися показники ТЗСЛШ, іММЛШ, розмір ЛП, а також зменшилася діастолічна дисфункція у хворих із генотипом AC гена AGTR1 у порівнянні з показниками до лікування. Також вірогідно зменшилися розміри ЛП та іММЛШ у пацієнтів з CC генотипом цього ж гена. Застосування фіксованої комбінаці олмесартану з амлодипіном сприяло вірогідному зменшенню ТЗСЛШ, іММЛШ та розміру ЛП у носіїв CC генотипу обох досліджуваних генів. Достовірне зменшення ТМШП, іММЛШ та ЛП спостерігали у гетерозигот гена AGTR1. У пацієнтів з генотипом TT гена eNOS вірогідно зменшилась ТМШП, а у носіїв CT генотипу цього ж гена достовірно зменшився розмір ЛП.

Висновки. Застосування фіксованої комбінації валсаратну з амлодипіном протягом 6 місяців у хворих на артеріальну гіпертензію сприяє достовірному покращенню структурно-функціонального стану серця у носіїв C алеля (AC+CC генотип) гена AGTR1, тоді як у хворих з поліморфізмом T786C гена eNOS застосування цієї комбінації не приводить до вірогідних змін УЗД серця. Використання фіксованої комбінації олмесаратну з амлодипіном сприяє достовірному покращенню показників структурно-функціонального стану серця у пацієнтів із наявністю C алеля гена AGTR1 та eNOS, а також зменшенню товщини задньої стінки лівого шлуночка у гомозигот за T алелем гена eNOS.
ЕПІДЕМІОЛОГІЧНІ КРИТЕРІЇ ТА СЕРОЛОГІЧНА ДІАГНОСТИКА ЛАЙМ-БОРЕЛІОЗУ В МЕДИЧНИХ ПРАЦІВНИКІВ ТЕРНОПІЛЬЩИНИ, ЯКІ ПЕРЕХВОРІЛИ НА COVID-19
Authors: Гук М. Т.
Published: April 2024

РЕЗЮМЕ. Мета роботи – вивчити епідеміологічні особливості Лайм-бореліозу та встановити частоту виявлення специфічних антитіл IgM і/чи IgG до B. burgdorferi s.l. у медичних працівників, які перехворіли на COVID-19.

Матеріал і методи. Під спостереженням перебували 52 медичні працівники КНП «Заліщицька ЦМЛ» та КНП «Кременецька опорна лікарня», які протягом 2020–2023 рр. лікувались амбулаторно та стаціонарно з приводу COVID-19, віком від 24 до 65 років. Чоловіків було 2 (3,8 %), жінок – 50 (96,2 %). Сумарні специфічні антитіла IgM і IgG до збудників Лайм-бореліозу (комплекс B. burgdorferi s.l.) у сироватці крові 52 медичних працівників визначали методом ELISA з використанням тест-систем компанії Euroimmun AG (Німеччина). Для лабораторної діагностики COVID-19 (РНК коронавірусу) використали набір реактивів «Biocore® SARS-CoV-2».

Результати. Одноразовий епізод захворювання на COVID-19 відмітили 22 (42,3 %) із 52 опитаних. При цьому слід зазначити, що кількість зареєстрованих випадків захворюваності на COVID-19 серед обстежених медичних працівників була більшою у 2020 році, порівняно із 2023 роком: 37,5 % проти 6,3 %, p<0,05. Позитивний результат ПЛР для визначення РНК SARS-CoV-2 був у 43 (82,7 %) із 52 опитаних, негативний – у 9 (17,3 %) осіб. Амбулаторно лікувались 37 (71,2 %) із 52 медичних працівників, хворих на COVID-19, тоді як 15 (28,8 %) осіб були госпіталізовані у стаціонарні відділення лікарень Тернопільщини.

На факт укусу кліща вказали 23 (44,2 %) опитаних. Одноразовий укус в анамнезі мали 16 (69,6 %) із 23 осіб, дворазовий – 5 (21,7 %), багаторазовий – 2 (8,7 %) респонденти. Найчастіше, в 14 (60,9 %) випадках, укус кліща траплявся у сільській місцевості. Специфічні антитіла класу M виявлено у 19 (36,5 %) із 52 осіб, антитіла класу G – у 6 (11,5 %), з яких IgM та IgG одночасно – у 3 (5,8 %).

