bluuebunny/crossref_metadata_2025 huggingface dataset:
»Sonetti zaratini« Josipa Berse
Authors: Rabac-Čondrić Glorija
Published: September 2018

Godine 1902. pod pseudonimom Lorenzo Travasini, Josip Bersa objavljuje zbirku Sonetti zaratini na zadarskom dijalektu. U 58 soneta, od kojih je sastavljena zbirka, pjesnik, napustivši kozmopolitske sfere spušta se na zemlju, među sugrađane, odriče se letanja po prostranstvima, penjanja po nebu i uzdisanja za himerama, što je sve bilo prisutno u knjizi Pjesme koje su se pojavile na našem jeziku jedanaest godina ranije. Ponukana činjenicom da se ugledni arheolog, povjesničar umjetnosti i već poznati književnik predstavio pod tuđim imenom i da je kao književni izraz izabrao zadarski dijalekt, autorica je krenula u potragu za motivima koje obrađuje, za jezičnim sredstvima kojima se služi, za sadržajnim komponentama koje ispunjavaju pjesme, a prije svega za razlozima njegovog opredjeljenja. Analizom soneta nametnule su se konstatacije da se Josip Bersa odlučio za živopisnu dijalektalnu riječ da bi u svakodnevnom događanju, u gradskoj vrevi, u prolaznim susretima našao inspiraciju i pjesničke motive. Ulica mu nudi prizore, uvid u ljudske postupke, u socijalne razlike, u moralne prekršaje itd. Svoje sugrađane prati smjerom kojim su se uputili, sve do njihovih domova, gdje osluškuje glasove koji iz njih dopiru. Većinu slika u prolazu, brzinom kojom se kreću. Taj mu postupak omogućava socijalno razgraničenje, pomaže u sagledavanju prijetnje moralnom jedinstvu čovjeka i društva, prije svega obitelji. Prijetnja dolazi od civilizacije koja prodire sa Zapada. Metodom koja podsjeća na veriste, ne odvaja se od istine. Predočava je u fragmentima, najčešće u obliku crtice, skice, šale, što ne dopušta pjesniku da se razmaše, da uz narativno-destriptivne posegne i za lirskim elementima, da pribjegne stilističkim ili estetskim efektima. Najvažnije mu je bilo da prirodnošću i nedotjeranošću pravda motiv koji obrađuje, stvari koje želi iskazati, slike i prizore koje namjerava predočiti. Dijalektalni izraz, iako u biti siromašan, s naglašenim domaćim koloritom, dobio je drastičnu snagu, prožetu pučkom komikom i smišljenom ironijom. U zaključku se navodi da su umjetnički dometi zbirke Sonetti zaratini ograničeni prostorom, vremenom i samim dijalektom. S obzirom da kod autora koezistiraju jednostavnost, neposrednost i otvorenost, kritički duh i privrženost istini, soneti Josipa Berse predstavljaju se kao vjerodostojno svjedočanstvo o jednom prelomnom razdoblju kada je Zadar počeo ubrzano hvatati korak s tehničkim i kulturnim dostignućima velikih gradova i u tome se sastoji njihova vrijednost.
Nasciturus protiv pesimizma u dramskim djelima »Liolà« Luigija Pirandella i »Mandragola Niccolòa Machiavellija
Authors: Nižić Živko
Published: September 2018

Talijanska je književnost čvrsto naslonjena na vlastitu tradiciju. Rano je postigla vrhunac i rano je relativno standardizirala književni jezik, što je pogodovalo njenoj repetitivnosti u različitim oblicima. Ovdje se ukazuje na dva pisca, Niccolòa Machiavellija i Luigija Pirandella, odnosno njihova dva dramska djela, Mandragolu i Liolà, kao mogući primjer uzora i ponovljivosti. Ukazuje se na usporedne likove i društvene odnose oko problema nasciturusa i upućuje na neke činjenice prema kojima je Pirandello — pišući Liolà — mogao imati u vidu upravo Mandragolu Machiavellija, iako se radi o dva pisca koji su vremenski, duhovno, poetički i društveno vrlo daleki. Nakon prikaza sličnosti situacije i karakterizacije likova u djelima, konstatira se zajednička ideja u prevladavanju pesimizma u odnosu na društvo koje karakterizira oba pisca u njihovu opusu, upravo kroz neku vrstu apoteoze filogenezi simboliziranoj u rađanju djeteta, bez obzira na opstrukcije društvenog morala i nemorala različitih stoljeća.
Consistency in the works of Ignazio Silone
Authors: Festini Mario
Published: September 2018

Problem dosljednosti u književnim djelima I. Silonea prisutan je godinama u talijanskoj i internacionalnoj književnoj kritici. U nekim svojim kritičkim i teorijskim spisima o tome je pisao i sam Silone. Prividna dosljednost očituje se u skoro svim Siloneovim djelima: tu je Abruzzo, tu su njegovi seljaci, njegovi junaci obuzeti dubokim egzistencijalnim problemima, tu je svugdje snažan socijalni angažman za nadilaženje svakog oblika političke, društvene i rasne diskriminacije. Ipak nema sumnje da je velika moralna kriza jednog dijela talijanskih intelektualaca, izazvana između dva svjetska rata padom mitova društva koje je već bilo prevladano najvećom političkom i moralnom katastrofom moderne epohe, pogodila i Silonea, čovjeka i književnika. Njegov optimizam, zasnovan na povjerenju u ljudske vrline, a naročito u naprednu funkciju obespravljenih u stvaranju povjesti, postepeno je ustupao mjesto sve radikalnijem skepticizmu na kojem se rađao njegov mistični pud, najprije poklanjanjem povjerenja svecu-revolucionaru a na kraju očajničkom paleokršćanskom mesijanizmu. Pažljivom analizom Siloneovih književnih i teorijskih djela, autor napisa dospijeva do konstatacije da takav ideološki i književni Siloneov zaokret zapravo proizlazi iz dosljednosti njegove umjetničke vizije svijeta, zasnovane na mističkoj potki, prisutnoj, kako u njegovom upornom povjerenju — skoro Religioznom — u urođene ljudske vrline, lako i u nepovjerenju u mogućnost obnove društva bez nadljudskog zahvata. Takva mistička potka koja obilježava čitavo Siloneovo književno djelo, nevidljiv je, ali svuda prisutan fluid, koji, kao pupčana vrpca, nerazdvojno vezuje Silonea uz njegove seljake  tj. uz one koji su uz Karla Marxa nosili sliku Svete Rozalije, uz one na čijoj je crvenoj zastavi pisalo: »Republika i carstvo božje« i koji su, kao npr. tesar Franz, povezali Karla Marxa i Isusa Krista da bi se na zemlji uspostavilo društvo u kojem bi se ujedinilo siromnštvo i pravednost, kao i pomirili marksizam i kršćanstvo.
Tragom južnofrancuskih trobairitz
Authors: Gerersdorfer Vera
Published: September 2018

