Sammendrag: Kaasen, Flock, Bruzelius, Utgård, AaslandSaken gjelder hvorvidt renter på for mye innbetalt forskuddsskatt skal tillegges konto for tilbakeholdt beskattet inntekt (KBI) etter rederibeskatningsordningen i skatteloven 1911 § 51 A-6 nr. 3. Under rederibeskatningsordningen (skatteloven 1911 § 51 A, videreført i skatteloven 1999 §§ 8-10 flg.) skilles det mellom inntekter som inntil videre ikke beskattes og inntekter som beskattes løpende og derfor kan utdeles for eksempel som utbytte uten ytterligere beskatning. De beskattede inntekter føres i KBI.De tre rederiene mottok til sammen 2 142 956 kroner i rente på for mye innbetalt forskuddskatt (kemnerrenter). Beløpet ble ført som tillegg i KBI, jf. skatteloven 1911 § 51 A-6 nr. 3 tredje punktum om at "[s]kattepliktig inntekt tillegges kontoen". Selvangivelsen ble fraveket under henvisning til at kemnerrenter utbetales netto etter fratrekk av 28 % skatt, og at de derfor ifølge skatteloven 1911 § 42 femte ledd "ikke [regnes] som skattepliktig inntekt". Overligningsnemnda opprettholdt ligningen på dette punkt, hvilket både tingretten og lagmannsretten sluttet seg til. Høyesterett stadfestet under dissens lagmannsrettens dom. Som utgangspunkt suppleres de spesielle reglene om KBI av de alminnelige skatteregler, slik at kemnerrenter heller ikke innen rederibeskatning anses som skattepliktig inntekt. Skattefriheten skyldtes imidlertid her et praktisk begrunnet oppgjørsteknisk forhold - at kemnerrenten utbetales netto etter skattefradrag. Rentene var derfor reelt sett skattepliktige. Hensynet til å unngå dobbeltbeskatning tilsa følgelig at rentene legges til KBI. Men siden det ikke var grunnlag for å oppstille noen plikt til å trekke kemnerrenter på restskatt fra KBI, ville en utvidende tolkning av vilkårene for å legge inntekter til kontoen føre til manglende symmetri. Samtidig var det klare holdepunkter for å anta at reglene om endring av KBI er ment å være enkle og sjablonmessige. Det ville derfor ikke stride mot hensynene bak KBI om så vel inntekter som utgifter knyttet til kemnerrenter ble holdt utenfor kontoen. Mindretallet fant ikke at symmetrihensynet tilsa at kemnerrenter burde holdes utenfor KBI. Tilstrekkelig hjemmel for å føre renter på restskatt til fradrag i KBI ble antatt å følge av § 51 A-6 nr. 2, hvoretter renteinntekter innen rederibeskatningsordningen er skattepliktige og "tilsvarende utgifter . er fradragsberettiget". Dessuten kunne lovgiveren om nødvendig gi lovhjemmel.

NORGES HØYESTERETT
Den 15. mars 2006 avsa Høyesterett dom i
HR-2006-00449-A, (sak nr. 2005/1043), sivil sak, anke,
Kristiansands Tankrederi AS
AS Kristiansands Tankrederi II
Rasmussen Offshore AS (advokat Anders V. Heieren – til prøve)
mot
Staten v/Sentralskattekontoret for
storbedrifter (advokat Morten Søvik)
S T E M M E G I V N I N G :
(1) Kst. dommer Kaasen: Saken gjelder hvorvidt renter på for mye innbetalt forskuddsskatt
skal tillegges konto for tilbakeholdt beskattet inntekt (KBI) etter
rederibeskatningsordningen i skatteloven 1911 § 51 A-6 nr. 3.
(2) Rederibeskatningsordningen ble innført i skatteloven av 1911 § 51 A ved lov
20. desember 1996, og er videreført i skatteloven av 1999 §§ 8-10 til 8-20.
Hovedtrekkene av ordningen er beskrevet i dommen inntatt i Rt. 2005 side 1409 Westfal-
Larsen, se særlig avsnittene 4-7 og 41-43. Jeg nøyer meg med å påpeke elementer av
særlig betydning som bakgrunn for vår sak.
