Dato: 2025-04-24

Sammendrag: Tiltalte var i lagmannsretten dømt for å ha hatt befatning med rundt 165 kilo amfetamin, som ledd i en organisert kriminell gruppe. Han var også dømt for en rekke heleriposter som gjaldt såkalt utelukkelsesheleri, altså at det kunne utelukkes at midlene stammet fra lovlige kilder. Videre var han domfelt for å ha hvitvasket de samme midlene i form av såkalt selvvasking.

Spørsmålet for Høyesterett var om midler som er gjenstand for utelukkelsesheleri, kan anses som utbytte fra heleriet og deretter være gjenstand for selvvasking. Etter straffeloven § 337 første ledd bokstav b er gjenstanden for selvvasking beskrevet som «utbyttet av en straffbar handling han selv har begått».

Høyesterett kommer til at heleri kan gi et utbytte for heleren som så kan være gjenstand for selvvasking. De midlene gjerningspersonen sitter igjen med, må ikke stamme fra heleriet for å kunne anses som utbytte av heleriet, men kan stamme fra en forutgående primærovertredelse. Det samme gjelder ved utelukkelsesheleri, og tiltaltes anke blir derfor forkastet.

Dommen har betydning for forståelsen av vilkårene for å kunne bli dømt for selvvasking.

D O M
avsagt 24. april 2025 av Høyesterett i avdeling med
dommer Wilhelm Matheson
dommer Borgar Høgetveit Berg
dommer Erik Thyness
dommer Thom Arne Hellerslia
dommer Christian Lund
HR-2025-732-A, (sak nr. 24-155628STR-HRET)
Anke over Borgarting lagmannsretts dom 26. juni 2024
A (advokat Bernt Heiberg)
mot
Påtalemyndigheten (statsadvokat Carl Fredrik Fari)

2
S T E M M E G I V N I N G
(1) Dommer Hellerslia:
Sakens spørsmål og bakgrunn
(2) Saken gjelder vilkårene for straff for hvitvasking i form av såkalt selvvasking etter
straffeloven § 337 første ledd bokstav b. Spørsmålet er om heleri kan gi utbytte som kan
være gjenstand for selvvasking.
(3) A ble 24. januar 2022 tiltalt for en rekke overtredelser, dels grove narkotikaovertredelser
og dels økonomisk kriminalitet. Den økonomiske kriminaliteten gjaldt grove helerier, grov
selvvasking, grove bedragerier og medvirkning til grov hvitvasking. Forholdene ble
avdekket som følge av etterforskning av organisert narkotikakriminalitet. Det mest
alvorlige forholdet var at han som ledd i en organisert kriminell gruppe skulle ha hatt
befatning med til sammen 164,8 kg amfetamin.
(4) Tiltalen omfattet 17 poster for grovt heleri. Overtredelsene er i det alt vesentlige beskrevet
slik at tiltalte skal ha mottatt konkrete pengebeløp som utbytte av straffbare handlinger,
men uten at den straffbare handlingen er konkretisert.
(5) Videre omfattet tiltalen 13 poster for grov selvvasking. Elleve av disse postene var knyttet
til hver sin heleripost. Disse overtredelsene er stort sett beskrevet slik at tiltalte ved ulike
konkrete handlinger skal ha skjult eller tilslørt hvor penger som var mottatt etter
heleripostene, befant seg eller stammet fra, og at pengene var utbytte av straffbare
handlinger han selv hadde begått, enten ved heleri eller ved narkotikakriminalitet.
(6) Oslo tingrett avsa 8. desember 2022 dom der tiltalte ble frifunnet for tre tiltaleposter,
deriblant en heleripost og en selvvaskingspost, og for øvrig dømt i henhold til tiltalen.
Straffen ble satt til fengsel i 18 år. I tillegg ble han dømt til å tåle inndragning av noe over
13 millioner kroner og enkelte gjenstander. Han ble også idømt enkelte erstatningskrav.
(7) Tiltalte anket deler av dommen til Borgarting lagmannsrett. I dom 26. juni 2024 ble han
frifunnet for fem av heleripostene med tilhørende selvvaskingsposter, da det ikke kunne
utelukkes at pengene under disse postene stammet fra lovlige kilder. Han ble domfelt for
fem heleriposter med tilhørende selvvaskingsposter, i tillegg til blant annet hovedposten
om grov narkotikaovertredelse. Straffen ble satt til fengsel i 16 år og 6 måneder. I tillegg
ble han dømt til å tåle inndragning av noe over 3,5 millioner kroner og enkelte gjenstander.
Dommen omfatter også enkelte erstatningskrav.
(8) Tiltalte har anket til Høyesterett. Anken gjelder lovanvendelsen for tiltalepostene om
selvvasking og straffutmålingen. Ved beslutning 11. desember 2024 av Høyesteretts
ankeutvalg ble anken over lovanvendelsen tillatt fremmet, men ikke anken over
straffutmålingen.
(9) A har gjort gjeldende at heleri ikke kan generere et utbytte – de mottatte midlene har vært
gjenstand for heleri, men ble ikke framskaffet gjennom heleriene. Heleri innebærer bare
befatning med et utbytte som allerede foreligger. De mottatte midlene utgjør derfor ikke
HR-2025-732-A, (sak nr. 24-155628STR-HRET)