O južnofrancuskim lirskim pjesnikinjama, trobairitz, zna se veoma malo, o nekima takoreći ništa. Autor izdvaja tri izvora građe za rekonstruiranje njihovih života i pjesničkog djela. To su: 1. životopis! (vidas) trubadura; 2. rukopisna tradicija trubadura; 3. pjesme (cansos) samih trubadurklnja. U radu se opisuje, raščlanjuje i kritički vrednuje svaki od navedena tri izvora ponaosob. Pažnja je osobito usmjerena prema sačuvanim pjesmaricama trubadura među kojima pjesmarica H sadrži cijelu malu zbirku minijatura trubadurkinja koju autor predstavlja u širem okviru rukopisne baštine trubadura. Osvrt na dvije cansos najpoznatijih trobairitz, Azalais đe Porcai- ragues i grofice de Die, koje se navode u izvorniku i autorovu prijevodu, zaokružuje prikaz ovih u povijestima književnosti i antologijama zane- marivanih ličnosti. Autor zaključuje da trobairitz, pripadnice visokog dvorskog društva, a osobito neke od njih, zauzimaju časno mjesto istinskih pjesničkih veličina u kompleksu čitave trubadurske umjetnosti. Rad obuhvaća gotovo sve do danas poznate bio-bibliografske jedinice i podatke relevantne za njegovu temu.
Vision and technique in Paradise Lost and The Four Zoas
Authors: Grgas Stipe
Published: September 2018

U članku se Miltonu i Blakeu pristupa kao predstavnicima onoga što bismo mogli nazvati vizionarskom tradicijiom u engleskom pjesništvu. Usredotočujući se na djela Izgubljeni Raj i Četiri Zaosa učinjen je pokušaj da se: prvo, dadu obrisi motiva koje otjelovljuju ove tekstovi i drugo, da se naznače njihove različinosti. Nakon nekoliko opaski o tome što se podrazumijeva terminom »vizionarsko« dat je sažet prikaz pjesama. Mada oba teksta imaju identično ishodište, i najpovršnije čitanje razotkriva odlučne divergencije. U radu se analizira sljedećih pet strukturalnih razmimoilaženja : (i) dok Milton primjenjuje linearnu, determinističku organziaciju epizoda, kod Blakea je uočljiv njihov cikličan, zamjenljiv karakter, (ii) selektivno i integrativno korištenje materijala, (iii) različite karakterizacije protagonista, (iv) razlike kod predstavljanja prostora/daljine i (v) razlike uočljive u jezičnom sloju. Oslanjajući se na određene sudove George Steinera, Joseph Campbella i Arthur O. Lovejoya, predlaže se da se ove razlike objasne promijenjenom slikom svijeta, različitošću psiholoških tipova i nastajanjem jedne nove stilske formacije (romantizam).
Ženski likovi u romanu »Gruppenbild mit Dame« Heinricha Bolla
Authors: Kabić Slavija
Published: September 2018

Polazeći od svoje »estetike humanog«, koju je postavio u eseju Frankfurter Vorlesungen (1964), i drugih teoretskih radova, Heinrich Boll je ženskim junakinjama u romanu Gruppenbild mit Dame (1971) podario osobine koje smatra vrijednim čovjekova življenja i dostojanstva. Temama ljubavi, stanovanja, susjedstva, domovine, jela, novca i religije, koje je utkao u životna opredjeljenja svojih ženskih likova, on je pokazao i svoja osobna uvjerenja kao čovjeka i književnika izabravši za protagonistkinje obične, jednostavne žene — malog čovjeka. U društvu kojim dominiraju vojska, crkva, porodica i privredno blagostanje Böllove junakinje pokušavaju se distancirati od konformizma koji ono pruža oponirajući mu isticanjem važnosti humanih vrijednosti čovjeka. Upotrijebivši razrađenu skalu motiva, među kojima centralno mjesto zazuzimaju motivi kruha, ruke, oka, crvenjenja, otpada i biblijsko-vjerski motivi, Böli svojim ženskim likovima dodjeljuje pozitivne osobine vjerujući da će pobijediti vrijednosti koje bitno određuju ljudski život, a tvore njegovu estetiku humanog — estetiku kruha.
Henderson’s »I want« and the naturalist hero
Authors: Valčić Sonja
Published: September 2018

Autor diskutira o liku Hendersona djela Henderson, the Rain King, Saula Bellowa, na način kojim sc obično prezentiraju junaci naturalističkih romana. Međutim, ovdje se razvija i proširuje uobičajena predodžba naturalističkog junaka na način da se pokazuje izlaženje Bellowa iz okvira prezentacije tipične za lik junaka iz naturalističkog djela. Bellow dozvoljava svom liku da se razvije i sazrije. Dio članka razmatra s relativno ograničenim referencama i neke osnovne značajke koje karakteriziraju tipične junake naturalističkog romana. Komparacije su povučene sa Zolinim Žerminaloin, Nanoni, Drciscrovim likovima iz Financijera i Sister Carrie. Diskusija konačno vodi u pravcu pokazivanja Hendersona kao različitog od ostalih likova, jer on izlazi izvan okvira svog idealnog i apsolutnog poimanja svijetu i ljudi, a koji su tipični postulati naturalizma, te osviješćen ide prema afirmaciji humanizma i konačnom sazrijevanju.
Gravity's Rainbow and Ihab Hassan’s »catena« of postmodernism
Authors: Grgas Stipe
Published: September 2018

Ovaj rad počiva na pretpostavci da tradicionalne strategije čitanja ne omogućuju zadovoljavajući pristup Thomas Pynchonovom romanu Gravity's Rainbow. Autor nudi jednu interpretaciju teksta koja se oslanja na Ihab Hassanovoj kateni postmodemizma, a koja se sastoji od sljedećih elemenata: 1. indeterminacija, 2. fragmentacija. 3. dekanonizacija, 4. bezjastvenost, 5. nepredočivo, 6. ironija, 7. hibridizacija, 8. karnevalizacija, 9. izvedba i 10. konstrukcionizam/imanencija. Pridodajući ovom spisku pojam post-historije, on razmatra implikacije koje iz njega proizlaze u pogledu statusa i prakse Pynchonovog romana kao književnog teksta.
Weiblichkeitsimaginationen in der literatur der jahrhundertwende
Authors: Karlavaris-Bremer Ute
Published: September 2018

U književnom diskursu oko prijelaza sloljeća analiziraju se imaginacije ženstvenosti. Može se utvrdili, da se u tim slikama radi manje o ženi - u njenoj socijalnoj i obiteljskoj konotaciji - a više o muškoj predodžbi prirodnog bića žene, što se s jedne strane osjeća kao izazov, a s druge strane kao objekt projekcije za vlastitu nesavršenost, neuspjehe i strahove. Vlada ambivalentni stav prema drugom spolu koji je izraz duhovno-povijesne anatomije tog vremena, dekadencije i vitalizma. Književne imaginacije ženstvenosti mogu se promatrati u tom kontekstu, i za njih su prikazane tipizacije Sinnenreufel (demon putenosti), femme /alale, femme fragile, Undine, »amazonka« i »pramajka«.
Das österreichische und jugoslawische volksmärchen - gemeinsamkeiten und unterschiede der wesenszüge
Authors: Kabić Slavija
Published: September 2018

