Sammendrag: Skoghøy, Coward, Utgård, Dolva og ScheiA, født 1957, ble i tingretten og lagmannsretten dømt til ett års fengsel for at hun sammen med sin samboer hadde oppbevart 1 856,3 gram hasj med sikte på videresalg. Hun var selv tung narkotikamisbruker og hadde vært narkoman i vel 30 år. Høyesterett fastsatte straffen enstemmig til fengsel i sju måneder, men det var noe uenighet om begrunnelsen.Det var enighet om at det på grunn av lang saksbehandlingstid måtte gjøres et merkbart fradrag i straffen. Det straffbare forhold ble begått 5. mars 2001. Domfelte ble da pågrepet og varetektsfengslet. Tiltale ble først tatt ut 12. september 2002. Deretter gikk det seks og en halv måned til hovedforhandling i tingretten. Etter tingrettens dom var saken blitt behandlet med den hurtighet som kunne forventes. Derimot var det uenighet om hva straffen burde ha vært fastsatt til dersom man så bort fra den lange saksbehandlingstiden. Førstvoterende mente at dersom man så bort fra den lange saksbehandlingstiden, burde straffen ha vært satt til fengsel i ett år slik tingretten og lagmannsretten hadde gjort, mens de øvrige fire dommerne - under henvisning til uttalelse i dom avsagt samme dag i sak 2004/363 om en forsiktig nedjustering av straffenivået for hasjforgåelser - mente at en straff av fengsel i 10 måneder kunne være et passende utgangspunkt i den foreliggende sak.

NORGES HØYESTERETT
Den 3. mai 2004 avsa Høyesterett dom i
HR-2004-00816-A, (sak nr. 2004/297), straffesak, anke,
A (advokat Tor Kjærvik)
mot
Den offentlige påtalemyndighet (statsadvokat Tormod Haugnes)
S T E M M E G I V N I N G :
(1) Dommer Skoghøy: Saken gjelder straffutmåling i narkotikasak.
(2) Sarpsborg tingrett avsa 1. april 2003 dom som for A har denne domsslutning:
”1. A, f. 00.00.1957, dømmes for overtredelse av straffeloven § 162 første og annet
ledd jf femte ledd, sammenholdt med straffeloven § 64 til en straff av fengsel i
1 – ett – år. Til fradrag går 12 – tolv – dager for utholdt varetekt.
…
3. A dømmes til å betale saksomkostninger med kr 2.000,- – kronertotusen –.”
(3) A anket til Borgarting lagmannsrett over bevisbedømmelsen under skyldspørsmålet.
Subsidiært anket hun over straffutmålingen.
(4) Lagmannsretten avsa 16. januar 2004 dom med slik domsslutning:
”1. A, født 00.00.1957, dømmes for overtredelse av straffeloven § 162 annet ledd,
jf første ledd, sammenholdt med straffeloven § 64, til en straff av fengsel i 1 –
ett – år. Til fradrag i straffen kommer 12 – tolv – dager for utholdt
varetektsarrest.
2. A, født 00.00.1957, dømmes til å betale til det offentlige sakens omkostninger
for tingretten og lagmannsretten med 7.000 – sjutusen – kroner.”
(5) Det nærmere saksforhold og domfeltes personlige forhold fremgår av tingrettens og
lagmannsrettens dommer.

