Dato: 2025-12-11

Sammendrag: To menn var tiltalt for ha forsøkt å dyrke 175 cannabisplanter, som samlet ville ha gitt minst 5 250 gram røykbart materiale som inneholder THC (tetrahydrocannabinol), virkestoffet i cannabis. Produksjonen ble oppdaget av politiet før avlingen var ferdig. Lagmannsretten la til grunn at forventet produksjonsmengde måtte halveres fordi en del av plantene kunne være  hannplanter, som gir et klart lavere THC-utbytte enn hunnplanter. Det er derfor i hovedsak hunnplanter som dyrkes frem.

Spørsmålet for Høyesterett var om og i hvilken grad plantenes kjønn skal tillegges vekt ved beregningen av produksjonspotensialet fra en cannabisplantasje.

Høyesterett kom til at det som utgangspunkt ikke er nødvendig å ta stilling til om avlingen inneholder hannplanter. Bare i tilfeller hvor dyrkingen må antas å være utført av  personer med særlig lav kompetanse, eller hvor det foreligger andre forhold som tilsier særlig lav produksjonsevne, kan plantenes kjønnssammensetning ha betydning for beregningen av produksjonspotensialet. Ved en profesjonelt anlagt produksjon kan man normalt se bort fra forekomsten av hannplanter. Produksjonspotensialet ved dyrking av cannabis kan dermed fastsettes etter en normalbetraktning, basert på at hver plante ville ha gitt 30-40 gram tørket marihuana, med en THC-konsentrasjon på 7 prosent.

Lagmannsretten hadde ikke bygget på en slik presumsjon, og straffen var derfor basert på et for lavt produksjonspotensial. Høyesterett utmålte ny straff for de tiltalte, som ble satt til noe over to år. Straffene inkluderte også enkelte andre forhold.

Dommen har betydning for fastsettelsen av produksjonskapasiteten ved dyrking av cannabis.

D O M
avsagt 11. desember 2025 av Høyesterett i avdeling med
dommer Bergljot Webster
dommer Wenche Elizabeth Arntzen
dommer Cecilie Østensen Berglund
dommer Eyvin Sivertsen
dommer Thomas Chr. Poulsen
HR-2025-2473-A, (sak nr. 25-133105STR-HRET)
Anke over Eidsivating lagmannsretts dom 10. juli 2025
Påtalemyndigheten (statsadvokat Erik Førde)
mot
A
B (advokat Anders Morten Brosveet)