3
«utbyttet av en straffbar handling han selv har begått», og kan følgelig ikke være gjenstand
for selvvasking, jf. straffeloven § 337 første ledd bokstav b. Det er lagt ned slik påstand:
«A frifinnes for tiltalens post V b, g, h, j, og k, og anses for øvrig på mildeste mulig
måte.»
(10) Påtalemyndigheten har gjort gjeldende at heleri på lik linje med andre overtredelser kan
generere et selvstendig utbytte. Dette gjelder også såkalt utelukkelsesheleri, altså der
overtredelsen som har frambrakt utbyttet som er gjenstand for heleri, ikke er konkretisert.
Det er lagt ned slik påstand:
«Anken forkastes.»
Mitt syn på saken
Rettslige utgangspunkter
(11) Hvitvasking er regulert i straffeloven § 337. Første ledd bokstav a gjelder ordinær
hvitvasking, altså bistand til å sikre utbyttet av en straffbar handling for en annen.
Bokstav b gjelder hvitvasking i form av såkalt selvvasking og lyder slik:
«For hvitvasking straffes den som
…
b. gjennom konvertering eller overføring av formuesgoder eller på annen måte
skjuler eller tilslører hvor utbyttet av en straffbar handling han selv har
begått, befinner seg, stammer fra, hvem som har rådigheten over det, dets
bevegelser, eller rettigheter som er knyttet til det.»
(12) Det er ikke bestridt at de handlingene som er omtalt i tiltalen, og som lagmannsretten fant
bevist at tiltalte hadde utført, er tilsløringshandlinger etter bestemmelsen. Det er heller ikke
omstridt at en domfellelse etter § 337 basert på disse handlingene vil dekke andre sider ved
tiltaltes opptreden enn det som dekkes av domfellelsen for heleri, jf. § 332, slik at
§ 337 kan anvendes i konkurrens, jf. Rt-2012-313 avsnitt 11. Det følger av
HR-2021-987-A avsnitt 27 at det er et krav etter § 337 første ledd bokstav b – i motsetning
til hva som gjelder etter bokstav a – at den straffbare handlingen den tiltalte selv skal ha
begått, er identifisert på en slik måte at det er mulig å forsvare seg mot anklagen. Partene
ser det slik at dette vilkåret er oppfylt dersom heleriene som tiltalte ble domfelt for, kan
danne grunnlag for selvvasking. Jeg er enig i det.
(13) Spørsmålet denne saken reiser, er om de midlene som har vært gjenstand for heleriene
tiltalte er domfelt for, kan anses som utbytte av heleriene, som deretter er gjenstand for
selvvasking.
(14) Gjenstanden for selvvasking er i § 337 første ledd bokstav b beskrevet som «utbyttet av en
straffbar handling han selv har begått».
(15) Ved domfellelsen for heleri i saken her har lagmannsretten ikke tatt stilling til hvilken
konkret straffbar handling som i første omgang har gitt et utbytte. Tiltalte er domfelt for
såkalt utelukkelsesheleri, som vil si at retten har basert domfellelsen på at det er utelukket
at midlene stammer fra lovlige kilder. Adgangen til å domfelle for heleri på dette
HR-2025-732-A, (sak nr. 24-155628STR-HRET)

