Dato: 2025-01-27

Sammendrag: En mann var i lagmannsretten dømt til fengsel i åtte år og tre måneder for seksuelle overgrep mot sin datter. Overgrepene startet da hun fylte åtte år, og pågikk frem til hun var omtrent elleve og et halvt. Ved to tilfeller hadde han hatt samleie med henne. Til sammen var det begått minst 175 overgrep.

Mannen mente at straffen var for streng, og anket til Høyesterett.

Høyesterett viser til at saker hvor en nær omsorgsperson ved misbruk av fortrolighet og tillitt jevnlig har forgrepet seg mot barn, skal straffes strengt. Straffenivået er blitt skjerpet av Stortinget både i 2000 og i 2010. I dag er strafferammen for grov voldtekt til samleie med barn under 14 år fengsel fra 3 til 21 år. Sentrale momenter i denne typen saker er overgrepenes alvorlighet og barnets alder, samt antallet og varigheten av overgrepene. Etter en konkret vurdering anses riktig utgangspunkt i denne saken å være fengsel i ni år.

Fra dette utgangspunktet gis et fradrag på om lag 20 prosent fordi domfelte erkjente de fleste overgrepene i første politiavhør. Tilståelser har generelt stor betydning i slike saker, fordi de bidrar til oppklaringen og fornærmede slipper frykten for ikke å bli trodd. Straffen fastsettes etter dette til fengsel i sju år og to måneder.

D O M
avsagt 27. januar 2025 av Høyesterett i avdeling med
dommer Wilhelm Matheson
dommer Erik Thyness
dommer Are Stenvik
dommer Eyvin Sivertsen
dommer Christian Lund
HR-2025-142-A, (sak nr. 24-162914STR-HRET)
Anke over Agder lagmannsretts dom 24. september 2024
A (advokat Øystein Ola Storrvik)
mot
Påtalemyndigheten (konstituert statsadvokat Henrik Rådal)

2
S T E M M E G I V N I N G
(1) Dommer Stenvik:
Sakens spørsmål og bakgrunn
(2) Saken gjelder straffutmåling for seksuallovbrudd begått av en far overfor hans datter over
en periode på om lag tre og et halvt år fra datteren var åtte år.
(3) A ble 8. februar 2024 tiltalt for grov voldtekt av barn under 14 år, jf. straffeloven § 301,
jf. § 300, jf. § 299 – tiltalens post I – og seksuell omgang med slektning i rett nedstigende
linje, jf. straffeloven § 312 – tiltalens post II.
(4) Grunnlaget for tiltalens post I er beskrevet slik:
«I tidsrommet 2018 til og med mandag 29. mai 2023, på bopel i ---vegen 0 og
---vegen 0 i X, førte han ved en anledning sin penis inn i vaginaen til B,
født 00.00.2011, og ved en anledning førte han sin penis inn i hennes analåpning.
Ved gjentatte anledninger, førte han sin penis inn mot hennes nakne kjønnsorgan
samtidig som han gjorde samleiebevegelser, og førte sin erigerte penis frem og tilbake
mellom hennes nakne bryster, og masturberte henne ved at han førte hånden og/eller
fingrene med bevegelser på hennes nakne kjønnsorgan og masturberte henne ved å
kysse hennes nakne kjønnsorgan i flere minutter.»
(5) Tiltalens post II bygger på den samme gjerningsbeskrivelsen.
(6) Ved Agder tingretts dom 24. mai 2024 ble A dømt i samsvar med tiltalen til en straff av
fengsel i 7 år og 9 måneder. Etter domfeltes anke over bevisbedømmelsen under
skyldspørsmålet opprettholdt Agder lagmannsrett 24. september 2024 domfellelsen og satte
straffen til fengsel i 8 år og 3 måneder. I tillegg ble A ilagt kontaktforbud og dømt til å
betale oppreisning. Domsslutningen lyder slik:
«1. A, født 00.00.1985, dømmes for overtredelse av straffeloven § 301 første
ledd jf. annet ledd bokstav c og d jf. § 300 bokstav a jf. § 299 bokstav a,
sammenholdt med det forhold som er endelig avgjort ved Agder tingretts
dom 24. mai 2024, til fengsel i 8 – åtte – år og 3 – tre – måneder,
jf. straffeloven § 79 bokstav a.
Varetekt kommer til fradrag med 489 – firehundreogåttini – dager,
jf. straffeloven § 83.
2. A, født 00.00.1985, ilegges kontaktforbud, jf. straffeloven § 57, overfor B,
født 00.00.2011, og forbys å forfølge, besøke eller på noe annet vis kontakte
henne personlig eller gjennom tredjemann, for en periode på 5 – fem – år fra
dommen er rettskraftig.
3. A, født 00.00.1985, dømmes til å betale oppreisningserstatning til B med
HR-2025-142-A, (sak nr. 24-162914STR-HRET)