2
S T E M M E G I V N I N G
(1) Dommer Østensen Berglund:
Sakens spørsmål og bakgrunn
(2) Saken gjelder anke over straffutmåling. Spørsmålet er om og i hvilken grad det skal legges
vekt på plantenes kjønn når produksjonspotensialet fra cannabisplanter skal beregnes.
(3) A og B ble stanset av politiet i august 2024. Det ble da funnet fem små poser med
toppskudd fra cannabisplanter i bilen de kjørte. Ved en etterfølgende undersøkelse av
boligen de disponerte, fant politiet hasj, ytterligere poser med cannabistoppskudd samt
grovkvernede cannabistoppskudd. En nærmere undersøkelse av garasjen viste at deler av
den var omgjort til en cannabisplantasje, med blant annet tilpassede lamper, vifter og
luftfuktere.
(4) Politiet tok beslag i plantene som ble dyrket i garasjen. Disse var omtrent like i størrelse,
men de var ikke fullt utvokste og manglet derfor toppskudd. Fem av plantene ble sendt til
Kripos, som veide materialet til 68,3 gram cannabis i tørket tilstand. Alle de innsendte
plantene inneholdt det rusgivende stoffet tetrahydrocannabinol (THC). Ettersom de var
uten toppskudd, kunne ikke plantene kjønnsbestemmes uten videre, og det ble ikke foretatt
noen analyse av det prosentvise innholdet.
(5) Som følge av beslagene ble det i desember 2024 tatt ut tiltale mot A og B. Tiltalens post II,
som er den sentrale i saken her, lød på overtredelse av straffeloven § 232 første ledd,
jf. § 231 første ledd, jf. straffeloven § 16, jf. straffeloven § 15 for ulovlig å ha forsøkt å
tilvirke og oppbevare narkotika. Grunnlaget for tiltalen var at de to hadde forsøkt å dyrke
og drive frem 175 cannabisplanter, som til sammen ville ha gitt minst 5 250 gram røykbart
THC-holdig materiale. De lyktes ikke fordi produksjonen ble oppdaget av politiet.
(6) Tiltalens post I knyttet seg til oppbevaring av narkotikaen som ble funnet i bilen, huset og
garasjen ellers, til sammen nærmere én kilo hasj og et noe lavere kvantum marihuana. A
ble også tiltalt for å ha oppbevart i underkant av 1 gram kokain, og for et grovt tyveri av
kabler. Videre ble begge, ved tilleggstiltalebeslutning fra februar 2025, tiltalt for tyveri
etter å ha tilegnet seg strøm utenom målerpunkt i forbindelse med produksjonen av
narkotika.
(7) Ved Romerike og Glåmdal tingretts dom 24. februar 2025 ble de domfelt i tråd med
tiltalebeslutningene, men slik at A ble dømt for tyveri av kabler, men ikke for grovt tyveri.
Straffen ble satt til fengsel i 2 år og 3 måneder for A og 2 år og 2 måneder for B.
(8) A og B anket over straffutmålingen, herunder bevisbedømmelsen under straffespørsmålet
for tiltalebeslutningens post II. Eidsivating lagmannsrett avsa dom 10. juli 2025 der
straffen ble satt til fengsel i 1 år og 8 måneder for A og 1 år og 7 måneder for B.
(9) Mens tingretten la til grunn et produksjonspotensial på 5 250 gram, slik tiltalens post II lød
på, bygget lagmannsretten på et produksjonspotensial på 2 625 gram. Lagmannsretten
begrunnet sitt syn med at det måtte legges til grunn at rundt halvparten av cannabisplantene
var hannplanter. Det måtte derfor gjøres et fradrag ved beregningen, ettersom hannplanter
HR-2025-2473-A, (sak nr. 25-133105STR-HRET)

3
har lavere THC-konsentrasjon enn hunnplanter og påvirker hunnplantenes
produksjonspotensial negativt.
(10) Påtalemyndigheten har anket straffutmålingen til Høyesterett. Det er anført at
lagmannsretten har foretatt en uriktig vurdering av produksjonspotensialet knyttet til
cannabisplantene, slik at straffen er satt for lavt. Det er gjort gjeldende at rettspraksis ikke
gir grunnlag for fradrag som følge av at plantene kan ha bestått av både hann- og
hunnplanter.
(11) A og B har anført at lagmannsrettens avgjørelse er korrekt, og at det i tråd med praksis er
foretatt en konkret vurdering.
(12) For Høyesterett er det oppnevnt to sakkyndige, senioringeniør Pushap Gurbaksh Singh fra
seksjon for narkotikaanalyse, Kripos og professor i botanikk Anneleen Kool, Universitetet
i Oslo. De sakkyndige har avgitt en felles skriftlig erklæring, og de har forklart seg muntlig
for Høyesterett. Begge var oppnevnt som sakkyndige også for lagmannsretten.
Mitt syn på saken
Rettslige utgangspunkter
(13) Det prinsipielle spørsmålet i saken knytter seg til beregningen av produksjonspotensialet til
cannabisplanter ved tilvirkning, nærmere bestemt om og i hvilken grad det skal legges vekt
på plantenes kjønn ved beregningen. Dette får igjen betydning for straffutmålingen.
(14) Etter straffeloven § 231 straffes den som ulovlig tilvirker, innfører, utfører, erverver,
oppbevarer, sender eller overdrar narkotika, med fengsel i inntil 2 år. Dersom
overtredelsen er grov, heves strafferammen til fengsel i inntil 10 år, jf. straffeloven § 232.
(15) Tilvirking i form av dyrking av narkotiske planter straffes på samme nivå som innførsel,
jf. HR-2020-1349-A avsnitt 10 med videre henvisninger. For planter som er under vekst,
skilles det mellom det som er produsert, og det vekstpotensialet som ennå ikke er realisert.
Den delen av planten som er grodd frem, representerer en fullbyrdet forbrytelse, mens det
som kunne vokst frem, anses som forsøk, jf. HR-2016-591-A avsnitt 9.
(16) For den realiserte produksjonen vurderes den faktiske mengden stoff som er produsert,
normalt ved at planter tørkes og veies. Deretter beregnes mengden av det samlede partiet ut
fra dette.
(17) For så vidt gjelder den urealiserte delen, må det foretas en beregning av antall planter det
var tatt sikte på å dyrke frem til høsting, og den mengden cannabis det normalt ville
representere, jf. Rt-2009-279 avsnitt 16. En nærmere beskrivelse av hvordan et slikt anslag
basert på produksjonsanleggets kapasitet skal gjøres, fremgår av HR-2016-591-A
avsnitt 12 og 13. Ut fra en sakkyndig utredning fra senioringeniør Pushap Gurbaksh Singh
ved Kripos, som bygget på erfaringer både fra internasjonale studier og fra Norge, la
Høyesterett i den avgjørelsen til grunn at det normalt kan tas utgangspunkt i et utbytte på
30 til 40 gram tørket materiale per plante, med en THC-konsentrasjon på omkring
7 prosent.
HR-2025-2473-A, (sak nr. 25-133105STR-HRET)

