num_pages: 197
description: Валерій Шевчук вражає… Його твори – це поєднання фантастики, філософії та прагнення зрозуміти суть – життя, людини. Це постійний пошук, який є очевидним в книзі «Око прірви».  Головний герой Михайло Василевич – творець славнозвісного Пересопницького євангеліє. Події відбуваються на загадковому острові, на який можна потрапити, лише пройшовши через озеро та Око прірви, де власне і стаються дивні подій, ситуації. Хотілося б поділитися кількома виновками, які чудово можна підкреслити цитатами із твору: 1.	Праця для людини у сенсі створення цінності неймовірна важлива, бо «Господь чудо творить через смертних». «Не годиться, щоб праця огірчувала життя, як це було в Єгипті із ізраїльтянами, бо, коли праця огірчує, вона рабська а не Богом надихнута».«наснага приходить у праці, у щоденному осягненні і досягненні…» Головний герой у свій час створив чудове Пересопницьке євангеліє. Але після цієї важкої і при цьому радісної праці, відчуває себе виснаженим і шукає нових джерел натхнення…2.	Автор звертає увагу на сумнів як явище та його вплив на людину. Сумнів живе і в головному герої...« різномисля – це хвороба душевна, люди в різномислі у сум’ятті пробувають, а отже, в сумніві, сумнів же – перший руйнівник мислительних творень. Признаюся, ці слова мене вразили, бо я сам був із таких, кого часто брав сумнів у головних вартостях житейських, і, коли це зі мною траплялося, нездатний ставав, тобто охлялий, сонний, не маючи ні до чого інтересу, все мені тоді здається у світі несправжнє й позбавлене глузду, людські дії видаються примарними, а марнота всюдисущою».«У чому ж був мій сумнів?... І хто, зрештою, є в мені творцем цього сумніву?» 3.	У книзі постійно наводяться приклади, які проводять паралель між життям людини і світом навколо. Це показує усю системність існуючого і взаємопов’язаність. «Вода чиста у джерелі протічнім» «Але кожен із нас не без світла - в одного більше світла, в іншого – тьми, бо й день не без затінків і темних закапелків, а ніч не без світла: свічки, місяця, зір, світляків – усе це речі прості…»«Не бачу нічого лихого у грі, бо життя людське за волею Божою складається із двох частин: роботи та гри. Роботою люди здобувають хліб насущний для прохарчування, а грою себе бавлять, недаремно у Старому Римі люди вимагали двох речей: хліба та видовищ, тобто роботи і гри..» «У миті життя наше, у миті - і смерть» «Чи не для того Господь посилає у світ не тільки здорових, ладних, повних краси й сили, повнокровних, гарних, але й почварних, скривлених, хворих, без ладності… - все це необхідно, щоб збагнути неодновимірність світу, а це, отже, дає особливо поглиблене його пізнання» 4.	Усі ми щось шукаємо – постійно, безперервно. Часто і мабуть таки, на жаль, не в собі… Валерій Шевчук підкреслює роль цього процесу у пізнанні правди, русі вперед та внутрішніх досягненнях… «Людина – не пес і прив’язі не потребує, а має волею та розумом прив’язувати себе до одного місця» «У кожної людини є своя темна хмара… І кожен свою темну хмару має знайти і вивідати сам». 5.	Уся книга показує читачеві, наскільки потужний зв’язок людини із Богом та яка велика все таки його роль у нашому життя – усвідомлюємо ми це чи ні. « Твоя воля – це частка волі Божої..»«Христос велів – хто підноситься, буде впокорений, а хто впокорятиметься, буде піднесений»«Бо за Господнім приписом кожен має воювати зі своїм сатаною сам»«Як маєш потребу брати, вживай духовної медицини» «…латиняни, ввівши в догматику поняття «чистилища» мали певну рацію… але не в потойбічні після смерті, а на землі, що весь створений людьми світ і є чистилищем, бо саме тут спитується людина» «…без високих зразків себе не утвердиш. Однак не роби собі із тих зразків неба. Бо небо – то не зразки, то Господь» 6.	Важливість роботи над собою, і ця робота стосується різних сфер: обрання власного шляху незалежно від думки інших і потім слідування безсумнівно ним, праці… «Не можу вже тут лишатися, бо не бажаю слави людської. І не вважаю своє пробування у печері подвигом, бо хотів відбути цей час стоячи, але утрудився і дозволив собі сісти. Коли ж сів, захотілося мені лягти, а коли ліг, то не міг уже ані видіти, ані стояти. Це значить, що не укріпив я ще свого духу» «І спіткнеться пиха й упаде»«Не зискуй у собі, не блукай марно світом, не шукай вітра в полі, не марнуй часу, не ламай голови напосильними для твого розуму думками…» «І цього я твердо не бажав, хоч таке мене по-своєму вабило..» «Боюся судити…щоб не здобути нового гріха» «Чим швидше позбудешся підпірних палиць, тим швидше станеш на власні ноги й твердіше стоятимеш» Проте якщо прочитати книгу повністю, то основне, що чітко карбується у голові – це важливість не підміняти поняття, а бути правдивим із собою, оточуючими і світом в цілому. «Прірва твориться тоді, коли людина перестає бачити біле – білим, а чорне – чорним, а починає біле звати чорним, а чорне – білим… тобто зневажає Божі заповіді, замінюючи їх своїми. Тоді й починається блюзнування і блюзнірство. Не бажай, щоб світ і краса його, і творення його пропали, коли сам пропадаєш…» Читайте, бо ця книга того варта...
language: Ukrainian
title: Око прірви
publisher: Український письменник