3
400 000 – firehundretusen – kroner innen 14 – fjorten – dager fra dommens
forkynnelse, jf. skadeserstatningsloven § 3-5 jf. § 3-3.»
(7) Lagmannsrettens domsslutning nevner ikke overtredelsen av straffeloven § 312, men
dommen må anses å omfatte denne, slik partene har lagt til grunn.
(8) A har anket til Høyesterett over straffutmålingen.
(9) Verken A eller fornærmede har begjært ny behandling av det sivile kravet.
Mitt syn på saken
Nærmere om de faktiske forhold
(10) Overgrepene startet da datteren fylte åtte år, og pågikk frem til hun var omtrent elleve og et
halvt. Ved to tilfeller har A hatt samleie med datteren. For øvrig er det snakk om innføring
av penis mellom fornærmedes lår og mot hennes kjønnsorgan, samt forskjellige former for
kyssing og berøring av bryster og kjønnsorgan. Om disse overgrepene skriver
lagmannsretten blant annet:
«Overgrepene er gjennomgående samleielignende, og har fungert som
samleiesurrogater for tiltalte, ved at han har gjort samleiebevegelser mellom
fornærmedes lår og inntil hennes kjønnsorgan frem til sædavgang.»
(11) Lagmannsretten har funnet at det er snakk om minst 175 overgrep begått over en periode
på om lag tre og et halvt år.
(12) Datterens opplevelse av overgrepene beskrives i dommen slik:
«Fornærmede er et barn som i over tre år har måttet leve i konstant frykt for nye
alvorlige krenkelser. En frykt som i dette tilfellet må ha vært så sterk at den har hatt
karakter av visshet for fornærmede om jevnlig å bli voldtatt av sin far. Fortvilelsen hos
fornærmede kommer til syne ved at hun har bedt ham om å slutte. Han skal da ha lovet
henne å slutte, men fortsatte likevel å forgripe seg på henne jevnlig. Fornærmede har
forklart at hun ble redd når tiltalte kom inn på rommet hennes og låste døren bak seg.
Hun har forklart at ‘Da blir jeg veldig redd fordi jeg vet at han skal gjøre noe med
meg’. På spørsmål om hva hun ble redd skulle skje svarte fornærmede ‘alt mulig man
gjør i sex’. I regimet fornærmede har levd under inngår også at tiltalte har formant
henne om at hun ikke må si noe til andre om det han utsetter henne for, og at dersom
hun forteller det til sin mor kommer moren ikke til å tro på henne.»
(13) A innrømmet allerede i første politiavhør å ha forgrepet seg mot datteren, men ikke at han
hadde gjennomført samleie med henne. Denne forklaringen har han senere i hovedsak
fastholdt, og han har erkjent straffeskyld.
Straffutmåling ved seksuallovbrudd mot barn i familierelasjoner
(14) Straffeloven § 299 definerer seksuell omgang med barn under 14 år som voldtekt. Straffen
er fengsel inntil 10 år. Grov voldtekt til samleie med barn under 14 år straffes etter
§ 300 og § 301, jf. § 299, med fengsel fra 3 til 21 år. Seksuell omgang med slektning i rett
HR-2025-142-A, (sak nr. 24-162914STR-HRET)