4
(18) Pushap Gurbaksh Singh bekreftet i skranken i Høyesterett i saken her, at et anslag på 30 til
40 gram salgbart materiale fra hver plante fortsatt er realistisk. Samtidig forklarte han, slik
det også fremgår av den skriftlige sakkyndige erklæringen, at det forekommer tilfeller der
utbyttet langt overstiger dette. Ved Kripos er det registrert fra 30 til 153 gram per plante,
riktignok slik at det kun er ett tilfelle med et utbytte på 153 gram. Ved spesielle
dyrkingsteknikker som ble beskrevet for Høyesterett av sakkyndig professor Anneleen
Kool, kan det oppnås én kilo røykbart materiale per plante. En slik teknikk er ikke benyttet
i saken her.
(19) Basert på den sakkyndige erklæringen og forklaringene for Høyesterett mener jeg det i
normalsituasjonen fortsatt er riktig å ta utgangspunkt i et utbytte på 30 til 40 gram salgbart
materiale per plante. Jeg understreker at dette fremstår som et forsiktig anslag, der det er
bygget inn en klar sikkerhetsmargin.
(20) I avgjørelsen fra 2016 ble det lagt til grunn en normal styrkegrad på omkring 7 prosent
THC. Det fremgår av den sakkyndige erklæringen at den gjennomsnittlige styrkegraden
over tid har gått betydelig opp. Dette innebærer at cannabis er blitt mer potent, og dermed
farligere. Det kan derfor reises spørsmål om normal styrkegrad i dag ligger over 7 prosent.
Ettersom saken ikke har vært lagt opp med tanke på å særskilt belyse dette, legger jeg i det
følgende 7 prosent til grunn. Også dette må imidlertid anses som et forsiktig anslag, der det
er bygget inn en klar sikkerhetsmargin.
Produksjon av cannabis – hunn- og hannplanter
(21) Ved dyrking av cannabis er det først og fremst dyrking av hunnplanter som er av interesse.
Årsaken til dette er at hunnplantene gir mer virkestoff i form av THC enn hannplantene.
I Rt-2009-279 avsnitt 12 ble det lagt til grunn at hannplanten «for praktiske formål
nærmest [er] ubrukelig». I lys av den sakkyndige erklæringen som er lagt frem nå, må dette
nyanseres noe. Erklæringen viser at for cannabis fra visse steder i verden kan hannplantene
ha et høyere prosentvis THC-innhold enn hunnplantene. Det vanlige i Norge er at
hunnplantene har høyere prosentvis THC-innhold og i tillegg har større biomasse, herunder
større toppskudd, slik at den totale THC-mengden vil være vesentlig høyere ved
produksjon av hunnplanter.
(22) Selv om hannplanten inneholder noe THC, og slik sett ikke er ubrukelig, fremgår det av
den sakkyndige erklæringen at det er lite ønskelig med en blandet avling, fordi det vil
medføre at hannplantene bestøver hunnplantene ved blomstring. Hunnplantene vil da
produsere frø i stedet for store toppskudd, slik at THC-produksjonen vil gå betydelig ned.
Dette vil redusere mengden røykbart materiale. Det er derfor vanlig å kun dyrke
hunnplanter. I den grad det er hannplanter i en avling, vil disse normalt bli luket ut så snart
de kan identifiseres ved blomstring, gjerne etter fire til seks uker. I tråd med dette opplyste
sakkyndig Singh at det svært sjelden er hannplanter i materiale som sendes Kripos for
analyse.
(23) Det er flere måter å sikre at den endelige avlingen bare – eller i det vesentligste – består av
hunnplanter. Ett alternativ er å ta stiklinger fra en kjent morplante. Som beskrevet av
sakkyndig Kool vil stiklinger i praksis derfor alltid være hunnkjønn. Det er også mulig kun
å bruke feminiserte frø. Opplysninger om dette er allment tilgjengelig ved søk på internett.
HR-2025-2473-A, (sak nr. 25-133105STR-HRET)

