Definitsioon: kõnes avalduv; (lingvistikas) vahend, mis eristab ja eraldab keeleüksuse tema naaberüksuste hulgas (näit. kõne põhitooni muutus ja hääle intensiivistamine, hääliku pikenemine) (EKSS)
Mõiste: ekspiratoorne rõhk
Ülemmõiste: kommunikatsioon
Mõiste: ekspiratoorne rõhk
Ülemmõiste: suhtlus
Mõiste: sõnarõhk
Ülemmõiste: kommunikatsioon
Mõiste: sõnarõhk
Ülemmõiste: suhtlus
Mõiste: väljahingusrõhk
Ülemmõiste: kommunikatsioon
Mõiste: väljahingusrõhk
Ülemmõiste: suhtlus