4
grunnlaget ble slått fast i Rt-2006-466. Det er også adgang til å domfelle for heleri selv om
det er mistanke om at det er tiltalte som har begått handlingen som i første omgang har gitt
et utbytte, for eksempel dersom det er usikkert om tiltalte er tyv eller heler, så lenge det er
klart at han er enten det ene eller det andre, jf. Rt-2008-1074. I vår sak viser beskrivelsen i
tiltalen at påtalemyndigheten mener det er en mulighet for at midlene som har vært
gjenstand for selvvasking, kan stamme fra narkotikakriminalitet tiltalte selv har begått.
(16) Påtalemyndighetens syn er at pengene tiltalte mottok og beholdt, er utbytte av heleriet, og
at han følgelig kan dømmes for selvvasking når gjerningsbeskrivelsen i
hvitvaskingsbestemmelsen er oppfylt.
(17) Forsvareren anfører på sin side at kilden til midlene tiltalte har mottatt, ikke er heleriet,
men de bakenforliggende overtredelsene. Tiltalte har derfor – anføres det – ikke fått utbytte
av noen straffbar handling som han selv har begått, kun av de bakenforliggende
overtredelsene som han ikke er domfelt for. Han må derfor frifinnes.
(18) Slik jeg ser det, kan også heleri gi et utbytte for heleren som så kan være gjenstand for
selvvasking. Dette kan også uttrykkes slik at heleri kan være primærovertredelse for
selvvasking.
(19) Et utbytte består normalt i at gjerningspersonen er tilført en positiv økonomisk verdi,
jf. HR-2021-987-A avsnitt 52. Det må dreie seg om utbyttet «av» en straffbar handling,
altså et utbytte som står i årsakssammenheng med en straffbar handling. Kravet om
årsakssammenheng betyr imidlertid ikke at utbyttet må være framskaffet gjennom eller
stamme fra den straffbare handlingen. Begrepet «utbytte» ble innført som kriterium i
heleribestemmelsen i straffeloven 1902 § 317 i 1993. I forarbeidene til endringen er
«utbytte» definert slik, jf. Ot.prp. nr. 53 (1992–1993) side 24–25:
«Med utbytte menes noe som har vært fremskaffet ved en straffbar handling eller som
på annen måte står i nær sammenheng med en straffbar handling.» (min kursivering)
(20) Da selvvasking ble gjort straffbart i 2006, ble selvvaskingsbestemmelsen satt inn som et
eget straffalternativ i straffeloven 1902 § 317 andre ledd, med samme ordlyd som i dagens
straffelov § 337. Det er derfor naturlig å forstå utbyttebegrepet i § 337 på samme måte som
utbyttebegrepet i heleribestemmelsen.
(21) Det er altså tilstrekkelig at utbyttet står i nær sammenheng med helerihandlingen. Typiske
eksempler vil være tilfeller der heleren får en fortjeneste av eller vederlag for sin rolle. Det
er forutsatt i Ot.prp. nr. 45 (1987–1988) side 21, om den tidligere særbestemmelsen om
narkotikaheleri i straffeloven 1902 § 162 a, at denne type vederlag utgjør utbytte av
heleriet. Det er ikke noe som skulle tilsi at dette er annerledes etter den generelle
heleribestemmelsen, jf. Magnus Matningsdal, lovkommentar, note 4.3.1 til straffeloven
§ 332, Juridika, ajourført 1. september 2024. Jeg legger til at et slikt vederlag kan inndras
som utbytte i medhold av straffeloven § 67, jf. HR-2017-822-A avsnitt 27 og
NOU 2020: 10 Straffelovrådets utredning nr. 2. Inndragning av utbytte fra
gjengkriminalitet side 37. Som jeg kommer tilbake til, er ikke avgrensningen av utbytte
nødvendigvis den samme for inndragning som for heleri- og hvitvaskingsbestemmelsene,
men på dette punktet har jeg vanskelig for å se at det skal være grunn til noen forskjell.
HR-2025-732-A, (sak nr. 24-155628STR-HRET)

