Sammendrag: Skoghøy, Stang Lund, Rieber-Mohn, Støle og LundSaken gjaldt straffutmåling for seksuell omgang med barn under 16 år i et tilfelle hvor handlingen var begått av flere i fellesskap. De domfelte var dømt for lørdag 8. desember 2001 i en leilighet i Oslo i fellesskap med flere å ha hatt seksuell omgang med fornærmede som var vel 15 år og tre måneder. A var dømt for å ha hatt to samleier med fornærmede og dessuten oral seksuell omgang, mens B var dømt for å ha hatt ett samleie med henne. A var den som hadde tatt initiativet til overgrepet. De domfelte var på handlingstiden henholdsvis 20 og bortimot 20 og et halvt år.Tingretten dømte begge til ubetinget fengsel i to år, mens lagmannsretten dømte A til fengsel i ett år og seks måneder hvorav seks måneder ble gjort betinget, og B til fengsel i ett år, hvorav tre måneder ble gjort betinget. Etter anke fra påtalemyndigheten skjerpet Høyesterett straffen til ubetinget fengsel i ett år og seks måneder for A og ett år for B. Handlingen ble karakterisert som et klart overgrep og en grov utnyttelse av fornærmede. På denne bakgrunn kunne det ikke være rom for noen straffreduksjon på det grunnlag at aldersforskjellen ikke var større enn rundt fem år.

NORGES HØYESTERETT
Den 4. februar 2005 avsa Høyesterett dom i
HR-2005-00194-A, (sak nr. 2004/1515), straffesak, anke,
Den offentlige påtalemyndighet (statsadvokat Kristian Nicolaisen)
mot
A
B (advokat Berit Reiss-Andersen)
S T E M M E G I V N I N G :
(1) Dommer Skoghøy: Saken gjelder straffutmåling for seksuell omgang med barn under
16 år i et tilfelle hvor handlingen er begått av flere i fellesskap, jf. straffeloven § 196
første ledd, jf. andre ledd bokstav a.
(2) Oslo tingrett avsa 26. september 2003 dom som for A og B har denne domsslutning:
”1. A, født 00.00.1981 dømmes for overtredelse av strl. § 196 annet ledd a) jf
første ledd til en straff av fengsel i 2 – to – år.
Varetekt kommer til fradrag med 56 – femtiseks – dager.
2. ---
3. B, født 00.00.1981, dømmes for overtredelse av strl. § 196 annet ledd a) jf
første ledd til en straff av fengsel i 2 – to – år.
Varetekt kommer til fradrag med 55 – femtifem – dager.
4. ---
5. A, --- og B dømmes til – solidarisk – å betale til C et oppreisningsbeløp på
80 000 – åttitusen – kroner. Beløpet forfaller til betaling 14 – fjorten – dager
etter forkynnelsen av denne dom.
6. Saksomkostninger idømmes ikke.”

2
(3) De domfelte påanket tingrettens dom til Borgarting lagmannsrett. Anken gjaldt
bevisbedømmelsen under skyldspørsmålet, straffutmålingen og oppreisningskravet.
Lagmannsretten avsa 14. september 2004 dom som for A og B har slik domsslutning:
”1. A, født 00.00.1981 dømmes for overtredelse av strl. § 196 annet ledd a) jf
første ledd til en straff av fengsel i 1 – ett – år og 6 – seks – måneder. Av disse
gjøres 6 – seks – måneder betinget med 2 års prøvetid, jf strl. §§ 52 flg.
Varetekt kommer til fradrag med 56 – femtiseks – dager i den ubetingede del
av straffen.
2. ---
3. B, født 00.00.1981, dømmes for overtredelse av strl. § 196 annet ledd a) jf
første ledd til en straff av fengsel i 1 – ett – år. Av straffen gjøres 3 – tre –
måneder betinget med 2 års prøvetid, jf strl §§ 52 flg. Varetekt kommer til
fradrag med 55 – femtifem – dager i den ubetingede del av straffen.
