bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
Patient safety regulation in the NHS: mapping the regulatory landscape of healthcare
Authors: Oikonomou Eirini , Carthey Jane , Macrae Carl , Vincent Charles
Published: July 2019

Objectives

The current research project sought to map out the regulatory landscape for patient safety in the English National Health Service (NHS).

Method

We used a systematic desk-based search using a variety of sources to identify the total number of organisations with regulatory influence in the NHS; we researched publicly available documents listing external inspection agencies, participated in advisory consultations with NHS regulatory compliance teams and reviewed the websites of all regulatory agencies.

Results

Our mapping revealed over 126 organisations who exert some regulatory influence on NHS provider organisations in addition to 211 Clinical Commissioning Groups. The majority of these organisations set standards and collect data from provider organisations and a considerable number carry out investigations. We found a multitude of overlapping functions and activities. The variability in approach and overlapping functions suggest that there is no overall integrated regulatory approach.

Conclusion

Regulation potentially provides a variety of benefits in terms of maintaining the safety and quality of care by providing an external perspective on the care being delivered. However, the variability, extent and fragmentation of the regulatory system of the NHS make it hard for regulators to act effectively and places a massive burden on NHS provider organisations. Overlapping regulatory requests may distract locally driven initiatives to improve safety and quality. Further research is needed to understand the full extent of regulatory activity and the true benefits and costs incurred.
Multicentre endoscopist-blinded randomised clinical trial to compare two bowel preparations after a colonoscopy with inadequate cleansing: a study protocol
Authors: Sey Michael Sai Lai , von Renteln Daniel , Sultanian Richard , McDonald Cassandra , Martel Myriam , Barkun Alan
Published: July 2019

Introduction

Inadequate bowel preparation is common and negatively impacts colonoscopy quality. The objective of this study is to compare two bowel preparation regimens in cleansing the colon after an index colonoscopy with failed bowel preparation.

Methods and analysis

This is a phase III, multicentre, randomised clinical trial comparing two bowel preparation regimens after failure to adequately cleanse at the index colonoscopy. Regimen A consists of 4 L split-dose polyethylene glycol electrolyte solution (PEG-ELS) and Regimen B consists of 6 L split-dose PEG-ELS, both preceded by 15 mg of bisacodyl the day before the procedure along with a low-fibre diet 3 and 2 days before the procedure followed by a clear fluid diet starting the day before the procedure. The primary outcome is adequate bowel preparation, defined as a Boston Bowel Preparation Scale (BBPS) score of ≥6 with each segment score ≥2. Secondary outcomes include mean BBPS score, bowel preparation adequacy using the US Multi-Society Task Force on Colorectal Cancer definition, detection rate by polyp subtype, caecal intubation rate, mean Validated Patient Tolerability Questionnaire for Bowel Preparation score, subject willingness to repeat the preparation and faecal incontinence rate.

Ethics and dissemination

The study will be conducted in accordance with Good Clinical Practice guidelines and local institutional standards. Study findings will be disseminated at an international gastroenterology conference and published in peer-reviewed journals.

Trial registration number

NCT02976805; Pre-results.
Delayed diagnosis and treatment of pulmonary tuberculosis in high-burden countries: a systematic review protocol
Authors: Teo Alvin Kuo Jing , Singh Shweta R , Prem Kiesha , Hsu Li Yang , Yi Siyan
Published: July 2019

Introduction

Countries identified to bear the highest tuberculosis (TB) incidence account for approximately 85% of the global TB burden. TB is curable, yet nearly 40% of TB cases remained undiagnosed hence delaying treatment and perpetuating transmission. This systematic review aimed to review current evidence on factors associated with delayed diagnosis and treatment of TB in the high TB-burden countries.

Methods and analysis

This systematic review will incorporate qualitative and observational study designs published between 2008 and 2018. Articles will be retrieved from major databases including PubMed, EMBASE, CINAHL and PsycINFO. Reference lists of key articles, including relevant systematic reviews and meta-analysis, will be screened for additional studies. Two independent reviewers will screen and select studies, extract data and assess the quality and risk of bias of each study. Study-specific estimates will be pooled by meta-analysis, and effect sizes will be presented as OR and their 95% CI. Levels of heterogeneity will be evaluated using chi-square statistic Q and I2. Publication bias will be assessed using forest plots and Egger’s tests. Qualitative findings and sample quotes will be extracted. Textual references to the topics of interest will be retrieved and categorised using qualitative thematic analysis. We will triangulate quantitative and qualitative findings for a complete understanding of the reasons for delayed TB diagnosis and treatment. Results will be presented by geographical region.

Ethics and dissemination

This study will be conducted based on published data. This systematic review may provide insights into the reasons for delayed TB diagnosis in high-burden countries. These findings will also inform future research and key stakeholders in developing interventions to reach these undiagnosed cases effectively. Findings from this review will be published in a peer-reviewed journal.

PROSPERO registration number

CRD42018107237
Multifactorial falls prevention programmes for older adults presenting to the emergency department with a fall: systematic review and meta-analysis
Authors: Morello Renata Teresa , Soh Sze-Ee , Behm Kate , Egan Amy , Ayton Darshini , Hill Keith , Flicker Leon , Etherton-Beer Christopher D , Arendts Glenn , Waldron Nicholas , Redfern Julie , Haines Terrence , Lowthian Judy , Nyman Samuel R , Cameron Peter , Fairhall Nicola , Barker Anna Lucia
Published: July 2019

Objective

To determine whether multifactorial falls prevention interventions are effective in preventing falls, fall injuries, emergency department (ED) re-presentations and hospital admissions in older adults presenting to the ED with a fall.

Design

Systematic review and meta-analyses of randomised controlled trials (RCTs).

Data sources

Four health-related electronic databases (Ovid MEDLINE, CINAHL, EMBASE, PEDro and The Cochrane Central Register of Controlled Trials) were searched (inception to June 2018).

