Definitsioon: tüüpjuhul iseseisev mittetäistähenduslik sõna, mis muutub käändes ja arvus ning käitub lauses nimi-, omadus- või arvsõnade taoliselt, kuid on nendega võrreldes "tühjema", abstraktsema sisuga
Mõiste: enesekohane asesõna
Ülemmõiste: käändsõna
Mõiste: enesekohane asesõna
Ülemmõiste: noomen
Mõiste: vastastikune asesõna
Ülemmõiste: käändsõna
Mõiste: vastastikune asesõna
Ülemmõiste: noomen
Mõiste: omastav asesõna
Ülemmõiste: käändsõna
Mõiste: omastav asesõna
Ülemmõiste: noomen
Mõiste: interrogatiiv-relatiivpronoomen
Ülemmõiste: käändsõna
Mõiste: interrogatiiv-relatiivpronoomen
Ülemmõiste: noomen
Mõiste: indefiniitpronoomen
Ülemmõiste: käändsõna
Mõiste: indefiniitpronoomen
Ülemmõiste: noomen