Na istraženom korpusu od trideset reprezentativnih austrijskih i trideset jugoslavenskih narodnih bajki komparativno-kontrastivnom analizom bitnih značajki narodnih bajki utvrđene su njihove sličnosti, zajedničke osobine i razlike. Narodne bajke obaju naroda pokazuju najviše sličnih i zajedničkih crta u početnoj formuli, većini istih čarobnih brojeva, sličnim zadacima koje junaci moraju obaviti, istom cilju kao i u mnogim zajedničkim motivima. Razlike se očituju u prikazu svijeta glavnih junaka i izboru čarobnih predmeta.
Mario Festini
Authors: Rabac-Čondrić Glorija
Published: September 2018

In memoriam
Znanje jezika
Authors: Jutronić-Tihomirović Dunja
Published: September 2018

U članku se raspravlja o pitanju kakva je vrsta znanja znanje lingvističkih pravila. Što znači Chomskijeva tvrdnja da govornici jezika prešutno znaju gramatiku svog jezika? Da li je posjedovanje tog znanja propozicijsko znanje, tj. znanje-da (knowledgw-that) ili je to samo znanje-kako (knowledge-how) kao posjedovanje kognitivne vještine ili sposobnosti. Autorica pokušava pokazati da, iako Chomsky govori o propozicijskom znanju jezika, tj. o znanju-da, njegova se argumentacija može plauzibilno tumačiti samo kao znanje-kako. Raspravlja se o sljedećim prigovorima koji se mogu naći u literaturi: 1. Prigovor filozofa Gilberta Harmana (1967), 2. Dva prigovora Stephens Sticha (1971, 1978). Autorica uvodi raspravu oko kontroverzne tvrdnje da je znanje jezika poput znanja vožnje bicikla i pokazuje da Chomsky nije uspješno objasnio razliku između vožnje bicikla i znanja jezika, tj. jezične kompetencije. Njegovo oslanjanje na urođeno znanje kao i na kompjutacijske procese više ide u prilog tvrdnji da se ovo znanje smatra znanjem-kako a ne znanjem-da. Nadalje, u nadi da će obraniti propozicijsko znanje jezika Chomsky se oslanja na moderne epistemologe. No u članku se argumentira da njegovo oslanjanje na naturalističku epistemologiju, naročito Johna Pollocka, zapravo više podržava činjenicu da Chomsky zapravo govori o jezičnom znanju kao znanju-kako a ne znanju-da. Chomsky govori o urođenom znanju, nesvjesnom znanju i (svjesnom) znanju. Ovo posljednje prema njegovim riječima nije zanimljivo za kognitivnu psihologiju. Znanje jezika o kojemu on govori je urođeno i nesvjesno znanje. Govornici znanju (tj. ’kogniziraju’) jezične univerzalije, oni znaju da svi ljudski jezici posjeduju transformacijska pravila, tj. oni znaju lingvističku teoriju. Služeći se Pollockovom terminologijom čini se jasnim da je ovo ’proceduralno’ znanje, znanje za koje govornici, paradoksalno rečeno, ne znaju da znaju. Plauzibilnost Harmanovog prigovora, a zatim Stichovih argumenata kao i tvrdnje modernih epistemologa ukazuju da Chomsky nije uspio pokazati da je znanje jezika, kao posjedovanje jezične kompetencije, znanje-da već sve ukazuje na činjenicu da je jezična kompetencija znanje-kako, tj. ona je kognitivna vještina.
The Fundamental and Subordinate Meanings of Future Forms in Macedonian and Serbocroatian/Croatoserbian
Authors: Hajdić Avgustina
Published: September 2018

U članku se, analizom primjera iz. odabranih djela makedonskih, srpskih, hrvatskih, bosanskko-hercegovačkih i crnogorskih pisaca, pokušava odrediti osnovno i sporedna značenja futurskih oblika u makedonskom (idno vreme, minalo-idno vreme, i d no - pr ek ažano vreme,te konstrukcije lipa Re ima/nema dojde- no; ima da dojde) u odnosu na osnovno i sporedna značenja futurskih oblika u srpskohrvatskom/hrvatskosrpskom jeziku (futur I i futur II). Analiza pokazuje da je u ovim jezicima osnovno značenje futurskih oblika, redovito izražavanje budućnosti, dok su sporedna značenja mnogobrojna i raznorodna ( sadašnjost, prošlost, svevremenost, molba, zapovijed, sumnja, pretpostavka, uvjetovanost radnje itd.). Izvršena analiza dovodi do zaključka da su bitne komponente koje povezuju ta dva slavenska jezika na razini futurskih oblika upravo značenja ovih oblika, osnovno i, posebno, sporedna.
Komponencijalna analiza kao postupak intralingvalne i interlingvalne srodnosti među glagolima
Authors: Matulina-Jerak Željka
Published: September 2018

U ovom se radu daje odgovor na pitanje da li su njemački glagoli beleidigen, kränken i verletzen sinonimi, s jedne strane, i — s druge strane — da li su navedeni njemački glagoli ekvivalentni s hrvatskim glagolima vrijeđati, vrijeđati se (recipr.), vrijeđati se (refi.), izvrijeđati, izvrijeđati se, povrijediti, uvrijediti i uvrijediti se. U svrhu utvrđivanja stupnja unutarjezične i medujezične semantičke srodnosti među navedenim glagolima koristi se kombinirani postupak komponencijalne analize i teorije dubinskih padeža. Iz istraživanja proizlazi da među navedenim glagolima nema ni pravih sinonima, niti pravih ekvivalenata; mogu se ustanoviti samo razni stupnjevi semantičke podudarnosti. U tom smislu su unutarjezično najbliskiji glagoli beleidigen i kränken u njemačkom jeziku i povrijediti i uvrijediti u hrvatskom. Međujezično su najsrodniji njemački glagol beleidigen i hrvatski glagol vrijeđati.
Sudbina Marulićeva djela De humilitate et gloria Christi
Authors: Glavičić Branimir
Published: September 2018

De humilitate et gloria Christi treće je po vremenskom slijedu i opsegu Marulićevo moralnoteološko djelo koje s prethodnim dvama, De institutione bene vivendi i Euangelistarium, čini - može se reći - svojevrsnu trilogiju. No dok su prva dva doživjela mnogo izdanja i pohvala, De humilitate tiskano je i prevedeno samo jednom u starini. Po autorovu mišljenju razlog tomu valja tražiti dijelom u Marulićevim pooštrenim prijekorima visokom kleru i upornom zastupanju nekih vlastitih kritiziranih stavova, a dijelom u prezasićenosti djela literarnim postupkom alegorijske egzegeze biblijskog teksta, što sve zajedno u promijenjenim prilikama vjerojatno nije nailazilo na potrebno odobravanje kod mjerodavnih suvremenika.
Kulturno-prosvjetni program zadarske Iskre
Authors: Dorkin Mladen
Published: September 2018