Study selection

RCTs of multifactorial falls prevention interventions targeting community-dwelling older adults ( ≥ 60 years) presenting to the ED with a fall with quantitative data on at least one review outcome.

Data extraction

Two independent reviewers determined inclusion, assessed study quality and undertook data extraction, discrepancies resolved by a third.

Data synthesis

12 studies involving 3986 participants, from six countries, were eligible for inclusion. Studies were of variable methodological quality. Multifactorial interventions were heterogeneous, though the majority included education, referral to healthcare services, home modifications, exercise and medication changes. Meta-analyses demonstrated no reduction in falls (rate ratio = 0.78; 95% CI: 0.58 to 1.05), number of fallers (risk ratio = 1.02; 95% CI: 0.88 to 1.18), rate of fractured neck of femur (risk ratio = 0.82; 95% CI: 0.53 to 1.25), fall-related ED presentations (rate ratio = 0.99; 95% CI: 0.84 to 1.16) or hospitalisations (rate ratio = 1.14; 95% CI: 0.69 to 1.89) with multifactorial falls prevention programmes.

Conclusions

There is insufficient evidence to support the use of multifactorial interventions to prevent falls or hospital utilisation in older people presenting to ED following a fall. Further research targeting this population group is required.
‘Pulling the world in and pushing it away’: participating bodies and the concept of coping
Authors: Duschinsky Robbie , Reisz Samantha , Messina Serena
Published: July 2019

In her lead article in this special issue, Monica Greco (2018) offers the concept of participating bodies as a ’possibility of conceiving bodies themselves—and bodily events such as disease/illness—as expressing values and perhaps even socially meaningful "preferences"’. Such a position seeks to avoid capitulation to a) an image of bodily processes as without values or responsiveness, object rather than participant; b) an image of human agents as unitary, self-knowing, sovereign choosers—unless ill. This article will explore this perspective as applied to the idea of coping. The article will explore strategies of everyday living, through particular consideration of Lauren Berlant’s reading of Two Girls, Fat and Thin by Mary Gaitskill. In her interpretation of the novel, Berlant assesses the kinds of problems for subjects and bodies that may be solved or managed through participation in or refraining from participation in thinking, food or sex. The account of coping and embodiment in Berlant’s reflections will then be placed in dialogue with findings by Alexandra Michel, who watched the process of physical burnout in investment banking associates during a 13-year cultural ethnography, observing as the bankers heeded or ignored the cues their bodies gave about the limits of feasible demands. The article as a whole offers an illustration of the value of Greco’s reflections for offering a fresh and valuable perspective on the concept of coping.
No pets allowed? Companion animals, older people and residential care
Authors: Fox Marie , Ray Mo
Published: July 2019

This article is concerned with a particular site of inter-species relationships. Using the lens of liminality, it examines forced separation of older people from their companion animals when they move to a residential or nursing home in the UK. Such residential spaces frequently either exclude companion animals or fail to make adequate provision for them to accompany their human caretakers. We see such separation as a major bereavement for an older person at a stage of life when they experience significant other losses, and suggest it is often experienced as akin to the loss of a family member. We deploy vulnerability theory to argue that exclusion of companion animals from care spaces exemplifies a failure to understand the relational vulnerabilities of older age and the significance of animal companionship in mitigating those vulnerabilities. Equally, such separation fails to recognise the implications for excluded animals who can end up in unsuitable homes, being signed over to already over-stretched animal rescues or euthanised. Vulnerability theory highlights how companion species are always already vulnerable, given their liminal position between person and property, while older people are rendered particularly vulnerable in the ‘liminal zone’ of the care home, denied the ability to shape their environment, control their private space or form/sustain relationships of their own choosing. This article explores the potential of law to respond to and mitigate these shared vulnerabilities, suggesting that human rights arguments grounded in shared vulnerability may be invoked to argue for a re-definition of the family to recognise the significance of the human–animal relationship. We draw on the reasoning in a recent Court of Protection case which hints at law’s ability to recognise the value of interspecies relations and their role in sustaining health and well-being, and the ability to live well in old age.
Six-month prospective trial in early and long-standing rheumatoid arthritis: evaluating disease activity in the wrist through sequential synovial histopathological analysis, RAMRIS magnetic resonance score and EULAR-OMERACT ultrasound score
Authors: Just Søren Andreas , Nielsen Christian , Werlinrud Jens Christian , Larsen Pia Veldt , Klinkby Camilla Schufri , Schrøder Henrik Daa , Humby Fran , Torfing Trine , Lindegaard Hanne
Published: July 2019

Introduction

Standardised scoring systems for rheumatoid arthritis (RA) joint disease activity include Larsen score for radiographs, rheumatoid arthritis magnetic resonance imaging score (RAMRIS) for MRI and using the European League Against Rheumatisms-Outcome Measures in Rheumatology (EULAR-OMERACT) score for ultrasound (US) images. The aim of this prospective study was to investigate the relationship between histological synovitis and radiological synovitis, assessed by conventional X-ray, US and MRI of the wrist radiocarpal joint.

Methods

20 patients with treatment naive early RA (ERA) and 20 with long-standing RA (LRA) were enrolled in a 6-month prospective study. Patients with RA underwent US-guided synovial biopsy, X-ray and US of the wrist at enrolment and 6 months. MRI at baseline and also at 6 months for the ERA group, and scored with the RAMRIS system. X-ray was scored by Larsen score and US by the EULAR-OMERACT system. Synovial biopsy inflammation was determined by the Krenn score.