Висновки. Встановлено, що 28,8 % медичних працівників з COVID-19 були госпіталізовані у стаціонарні відділення лікарень Тернопільщини, 26,7 % із яких отримували оксигенотерапію в зв’язку з дихальною недостатністю. Факт укусу кліща відмітили 23 (44,2 %) із 52 медичних працівників, хворих на COVID-19; найчастіше респонденти вказували на одноразовий укус в сільській місцевості: 69,6 % і 60,9 %, відповідно. Допомогою лікаря чи медичної сестри для видалення кліща скористалися лише 17,4 % опитаних медичних працівників Тернопільської області. Специфічні IgM і IgG до комплексу B. burgdorferi s.l. за допомогою методу ІФА діагностовано у сироватці крові 42,3 % медичних працівників, які перехворіли на COVID-19.
ГІСТОЛОГІЧНІ ЗМІНИ ЗАГРУДНИННОЇ ЗАЛОЗИ БІЛИХ ЩУРІВ ПРИ 8-ТИЖНЕВОМУ ВПЛИВІ ГЛУТАМАТУ НАТРІЮ ТА ПІСЛЯ ЙОГО ВІДМІНИ
Authors: Кочмарь М. Ю. , Гаврилець М. М.
Published: April 2024

резюме. Проведені дослідження вказують на те, що навіть мінімальні дози глутамату натрію (ГН) можуть спричиняти шкідливий вплив на організм людей і лабораторних тварин, зокрема гризунів.

Мета дослідження – вивчити особливості зміни гістологічних та морфометричних показників загруднинної залози та її судинного русла у білих щурів-самців після відміни тривалого перорального введення ГН з розрахунку 30 мг/кг маси тіла.

Матеріал і методи. Експеримент проведено на 30 білих нелінійних щурах репродуктивного віку. Піддослідні тварини були поділені на дві експериментальні групи (по 10 щурів у кожній групі), які щодня перорально отримували ГН у дозі 30 мг/кг ваги. Вивчали вплив 8-тижневого введення ГН (І група) та через 2 тижні після його відміни (ІІ група) піддослідних тварин. Щурам контрольних груп (ІІІ–IV) упродовж 8 тижнів вводили плацебо (0,5 мл питної водопровідної дехлорованої води кімнатної температури). Декапітація щурів ІІІ групи проведена на 8 тижні, IV групи – на 10 тижні. Визначали гістологічні та морфометричні зміни у загруднинній залозі та її судинному руслі на відповідні тижні досліду.

Результати. Аналіз даних морфометричного дослідження загруднинної залози у щурів І групи  вказує на збільшення товщини капсули загруднинної залози. Відносна площа кіркової речовини загруднинної залози достовірно потовщена, тоді як її мозкова речовина навпаки, на 8-й тиждень введення ГН мала тенденцію до зменшення. У щурів І групи кірково-мозковий індекс достовірно перевищує такий показник у щурів контрольної групи. Кількість Т-лімфоцитів у щурів І групи в кірковій речовині наближається до кількості у щурів контрольних груп, тоді як у мозковій речовині встановлено достовірне їх зменшення (до 1,08±0,07 на площі 100 мкм2). Через 2 тижні після відміни ГН у щурів ІІ експериментальної групи виявлено тенденцію до зменшення товщини капсули загруднинної залози. Оцінено морфометричні параметри артерій, що кровопостачають загруднинну залозу у щурів контрольних груп, що в подальшому нами розцінено як норма. Тривале введення ГН у дозі 30 мг/кг маси тіла білим щурам-самцям призводить до змін гістологічної структури загруднинної залози, а також її судинного русла.

Висновки. Введення ГН білим щурам у дозі 30 мг/кг маси тіла протягом 8 тижнів призводить до морфологічних змін у структурі загруднинної залози (до збільшення товщини її капсули, збільшення відносної площі її кіркової речовини, а також кірково-мозкового індексу).

Введення ГН щурам у дозі 30 мг/кг маси тіла протягом 8 тижнів призводить до порушень морфометричних показників судинного русла у загруднинній залозі (до збільшення зовнішнього та внутрішнього діаметра артерій, збільшення площі середньої оболонки та просвіту судин).

Відміна ГН призводить до незначних позитивних змін у морфометричних показниках і вказує на незворотні зміни на фоні прийому даної харчової добавки в загруднинній залозі та її судинному руслі.
ВЗАЄМОЗВ'ЯЗОК МІЖ ІНФІКУВАННЯМ ВІРУСОМ ПАПІЛОМИ ЛЮДИНИ ТА ПРОБЛЕМАМИ З ФЕРТИЛЬНІСТЮ ЖІНОК ТА ЧОЛОВІКІВ У ПОДРУЖНІХ ПАРАХ
Authors: Курташ Н. Я. , Бахматюк І. В.
Published: April 2024

РЕЗЮМЕ. Мета дослідження – виявлення можливого впливу ВПЛ на репродуктивну здатність.

