ФЕКАЛЬНІ КАЛЬПРОТЕКТИН, PMN-ЕЛАСТАЗА ТА ЕЛАСТАЗА-1 ЯК МАРКЕРИ ЕНТЕРАЛЬНОЇ ДИСФУНКЦІЇ У ДОНОШЕНИХ НОВОНАРОДЖЕНИХ ДІТЕЙ ІЗ ПЕРИНАТАЛЬНОЮ ПАТОЛОГІЄЮ
Authors: Курик О. В. , Бабінцева А. Г. 
Published: February 2025

Мета дослідження – визначити динамічні зміни рівнів фекальних маркерів ентеральної дисфункції (кальпротектин, PMN-еластаза та еластаза-1) у доношених новонароджених дітей із перинатальною патологією впродовж раннього неонатального періоду.
Матеріали та методи. Проведено комплексне клініко-параклінічне обстеження 205 доношених новонароджених дітей. Із них 82 дітей мали прояви перинатальної патології тяжкого ступеня (І група) та 73 дітей – помірного ступеня тяжкості (ІІ група). 50 здорових доношених дітей склали групу контролю (ІІІ група). Дослідження проведено на базі неонатальних відділень КНП «Міський клінічний пологовий будинок № 2» Чернівецької міської ради та Німецько-української лабораторії «Букінтермед» (м. Чернівці). Для статистичного аналізу результатів використано ліцензовані програми Statistica (StatSoft Inc., Version 7). Дослідження виконано з дотриманням «Правил етичних принципів проведення наукових медичних досліджень за участю людини», затверджених Гельсінською декларацією (1964–2013 рр.), ICH GCP (1996 р.), Директиви ЄЕС № 609 (від 24.11.1986 р.), наказу МОЗ України № 690 від 23.09.2009 р. та підтверджено висновком Комісії з питань біомедичної етики Буковинського державного медичного університету.
Результати дослідження та їх обговорення. Статистичний аналіз показав, що групи обстеження були репрезентативними за гестаційним віком, антропометричними показниками при народженні та гендерною ознакою. Рівень фекального кальпротектину впродовж першого тижня життя у дітей І групи збільшився від (162,5±8,1) до (264,17±10,1) мкг/г (р<0,0001), у дітей ІІ групи – від (296,2±11,2) до (388,9±12,4) мкг/г (р<0,0001), у дітей ІІІ групи – зменшився з (423,3± 20,06) до (260,1±12,4) мкг/кг (р<0,0001). Найбільший рівень даного маркера в меконії відмічено у здорових новонароджених дітей, у випорожненнях на сьомій добі життя – у дітей з проявами перинатальної патології помірного ступеня. Рівень PMN-еластази за перші сім діб життя у дітей І групи зменшився від (345,3±15,8) до (100,9±4,71) нг/г (р<0,0001), у дітей ІІ групи – від (300,4±15,0) до (45,5±1,84) нг/г (р<0,0001), у дітей ІІІ групи – від (463,3±17,3) до (132,8±6,4) нг/г (р<0,0001). Найбільший рівень даного ферменту встановлено у здорових новонароджених дітей як у меконії, так і у випорожненнях на сьомій добі життя. Рівень фекальної еластази-1 впродовж раннього неонатального періоду у дітей І групи збільшився від (214,7±10,1) до (326,4±15,6) мкг/мг (р<0,0001), у дітей ІІ групи – від (134,9±6,18) до (221,6±11,0) мкг/г (р<0,0001), у дітей  ІІІ групи – від (133,4±6,98) до (189,4±9,01) мкг/г (р<0,0001). Найбільший рівень даного маркера в меконії та випорожненнях на сьомій добі життя відмічено у дітей із проявами перинатальної патології тяжкого ступеня.
Висновки. Результати дослідження показали різноспрямованість динаміки рівнів фекальних маркерів ентеральної дисфункції впродовж раннього неонатального періоду як у здорових новонароджених, так і залежно від ступеня тяжкості перинатальної патології. Отримані дані розширюють наукові знання щодо референтних значень даних маркерів у новонароджених дітей та їх ролі у фізіологічній адаптації кишечника до умов позаутробного життя, а також діагностиці ентеральної дисфункції на фоні перинатальної патології.