Results

In the ERA group at baseline, Krenn score was correlated strongly with both US combined score (r = 0.77 p < 0.001) and MRI synovitis score (r = 0.85 p < 0.001), while uncorrelated at 6 months. In the LRA group at baseline, these scores correlated strongly (r = 0.83, p < 0.001) to moderately (r = 0.61, p = 0.002), and persisted at 6 months for US score (r = 0.81 p < 0.001). For all patients with RA, change in Krenn score between baseline and 6 months was correlated with both change in US combined score (r = 0.65, p < 0.001) and change in MRI synovitis score (r = 0.50, p = 0.03).

Conclusion

The MRI RAMRIS synovitis score and EULAR-OMERACT US scoring system are sensitive measures of histological synovitis in LRA and ERA. After 6 months, this correlation persists in the established RA group, but not in the ERA group. Overall, decreases in MRI/US synovitis are associated with reductions in histological synovitis. The study validates the use of MRI RAMRIS and EULAR-OMERACT US scores as surrogate markers of histological synovitis in established RA and early untreated RA.
Placement of a temporary cholecystostomy tube to relieve pancreatic EHBDO in a dog
Authors: Martiny Pia , Hayes Galina
Published: July 2019

A 12‐year‐old male neutered labrador retriever was treated for extrahepatic bile duct obstruction (EHBDO) secondary to acute pancreatitis. Supportive care was provided for 14 days, but despite treatment the dog’s clinical condition worsened. A temporary cholecystostomy tube was placed via minilaparotomy to provide extracorporeal diversion of bile until patency of the common bile duct was spontaneously re‐established. Within 24 hours of tube placement, marked improvement in total bilirubin was noted and the dog could be managed as an outpatient. Clinical signs resolved rapidly, and despite complications with the external tubing necessitating replacement after 48 hours the procedure and tube were well tolerated. Patency of the common bile duct was spontaneously re‐established three weeks after tube placement, and the cholecystostomy tube was removed percutaneously. No recurrence of EHBDO was noted in the 13 months following removal of the cholecystostomy tube.
Analysis of the reaction cross-sections of 22−36Na+12C and 19−27F+12C at 240MeV/u
Authors: Rashdan M. , Taha M. M. , Abdel-Karim T. A. , Esmail S.
Published: July 2019

The nucleus–nucleus reaction cross-sections of [Formula: see text]C and [Formula: see text]C at 240[Formula: see text]MeV/u are calculated using the optical limit of the Glauber model. The deformation and radii of a deformed Fermi density are calculated from the relativistic mean field (RMF). The results are compared with the recent experimental data. It is found that the Fermi density whose quadrupole deformation parameters and radii are derived from RMF, using TMA effective interaction in the RMF Lagrangian, provide a satisfactory explanation of the experimental data of Na isotopes, except for [Formula: see text]Na, which are expected to be strongly deformed. For F isotopes, the deformed Fermi density adjusted to the radii derived from RMF, using TMA interaction, presents a lower reaction cross-section. The Lagrangian parameters set NL3* gives a good description of the data which is better than that predicted by TMA. On the other hand, the two forces cannot describe the reaction cross-section of [Formula: see text]F since it is expected to have a deformed halo structure. The radius deduced from the data is found to be of the order 3.5[Formula: see text]fm.
On scaling functions of non-uniform multiresolution analysis in L2(ℝ)
Authors: Malhotra Hari Krishan , Vashisht Lalit Kumar
Published: July 2019

The main purpose of this paper is to provide a characterization of scaling functions for non-uniform multiresolution analysis (NUMRA, in short). Some necessary and sufficient conditions for scaling functions of wavelet NUMRA in the frequency domain are also obtained.
Application of Electronic Speckle Pattern Shearing Interferometry with High-Speed Camera in Vibration Analysis of Piezoelectric Transducer
Authors: Asemani Hamidreza , Soltani Nasser
Published: July 2019

Electronic speckle pattern shearing interferometry, also known as shearography, is a highly sensitive technique that can measure the distribution of the displacement derivatives of the object surface. This method has also been used to describe the mode shapes of vibrating objects. In the current research, electronic speckle pattern shearing interferometry with high-speed camera was proposed for full-field measurement of the derivative of the vibration amplitude. One of the important limitations of time-average shearography is that this method is only able to provide the qualitative measurement of vibration amplitude. Stroboscopic shearography also has an inevitable limitation on the measurement of vibration amplitude at frequencies lower than 50[Formula: see text]Hz. To study the performance of shearography with high-speed camera, the research concerned the low-frequency vibration of a piezoelectric transducer during its operation. The proposed method overcomes the limitations of conventional shearography methods in quantitative measurement of vibration amplitude at low frequencies. Laser Doppler vibrometry (LDV) method was used to verify the measurement results of shearography with high-speed camera. The obtained results indicated good agreement between both shearography with high-speed camera and LDV methods. However, due to the rigid body motion of the piezoelectric transducer, LDV results generally represented more values for the maximum amplitude.
Experimental Investigation of Nonlinear Vibration of a Thin Rectangular Plate
Authors: Abdulkerim Sohayb , Dafnis Athanasios , Riemerdes Hans-G
Published: July 2019

In this paper, the geometrical nonlinear vibrations of a rectangular plate have been investigated experimentally and numerically. The experiment was conducted on a thin rectangular plate. The plate was excited close to the first fundamental natural frequency. The time history of velocities of the central point has been measured by using a laser vibrometer. While the numerical investigation has been carried using the Finite Element Method (FEM), the numerical results are validated by analytical and experimental results. In order to develop and test the extraction procedure of the bifurcation plot of a dynamical system, a chaotic pendulum has been analyzed. Then, the same successful code has been used again for the experimental dynamics of the investigated plate. The plate has been forced with a sinusoidal input at a gradually stepped and increased amplitude. For every step, the phase portrait is determined, and then processed to extract the bifurcation map. The resulted map has shown successfully the linear range where the classical plate theory is adequate, and the boundary at which the transition to nonlinearity has occurred. The bifurcation has occurred when the lateral amplitude has reached 50% of the plate thickness.
Distribution of the Highest Plantar Pressure Regions in Patients with Diabetes and Its Association with Peripheral Neuropathy, Gender, Age, and BMI: One Centre Study
Authors: Sutkowska Edyta , Sutkowski Krzysztof , Sokołowski Michał , Franek Edward , Dragan Szymon
Published: July 2019