U radu »Kulturno-prosvjetni program zadarske Iskre autor iznosi i razrađuje kulturno-prosvjetno djelovanje Iskre, lista koji se široko i svestrano angažirao na prosvjećivanju hrvatskog puka, stvaranju jedinstvene narodne kulture na temelju nepatvorenog pučkog duha i jezika (štokavsko narječje ikavskog i ijekavskog govora), nadalje na ostvarenju ideje narodnog jedinstva, zbližavanja s južnoslavenskim narodima kao i nastojanju da se duhovno bude prisutan u evropskim književnim i kulturnim zbivanjima. Svjestan istine da izlazi u malom, kulturno i politički ugroženom narodu kao i istine da samo duhovno jaki, politički jedinstveni i kulturno emancipirani narodi mogu računati na sigurnu budućnost, list je sve svoje kulturno- prosvjetne akcije tako programski koncipirao da je jednim cijelim nizom ljudi od pern i bogatstvom njihovih raznovrsnih radova djelovao na sve društvene slojeve svoga vremena, a sve u interesu da se narod duhovno probudi i uzdigne, nacionalno osvijesti, kulturno preporodi i tako preporođen i politički ujedini. Tako je Iskra bogatstvom i raznovrsnomu svoga šliva podjednako djelovala na kačićevskog štioca i evropski obrazovanog intelektualca.
Izgubljeni junak u Potrčevu romanu "Na kmetih"
Authors: Murn Ante
Published: September 2018

U tematiku socijalizacije sela Potrč je unio specifične osobitosti: strast/čulnost prema ženi i ne manju strast/glad za zemljom. Naime, Južek I ledi, junak romana Na kmetih (Na selu, 1954) nosi u sebi određene traume. Između njega i društva, koje se u romanu više ili manje tek nazire, vrije život sa svim zamkama i novim (poratnim) izazovima koje ne shvaća i ne razumije, jer živi u svijetu duhovne praznine, izgubljenosti i primitivizma. U tom svijetu za nj postoje samo dva svjetla: Žena i zemlja, osnovne poluge života i njegov jedini smisao. Junakova rastrganost u tom ograničenom kretanju potencirana je sveprisutnim strahom i pohlepom. Kad zagrabi u dio životnih izazova, izgubi zapravo sve: djedovinu, Tunikinu čistu ljubav, tlo pod nogama i slobodu. Žrtva je velika, izgubljeno nenadoknadivo, ali budućnost ipak postoji.
»Trionfo di Bacco e Arianna« Lorenza de’ Medici i Biblija
Authors: Nižić Živko
Published: September 2018

Talijanski književnici humanizma egzaltiraju antičku mitologiju u svojoj poeziji. Biblijski su motivi ili potisnuti ili selekcionirani novim antropocentričnim duhom. U ovome se radu ukazuje na pjesmu »Trionfo di Bacco e Arianna« Lorenza de Medici koja je amblem za pokladno pjesništvo humanizma. Po svojem je duhu »antibiblijska«, No, ipak ukazuje se na zanimljiv momenat sličnosti s biblijskom »Knjigom Mudrosti«, odjeljkom »Život u očima bezbožnika«. Zaključuje se da je Lorenzo de Medici mogao imati u vidu Bibliju kao uzor, i to upravo one dijelove koje je srednjovjekovni asketizam, ako ne cenzurirao, onda sigurno izbjegavao, i da je na taj način došlo do neobične simbioze antike, Biblije i humanizma.
Književna kritika Marija Festinija
Authors: Rabac-Čondrić Glorija
Published: September 2018

Književnu kritika M. Festinija počinje studioznim pristupom djelima F, De Sanctisa, B. Crocea, A Gramseija, za koje kaže da su posredovali u stvaranju novog esleličkog sistema, lako ne zazire od njihova metodološkog pristupa, oslanja se na intuiciju i znanje za stvaranje vlastitog kritičkog stila. Istražujući koliko je taj stil autentičan, autor pronalazi da je  polazište književni tekst, koji. prema njemu, živi zahvaljujući etičkim, litozolskim, estetskim, prvenstveno ljudskim komponentama. Nataložene sudove uzima u razmatranje, ali nisu presudni u zaključivanju. U književnim istraživanjima M. Feslinija prevladavaju talijanske teme.Posebno mjesto zauzimaju Dante i Petrarca, kod kojih traži još neotkrivene žive stihove i poruke koje nije progutalo vrijeme. Analitički pristupa kritičkim mislima i esteličkim principima Dalmatinca G. I'olilea koji Ariostova Oriunda furiosa polemički brani od pristrane kritike. Najveći broj radova posvećeno je suvemenim talijanskim književnim stvaraocima,I. Svcvu, R. Bacchelliju, E. Vittoriniju, I. Siloneu, Toniasiju di Lampedusa i drugima Prije sažimanja impresija i izricanja sudova, njihova djela prolaze kroz proces čitanja, razmišljanja, poniranja u misaonu bit, otkrivanja smisla. Sličnom procesu podvrgnute su i ostale teme - dalmatinske, komparativne, istinske. Zaključne kritičke riječi o izvornom književnom, teoretskom, kritičkom djelu ne predstavljaju rekonstrukciju složene istraživačke operacije, već se oformljuju kao proizvod vlastitog kreativnog duha koji provijava svuda. Na osnovu analize znanstvenih radova iz književnosti autor dolazi do konstatacije da je P'estinijeva kritička riječ osmišljena i originalna, sinteze autentične, zaključci prihvatljivi i da predstavlja nezaobilazan prilog talijanskoj, a s komparativnim i dalmatinskim temama i hrvatskoj književnoj povijesti.
Tko su bili Katari?
Authors: Gerersdorfer Vera
Published: September 2018

O srednjovjekovnim herezama uopće, o katarima posebno, postoji opsežna literatura. Danas, interes medievistike za tu temu potvrđuju također i znanstveni skupovi o njoj organizirani u svjetskim medievističkim centrima. Ipak, dva osnovna pitanja ostaju još i dalje otvorena, tj. bez preciznog jedinstvenog odgovora: 1. tko su bili katari, i 2. mogućnost utjecaja katarstva na povijesno-civilizacijske tokove u srednjem vijeku. U ovom članku u kojemu se namjerava iznaći konzistentniji odgovor na prvo pitanje, ali i ujedno prezentirati temu zapostavljenu u domaćoj romanistici, daje se sažeti prikaz prošlosti katarstva i izlažu: - njegovi počeci i širenje; - njegove vjersko-filozofske doktrine i leorije; - njegovi obredi; - ustrojstvo njegove crkvene hijerarhije; - njegovi rijetki do danas sačuvani ostaci, Zaključuje se da su za katoličku crkvu katari bili otpadnici, heretici, ali da su de facto po filozofskim i religioznim koncepcijama bili neomanihejci i dualisti, a po društvenom opredjeljenju revolucionari u duhu srednjovjekovnog poimanja humanizma. Rad pruža mnoge relevantne bibliografske podatke od starijih do najnovijih.
Autorska nevinost/naivnost Johna Fowlesa
Authors: Grgas Stipe
Published: September 2018