4
nedstigende linje straffes med fengsel inntil 6 år, jf. § 312. Det skal fastsettes en samlet
straff for lovbruddene, jf. straffeloven § 79 bokstav a.
(15) Normalstraffen for voldtekt til samleie med barn under 14 år er fengsel i 4 år,
jf. Ot.prp. nr. 22 (2008–2009) punkt 7.11.3.4 på side 249, Prop. 97 L (2009–2010)
punkt 5.4.2.3 på side 26 og HR-2017-1282-A avsnitt 39. Hvis det foreligger skjerpende
omstendigheter, skal straffen settes høyere enn dette.
(16) For seksuell omgang uten samleie som bare rammes av straffeloven § 299, er det ikke
angitt noen normalstraff. Det er imidlertid forutsatt at det ikke skal være noe markert skille
i straffenivå fra saker som også omfattes av § 300, jf. Ot.prp. nr. 22 (2008–2009)
punkt 7.11.3.4 på side 250 og Prop. 97 L (2009–2010) punkt 5.4.2.3 på side 26. For ett
tilfelle av innføring av finger i skjeden til et barn under 14 år er det i tidligere saker tatt
utgangspunkt i en straff av fengsel i 3 år og 3 måneder, jf. HR-2019-2385-A avsnitt 17 og
HR-2024-1901-A avsnitt 21.
(17) Bestemmelsen i straffeloven § 79 bokstav a innebærer at man skal ta utgangspunkt i det
strengeste straffebudet og gi et samlet tillegg for de øvrige lovbruddene. Ved flere
gjentakelser flater tillegget gradvis ut etter hvert som antallet stiger, jf. HR 2024-1901-A
avsnitt 16 og 21.
(18) Høyesterett har flere ganger tidligere behandlet saker hvor en nær omsorgsperson ved
misbruk av fortrolighet og tillit jevnlig har forgrepet seg mot barn over en lengre
tidsperiode. Flere av avgjørelsene gjelder handlinger begått forut for senere skjerpinger av
straffenivået for seksuallovbrudd mot barn. Minstestraffen for seksuell omgang til samleie
med barn under 14 år ble økt fra 1 til 2 års fengsel ved lov 11. august 2000 nr. 76, for
deretter å bli skjerpet ytterligere til 3 års fengsel ved lov 25. juni 2010 nr. 46. Ved
lovendringene ble det samtidig gitt retningslinjer om skjerpet straff innenfor
strafferammen.
(19) I HR-2016-1454-A vurderte førstvoterende hvilken straff som skulle utmåles for overgrep
som har likhetspunkter med saken her. Alle handlingene var begått forut for den seneste
straffskjerpelsen i 2010, men straffen skulle i henhold til Rt-2015-434 avsnitt 17 utmåles
«på grunnlag av en generelt gradvis strengere utvikling i rettspraksis», likevel slik at «man
tenker seg lovgivers klare straffskjerpelser i tiden etter den straffbare handling borte».
Førstvoterende tok i avsnitt 33, med tilslutning fra en samlet rett, utgangspunkt i en straff
av fengsel i 7 år og 6 måneder. Han presiserte samtidig at han «med dette ikke har gitt
uttrykk for hva det reelle straffenivået vil være i dag for en tilsvarende forbrytelse begått
etter lovendringen i 2010». Det er etter dette på det rene at dersom handlingene som ble
pådømt i 2016, hadde vært begått etter lovendringen i 2010, ville straffen blitt strengere.
(20) I HR-2024-1901-A behandlet Høyesterett overgrep begått etter den seneste lovendringen.
Saken gjaldt en fars overgrep mot to døtre. Overgrepene mot den eldste datteren, som ble
ansett å være de mest alvorlige, startet da hun var 6–7 år gammel og pågikk frem til noe
etter at hun fylte 16 år. Domfelte hadde masturbert datterens kjønnsorgan og plassert sin
penis inntil dette, samt ført en finger inn i hennes skjede. Antallet overgrep var usikkert,
men det ble lagt til grunn at det hadde vært «svært mange». Overgrepene frem til datteren
fylte 14 år, ble straffet som overtredelser av straffeloven § 299, jf. § 301 – grov voldtekt av
barn under 14 år – mens de senere overgrepene ble rammet av § 302 om seksuell omgang
HR-2025-142-A, (sak nr. 24-162914STR-HRET)