The abnormal plantar pressure distribution and value play a key role in the formation of plantar calluses and diabetic foot ulcer. The prevalence of the highest pressure different distribution and its association with various factors among patients with diabetes is not well known. The study purpose was to evaluate the prevalence of different regions for the highest pressure on the sole and its association with selected factors among patients with diabetes. Medical records of nonulcer patients were retrospectively analysed. The relationship between pressure patterns on the sole obtained during a pedobarographic test as a semiquantitative assessment with colourful print analysis and neuropathy, gender, age, and BMI was searched. The most common location of the highest pressure was the central part of the forefoot. No association was found between the different highest pressure regions and age, sensory neuropathy, calluses, and foot deformities. The highest pressure on the lateral part of the foot and midfoot was observed more often in females and in patients with a BMI≥35. The prevalence of the highest pressure on the forefoot was more common in patients with a BMI<35. Conclusions. The most frequent regions of the highest pressure on the sole in patients with diabetes were the central part of the forefoot (2-3 metatarsal heads) with no simple relationship to the assessed variables other than BMI<35. Female gender and higher BMI seem to be responsible for shifting the place of the highest pressure to other places of the foot.
Analysis of a Lorenz‐Like Chaotic System by Lyapunov Functions
Authors: Zhang Fuchen
Published: July 2019

In this paper, we investigate the ultimate bound set and positively invariant set of a 3D Lorenz‐like chaotic system, which is different from the well‐known Lorenz system, Rössler system, Chen system, Lü system, and even Lorenz system family. Furthermore, we investigate the global exponential attractive set of this system via the Lyapunov function method. The rate of the trajectories going from the exterior of the globally exponential attractive set to the interior of the globally exponential attractive set is also obtained for all the positive parameters values a, b, c. The innovation of this paper is that our approach to construct the ultimate bounded and globally exponential attractivity sets assumes that the corresponding sets depend on some artificial parameters (λ and m); that is, for the fixed parameters of the system, we have a series of sets depending on λ and m. The results contain the known result as a special case for the fixed λ and m. The efficiency of the scheme is shown numerically. The theoretical results may find wide applications in chaos control and chaos synchronization.
Pulmonary Artery and Pulmonic Valve Vegetations in a Young Pregnant Filipino with Patent Ductus Arteriosus
Authors: Ramiro Valerie R. , Taquiso Jezreel L. , Obillos Stephanie Martha O. , Agustin Charlene F. , Magno Jose Donato A. , Sison Eric Oliver D.
Published: July 2019

Background. Infective endocarditis (IE) involving the pulmonic valve and/or the pulmonary artery is rare. An unrepaired patent ductus arteriosus (PDA) is a risk factor for IE. A previous IE is also a risk factor that predisposes to IE recurrence. Discriminating between IE recurrence and a persistence of a vegetation from a previously treated IE can be difficult. We present the case of a 19-year-old primigravid with an unrepaired PDA and a history of IE treated 7 years prior, with positive blood cultures and vegetations on the pulmonic valve and pulmonary artery seen on transthoracic echocardiogram (TTE). Methods and Results. On TTE, a small-sized PDA with a Qp : Qs of 1.18 and vegetations on the pulmonic valve and pulmonary artery were documented. Despite the paucity of symptoms, she was empirically treated as culture-negative IE and given 2 weeks of ceftriaxone. Repeat TTE done after 2 weeks only showed a slight decrease in the vegetation size. Due to the paucity of symptoms of infection, lack of growth of the vegetation, and absence of embolic events, the vegetations were deemed to be persistent remnants from the previous IE rather than a recurrent IE. She was advised surgical PDA closure and harvest of vegetations after delivery, but the patient did not consent. The rest of her perinatal course was uneventful. Conclusion. Persistence of vegetations despite successful medical treatment occurs in some cases and has not been reported to be associated with increased morbidity. Therefore, a follow-up of IE after treatment should be guided by the clinical course and response to therapy as well as the echocardiographic morphology of vegetations over time.
Identification of a Ribosomal Protein RpsB as a Surface-Exposed Protein and Adhesin of Rickettsia heilongjiangensis
Authors: Qi Yong , Rao Jixian , Shen Wanpeng , Li Jiameng , Zeng Wenwen , Zheng Shulong , Liu Suyun , Li Yuping , Wang Bijun , Wu Fan , Li Yuchao , Li Yuexi
Published: July 2019

Rickettsia heilongjiangensis is an obligate intracellular bacterium that is responsible for far-eastern spotted fever. Surface-exposed proteins (SEPs) play important roles in its pathogenesis. Previous work identified a ribosomal protein RpsB as an SEP by biotin-avidin affinity, a seroreactive antigen, and a diagnostic candidate protein, indicating that it might play an important role in the pathogenesis of rickettsiae. However, in the absence of other evidence, its subcellular location of being surface-exposed was puzzling because ribosomal proteins are located in the cytoplasm. In the present study, the subcellular location of RpsB was analyzed with bioinformatics tools coupled with immunoelectron microscopy. The adhesion ability of RpsB was evaluated by protein microarray and cellular ELISA. Consequently, different bioinformatics tools gave different location predication results. Thus, RpsB was found in the cytoplasma and inner and outer membranes of R. heilongjiangensis by transmission electron microscopy. Protein microarray and cellular ELISA showed that RpsB binds to the host cell surface and its adhesion ability was even stronger than the known adhesin Adr1. In conclusion, RpsB was visually and directly shown for the time to be an SEP of rickettsiae and might be an important ligand and adhesin of rickettsiae. Its roles in pathogenesis warrant further study.
Ramosetron Does Not Reduce the Analgesic Efficacy of Tramadol after Gynecological Laparoscopic Surgery
Authors: Kim Yanghyun , Kang Sungwoo
Published: July 2019

