Sammendrag: Oftedal Broch, Bruzelius, Mitsem, Stabel, GjølstadA ble dømt for å ha inngitt skadeoppgave til sitt forsikringsselskap i anledning et innbruddstyveri, der det ble oppført gjenstander som ikke var stjålet. Verdien av disse gjenstandene var oppgitt til 67110 kroner. Verdien av gjenstandene som virkelig var stjålet, ble oppgitt til 92 000 kroner.I tingretten ble straffen fastsatt til samfunnsstraff i 50 timer. Etter anke endret lagmannsretten straffen til ubetinget fengsel i 45 dager. A anket til Høyesterett og påstod at reaksjonen burde være samfunnsstraff. Høyesterett uttalte at etter fast rettspraksis er utgangspunktet for å idømme samfunnsstraff for forsikringsbedrageri enten at beløpet er forholdsvis beskjedent eller at det foreligger særlige omstendigheter. Beløpet i denne saken var for høyt til at det kunne tilsi samfunnsstraff. Forsvareren fremhevet særlig at A på grunn av forsikringsbedrageriet hadde gått glipp av 92 000 kroner, som han ville hatt krav på i erstatning fra selskapet, jf. FAL § 8-1 annet ledd. Høyesterett fant at det for spørsmålet om ileggelse av samfunnsstraff ikke kunne legges særlig vekt på denne sivilrettslige reaksjonen, selv om også den har en klar preventiv hensikt. Andre momenter som kunne tilsi samfunnsstraff forelå heller ikke, og anken ble forkastet.

NORGES HØYESTERETT
Den 13. september 2004 avsa Høyesterett kjennelse i
HR-2004-01508-A, (sak nr. 2004/797), straffesak, anke,
A (advokat Arne Meltvedt)
mot
Den offentlige påtalemyndighet (statsadvokat Erik Erland Holmen)
S T E M M E G I V N I N G :
(1) Dommer Oftedal Broch: Saken gjelder straffutmåling for forsikringsbedrageri –
spørsmål om samfunnsstraff.
(2) Kristiansand tingrett avsa 11. november 2003 dom i tilståelsessak med slik domsslutning:
"1. A p.nr. 000074 00000 dømmes for:
1 – en – overtredelse av strl. § 272, 1. ledd.
Gjerningstidspunkt: 20.08.2003
Straffen settes til: Samfunnsstraff i 50 –femti– timer med en subsidiær
fengselsstraff på 40 – førti – dager og en gjennomføringstid på 120 dager.
Straffeloven § 59, 2. ledd er anvendt i forbindelse med straffutmålingen."
(3) Påtalemyndigheten anket over straffutmålingen. Agder lagmannsrett avsa 19. april 2004
dom med slik domsslutning:
"I tingrettens dom gjøres den endring at straffen settes til fengsel i 45 – førtifem –
dager."
(4) Saksforholdet og domfeltes personlige forhold fremgår av dommene.

2
(5) Domfelte har anket over straffutmålingen. Det gjøres gjeldende at straffereaksjonen bør
være samfunnsstraff. Spesielt er vist til at han på grunn av det straffbare forholdet også
har mistet kr 92 000 i erstatning fra forsikringsselskapet.
(6) Saken er i Høyesterett behandlet sammen med sak HR-2004-01506-A (sak nr. 2004/843)
og HR-2004-01507-A (sak nr. 2004/644). For en nærmere gjennomgåelse av
bestemmelsen om samfunnsstraff og praksis i forhold til forsikringsbedrageri viser jeg til
sak 2004/843.
(7) Jeg er kommet til at anken ikke kan føre frem.
(8) A er dømt for i august 2003 å ha inngitt skadeoppgave til sitt forsikringsselskap i
anledning et innbruddstyveri, der det ble oppført gjenstander som ikke var stjålet. Dels
var det gjenstander som han eide, men som ikke var stjålet, og dels gjenstander som han
aldri hadde eiet. Verdien av disse gjenstandene var oppgitt til 67 110 kroner. Den oppgitte
verdi av gjenstander som virkelig var stjålet, utgjorde omkring 92 000 kroner.
(9) Slik det fremgår av sak 2004/843 med henvisninger, er utgangspunktet for å idømme
samfunnsstraff ved forsikringsbedrageri etter fast rettspraksis enten at beløpet er
forholdsvis beskjedent eller at det foreligger særlige omstendigheter. I saken her er
beløpet klart for høyt til at beløpets størrelse tilsier annet enn ubetinget fengsel.
(10) Forsvareren har særlig fremhevet at A har gått glipp av kr 92 000 i erstatning for skade
han hadde lidt, fordi han har gitt uriktige opplysninger i den hensikt å få utbetalt
ytterligere 67 110 kroner. Dette representerer en sterk økonomisk reaksjon på det
straffbare forhold. Dertil kommer at han tilsto i første politiavhør og at han nå er i arbeid,
som han står i fare for å miste dersom han må sone en fengselsstraff.
(11) Jeg finner ikke at det kan legges særlig vekt på det økonomiske tap domfelte har lidt ved
at han mistet sitt rettmessige krav mot selskapet. Denne sivilrettslige reaksjonen følger av
forsikringsavtaleloven § 8-1 annet ledd. Selv om også denne bestemmelsen har en klar
preventiv hensikt, slik det fremgår av forarbeidene, jf. NOU 1987: 24 på side 168-169,
kan den ikke føre til noen vesentlig annerledes vurdering av den strafferettslige
situasjonen. Jeg viser til at ut fra forsikringsbedrageriets størrelse tilsier forholdet klart en
ubetinget fengselsstraff.
(12) Heller ikke domfeltes arbeidssituasjon kan tillegges særlig vekt. Under sakens gang var
han i arbeid ved tingrettens behandling av saken i november 2003, han var ikke i arbeid
ved lagmannsrettens behandling i april 2004, men er altså nå i arbeid. Det kan ikke ses at
avsoning av en kort ubetinget fengselsstraff vil utsette ham for en spesiell belastning.
Hans tilståelse er uttrykkelig vektlagt av lagmannsretten.
(13) Jeg finner etter dette at det ikke foreligger grunner for å fravike lagmannsrettens
straffutmåling, og anken må forkastes.

3
(14) Jeg stemmer for denne
K J E N N E L S E :
Anken forkastes.
(15) Dommer Bruzelius: Jeg er i det vesentlige og i resultatet enig med
førstvoterende.
(16) Dommer Mitsem: Likeså.
(17) Dommer Stabel: Likeså.
(18) Dommer Gjølstad: Likeså.
(19) Etter stemmegivningen avsa Høyesterett denne
K J E N N E L S E :
Anken forkastes.