Autor ovog rada nudi jedno čitanje romanesknog opusa John Fowlesa koje je podozrivo glede njegova proklamiranog tradicionalizma. Razmatranjem narativne strukture, mehanizama zapleta, odnos fikcije i povijesti, kao i inherentnog poimanja jezika unutar dotičnih romana, a članak se usredotočuje na ono ilo se naziva deziluilzionističkim strategijama Fowlesovih djela. Skrećući pažnju na napuknuća, šavove i indeterminacije, članak čini napor da opravda sumnjičavost prema navodnoj Fowlesovoj autorskoj nevinosti/naivnosti. Značajke na koje autor upućuje u Fowlesovom opusu su sljedeće: upitnost pred moćima jezičke reprezentacije; samorefleksija; intertekstualnost; varijantni završeci romana; paradoksalno ukrštavanje fikcije i stvarnosti; spoznajni skepticizam koji književnost smatra modusom aproprijacije svijeta; aporija fikcije i stvarnosti; iznevjeravanje čitateljevih iščekivanja; problem piščeva odnosa prema stvorenim likovima. Autor podcrtava da njegov pristup ističe tek jednu stranu Fowlesova djela i zaključuje da, mada navedene strategije svjedoče o njegovu umijeću baratanja s recentnim narativnim tendencijama, Fowles se ipak korjenito neodalečuje od liberalno- humanističke matrice engleskog realističkog romana.
Faulkner’s Inarticulate Protest and Resignation
Authors: Valčić Sonja
Published: September 2018

Autor članka raspravlja o Faulknerovu specifičnom načinu povezivanja sposobnosti za emotivno izražavanje i proživaljavanje, koje svojstvo Faulkner vezuje za neartikulirane likove, dok je verbalizam izražen kod artikuliranih likova vezan za Faulknerovo opažanje o rigidnim oblicima govora i ponašanja »južnjačkog« društva i »južnjačke« vezanosti, odnosno, ovisnosti o Iradieiji  legendama kao oblicima ljudskog ophođenja. Povučene su i neke paralele s Hemingwayem u tom smislu, te istaknule sličnosti odnosno razlike kod oba pisca.
Imaginationen und Projektionen des Weiblichen in Alfred Doblin
Authors: Karlavaris-Bremer Ute
Published: September 2018

Doblinova prikazivanja žene su definirane u njegovu posljednjem romanu kao »raznolikost u pogledu čovjeka«. Za analizu koriste se različiti načini čitanja romana, u kojem imaginacija i projekcija ženstvenosti imaju važnu ulogu. Prvenstveno se odnose na glavnu žensku ličnost Alice Allison, čija se dvostruka priroda (svetica - kurva) razotkriva kroz roman različitim poetskim predodžbama. Usporedo tom otkrivanju njenog dualizma, promatra se proces raspada porodice koji se uključuje u paradigmu demaskiranja mehanizma rata. Uočava se da pričanje priče daje mogućnosti da se ironiziranjem i igranjem variraju imaginacije i projekcije žene, što je istodobno i specifično za vrijeme, kao i za Doblinovu poetiku prikazivanja žene.
Svijet motiva u austrijskim i jugoslavenskim narodnim bajkama
Authors: Kabić Slavija
Published: September 2018

Narodna bajka kao oblik usmene umjetničke komunikacije pretače na fantastičan način arhaičnu, životnu, kulturnu, političku, religijsku ili neku drugu stvarnost u umjetničku sažimajući u sebe nepresušno bogatstvo vjerovanja, iskustva i mudrosti svakog naroda. Komparativno-kontrastivnom analizom istražen je raznovrstan svijet čudesnih bajkovnih motiva na već utvrđenom korpusu reprezentativnih austrijskih i jugoslavenskih narodnih bajki. Ustanovljeno je da dva susjedna naroda, koja su u prošlosti dijelila društveno-političku i kulturnu sudbinu, imaju najveći broj zajedničkih i srodnih motiva motiv čarobnog rekvizita, životinje-pomoćnice, mladoženje-životinje, nevjeste-životinje, metamorfoze, vode života, čudesnog rođenja, nemuštog jezika, dok nepodudami motivi u austrijskim bajkama: motiv zahvalnog mrtvaca, pomoći ocu, prepirke oko uginule životinje: u jugoslavenskim bajkama: motiv ljekovite trave, »vanjske duše«, vile, pisanja »knjige«, kletve, čine manji dio u istraženom materijalu. Koristeći se aktualnim spoznajama u istraživanju bajke autorica pokuäava s etnološkog, sociološkog i psihološkog aspekta objasniti odabir elemenata pojedinih motiva za svaki narod.
Kazalište i film — razlike iz sličnosti
Authors: Gracin Juraj
Published: September 2018

Promatrajući dramsko kazalište i igrani film kao dva autohtona, a međusobno unekoliko i konvergentna umjetnička fenomena, autor na paradigmatskoj i sintagmatskoj osi njihove strukture utvrđuje zajednički koordinalni sustav. Na diskurzivnim kvalitetama unutar toga sustava određuje potom razlike koje navode na razmatranje formae substantialis obaju medija.
De lingua et parodia in Petronii Satyricis
Authors: Kalenić Antonius Aloysius
Published: September 2018

Primum scriptor interpretabatur de generibus semnonum in Petronii Satyricis. Etenim, quamquam in commemorato opere multa et inter se maxime varia sermonum genera variantur, est tamen, quod mireris nullum horum sermonum esse in conspicuo contrastatu, qui ei intercedat cum narrandi tono veluti principali. etiamsi non est dubium, quin inveniantur differentiae, quae sint inter linguam litterariam et cotidianam, hae linguae praecise terminari non possunt. attamen si a definitione notionis sententiae profecturus es vi propositionis definita enuntiato, quod unito flumine adfectivo ductum est et cuius significatio in se conclusa est, turn linguam litterariam pro rata parte paucis elementis adfectivis ac multis intellectualibus contineri, cotidianam contra hoc plurimis elementis adfectivis ac personalibus, multo minus intellectualibus contineri dicendum tibi erit. sed circumscriptione, quae ad numerum maiorem elementorum adfectivorum in lingua cotidiana, intellectualium in litteraria revocat, non sufficiente adferebat scriptor alia quoque elementa, quae nos adiuvarent ad linguam litterariam a cotidiana distinguendam. quae elementa in ipsis exemplis, quae in Petronii Satyricis reperiebantur, perspecta sunt, sunt autem haec primum sermonis cotidiani inclinatio ad compositionem propositionis paratacticam. deinde eius notarum praecipue commemorata sunt elementa sermocinandi adfectiva, ut exclamationes, adiurationes et obtestationes, imperativi, particulae adfirmandi et negandi, particulae interrogativae, mechanisatae formulae interrogandi, sententiae adfectivae breves, elementa adfectiva in sententiis intellectualibus. turn collocutoris partes sunt dictae in manifestatione cogitationis propriae et rcspectus, qui ad auditoris personalitalcm habetur. turn etiam mentio de linguae cotidianae linea sensitive animadversiva facta est. deniquc ac poslremo natura linguae cotidianae trivialis et parca commemorata est. si distributioneni quandam intra scrmonem cotidianum in Satyricis fa cere velimus, turn sermonem cotidianum Encolpii atque eius sociorum sermoni urbano, linguam autem Trimalchionis circuli una cum lingua plebeis ordinibus adscriptorum sermoni plebeio in universum inserere possumus.
Artemis i Artemid Slavena
Authors: Sambunjak Slavomir
Published: September 2018