Background. The effect of ramosetron on the analgesic action of tramadol is not well known when ramosetron is added to intravenous-tramadol patient-controlled analgesia (PCA) and infused continuously. The aim of this randomized noninferiority study was to evaluate the effects of ramosetron on the analgesic action of tramadol when it is administered simultaneously in women undergoing laparoscopic gynecology who are receiving tramadol via IV PCA. Method. This study used a prospective, randomized, controlled, noninferiority clinical trial design and compared the analgesic effect of tramadol plus ramosetron with that of tramadol only. A total of 110 postoperative patients, who were using IV PCA tramadol, were randomly assigned either to a group receiving ramosetron (group R, n=49) or to a group that received the same volume of normal saline continuously (group N, n=51). Observation time points for cumulative tramadol consumption were the first hour, and every 4 h up to 12 h and then 24 h after surgery. Pain intensity at rest and during movement, coughing, and nausea scores, the analgesic and antiemetic doses used, side effects, and patient satisfaction were evaluated 1 and 24 h after surgery. Results. Groups R and N received, respectively, 88 ± 55 vs. 79 ± 42 mg tramadol (P=0.511) after 1 h, 211 ± 122 vs. 198 ± 109 mg cumulative tramadol (P=0.610) after 4 h, 244 ± 150 vs. 231 ± 134 mg cumulative tramadol (P= 0.793) after 8 h, 250 ± 156 vs. 247 ± 153 mg cumulative tramadol (P=0.972) after 12 h, and 294 ± 190 vs. 284 ± 178 mg cumulative tramadol (P=0.791) after 24 h, postsurgery. Tramadol plus ramosetron was shown to be not significantly inferior to tramadol alone in alleviating the postoperative pain. Conclusions. The analgesic effect of tramadol combined with ramosetron was found to be noninferior to tramadol alone for postoperative PCA after laparoscopic gynecologic surgery.
A Proximal Humerus Fracture Dislocation in a Patient with Stiff Person Syndrome
Authors: Sullivan Connor W. , Desai Khusboo , Arain Abdul R. , Alley R. Maxwell
Published: July 2019

We present a case of a 47-year-old female who presented with an atraumatic posterior proximal humerus fracture dislocation secondary to episodic spasms, later diagnosed to be caused by stiff person syndrome (SPS). She underwent a shoulder hemiarthroplasty as well as a subsequent revision for recurrent dislocation and instability. SPS is a challenging diagnosis and we recommend optimization of medical management prior to surgical intervention.
МІСЦЕ АНТИКОАГУЛЯНТІВ У ЛІКУВАННІ ТА ПРОФІЛАКТИЦІ ІШЕМІЧНОГО ІНСУЛЬТУ (огляд доказової бази використання)
Authors: Levytska O. R. , Hromovyk B. P.
Published: July 2019

Мета роботи. Розбір та систематизація даних кокранівських (КО) і систематичних (СО) оглядів та мета-аналізів (МА) щодо застосування антикоагулянтів (АК) при ішемічному інсульті (İİ) з орієнтацією на нові дані доказової медицини. Матеріали і методи. Матеріалами для дослідження слугували публікації (КО, СО, МА) в базах даних DORIS та Medline щодо застосування АК при İİ, розширений пошук яких здійснено у березні 2019 р. У дослідження включено 6 КО, 8 СО і 4 МА (повнотекстові огляди або абстракти). Використано методи: інформаційного пошуку, аналізу, синтезу та узагальнення. Систематизація даних здійснювалася за видом антитромботичного засобу, його дозуванням тощо. Результати й обговорення. Проаналізовано та систематизовано дані щодо ефективності та безпеки використання парентеральних АК (нефракціонованого гепарину (НГ), низькомолекулярних гепаринів (НМГ), гепариноїдів) та пероральних АК (антагоністів вітаміну К, інгібіторів тромбіну чи фактора згортання крові Ха) в гострому періоді İİ та його вторинній профілактиці. При гострому İİ АК не мають переваг перед антитромбоцитарними засобами у зниженні смертності та залежності; антикоагулянтна терапія (АКТ) не зменшує смертність від усіх причин; вона дещо зменшує частоту повторних İİ, більше зменшує емболію легень і тромбози глибоких вен. В останньому випадку НМГ або гепариноїди перевершують НГ. АКТ при гострому İİ збільшувала кількість внутрішньочерепних (ВЧК), екстракраніальних чи внутрішньомозкових (ВМК) крововиливів. Вищі дози АК збільшують ризик ВМК чи ВЧК та не поліпшують загальний результат лікування пацієнтів з гострим İİ. Не виявлено користі від тривалої АКТ з метою вторинної профілактики некардіоемболічного İİ або транзиторної ішемічної атаки. Висновки. Розвиток наукових досліджень у питанні АКТ при İİ, еволюція поглядів щодо ролі АК у лікуванні та профілактиці даної патології засвідчують, що вивчення ефективності та безпеки цієї групи лікарських засобів у сучасній інсультології були та залишаються актуальним напрямом. Враховуючи поповнення доказової бази результатами нових клінічних досліджень, які уже знайшли відображення в рекомендаціях американських асоціацій серця та інсульту, доцільно переглянути та доповнити вітчизняні медико-технологічні документи, які регламентують клінічні аспекти надання медичної допомоги при İİ.
ДОСЛІДЖЕННЯ ВПЛИВУ ДОПОМІЖНИХ РЕЧОВИН НА ФАРМАКО-ТЕХНОЛОГІЧНІ ВЛАСТИВОСТІ ПОРОШКОВИХ МАС ІЗ РОСЛИННИМИ ЕКСТРАКТАМИ ТА ЕФІРНОЮ ОЛІЄЮ
Authors: Hordiienko O. I. , Hroshovyi Т. А.
Published: July 2019

Мета роботи. Дослідити вплив допоміжних речовин (ДР) на фармако-технологічні властивості порошкових мас із рослинними екстрактами та ефірною олією.