5
Nærmere om den rettslige beregning av produksjonskapasitet
(24) Utgangspunktet er at det strafferettslige beviskravet gjelder ved spørsmål om type og
mengde narkotika som tiltalte har hatt befatning med, enten det gjelder skyldspørsmålet
eller straffutmålingen, jf. HR-2025-459-A avsnitt 16 med videre henvisninger.
(25) Spørsmålet som oppstår, er om det ved beslag fra cannabisproduksjon må gjøres en
nærmere analyse av plantenes kjønn for å fastslå produksjonskapasiteten, gitt forskjellen på
hunn- og hannplanter, eller om det kan oppstilles en rettslig presumsjon for samlet antatt
mengde og styrkegrad.
(26) Når det gjelder bruk av presumsjoner ved befatning med narkotika generelt, tar jeg
utgangspunkt i HR-2025-459-A, som gjaldt oppbevaring av 40 gram kokain. Etter å ha
slått fast at styrkegrad etter omstendighetene kan få betydning for hvilket straffebud som
kommer til anvendelse, og for straffutmålingen, jf. avsnitt 11, trekker førstvoterende opp
visse generelle retningslinjer basert på tidligere praksis. I avsnitt 14 uttales det at
«styrkegrad har betydning for det generelle straffenivået», mens «den praktiske hovedregel
er … at styrkegrad ikke har betydning for straffutmålingen i den enkelte sak». Dette er
fordi type og mengde stoff, tiltenkt bruk og hvilken type befatning med stoffet det dreier
seg om, da er av større betydning.
(27) Høyesterett uttaler videre at det strenge strafferettslige beviskravet ikke gjelder for
styrkegraden i et narkotisk stoff, jf. avsnitt 17 med videre henvisninger. Etter rettspraksis
tillegges styrkegraden bare vekt når den i markert grad avviker fra det normale, og da som
følge av en skjønnsmessig vurdering, ikke ut fra en matematisk utregning. I avsnitt 18
heter det:
«Ved straffutmålingen kan domstolene derfor som utgangspunkt bygge på at stoffets
styrkegrad ligger innenfor normalområdet. Utmålingen av straffen vil kunne foretas på
grunnlag av de momenter som etter praksis er de sentrale for denne typen saker. Bare
når det foreligger konkrete holdepunkter for at styrkegraden ligger markert under
normalområdet, vil påtalemyndigheten måtte bevise at dette ikke er tilfelle.»
(28) En slik tilnærming er også lagt til grunn når det gjelder produksjonskapasitet ved dyrking
av cannabis, jf. Rt-2009-279 avsnitt 18, HR-2016-591-A avsnitt 13 og HR-2016-592-A
avsnitt 20. Basert på disse avgjørelsene er det – som jeg har vært inne på – en presumsjon
for at antatt mengde utgjør 30 til 40 gram tørket marihuana per plante og at
THC-konsentrasjonen (styrkegraden) er på omkring 7 prosent. Dette omtales også som en
normalbetraktning av mengde og styrkegrad, jf. HR-2016-592-A avsnitt 20.
(29) I tråd med de generelle reservasjonene som følger av rettspraksis knyttet til
narkotikalovbrudd i sin alminnelighet, er det i HR-2016-591-A avsnitt 13 tatt forbehold om
at normalbetraktningen kan fravikes dersom det er grunnlag for å konkludere med at de
domfelte hadde særlig lav kompetanse, eller det foreligger andre omstendigheter som
tilsier særlig lav produksjonsevne.
(30) Det forhold at avlingen kan bestå av både hunnplanter og hannplanter, er ikke uttrykkelig
kommentert. I HR-2016-591-A var det imidlertid gjort beslag av stiklinger, og det var
derfor ikke tvilsomt at hele beslaget besto av hunnplanter. Heller ikke i Rt-2009-279 er det
sagt noe nærmere om behandlingen av eventuelle hannplanter, men det er der, som nevnt,
HR-2025-2473-A, (sak nr. 25-133105STR-HRET)