4. A og B dømmes til – solidarisk – å betale til C et oppreisningsbeløp på 80 000
– åttitusen – kroner. Beløpet forfaller til betaling 14 – fjorten – dager etter
forkynnelsen av denne dom.”
(4) Både påtalemyndigheten og de domfelte påanket lagmannsrettens dom til Høyesterett.
Påtalemyndigheten anket over straffutmålingen, mens de domfelte anket over
lovanvendelsen og straffutmålingen. Ved Høyesteretts kjæremålsutvalgs beslutning
9. desember 2004 ble påtalemyndighetens anke tillatt fremmet, men ikke de domfeltes
anker.
(5) Jeg er kommet til at påtalemyndighetens anke må tas til følge, men slik at den straff
lagmannsretten har utmålt, fullt ut gjøres ubetinget.
(6) De domfelte er dømt for lørdag 8. desember 2001 i ------- i ----gaten i Oslo i fellesskap
med flere å ha hatt seksuell omgang med C, født 00.00.1986. Etter det lagmannsretten har
lagt til grunn, hadde A to samleier med fornærmede og dessuten oral seksuell omgang,
mens B hadde ett samleie med henne.
(7) Det nærmere hendelsesforløp er beskrevet slik i lagmannsrettens dom:
”Etter bevisførselen for lagmannsretten legger lagmannsretten til grunn at C og hennes
venninne D ble med opp til leiligheten i ---gaten 00. Der befant det seg etter hvert 8-10
unge menn og en pike i tillegg til C og D … Foranledningen var at en eller flere av de
tilstedeværende hadde fødselsdag. Som tingretten legger lagmannsretten til grunn at C
ble skjenket alkohol, at hun først nektet å drikke, men at hun mer eller mindre ble
tvunget til dette. Kombinasjonen av antidepressive midler som hun hadde inntatt og
alkohol, førte til at hun følte seg ganske slapp og viljeløs.
På bakgrunn av lagrettens kjennelse legger lagmannsretten til grunn at i alle fall de to
tiltalte som er funnet skyldig, hadde seksuell omgang med C. Det er noe uklart hvor
mange flere som hadde seksuell omgang med C, men etter den beskrivelsen som ble gitt
når det gjaldt tilstanden på badet etter at det hele var over, og forklaringene for øvrig,
legger lagmannsretten til grunn at det også var flere andre som hadde seksuell omgang
med C, selv om det strafferettslig sett ikke er ført tilstrekkelig bevis for hvem disse
måtte være.
Lagmannsretten legger til grunn at A hadde seksuell omgang med C som den første,
etter at han hadde trukket henne med seg inn på badet, og at han også var den siste av
dem som hadde seksuell omgang med henne. Etter bevisførselen legger også

3
lagmannsretten til grunn at han foruten oral seksuell omgang også hadde samleie med
henne og viser til DNA-sporet funnet i Cs bukse bak skrittet. Også B hadde samleie med
henne.
…
Etter lagrettens kjennelse må lagmannsretten også legge til grunn at de tiltalte ikke viste
tilstrekkelig aktsomhet når det gjaldt hennes alder, og at det var et visst samarbeid
mellom dem når det gjaldt å gjennomføre den seksuelle omgang. Selv om slikt
samarbeid ikke var avtalt eller uttalt på forhånd, må lagmannsrettens etter lagrettens
kjennelse, legge til grunn at de til dels oppmuntret hverandre til å ha seksuell omgang
med C etter tur.”
(8) Ved straffutmåling for overtredelse av straffeloven § 196 første ledd må handlingens
objektive grovhet tre i forgrunnen. I dette tilfellet er den straffbare handling utført av flere
i fellesskap, og den øvre strafferamme er da fengsel i 15 år, se § 196 andre ledd bokstav a.
Begrunnelsen for at maksimumsstraffen er satt til 15 års fengsel når overgrepet er begått
av flere i fellesskap, er at slike overgrep ”innebærer økt risiko og fare for skade og
forsterkede elementer av hjelpeløshet og ydmykelse for offeret”, se NOU 1997: 23
Seksuallovbrudd, side 63-64, jf. Ot.prp. nr. 28 (1999–2000), side 57.