2
(6) Domfelte har påanket lagmannsrettens dom til Høyesterett. Anken gjelder
straffutmålingen.
(7) Jeg er kommet til at anken bør tas til følge.
(8) Det forhold A er domfelt for, ble begått 5. mars 2001.
(9) Hun hadde i slutten av februar 2001 reist fra Hammerfest til Sarpsborg for å besøke sin
mor og sin bror. Senere kom også hennes samboer til Sarpsborg. Den 5. mars 2001
besøkte hun sammen med samboeren og broren noen bekjente i Grålum. Da de forlot
stedet i bil som tilhørte og ble kjørt av domfeltes bror, ble de stanset av politiet. Ved
undersøkelse av bilen ble det funnet 1 856,3 gram hasj i en plastpose under førersetet.
Blant annet på grunnlag av domfeltes forklaring til politiet etter pågripelsen og til
forhørsretten i forbindelse med varetektsfengsling, fant lagmannsretten det bevist at
hasjpartiet ble oppbevart av domfelte og hennes samboer, og at de hadde til formål å
bringe hasjen med seg tilbake til Hammerfest for å videreselge den der.
(10) Domfelte er uføretrygdet og har over lang tid blant annet misbrukt heroin. Etter det som
er opplyst, har hun vært narkoman i vel 30 år. Hun er domfelt til sammen seks ganger
tidligere. Domfellelsene gjelder i det vesentlige mindre alvorlige narkotikaforgåelser og
vinningskriminalitet.
(11) Når jeg har kommet til at anken bør tas til følge, er det på grunn av den lange tiden som er
gått siden gjerningstidspunktet. Det straffbare forhold ble som nevnt begått 5. mars 2001.
Domfelte ble da pågrepet og varetektsfengslet. Uten at aktor har kunnet gi noen nærmere
redegjørelse for årsaken, ble tiltale ikke tatt ut før 12. september 2002. Deretter gikk det
seks og en halv måned til hovedforhandling for tingretten. Etter tingrettens dom er saken
blitt behandlet med den hurtighet som kan forventes. Etter min oppfatning må det ved
straffutmålingen gjøres et merkbart fradrag for den tid som gikk frem til pådømmelse i
tingretten.
(12) I anken er det – i tillegg til den tid som er gått siden det straffbare forhold ble begått –
påberopt at domfelte er inne i en rehabiliteringssituasjon, og at det ved straffutmålingen
også må tas hensyn til at hun har psykiske problemer.
(13) Jeg kan imidlertid ikke se at det foreligger noen rehabiliteringssituasjon. Det ble
våren/sommeren 2002 gjort et forsøk med metadonbehandling. Det fungerte
tilfredsstillende de to-tre første månedene, men høsten 2002 ble det etter ønske fra
domfelte selv avsluttet. Da hun i slutten av august 2002 møtte til soning av en tidligere
dom, ble hun tatt med hasj på seg. Hun er fortsatt rusmisbruker og gjennomfører for tiden
et behandlingsopplegg hos sin fastlege.
(14) Det er for Høyesterett fremlagt en erklæring fra domfeltes fastlege hvor det blir fremholdt
at hun på grunn av en ikke nærmere angitt psykisk lidelse er lite soningsdyktig, og at det
beste for henne ville være et institusjonsopphold på minst to år. Etter min oppfatning kan
imidlertid dette ikke tillegges noen vekt ved straffutmålingen. Spørsmålet om hvorvidt
domfelte er soningsdyktig, må vurderes av kriminalomsorgen ved innsettelse for soning.

3
(15) Som det fremgår av det jeg har sagt, har lagmannsretten lagt til grunn at domfelte hadde
som formål å videreselge hasjen. Etter min oppfatning må det ved straffutmålingen
likevel tas hensyn til at domfelte selv er tung narkotikamisbruker.
(16) Domfeltes forsvarer har vist til at det straffbare forhold er begått før de någjeldende regler
om samfunnsstraff trådte i kraft, og at det etter de tidligere regler om samfunnstjeneste er
adgang til å idømme samfunnstjeneste da den fastsatte straff ikke overstiger ett års
fengsel. For at det skal være grunnlag for å anvende samfunnsstraff for en slik
narkotikaforgåelse vi her står overfor, må det imidlertid foreligge en klar
rehabiliteringssituasjon. Jeg kan ikke se at det er tilfellet her.
(17) Dersom man ser bort fra den lange saksbehandlingstiden, burde straffen etter min mening
ha vært fastsatt til ett års ubetinget fengsel slik tingretten og lagmannsretten har gjort. På
grunn av saksbehandlingstiden mener jeg at straffen bør reduseres til ubetinget fengsel i
sju måneder. Til fradrag går 12 dager for varetektsfengsel.
(18) Jeg stemmer for denne
DOM:
I lagmannsrettens dom gjøres den endring at straffen settes til fengsel i 7 – sju – måneder.
Til fradrag går 12 – tolv – dager for varetektsfengsel.
(19) Dommer Coward: Jeg er kommet til samme resultat som førstvoterende, men på et noe
annet grunnlag.
(20) Skulle straffen vært fastsatt uten hensyn til den lange saksbehandlingstiden, burde den
etter min mening ligget noe lavere enn fengsel i ett år, som er det førstvoterende angir.
Jeg viser her til den forsiktige nedjusteringen av straffen for hasjforgåelser som er
kommet til uttrykk i Høyesteretts dom i dag i sak nr. 2004/363. En straff av fengsel i ti
måneder kunne etter min mening være et passende utgangspunkt i vår sak. Men samtidig
ser jeg ikke grunn til et så stort avslag i straffen på grunn av tidsforløpet som det
førstvoterende går inn for, og jeg er etter dette enig i at straffen settes til fengsel i syv
måneder.
(21) Dommar Utgård: Som andrevoterande, dommar Coward.
(22) Dommer Dolva: Likeså.
(23) Justitiarius Schei: Likeså.
(24) Etter stemmegivningen avsa Høyesterett denne
D O M :

4
I lagmannsrettens dom gjøres den endring at straffen settes til fengsel i 7 – sju – måneder.
Til fradrag går 12 – tolv – dager for varetektsfengsel.