6
lagt til grunn at disse er tilnærmet ubrukelige. Normalbetraktningen må derfor forstås på
bakgrunn av at det var tale om hunnplanter.
(31) Det kan dermed reises spørsmål ved om det skal gjøres et fradrag i normalbetraktningen i
de tilfeller der det også kan være hannplanter i avlingen. Etter mitt syn er det, som et klart
utgangspunkt, ikke grunn til det. I Rt-2009-297 Rt-2009-279* er det redegjort utførlig for
hvordan produksjonen av cannabis foregår. Det fremgår allerede av denne dommen at det i
praksis ikke vil være aktuelt å dyrke frem hannplanter. De sakkyndiges forklaring om
hvordan det enkelt kan sikres en avling som i det vesentlige består av hunnplanter, viser at
det er riktig å beregne produksjonskapasiteten uten å se hen til om produksjonen kan
inneholde hannplanter, med mindre det er tale om personer med særlig lav kompetanse.
Ved en profesjonelt anlagt produksjon kan man derfor vanligvis se bort fra muligheten for
at hannplanter vil påvirke produksjonskapasiteten i en slik grad at normalbetraktningen
ikke kan legges til grunn.
(32) HR-2022-1829-U avsnitt 30 bygger på at normalbetraktningen om produksjonspotensial
skal legges til grunn med mindre det er konkrete holdepunkter for noe annet. Det er her
vist til at tidligere avgjørelser ikke er til hinder for å legge til grunn en høyere
produksjonsevne eller styrkegrad dersom det er bevismessig grunnlag for dette, typisk som
følge av analyser som er gjennomført, hvor langt produksjonen er kommet, og
profesjonaliteten i virksomheten. Jeg er enig i dette. Om den rettskildemessige vekten av
avgjørelser fra ankeutvalget viser jeg til HR-2025-2303-A avsnitt 37.
(33) Jeg tilføyer at Den europeiske menneskerettsdomstol (EMD) i storkammeravgjørelsen
28. juni 2018 G.I.E.M. S.r.l. mfl. mot Italia la til grunn at presumsjoner knyttet til faktum
eller jus ikke er i strid med EMK artikkel 6, men bestemmelsen kan være krenket dersom
det er umulig å imøtegå disse. I avsnitt 243 heter det:
«Presumptions of fact or of law operate in every legal system. The Convention does
not prohibit such presumptions in principle; it does, however, require the Contracting
States to remain within certain limits in this respect as regards criminal law.
According to the case-law, these limits will be overstepped where a presumption has
the effect of making it impossible for an individual to exonerate himself from the
accusations against him, thus depriving him of the benefit of Article 6 § 2 of the
Convention (…).»
(34) Slik jeg ser det, er den adgangen til å fravike presumsjonen som følger av rettspraksis,
tilstrekkelig til å oppfylle de krav som EMD her stiller, og jeg går derfor ikke nærmere inn
på dette.
(35) For fullstendighetens skyld nevner jeg at Høyesterett i HR-2025-459-A avsnitt 19 og
20 behandler påtalemyndighetens ressursbruk i narkotikasaker. Det fremgår her at selv om
mindre narkotikabeslag i for eksempel amfetaminsaker ikke analyseres, anses dette ikke
for å være i strid med straffeprosessloven § 294 om sakens opplysning, så lenge det ikke er
konkrete holdepunkter for at styrkegraden er markert lavere enn hva som er normalt. Ved
beslag av cannabisplanter sendes et utvalg planter inn for analyse, men uten at de
kjønnsbestemmes dersom de er uten toppskudd. Etter mitt syn er praksisen i samsvar med
de forutsetningene som følger av HR-2025-459-A, når det samtidig ses hen til at de
siktedes mulighet for å påberope seg særlig lav kompetanse eller plantasjens særlig lave
produksjonsevne.
HR-2025-2473-A, (sak nr. 25-133105STR-HRET)