Матеріали і методи. У склад порошкових мас входили такі діючі речовини, як сухий екстракт трави герані криваво-червоної, сухий екстракт трави герані сибірської та ефірна олія шавлії мускатної у співвідношенні – 3:1:1,2. Для експерименту обрано 30 ДР, які використовують для отримання таблеток методом прямого пресування. Усі вони розділені на 6 груп по 5 речовин у кожній. Вивчення впливу ДР на фармако-технологічні властивості порошкових мас здійснювалось завдяки визначенню насипної густини, густини після усадки, текучості, кута природнього укосу (ДФУ 2 видання).

Результати й обговорення. Результати дисперсійного аналізу експериментальних даних показали, що найбільше значення вільної насипної густини порошкових мас із рослинними екстрактами та ефірною олією отримали при використанні магній карбонат основного, МКЦ бурст, натрій крохмальгліколяту, лудіпресу, перлітолу 500 DС, компактролу і натрій лаурилсульфату. При наявності у порошкових масах неусіліну UFL 2, МКЦ бурст, натрій крохмальгліколяту, лудіпресу, МагГран і кислоти стеаринової було одержано найкращі показники густини після усадки. На текучість порошкових мас найбільш позитивно впливають магній карбонат основний, МКЦ бурст, натрій карбоксиметилкрохмаль, лудіпрес, емкомпрес та кальцій стеарат.

Найменше значення кута природного укосу порошкових мас отримували при використанні неусіліну UFL 2, мікроцелаку 100, МКЦ бурст, крохмалю прежелатинізованого, кальцій гідрофосфату безводного та кислоти стеаринової.

Висновки. Проведені дослідження дозволили встановити вплив 30 ДР на основні фармако-технологічні показники порошкових мас із сухими екстрактами трави герані криваво-червоної і герані сибірської, а також ефірною олією шавлії мускатної.
ДОСЛІДЖЕННЯ СТАНУ КІСТКОВОЇ ТКАНИНИ В ДІТЕЙ ІЗ ХРОНІЧНИМ ГАСТРОДУОДЕНІТОМ
Authors: Horishnyi I. M. , Horishnyi M. I. , Mochulska O. M. , Chornomydz I. B. , Synoverska O. B.
Published: July 2019

Мета дослідження – вивчити біохімічні показники мінерального обміну речовин та результати денситометрії в дітей із хронічним гастродуоденітом.

Матеріали та методи. Обстежено 30 дітей із хронічним гастродуоденітом віком 5–14 років у період загострення хвороби з терміном захворювання 1–5 років. Крім загальноприйнятих лабораторних та інструментальних обстежень, проводили денситометрію з визначенням густини кістки в поперековій ділянці хребта, вмісту мінералів у кістці в грамах, площі хребців, висоти та їх об’єму в сантиметрах кубічних, а також біохімічний аналіз крові (кальцій, фосфор, магній, лужна фосфатаза).

Результати дослідження та їх обговорення. Аналіз отриманих даних показав, що в дітей із хронічним гастродуоденітом порушується мінеральний обмін, змінюється кісткова тканина (остеопороз чи остеосклероз). При остеопорозі на тлі гіпофосфатемії, гіпермагніємії за підвищеної активності лужної фосфатази знижується мінералізація кістки, зменшуються площа й об’єм хребців. При остеосклерозі гіпокальціємія, гіперфосфатемія, гіпермагніємія за нормальної ферментативної активності лужної фосфатази призводять до підвищення мінералізації кістки, збільшення об’єму і площі хребців.

Висновок. Результати досліджень показали наявність ознак остеопорозу та остеосклерозу на тлі порушеного мінерального обміну залежно від активності лужної фосфатази, що вказує на необхідність пошуку методів корекції виявлених змін.
КЛІНІЧНИЙ ВИПАДОК ПОШКОДЖЕННЯ МОРЕЛЬ-ЛАВАЛЛЕ В ДИТИНИ
Authors: Protsaylo M. D.
Published: July 2019

У статті описано клінічний випадок рідкісного пошкодження – травматичного відшарування шкіри (ТВШ) у дитини внаслідок травмування колінного суглоба. Згідно з даними літератури, відшарування шкіри (small acute lesion) спостерігають при наїзді колеса автомобіля на ногу, падінні з висоти, ударі важким предметом, стисненні між автомобілями, тачками, вагонетками, волочінні тіла по землі – це основні фактори, які сприяють ТВШ. Незважаючи на те, що дане пошкодження давно (у 1848 р.) описав французький хірург Morel-Lavallet, дотепер його вивчено недостатньо. Тому хірурги і травматологи не завжди вчасно можуть діагностувати таке пошкодження, що обумовлює несвоєчасну та неадекватну терапію. Травми колінного суглоба в дітей з гематомами будь-якої локалізації, резистентними до консервативного лікування, необхідно розглядати як серйозні пошкодження з метою діагностики ТВШ, використовуючи такі сучасні методи обстеження, як УЗД, МРТ.
ЗАСТОСУВАННЯ РОСЛИННИХ ПРЕПАРАТІВ У ЛІКУВАННІ ПАРАЗИТОЗІВ У ДІТЕЙ З КОМОРБІДНОЮ ПАТОЛОГІЄЮ ТРАВНОЇ СИСТЕМИ
Authors: Shulhai O. M. , Kabakova A. B. , Mochulska O. M. , Shulhai A.-M. A.
Published: July 2019