5
(22) Jeg kan videre ikke se at det er noen motsetning mellom at midler er gjenstand for en
straffbar handling, og at midlene er utbytte fra den samme straffbare handlingen.
I Ot.prp. nr. 53 (1992–1993) side 25 er blant annet ulovlig importerte våpen og ulovlig
fanget vilt nevnt som eksempler på utbytte – våpnene og viltet vil da også ha vært
gjenstand for en straffbar handling. Det heter riktignok deretter at løsøre og annet som har
vært gjenstand for en straffbar handling, men som ikke har vært framskaffet gjennom
overtredelsen, normalt ikke vil være utbytte. De eksemplene som er nevnt – våpen brukt i
et ran og bil brukt ved promillekjøring – tyder imidlertid på at det er gjenstander som har
vært redskaper for den straffbare handlingen som det her har vært tenkt på, ikke midlene
som gjerningspersonen har tilegnet seg ved den straffbare handlingen, jf. Rt-2006-867
avsnitt 15.
(23) Partene har i denne sammenheng vist til reglene om inndragning. Det er ulike hjemler for
inndragning av utbytte og inndragning av gjenstanden for en straffbar handling,
jf. straffeloven § 67 og § 69. I Rt-2015-438 kom flertallet til at det i et heleritilfelle var
hjemmel for inndragning i både § 34 og § 35 i straffeloven 1902. Disse bestemmelsene
tilsvarer § 67 og § 69 i någjeldende straffelov. Aktor har vist til flertallets votum, mens
forsvarer har vist til dissensen og den kritikk som har vært reist mot avgjørelsen.
(24) Jeg bemerker først at i hvilken grad det kan foretas inndragning av utbytte, er beslektet
med vilkårene for straff for befatning med utbytte, og det vil være en fordel med mest
mulig sammenheng i regelverket. Det er likevel to ulike spørsmål, jf. Ot.prp. nr. 53
(1992–1993) side 25. Jeg nevner også at spørsmålet i dommen gjaldt kravet til
konkretisering av den straffbare handlingen, ikke definisjonen av utbytte. I tillegg kommer
at faktum var ulikt saken her ved at den aktuelle handlingen gjaldt oppbevaring av midler,
mens saken vår gjelder midler som er mottatt og beholdt. Kritikken mot avgjørelsen retter
seg nettopp mot at det ikke går fram av flertallets votum om oppbevaringen hadde gitt et
utbytte for den domfelte, jf. Magnus Matningsdal, lovkommentar, note 3.2.2 til
straffeloven § 67, Juridika, ajourført 1. september 2024. Verken inndragningsreglene eller
dommen i Rt-2015-438 er etter dette avgjørende for mitt syn.
(25) Vår sak gjelder utelukkelsesheleri. Ved domfellelse for heleri som ikke er basert på en
identifisert primærovertredelse, men på at det er utelukket at midlene kan stamme fra
lovlige kilder, vil det være tilsvarende uklart om midlene som er tilfalt heleren, er
fortjeneste av eller vederlag for heleriet, eller midler som i sin helhet har vært framskaffet
ved en primærovertredelse som den domfelte selv har begått.
(26) Jeg kan imidlertid ikke se at domfellelse basert på et slikt grunnlag stiller seg annerledes
opp mot hvitvaskingsbestemmelsen. Selv om domfellelse for utelukkelsesheleri da har et
visst preg av fingert overtredelse, ved at det er uklart om den tiltalte er primærovertreder
eller heler, vil midlene som er mottatt og beholdt av den tiltalte, enten være framskaffet av
tiltalte selv gjennom primærovertredelsen eller være et direkte utbytte av heleriet. Dersom
slike midler ikke kunne anses som utbytte av utelukkelsesheleri, ville det ha kunnet oppstå
et hull i straffelovgivningen på lignende måte som når det er uklart om tiltalte er heler eller
primærovertreder, og som er løst i rettspraksis ved at tiltalte dømmes som heler.
Tilsvarende må gjelde for den strafferettslige behandlingen av utbyttet tiltalte sitter igjen
med. Det vil gjerne være slik at jo større midler tiltalte sitter igjen med, jo mer taler dette
for at det er tiltalte selv som har begått primærovertredelsen, men uten at dette stiller
hensynene bak hvitvaskingsbestemmelsen i noen svakere stilling – snarere tvert imot.
Bakmannsvirksomhet er vanskelig å bevise, og heleri- og hvitvaskingsbestemmelsene er
HR-2025-732-A, (sak nr. 24-155628STR-HRET)