7
Oppsummering
(36) Oppsummert ser jeg det slik at produksjonspotensialet ved dyrking av cannabis kan
bestemmes ut fra en normalbetraktning, basert på at hver plante ville gitt 30 til 40 gram
tørket marihuana, med en THC-konsentrasjon på 7 prosent.
(37) Som utgangspunkt er det ikke nødvendig å ta stilling til om avlingen inneholder
hannplanter. Det er bare i de tilfellene der det er grunnlag for å konkludere med at det er
tale om tiltalte som har særlig lav kompetanse på feltet, eller der det foreligger andre
omstendigheter som tilsier særlig lav produksjonsevne, at plantenes kjønnsfordeling kan ha
betydning for beregningen av produksjonskapasiteten. Dersom det for øvrig dreier seg om
en profesjonelt anlagt produksjon, kan man normalt se bort fra at plantasjen også består av
hannplanter. Hvis det er bevismessig grunnlag for dette, typisk som følge av
analyseresultater eller spesielle produksjonsmetoder, kan det legges til grunn en høyere
produksjonsevne.
Straffutmålingen i saken her
(38) Lagmannsretten fant det «ikke bevist utover rimelig tvil» at de tiltalte benyttet feminiserte
frø, og la derfor til grunn at halvparten av cannabisplantene var hannplanter. Den anså ikke
dyrking av hannplanter som et utjenlig forsøk, men mente det tilsa en særlig lav
produksjonsevne. Retten la videre til grunn at det ikke var mulig å si noe om
THC-konsentrasjonen som de beslaglagte plantene ville hatt ved innhøsting.
Lagmannsretten begrunnet sitt syn ved å vise til at den ene tiltalte hadde forklart at han
ikke visste det var noen forskjell på hunn- og hannplanter, mens den andre forklarte at han
ikke hadde noen informasjon om frøene de kjøpte. Retten fant likevel ikke at de to hadde
særlig lav kompetanse.
(39) Som det fremgår av min tidligere drøftelse, innebærer dette at lagmannsrettens
rettsanvendelse er uriktig med hensyn til beviskravet ved fastsettelse av
produksjonskapasitet. Det har medført at lagmannsretten har lagt til grunn befatning med
en for lav mengde ved straffutmålingen. Lagmannsretten har ikke bygget på presumsjonen
for produksjonskapasitet, fordi de domfelte forklarte at de ikke visste at det var forskjell på
hunn- og hannplanter. Disse forklaringene gir imidlertid ikke i seg selv grunn til å fravike
presumsjonen i et tilfelle med en såpass profesjonelt anlagt produksjon som i denne saken.
(40) Etter straffeprosessloven § 345 andre ledd kan Høyesterett avsi ny dom dersom de
nødvendige forutsetningene er til stede. Etter mitt syn er det tilfellet her.
(41) Siden det verken er grunnlag for å konkludere med særlig lav kompetanse eller foreligger
andre omstendigheter som tilsier en særlig lav produksjonsevne, må normalbetraktningen
om beregning av produksjonskapasitet for de 175 cannabisplantene legges til grunn. I
likhet med tingretten mener jeg at straffen for tiltalens post II må utmåles basert på en
samlet mengde på 5 250 gram med en styrkegrad på 7 prosent. Dette er en mengde som har
et betydelig spredningspotensial, og de tiltalte har forklart at de, i tillegg til eget bruk, ville
selge narkotika for å dekke kostnadene ved plantasjen. De to har vært like aktive i arbeidet
med å etablere og drifte plantasjen, som fremstår med et profesjonelt preg. På samme måte
som tingretten mener jeg at utgangspunktet for straffutmålingen for denne tiltaleposten er
fengsel i nærmere 2 år.
HR-2025-2473-A, (sak nr. 25-133105STR-HRET)