Цель исследования – определить эффективность растительного препарата в виде сиропа в лечении паразитозов у детей разного возраста с коморбидной патологией органов пищеварения. Материалы и методы. Обследовано 48 детей в возрасте от 3 до 14 лет с паразитозами, которые обращались за медицинской помощью к гастроэнтерологу в Тернопольскую областную детскую клиническую больницу по поводу патологии пищеварительной системы. Результаты исследования и их обсуждение. У обследованных детей выявлено такие паразитозы, как лямблиоз, аскаридоз и энтеробиоз. Среди коморбидной патологии у большинства пациентов диагностировали функциональные расстройства гепатобилиарной системы – дисфункцию желчного пузыря и дисфункцию сфинктера Одди. С целью дегельминтизации в качестве антипаразитарного средства был применен растительный препарат в виде сиропа, который содержит экстракты пяти растений, а именно: семян тыквы, полыни горькой, чабреца обыкновенного, листьев грецкого ореха и чеснока. В процессе исследования доказана клиническая эффективность растительного препарата при паразитозах у детей разного возраста с коморбидной патологией пищеварительной системы, а также целесообразность и безопасность его использования при данной патологии. Вывод. Растительный препарат в виде сиропа, который содержит экстракты пяти растений, а именно: семян тыквы, полыни горькой, чабреца обыкновенного, листьев грецкого ореха и чеснока, является эффективным антипаразитарным средством при лечении паразитозов у детей разного возраста с коморбидной патологией органов пищеварения.
КЛІНІКО-АНАМНЕСТИЧНА ХАРАКТЕРИСТИКА ПАЦІЄНТОК ІЗ ТРУБНО-ПЕРИТОНЕАЛЬНИМ БЕЗПЛІДДЯМ ТА РЕЗУЛЬТАТИ МОРФОЛОГІЧНОГО ДОСЛІДЖЕННЯ СПАЙОК У ДАНОЇ КАТЕГОРІЇ ПАЦІЄНТОК
Authors: Shaganov P. F.
Published: July 2019

Цель исследования – изучить анамнез, клинические проявления и гистологическую структуру спаек у пациенток с трубно-перитонеальным бесплодием.

Материалы и методы. Было обследовано 66 женщин с трубно-перитонеальным бесплодием и 30 здоровых женщин. У обследованных женщин собирали анамнез, оценивали клинические проявления и проводили дополнительные обследования. Спаечный процесс органов малого таза оценивали по J. Hulka и соавт. Критерием включения в исследование было наличие спаечного процесса 2 и 3 степеней. Всем больным проведено ультразвуковое сканирование органов малого таза для оценки наличия признаков спаечного процесса. Во время лапароскопии выполняли забор образцов спаек, серийные гистологические срезы после подготовки окрашивали гематоксилином и эозином, пикрофуксином по Ван-Гизону и фукселином по Харту.

Результаты исследования и их обсуждение. Проведенное исследование показало, что пациентки с трубно-перитонеальным бесплодием, в отличие от контрольной группы, значительно чаще имели оперативные вмешательства на органах брюшной полости и малого таза (причем повторные операции были в каждом третьем случае), а также воспалительные заболевания репродуктивных органов. Авторы показали, что большинство обследованных имели беременности в анамнезе, но зарегистрированы различия в структуре: большинство женщин контрольной группы рожали, тогда как у обследованных с бесплодием преобладали внематочные беременности и аборты. Все обследованные женщины имели спаечный процесс, который был подтвержден при проведении лапароскопии. Исследование показало, что УЗИ не является неинформативным методом для подтверждения указанной патологии. Проведенное гистологическое исследование спаек выявило наличие различия в их структуре в зависимости от этиологического фактора (оперативное вмешательство или воспалительный процесс), а также признаки воспалительного процесса, несмотря на отсутствие его клинических признаков, у женщин без оперативных вмешательств в анамнезе.

Вывод. Авторы исследования пришли к выводу, что необходимо учитывать наличие или отсутствие хронического воспалительного процесса при разработке подходов вторичной профилактики образования спаек у женщин с трубно-перитонеальным бесплодием на этапе послеоперационной реабилитации и лечения бесплодия.
ПЛАЦЕНТАРНА НЕДОСТАТНІСТЬ ЯК ФАКТОР РИЗИКУ ПЕРЕНОШУВАННЯ ВАГІТНОСТІ
Authors: Markin L. B. , Yashchenko L. M.
Published: July 2019

Мета дослідження – дослідити особливості морфології судин материнської і фетальної частини плаценти та її структурних компонентів за умов переношеної вагітності. Матеріали та методи. Проведено динамічне спостереження за 15-ма вагітними з моменту їх госпіталізації до виписки після пологів. Жінки були розподілені на 2 групи: перша група – 10 жінок із переношеною вагітністю ≥42+0 тижні; друга група – 5 жінок із фізіологічним перебігом вагітності. Критерії включення до дослідження: одноплідна вагітність, гестаційний вік >280 днів, відсутність тяжкої екстрагенітальної патології, переношена вагітність в анамнезі. Плаценту забирали після пологів, проводили макроскопічне та мікроскопічне дослідження. Гістологічний матеріал фіксували у 4 % нейтральному формаліні. Результати дослідження та їх обговорення. Проведені нами дослідження морфофункціональних особливостей плаценти при переношеній вагітності показали деструктивні зміни материнської частини плаценти, зокрема набряк децидуальних клітин, їх апоптоз, інфільтрацію лімфоцитами, зміну морфології стінки судин, особливо ендотеліоцитів, локальне відшарування фібриноїду на поверхні ендометрія та одночасно зміну морфології ворсинок хоріона: відшарування синцитіотрофобласта, що свідчить про порушення компонентів гематоплацентарного бар’єра, формування еритроцитарно-лейкоцитарних агрегатів у гемокапілярах ворсинок, що змінює процеси мікроциркуляції та трансендотеліального транспорту як у материнській, так і плодовій частині плаценти. Висновок. Порушення мікроциркуляції та трансендотеліального транспорту у судинах мікроциркуляторного русла материнської і фетальної частини плаценти, що проявляється запустінням судин, їх дилатацією та зміною морфології ендотелію їх внутрішньої оболонки та деструктивними процесами гемоплацентарного бар’єра, є одним із факторів ризику переношування вагітності, що негативно впливає на стан плода.
ОРГАНОЗБЕРІГАЛЬНЕ ЛІКУВАННЯ СУБМУКОЗНОЇ МІОМИ МАТКИ МЕТОДОМ ЕМБОЛІЗАЦІЇ МАТКОВИХ АРТЕРІЙ
Authors: Krokhmal M. S. , Tarasiuk O. K. , Tregub V. V. , Bibliak Zh. M.
Published: July 2019