U nastojanju da objasni značenje prikaza na ninskome jelenjem parošku iz 8. - 9. stoljeća, motiv lova ili žrtvovanja i motiv alterniranih polja, autor je posegnuo za mitskim predodžbama Slavena i Hrvata iz poganskoga doba. Detalj rascvjetala bikovskoga repa, repa u formi žita, povezan je najprije s mitričkom vjerom, a posredstvom izjednačavanje Mitre i Artemide/Anaihite i s vjerom Slavena. Jedno od najvažnijih slavenskih božanstava je Rod, a on dolazi u paru sa ženskim božanstvom, trojnim Rožanicama. Ta je slavenska mitska situacija paralelna s mitričkom, perzijskom, iranskom, ukoliko se tiče para Mitre i Anahite. Uz to. Rod i Rožanice se u slavenskim vrelima izravno izjednačuju s Artemidom i Artemisom, parom sa značenjem plodnosti, tj. Sunca i Vode, esencije i egzistencije.
Povijesna podloga goranskoga dijalekatnog stanja
Authors: Lisac Josip
Published: September 2018

U prilogu se obrađuju podatci iz goranske povijesti, poglavito oni što su oblikovali suvremeno dijalekatno stanje. Na taj je način objašnjena današnja izrazito izdiferencirana dijalekatna situacija s vrlo različitim govorima kajkavskoga, čakavskoga i štokavskoga tipa.
Pravilnosti u jadranskoj nesonimiji
Authors: Skračić Vladimir
Published: September 2018

Ovaj rad se nastavlja na rezultate istraživanja P. Skoka na jadranskim otocima. On nije kritika Skokovih spoznaja, koje su odreda točne, već neka vrsta dopune i komentara. Autor veću pozornost posvećuje malim otocima i jezičnim manifestacijama u njihovu imenu. Posebno se obrađuje razlozi koji uvjetuju gramatički rod u nesonima. Pravilnost koja uglavnom vlada kod velikih i naseljenih otoka (muški rod) nije na snazi kod malih i nenaseljenih (muški i ženski). Sto se tiče duljine imena otoka, autor utvrđuje da je ime to kraće što je referent važniji (otok veći i naseljen) a to duže, pa i dvočlano, što je otok manji i nenaseljen. Iznimaka je mnogo osobito u drugoj skupini otoka. Autor također razmatra pitanje koje se odnosi na podudarnost imena otoka i imena najvažnijeg naselja. Pet velikih otoka ne nosi ime po svojim naseljima, točnije, na njima ne postoje ojkonimi podudarni s imenom otoka. To su Mljet, Brač, Čiovo, Šolta i Dugi otok. Općenito se smatra da je do loga došlo s činjenice da se ni na jednom od njih u antici nije razvio grad. Ako je lako, postavlja se pitanje zašto se to nije dogodilo? No, odgovor na to pitanje izlazi iz okvira lingvističkih istraživanja. Na koncu, autor razmatra tendencije u imenovanju otoka, posebno malih. Pokušavaju se odredili semantička polja koja najviše sudjeluju u postupku denominacije, te se utvrđuje da su najzastupljeniji apelativi u nesonimima oni koje dolaze iz sfere geografskih termina i fitonima, te metafore.
Sintaktostilistička raščlamba i razdioba smisla
Authors: Stančić Ljiljana
Published: September 2018

Činjenica da u jeziku eksplicitno postoji samo oblik, tj. samo izraz, istinski je smjerokaz i bitna pretpostavka i za utemeljenje čvrstog metodološkog postupka kojim bi se meritorno raščlanjivali i složeni strikturno-semantički odnosi u pjesničkom jeziku. Stoga i opis figura značenja mora podrazumijevati i istodobnu analizu tzv. figura konstrukcija kojima su najčešće izražene.
Jedna prikrivena morfosintaktička shema rečeničnog modaliteta
Authors: Ćosić Vjekoslav
Published: September 2018

U radu je prikazan morfosintaktički mini-sustav anafora i deiktika koji - uz tradicionalnu paradigmu upitnih riječi kojima identificiramo sintaktičke funkcije u rečenici: tko?, koga?, komu?, koga?, o komu?, (s) kim?, kada?, kako?, koliko?, gdje? i zašto? - sadrži i oblike koji odgovaraju na ta pitanja na neodređeni, niječni i potvrdni način, npr. u hrvatskom: tko? - netko, nitko, taj-, kada? - nekada, nikada, tada, itd. Utvrđuje se da ti odgovori pokrivaju glavninu područja temeljnih rečeničnih modaliteta (osim zapovjednoga, koji svoj izravni morfosintaktički izraz ima u glagolskom načinu imperativu, i uskličnog, koji nema usustavljena izražajna sredstva). Svojim pravilnim ustrojem oni tako tvore jednu vrstu prikrivene morfosintaktičke sheme rečeničnih modaliteta. Analiziraju se mini-sustavi triju različitih jezika: hrvatskoga, latinskoga i njemačkoga. Latinski i njemački imaju logično ustrojene mini-sustave s vrlo malo nepokrivenih mjesta, ali s nešto manje pravilnosti u tvorbi nego hrvatski: npr. lat. quis? - aliquis, nemo, is; njem. wer? - jemand, niemand, d(ies)er. U bilješci se daju i primjeri iz češkog jezika koji ima koherentno ustrojen mini-sustav kao i hrvatski. Za autora najzanimljiviji su oblici za "neodređeno": hrv. netko, nešto, nekada, nekako, nekoliko; lat. aliquis, aliquid, aliquando, aliquo modo, aliquot, alicubi; njem. jemand, etwas, irgendwann, irgendwie, irgendwo. Ti oblici nemaju odgovarajući rečenični modalitet, ali su u sintaktičkom pogledu srodni oblicima za "potvrdno".
O (ne)ispravnosti dvojezičnih rječnika
Authors: Mikić Pavao
Published: September 2018