8
(42) I tillegg kommer straff for oppbevaring av øvrig narkotika, som utgjør 947,9 gram hasj og
792,36 gram marihuana, samt tyveri av strøm i forbindelse med cannabisproduksjonen.
Som tingretten mener jeg det tilsier at straffen samlet skal økes til rundt 2 år og 6 måneder.
For A skal det også fastsettes straff for et annet tyveri, samt oppbevaring av en mindre
mengde cannabis og kokain. Dette tilsier et tillegg i straffen på 1 måned.
(43) I formildende retning skal det ses hen til de erkjennelsene som foreligger i saken, samt et
visst samarbeid med politiet om funn på stedet. For lagmannsretten ble imidlertid tidligere
skylderkjennelser knyttet til dyrkingen av 175 cannabisplanter trukket tilbake, men det
skyldes, etter det jeg forstår, spørsmålet om plantenes kjønn. Jeg mener at fradraget i
straffen bør være på linje med det tingretten la til grunn. Det foreligger ikke andre
formildende omstendigheter.
(44) Anken fra påtalemyndigheten har etter dette ført frem.
Konklusjon
(45) Straffen for A settes til fengsel i 2 år og 3 måneder, mens straffen for B settes til fengsel i
2 år og 2 måneder.
(46) Jeg stemmer for denne
D O M :
1. A, født 00.00.1999, dømmes for overtredelse av straffeloven
§ 232 første ledd, jf. § 231 første ledd, jf. § 15, straffeloven § 232 første ledd,
jf. § 231 første ledd, jf. § 16, jf. § 15, straffeloven § 321 og straffeloven § 321,
jf. § 15, alt sammenholdt med straffeloven § 79 a til fengsel i 2 – to – år og
3 – tre – måneder.
Til fradrag i straffen går 400 – firehundre – dager for utholdt varetekt.
2. B, født 00.00.1993, dømmes for overtredelse av straffeloven
§ 232 første ledd, jf. § 231 første ledd, jf. § 15, straffeloven § 232 første ledd,
jf. § 231 første ledd, jf. § 16, jf. § 15 og straffeloven § 321, jf. § 15, alt
sammenholdt med straffeloven § 79 a til fengsel i 2 – to – år og 2 – to – måneder.
Til fradrag i straffen går 380 – trehundreogåtti – dager for utholdt varetekt.
HR-2025-2473-A, (sak nr. 25-133105STR-HRET)

9
(47) Dommer Poulsen: Jeg er i det vesentlige og i resultatet enig med
førstvoterende.
(48) Dommer Sivertsen: Likeså.
(49) Dommer Arntzen: Likeså.
(50) Dommer Webster: Likeså.
(51) Etter stemmegivningen avsa Høyesterett denne
D O M :
1. A, født 00.00.1999, dømmes for overtredelse av straffeloven
§ 232 første ledd, jf. § 231 første ledd, jf. § 15, straffeloven § 232 første ledd,
jf. § 231 første ledd, jf. § 16, jf. § 15, straffeloven § 321 og straffeloven § 321,
jf. § 15, alt sammenholdt med straffeloven § 79 a til fengsel i 2 – to – år og
3 – tre – måneder.
Til fradrag i straffen går 400 – firehundre – dager for utholdt varetekt.
2. B, født 00.00.1993, dømmes for overtredelse av straffeloven
§ 232 første ledd, jf. § 231 første ledd, jf. § 15, straffeloven § 232 første ledd,
jf. § 231 første ledd, jf. § 16, jf. § 15 og straffeloven § 321, jf. § 15, alt
sammenholdt med straffeloven § 79 a til fengsel i 2 – to – år og 2 – to – måneder.
Til fradrag i straffen går 380 – trehundreogåtti – dager for utholdt varetekt.
*Rettet 12. desember 2025 i medhold av straffeprosessloven § 44.
Bergljot Webster
(sign.)
HR-2025-2473-A, (sak nr. 25-133105STR-HRET)