Матеріал і методи. Дослідження проводилося на 78 парах, які пройшли процедуру ЕКЗ. Проводився аналіз клінічних записів, лабораторних досліджень та результатів використання методів допоміжної репродукції у формі ретроспективного дослідження. Чоловікам був проведений аналіз сперми. Для виявлення типів ВПЛ використовували метод ампліфікації нуклеїнових кислот. Для виділення ДНК використовували QIAamp DNA Blood Mini Kit від QIAGEN.

Результати. Аналіз показав, що ВПЛ-інфекція поширена серед 52,5 % пар (41/78), впливаючи на 38,5 % жінок і 46,1 % чоловіків. Множинні інфекції ВПЛ виявлено в 7 зразках сперми. У 14 пар (15,6 %) було виявлено інфікування ВПЛ в обох партнерів. ВПЛ тип 58 був найпоширенішим серед жінок (46,6 %), ВПЛ тип 52 – серед чоловіків (44,4 %), інші типи ВПЛ також були виявлені у численних чоловіків і жінок. У дослідженні 50 % зразків мали нормоспермію, в інших 50 % виявили відхилення в якості сперми, включаючи олігоспермію та астеноспермію. ВПЛ-інфекції були менш поширеними у зразках сперми з нормоспермією (10 %), порівняно із зразками із відхиленнями (36,6 %). Порівнюючи параметри сперми у пацієнтів із та без ВПЛ виявлено статистично значущу різницю в якості сперми. У чоловіків із відхиленнями більше ВПЛ-позитивних зразків (68,3 %), порівняно із ВПЛ-негативними (55,5 %).

Висновки. ВПЛ може впливати на сперматогенез, зокрема на якість сперми. ВПЛ 52 був найпоширенішим серед пар, що лікувалися через неплідність, особливо в разі низької концентрації та зниженої рухливості сперматозоїдів. Це вказує на можливий вплив ВПЛ 52 на неплідність у чоловіків.
ОЦІНКА ЯКОСТІ ЖИТТЯ ПАЦІЄНТІВ З ІШЕМІЧНОЮ ХВОРОБОЮ СЕРЦЯ ПІД ВПЛИВОМ ТЕЛЕКАРДІОРЕАБІЛІТАЦІЇ
Authors: Макарчук Н. Р. , Бакалюк Т. Г. , Стельмах Г. О. , Дух Р. М.
Published: April 2024

РЕЗЮМЕ. В Україні протягом останніх 15 років зростає кількість випадків ішемічної хвороби серця, що становить серйозну загрозу. Це призводить до 71,1 % смертей від хвороб серця і 19,5 % первинної інвалідності. Фізична активність може значно знизити ризик серцево-судинних подій та поліпшити якість життя. Кардіореабілітаційні втручання є необхідним елементом лікування, що покращує фізичне, психологічне і соціальне благополуччя пацієнтів.

Мета – оцінити динаміку якості життя пацієнтів з ішемічною хворобою серця під впливом телекардіореабілітаційних технологій.

Матеріал і методи. У дослідженні взяли участь 23 хворих на ІХС із стабільною стенокардією напруги за МКХ-10, віком від 58 до 75 років (середній вік 64,46±1,25). Пацієнти були поділені на 2 групи: пацієнти 1 групи (n=11) отримували лише стандартне медикаментозне лікування та контролювали збільшення фізичної активності за допомогою щоденників самоконтролю, пацієнти 2-ї групи (n=12), окрім cтандартного лікування, збільшили фізичну активність за допомогою телереабілітаційних технологій.

Для оцінки якості життя досліджуваних пацієнтів використовували опитувальники Medical Outcomes Study – Short Form (SF-36) та Seattle Angina Questionnaire (SAQ). Результати впливу лікування оцінювали до та через 3 місяці лікування.

Результати. До початку лікування дані опитувальника SF-36 та SAQ між досліджуваними групами статистично не відрізнялися (p>0,05). Через 3 місяці, за даними опитувальника якості життя SF-36, у 2-й групі достовірно покращилися результати (p<0,05) майже за кожним пунктом опитувальника, на відміну від 1-ї групи, де достовірний результат отримано лише за пунктом рольової активності. Результати оцінки якості життя, згідно з опитувальником SAQ, у 2-й групі були значно кращі та достовірно відрізнялися за такими показниками як обмеження фізичних навантажень, шкала частоти нападів стенокардії, шкала задоволеності лікуванням, шкала ставлення до хвороби (p<0,05). Це вказує на високу ефективність застосування телереабілітаційного підходу.

Висновки. Динаміка якості життя у пацієнтів з ішемічною хворобою серця під впливом телекардіореабілітаційних технологій мала позитивні достовірні зміни, порівняно з пацієнтами, які не застосовували методи телереабілітації.