Kontrastiranje/uspoređivanje jezika omogućuje bolje i dublje upoznavanje kako stranog tako i materinskog jezika, omogućuje brže i temeljitije učenje stranog jezika, pomaže pri oblikovanju modernijih i svrsihodnijih udžbenika, omogućuje potpunije i ispravnije upoznavanje kulture, običaja i načina života nosioca nekog stranog jezika, jednom riječju: kontrastiranje jezika je potrebno i važno. Međutim, nije jednostavno odgovoriti na pitanje je li i u kojoj je mjeri kontrastiranje jezika, u ovom slučaju kontrastiranje riječi, moguće. Priloženi članak pokazuje kako je kontrastiranje riječi samo u jednom malom segmentu moguće, te predlaže stoga kontrastiranje frazeologije i tekstologije uz kontrastiranje pojedinih riječi.
Die Mittel- und Osteuropaische Reisebeschreibung der Entdeckungszeit
Authors: Pederin Ivan
Published: September 2018

Dieser Aufsatz erforscht und analysiert die deutsche und die russische Reisebeschreibung der Entdeckungszeit, sowie auch eine in deutscher Sprache verfaCte niederlitndische Reisebeschreibung. Diese Reisebeschreibungen haben insgemein, daB sie nach dem Osten blicken, Asien erforschen und so entsteht eine gemcinsamc Begriffswelt von der Nordsee bis zu China. Diese Rcisebesclireibungcn verfaBten Soldaten, Pilger, Diplomatcn und Kaulleute, bei alien spielt die Spionage eine bedeuLsame Rolle, Bei der russischcn Reisebeschreibung tlberwicgt der Etatismus der die Erzahlperspektive bildet, in der deutschen und nicderiandischen Reisebeschreibung ilbewiegt die GeschSftstiichtigkeit und dann die Gelehresamkeit. Da macht auch das Reisetagebuch Albrecht Dtlrcrs keine Ausnahme, denn Dtirer schrieb seinen Reisebericht als Gesch&ftsmann, nicht als Künstler. Als Folge dieser Reisebschreibungen entstand der Mythos von China und von Persien im Westen. Beide Lander werden als kulturell tlberlegen beschrieben. In dieser Zeit entstand der feste ErzShlkanon der Reisebeschreibung, je nach dem Beruf des Autors.
Marie Luise Kaschnitz: "Pjesnikinja ruševina"
Authors: Kabić Slavija
Published: September 2018

Pišući za vrijeme 2. svjetskog rata i u prvom desetljeću po njegovu završetku o vlastitim doživljajima i iskustvu njemačka književnica Marie Luise Kaschnitz (1901-1974) bila je zbog svoje lirike proglašena "pjesnikinjom ruševina". Međutim, iako je pisala o ruševinama i gladi, o poraženom čovjeku i njegovu izgubljenom zavičaju, ona je na neuobičajen način pretakala u stihove gotovo neprenosive sadržaje, nastojeći tadašnji kaos zamijeniti čežnjom za novom egzistencijom koja bi se temeljila na duhu i dobroti. Preko osnovnih motiva, kao što su djetinjstvo, zavičaj, ljubav, priroda i smrt, ona je uspoređivala prošlo idilično vrijeme sa sadašnjim razaranjem, na simboličkoj ravni suprostavljala je muško-ženske odnose, a pustoš ruševina preobražavala u strpljivost i nadu u obnovu etičkih vrijednosti nakon rata. Ciklusima pjesama "Povratak u Frankfurt" ("Rückkehr nach Frankfurt") i "Veliko putovanje" ("Grobe. Wanderschaft"), pjesmama "Opuštena priroda" ("Gelassene Natur"), "Žabac-mladoženja" ("Bräutigam Frosch") "Zavičaj" ("Heimat") "Govori pjesnik" ("Der Dichter spricht") ona je pogled čitatelja usmjeravala na važno, na čovjekove čudesne mogućnosti, ali i na smrtne opasnosti.
Izokvirenje (Ausklammerung) u novelama Stefana Zweiga
Authors: Mahnić-Ćosić Ana
Published: September 2018

Izokvirenje (Ausklammerung), tj. naknadno dodavanje pojedinih rečeničnih dijelova već “uokvirenoj” rečenici, smatra se iznimkom u normativnoj gramatici njemačkog jezika i u germanističkoj teoriji sintakse rečenice. U radu se ukazuje na učestalost izokvirenja u novelama S. Zweiga, koje služi u stilske svrhe. Rezultati analize autora Z. Glovacki-Bemardi i E. Grubačič, te podatci iz Dudena ukazuju na obilato korištenje izokvirenja kod nekih autora, a kod nekih ga uopće nema. Spomenuta pojava uvjetovana je prvenstveno stilističkim razlozima i nije u suprotnosti s duhom njemačkog jezika.
Politika i estetika kod britanskih putopisaca o Dalmaciji u 19. stoljeću
Authors: Mardešić Ivo
Published: September 2018

U britanskim putopisima o Dalmaciji u 19. stoljeću zamjetan je nastavak zanimanja za to područje još od ranih vremena. U putopisima 19. stoljeća naziru se novi pristupi i stavovi koji su bili rezultat novih filozofskih strujanja, postojećih ideja ali i zahtjeva čitalačke publike. Ovo je pokušaj utvrđivanja granica unutar kojih su putopisi "objektivni izvještaji" o posjećenoj zemlji, odnosno u kojoj su mjeri izvještaji obojeni unaprijed stvorenim predodžbama i idejnim odnosno ideološkim stavom pisaca. Analazira se i prikaz povijesti dalmatinske regije kakvu daju putopisci, odnosno odabir i ispuštanje nekih važnih povijesnih događaja, kao i način na koji je prikazana povijest Dalmacije mogla utjecati na opću sliku zemlje i ljudi. Značajan aspekt putopisa je stav autora, i njihova interpretacija, prema tekućim političkim i kulturnim zbivanjima u Dalmaciji. Članak istražuje i ideološku pozadinu objašnjenja i kritike onih događaja koji se inače smatraju dijelom normalnog povijesnog i kulturnog procesa.
Soplicowo - Mickiewiczev raj zemaljski: Rajsko u epu Adama Mickiewicza Gospodin Tadija
Authors: Vladović-Relja Elžbieta
Published: September 2018

Autorica se bavi problemom rajskoga karaktera Mickiewiczewa epa Gospodin Tadija. Taj problem u Zemlji Ulro uočava poljski nobelovac Czeslaw Milosz kao odraz milenarističke ideje. U interpretaciji svijeta Gospodina Tadije ističe se važnost prostomo-vremenskog "okvira" koji je teoretski razrađen u Poetici kompozicije A. B. Uspenskoga. Zahvaljujući okviru pripovjedačevo mjesto spram djela prolazi kroz nekoliko etapa: od vanjskoga, preko "mosta" i prekoračenja, do konkretnog ulaska u svijet poeme. Isprepletenost prostora i vremena čini taj svijet veoma privlačnim i uvjerljivim. U ep je također ugrađena romaneskna fabula koja je zasnovana na Adamovu mitu. Znakovita mjesta namjerne nedosljednosti i simboličnost glavne su njezine značajke. Rajski je motiv najsnažnije ocrtan kroz Zosjin lik. Ona je središte rajskoga i istodobno je njegova pokretačka snaga.
Vladoje Dukat kao posrednik britanske književnosti u hrvatskoj kritici 1914. - 1940.
Authors: Peričić Helena
Published: September 2018