5
med barn mellom 14 og 16 år. I tillegg var § 312 om incest anvendelig. Utgangspunktet for
straffutmålingen ble satt til fengsel i overkant av 7 år.
Straffutmålingen i denne saken
(21) Det skal utmåles straff for en sammenhengende overtredelse av straffeloven § 300 og
§ 301, jf. § 299. Det er begått 175 overgrep over en periode på om lag tre og et halvt år.
Det alvorligste lovbruddet er voldtekt til samleie med den mindreårige, hvor
normalstraffen som nevnt er fengsel i 4 år. Straffen skal i tillegg omfatte én ytterligere
overtredelse av § 300, jf. § 299, de mange overtredelsene av § 299 og bruddene på § 312.
Sentrale momenter for straffutmålingen i denne typen saker er overgrepenes alvorlighet og
barnets alder, samt antallet og varigheten av overgrepene.
(22) Saksforholdet i HR-2016-1454-A har, som allerede nevnt, likhetspunkter med foreliggende
sak. I den saken pågikk overgrepene noe lenger, i om lag seks år. Forholdet i
HR-2024-1901-A ble av førstvoterende karakterisert som mindre alvorlig enn i saken fra
2016, jf. avsnitt 24.
(23) Når det skal utmåles straff i denne saken, må en på den ene siden ta hensyn til at nivået i
dommen fra 2016 ikke fullt ut reflekterer straffskjerpelsen i 2010. På den andre siden er
varigheten av overgrepene noe kortere i saken her. Samlet sett tilsier disse momentene at
utgangspunktet for straffutmålingen settes noe høyere enn i 2016-saken. Etter mitt syn er
det riktig å ta utgangspunkt i en straff av fengsel i 9 år, som er 1 år mindre enn
lagmannsrettens utgangspunkt.
(24) I formildende retning kommer tiltaltes tilståelse inn.
(25) Straffeloven § 78 bokstav f sier at det «især» skal tas i betraktning om lovbryteren har
avlagt en «uforbeholden tilståelse». I Ot.prp. nr. 90 (2003–2004) om ny straffelov,
spesialmerknadene til lovforslagets § 77 på side 468, omtaler departementet en
undersøkelse som viser at reduksjonen i praksis hadde ligget på 15–30 prosent, og gir
uttrykk for at dette fortsatt vil være er «et rimelig normalnivå» for uforbeholdne tilståelser.
(26) Begrunnelsen for å legge så vidt stor vekt på tilståelser er dels knyttet til prosessøkonomi
– det gjør etterforskningen og iretteføringen mindre ressurskrevende – og dels til verdien
av at gjerningspersonen på den måten tar ansvar for sin forbrytelse. Disse hensynene har
særlig vekt i saker om seksuelle overgrep, fordi fornærmede da slipper frykten for ikke å
bli trodd. I Rt-2013-853 avsnitt 18 sies det at man ved seksuallovbrudd generelt har vært
«noe mer raus med tilståelsesfradrag enn ellers», og at det har vært gitt opp mot en
tredjedel i fradrag. I HR-2018-884-A, hvor tilståelsen var forbeholden, ble straffen redusert
med 25 prosent, jf. avsnitt 43 og 45. I HR-2019-721-A, hvor tiltalte hadde erkjent 48 av
49 overgrep begått ved bruk av internett, ble fradraget bare på om lag 10 prosent, men det
må ses i lys av at erkjennelsen i hovedsak skjedde på bakgrunn av det bevismaterialet
tiltalte ble forelagt.
(27) I foreliggende sak har tilståelsen hatt stor betydning for etterforskningen og iretteføringen,
og den dekker i store trekk det tiltalte er dømt for. Han har imidlertid benektet de to mest
alvorlige forholdene, og det er også på enkelte andre punkter uoverensstemmelse mellom
tiltaltes forklaring og lagmannsrettens bevisresultat. Tilståelsen ble gitt uten at tiltalte var
HR-2025-142-A, (sak nr. 24-162914STR-HRET)

6
foreholdt avgjørende tekniske bevis. Ut fra de faktorene jeg nettopp har pekt på, settes
fradraget til om lag 20 prosent, hvilket gir en straff av fengsel i 7 år og 2 måneder.
(28) A har sittet i varetekt under behandlingen av anken, og varetektsfradraget beregnes derfor
frem til dagen for domsavsigelsen, jf. straffeloven § 83.
(29) Jeg stemmer for denne
D O M :
I lagmannsrettens dom, slutningens punkt 1, gjøres den endring at straffen settes til fengsel
i 7 – sju – år og 2 – to – måneder. Varetektsfradraget settes til 614 – sekshundreogfjorten –
dager.
(30) Dommer Lund: Jeg er i det vesentlige og i resultatet enig med
førstvoterende.
(31) Dommer Sivertsen: Likeså.
(32) Dommer Thyness: Likeså.
(33) Dommer Matheson: Likeså.
(34) Etter stemmegivningen avsa Høyesterett denne
D O M :
I lagmannsrettens dom, slutningens punkt 1, gjøres den endring at straffen settes til fengsel
i 7 – sju – år og 2 – to – måneder. Varetektsfradraget settes til 614 – sekshundreogfjorten –
dager.
HR-2025-142-A, (sak nr. 24-162914STR-HRET)