6
praktisk viktige bestemmelser for å bekjempe økonomisk kriminalitet,
jf. HR-2022-1319-A avsnitt 18.
(27) Den forståelsen jeg her har gitt uttrykk for, er etter mitt syn ikke i strid med
legalitetsprinsippet, jf. Grunnloven § 96 første ledd og Den europeiske
menneskerettskonvensjon (EMK) artikkel 7 nr. 1. Forståelsen ligger klart innenfor lovens
ordlyd.
(28) Jeg kan heller ikke se at tolkningen reiser spørsmål knyttet til uskyldspresumsjonen eller til
retten til å forsvare seg mot en anklage, jf. Grunnloven § 96 andre ledd og § 95 første ledd
og EMK artikkel 6 nr. 2 og 3. Anklagen gjelder utelukkelsesheleri – ikke at tiltalte skal ha
begått den bakenforliggende overtredelsen. I den grad retten omtaler en mistanke om at det
er tiltalte som har begått den bakenforliggende primærovertredelsen, må imidlertid dette
skje på en måte som ikke krenker disse prinsippene.
Lagmannsrettens lovanvendelse
(29) I redegjørelsen for lovanvendelsen ved selvvasking konkluderer lagmannsretten med at
heleri er en selvstendig straffbar handling som gir et eget utbytte, og at utelukkelsesheleri
derfor kan være primærlovbrudd i relasjon til selvvasking. Ved den konkrete
lovanvendelsen kom lagmannsretten til at tiltalte hadde hatt befatning med til sammen
drøyt 2,4 millioner kroner i form av utelukkelsesheleri. Av dette hadde han mottatt og
beholdt til eie rundt 2,3 millioner kroner. Noe over 2 millioner kroner av dette beløpet var
så gjenstand for tilsløringshandlinger. Det er dette beløpet han er domfelt for å ha
hvitvasket.
(30) Slik jeg ser det, har lagmannsretten tatt et riktig rettslig utgangspunkt og deretter anvendt
dette på riktig måte.
Konklusjon
(31) Jeg er etter dette kommet til at anken forkastes.
(32) Jeg stemmer for denne
D O M :
Anken forkastes.
(33) Dommar Høgetveit Berg: Eg er i hovudsak og i resultatet samd med
fyrstvoterande.
(34) Dommer Thyness: Likeså.
(35) Dommer Lund: Likeså.
(36) Dommer Matheson: Likeså.
HR-2025-732-A, (sak nr. 24-155628STR-HRET)

7
(37) Etter stemmegivningen avsa Høyesterett denne
D O M :
Anken forkastes.
HR-2025-732-A, (sak nr. 24-155628STR-HRET)