Мета дослідження – дослідити органозберігальне лікування субмукозної міоми матки шляхом емболізації маткових артерій та запропонувати методику ведення пацієнтів з «народженням» субмукозних вузлів на основі наших спостережень.

Матеріали та методи. Наразі найчастішим методом лікування міоми матки є хірургічний. У репродуктивному віці перевага має віддаватися консервативному лікуванню, а оперативні втручання за можливості повинні мати малоінвазивний і органозберігальний характер. У випадку субмукозної міоми показане хірургічне лікування – гістероскопічна міомектомія, але при розмірах вузла більше 5 см внаслідок високого ризику оперативних ускладнень (кровотечі) методом вибору є емболізація маткових артерій (ЕМА). Даний метод характеризується низьким відсотком післяопераційних ускладнень, практично відсутньою летальністю, збереженням фертильності жінок, швидким відновленням працездатності. Може бути повною альтернативою лікування міоми матки хірургічними методами лікування. Згідно з нашими спостереженнями, відбувається швидке зменшення об’єму міоматозних вузлів і матки протягом першого року після операції до 70 % від первинного об’єму. У жінки припиняються симптоми – веностискальні (до 95 % випадків), тиснення на сечовий міхур, геморой, варикоз, попереково-крижові болі, припиняються кровотечі. Відновлюється архітектоніка порожнини матки і трубних кутів.

Результати дослідження та їх обговорення. Міоми субмукозної локалізації – найскладніші у лікуванні даної патології. ЕМА, на відміну від гістерорезектоскопії, виконується під місцевою анестезією. Субмукозні вузли після ЕМА незалежно від розміру (1 см і більше) і локалізації підлягають регресивним змінам – зменшуються, можуть залишитися у стінці матки або відділяються і відторгаються маткою (залежно від типу) та через статеві шляхи відбувається їх експульсія цілком чи частинами. Міомектомія після ЕМА має вагомі переваги: вузли позбавлені кровотоку, немає загрози кровотечі, відбувається їх зменшення перед експульсією.

Висновки. ЕМА у лікуванні субмукозної міоми є методом вибору як органозберігальна методика. Експульсія вузлів після ЕМА є наслідком, а не ускладненням. Запропонована нами методика ведення таких жінок дозволяє уникнути гістеректомії і зберегти фертильність та життя жінки.
Prognosis and Predictors of Mortality in Patients Suffering Myocardial Infarction With Non‐Obstructive Coronary Arteries
Authors: Choo Eun Ho , Chang Kiyuk , Lee Kwan Yong , Lee Dongjae , Kim Jae Gyung , Ahn Youngkeun , Kim Young Jo , Chae Shung Chull , Cho Myeong Chan , Kim Chong Jin , Kim Hyo‐Soo , Jeong Myung Ho ,   KAMIR‐NIH Investigators
Published: July 2019

Background

Myocardial infarction with nonobstructive coronary arteries (
MINOCA
) is a heterogeneous disease entity. Its prognosis and predictor of mortality remain unclear. This study aimed to compare the prognosis between
MINOCA
and myocardial infarction with obstructive coronary artery disease and identify factors related to all‐cause death in
MINOCA
using a nation‐wide, multicenter, and prospective registry.

Methods and Results

Among 13 104 consecutive patients enrolled, patients without previous history of significant coronary artery disease who underwent coronary angiography were selected. The primary outcome was 2‐year all‐cause death. Secondary outcomes were cardiac death, noncardiac death, reinfarction, and repeat revascularization. Patients with
MINOCA
(n=396) and myocardial infarction with obstructive coronary artery disease (n=10 871) showed similar incidence of all‐cause death (9.1% versus 8.8%; hazard ratio [
HR
], 1.04; 95% CI, 0.74–1.45;
P
=0.83). Risks of cardiac death, noncardiac death, and reinfarction were not significantly different between the 2 groups (
HR
, 0.82; 95%
CI
, 0.53–1.28;
P
=0.38;
HR
, 1.55; 95%
CI
, 0.93–2.56;
P
=0.09;
HR
, 1.23; 95%
CI
, 0.65–2.31;
P
=0.38, respectively).
MINOCA
patients had lower incidence of repeat revascularization (1.3% versus 7.2%;
HR
, 0.17; 95%
CI
, 0.07–0.41;
P
<0.001). Results were consistent after multivariable regression and propensity‐score matching. In a multivariate model, several significant predictors of all‐cause death of
MINOCA
were found, including the nonuse of renin‐angiotensin system blockers (
HR
, 2.63; 95%
CI
, 1.08–6.25;
P
=0.033) and statins (
HR
, 2.17; 95%
CI
, 1.04–4.54;
P
=0.039).

Conclusions

Patients with
MINOCA
and those with myocardial infarction with obstructive coronary artery disease had comparable clinical outcomes. Use of renin‐angiotensin system blockers and statins was associated with lower mortality in patients with
MINOCA
.