(9) Lagmannsretten har karakterisert overgrepet som ”dypt krenkende og nedverdigende” for
fornærmede. Denne karakteristikk er jeg enig i.
(10) Når det ikke er tatt ut tiltale for voldtekt, kan domstolene ved straffutmålingen ikke legge
til grunn at det er utøvd vold eller foretatt andre handlinger som ville ha brakt forholdet
inn under voldtektsbestemmelsen i § 192. Ut fra den beskrivelse av hendelsesforløpet som
lagmannsretten gir, har imidlertid fornærmede ikke frivillig innlatt seg på seksuell
omgang med de domfelte. Den seksuelle omgang bærer preg av et klart overgrep og en
grov utnyttelse av henne. Ved straffutmålingen må det etter mitt syn legges betydelig vekt
på dette.
(11) Generelt er det et straffskjerpende omstendighet at det ved overgrep av den karakter vi
her står overfor, er en risiko for skadevirkninger. Fornærmede hadde psykiske problemer
før overgrepet fant sted, og lagmannsretten har lagt til grunn at disse er blitt forsterket
som følge av overgrepet.
(12) Lagmannsretten har i formildende retning lagt vekt på at aldersforskjellen mellom de to
domfelte og fornærmede ikke var stor. Fornærmede var vel 15 år og tre måneder da
handlingen ble begått, mens A var 20 år og B bortimot 20 og et halvt år. Det er riktig som
lagmannsretten har uttalt at selv om aldersforskjellen ikke er så liten at det er grunnlag for
frifinnelse etter straffeloven § 196 fjerde ledd på grunn av jevnbyrdighet i alder og
utvikling, kan det at aldersforskjellen ligger i nærheten av denne grensen, tillegges vekt i
formildende retning ved straffutmålingen, jf. Rt. 1999 side 1892. I vår sak står vi
imidlertid overfor et klart overgrep, og i en slik situasjonen kan det ikke bli plass for noen
straffreduksjon på det grunnlag at aldersforskjellen ikke var større enn rundt fem år.
(13) Fra forsvarerens side har det vært fremholdt at det i formildende retning må legges vekt
på lang saksbehandlingstid. Det er nå tre år og to måneder siden den straffbare handling
ble begått, og det at det har gått så pass lang tid, kan ikke bebreides de domfelte. Jeg er
enig i at det må legges en viss vekt på dette. Forholdet ble anmeldt åtte dager etter at

4
overgrepet hadde funnet sted. For de personer som er domfelt i denne saken, ble de
faktiske forhold forholdsvis raskt avklart. Tiltalen ble likevel ikke tatt ut før 2. juni 2003
nesten ett og fem måneder etter at den straffbare handling ble begått. Det er særlig denne
tiden som er kritikkverdig lang. Etter at saken ble brakt inn for domstolene, er saken stort
sett blitt behandlet med den hurtighet som kan forventes.
(14) På samme måte som lagmannsretten mener jeg at straffen for A må være noe strengere
enn for B. Det var A som tok initiativet til overgrepet, og i motsetning til B hadde han
seksuell omgang med fornærmede to ganger.
(15) Etter en samlet vurdering er jeg kommet til at straffen for A passende kan settes til
ubetinget fengsel i ett år og seks måneder og for B til ubetinget fengsel i ett år.
(16) Jeg stemmer for denne
D O M :
I lagmannsrettens dom – domsslutningen punktene 1 og 3 – gjøres de endringer at
bestemmelsene om at en del straffene for A og B skal gjøres betinget, går ut.
(17) Dommer Stang Lund: Jeg er i det vesentlige og i resultatet enig med
førstvoterende.
(18) Dommer Rieber-Mohn: Likeså.
(19) Dommer Støle: Likeså.
(20) Dommer Lund: Likeså.
(21) Etter stemmegivningen avsa Høyesterett denne
D O M :
I lagmannsrettens dom – domsslutningen punktene 1 og 3 – gjøres de endringer at
bestemmelsene om at en del straffene for A og B skal gjøres betinget, går ut.