U ovom radu autorica istražuje posljednje razdoblje anglističkog djelovanja jednog od utemeljitelja anglistike u nas - Vladoja Dukata, na području književne kritike. Evidentiravši i obradivši deset bibliografskih jedinica (objavljenih od 1915. do 1931.), autorica zaključuje daje riječ o kraćim napisima, uglavnom prigodnim bilješkama i osvrtima, koji svjedoče o davno prevladanom pristupu književnom djelu, s već otupjelom kritičkom oštricom ali i s natruhama komparatističke metode, pogotovu na poetičko-estetičkoj razini, s težištem na fabularnoj ili formalno- žanrovskoj paraleli, čime Dukat ulazi u kontekst pionirske faze razvoja komparatističkog pristupa u hrvatskoj književnoj kritici. Pa ipak, i u ovom razdoblju vrijednost Dukalova posredničkog kritičarskog rada valja tražiti u njegovoj "profesorskoj" odnosno akademsko-pedagoškoj le poticajno-animatorskoj ulozi
Akcenatska kretanja u prezentu višesložnih ruskih i čakavskih glagola
Authors: Šejić Rafaela
Published: September 2018

U želji da istražimo odnos ruskog i čakavskog akcenta u ovom smo se radu pozabavili analizom akcenatskih kretanja u prezentu višesložnih čakavskih i ruskih glagola, Iako je u infinitivu uočeno znatno poklapanje mjesta akcenta (oko 85%) u prezentu se zbog pomicanja akcenta laj odnos mijenja. Analizom našeg korpusa (358 parova višesložnih glagola) ustanovili smo da u infinitivu 302 para ima akcent na istom mjestu. Kretanje akcenta u prezentu dovelo je do formiranja nekoliko tipova akcenatskih skupina. U postotcima smo izrazili broj glagola određene skupine. Potpuno slaganje u mjestu akcenta u prezentu iskazuje 44% glagola našeg korpusa (39% glagola koji u prezentu zadržavaju isto mjesto akcenta kao u infinitivu i oko 5% glagola koji u oba sistema ostvaruju pomak akcenta s korijenskog sloga na nastavak). Potpuno neslaganje u mjestu akcenta u prezentu vidljivo je kod 26% glagola (to su glagoli kod kojih je akcent pokretan u jednom "sistemu, a stidan u drugom). Djelomično slaganje ostvaruje se kod 30% glagola našeg korpusa (uglavnom zbog ruskih glagola koji često u l.l.j. imaju akcent na nastavku, a u drugim licima na osnovi).
Konstrukcije s glagolom “BBITB”konstrukcija “Y MEHNECTB (HET )” u ruskom jeziku
Authors: Krneta Vesna
Published: September 2018

I. i 2. lice jednine i množine sadašnjeg vremena od glagola “bili” u suvremenom ruskom književnom jeziku se ne upotrebljava. Upotrebljava se tek u nekim slučajevima oblik 3, lica jednine “ecn." i veoma rijetko 3. lice množine “cyri”. “Ecti," se upotrebljava u suvremenom niskom jeziku; I) kao kopnla složenog predikata u znanstvenim konstrukcijama; 2) pri postojanju ili posjedovanju nečeg (i za jedninu i za množinu). Ako se konstatira prisutnost bilo kakvih osobina, duševnog stanja, bolesti, glagol “ecn,” se ne upotrebljava.
From Chomsky's nativistic theory to sociolinguistics
Authors: Tihomirović Dunja Jutronić
Published: September 2018

U članku se raspravlja o jednom pokušaju povezivanja Chomskyevog nativističkog programa sa sociolingvistikom (Pateman 1987). Autor preispituje prijedlog da veza između nativizma i sociolingvistike bude sintaktička teorija uma kako je predstvalja američki filozof Stephen Stich. Dajem odgovore na sljedeća dva pitanja: 1. Može li Chomskyev nativistički program bili adekvatna kognitivistička osnova u lingvistici; 2. Može li veza između nativizma i društvenih znanosti bili sintaktička teorija uma. Argumentira se zašto Chomskyev nativistički program nije ispravna osnova na kojoj se mogu elaborirali društvene teorije. Chomsky ne pridaje semantici/sadržaju adekvatno mjesto u svojoj teoriji i ne spominje istinu i referenciju u određivanju osnovnih problema s kojima se suočavamo u semantici. Pošto se sociolingvistika bavi (svjesnim) sadržajnim vjerovanjima o jezičnim oblicima, autor smatra da je pogrešno uzimali Chomskyev nalivistički program kao kognitivističku osnovu za društvene znanosti. 2. Ako nativističke premise treba da uključuju i pitanje sadržaja a Stichev program se zapravo zasniva na mentalnim slanjima i procesima koji u potpunosti odbacuje pozivanje na sadržaj, onda se most između nativizma i sociolingvistike ne može uspostaviti služeći se sintaktičkom teorijom uma kao vezom. Plauzibilna mogućnost povezivanja uma i društva trebao bi biti model koji daje stvarnu ulogu mentalnih stanjima koja nisu samo sintaktička. Samo ona psihološka teorija koja objašnjava kognitivna stanja na osnovi njenih sadržaja može poslužiti kao osnova na kojoj se može nadograđivati sociolingvistička teorija. Psihološka teorija koja se bavi samo sintaktičkim svojstvima mentalnih procesa ne može imati ulogu koja joj se pridaje u ovom određenom pokušaju i pristupu.
Grafija i ortografija hrvatskog teksta dvojezičnih mletačkih proglasa
Authors: Šimunković Ljerka
Published: September 2018

U ovom dijelu, nastavku članka iz prošlog broja, govori se o nekim aspektima ortografije hrvatskoga teksla mletačkih dvojezičnih proglasa. Iz izloženih se primjera vidi da kod pisanja veze prefiksa i osnove prevladava ctimološko obilježavanje glasova, dok kod veze osnove i sufiksa prevladava fonološko pisanje. Zatim slijede primjeri pisanja glasa j i h , a posebna se pažnja posvećuje pisanju vokalnog r . Obrađeno je, zatim, pisanje velikih slova i interpunkcijskih znakova kao i obilježavanje akcenta i dužine slogova.
Osnovne sintaktičke značajke goranskih kajkavaca u sklopu cjeline narječja
Authors: Lisac Josip
Published: September 2018

U prilogu se obrađuju osnovne sintaktičke značajke goranskih kajkavaca. Posebno se spominju osobine zajedničke cjelini kajkavske skupine dijalekata, ali se ističu i posebnosti kajkavaca u Gorskom kotaru. U dva mjesna govora (Turni i Delnice) sinktatičke su razlike neznatne, a u tom smislu među Goranima se izdvajaju tereni oko Lukovdola i oko Čabra.