Definitsioon: XII- XV sajandil Euroopas valitsenud arhitektuuristiil, mida iseloomustavad ehitiste teravkaared, roietele toetuvad ristvõlvid, skulptuurkaunistused ning kõrgusse pürgimine
Mõiste: tellisgootika
Ülemmõiste: arhitektuuristiil