(3) Aksjeselskaper innenfor ordningen er, med visse unntak, fritatt fra skatteplikt på
alminnelig inntekt så lenge inntektene beholdes i selskapet innenfor ordningen.
Skatteplikt inntrer i den grad slik ubeskattet inntekt tas ut av ordningen, for eksempel som
utbytte eller ved at selskapet går ut av ordningen.
(4) Visse inntekter kommer til beskatning på vanlig måte fra år til år også innenfor
rederibeskatningsordningen. Det er derfor etablert en praktisk metode for å skille mellom
de inntekter som skal kunne tas ut av ordningen uten at det utløser beskatning fordi
beskatning allerede er foretatt, og de øvrige inntekter. Dette gjøres ved opprettelse av
konto for tilbakeholdt beskattet inntekt, kalt KBI, jf. skatteloven 1911 § 51 A-6 nr. 3.

2
Positiv saldo på KBI kan eksempelvis utdeles som utbytte uten at skatteplikt utløses.
Dette føres som fradrag på kontoen, jf. § 51 A-6 nr. 3 fjerde punktum, mens ”skattepliktig
inntekt” skal tillegges kontoen, jf. tredje punktum.
(5) Til de inntekter som skattlegges løpende innenfor rederibeskatningsordningen, og som
derfor skal tillegges KBI, hører renteinntekter, jf. § 51 A-6 nr. 2. Saken gjelder hvorvidt
renter på for mye innbetalt forskuddskatt – i saken omtalt som kemnerrenter – hører med i
denne kategorien. Spørsmålet oppstår fordi kemnerrenter etter en lovendring i 1992
utbetales netto etter fratrekk for 28 % skatt, hvilket er bakgrunnen for at skatteloven 1911
§ 42 femte ledd annet punktum fastslo at ”[r]entegodgjørelse ved tilbakebetaling av skatt
for et inntektsår regnes ikke som skattepliktig inntekt”.
(6) Kristiansands Tankrederi AS, A/S Kristiansands Tankrederi II og Rasmussen Offshore
A/S var alle i inntektsåret 1998 innenfor den særskilte rederibeskatningsordning. Etter å
ha innbetalt for mye forskuddsskatt mottok de dette året renter fra kemneren, jf.
skattebetalingsloven § 27 nr. 9, med til sammen 2 142 956 kroner.
(7) I rederienes selvangivelser for 1998 ble disse renteinntektene tillagt KBI.
Sentralskattekontoret for storbedrifter bestred at det var adgang til dette, og
selvangivelsene ble fraveket i ligningen ved at renteinntekten ble tatt ut av KBI.
Selskapene påklaget ligningen, men den ble av ligningsnemnda opprettholdt i tre separate,
men i det vesentlige likelydende avgjørelser. Etter klage fastholdt Overligningsnemnda
disse avgjørelsene under dissens, også her ved tre individuelle avgjørelser som i det
vesentlige er likelydende.
(8) Rederiene brakte spørsmålet inn for Oslo tingrett som ett av flere spørsmål tilknyttet
reglene om rederibeskatning, der også flere andre selskaper i Rasmussengruppen AS var
parter. Tingretten avsa 26. september 2003 dom med slik domsslutning:
”1. Ligningen oppheves for:
I AS Kristiansand Tankrederi II for inntektsårene 1997 og 1998.
[…]
VII Rasmussen Offshore AS for inntektsåret 1998
VIII Kristiansand Tankrederi AS for inntektsårene 1997 og 1998.
2. Staten v/Sentralskattekontoret for storbedrifter betaler til saksøkerne kr
400.128,- innen 14 dager fra dommens forkynnelse som dekning for sakens
omkostninger.”
(9) For så vidt gjaldt spørsmålet i vår sak, sluttet tingretten seg til flertallet i
Overligningsnemnda. Domsresultatet skyldtes derfor at selskapene fikk medhold på andre
punkter, som ikke er relevante i saken for Høyesterett.
(10) Staten v/Sentralskattekontoret for storbedrifter påanket dommen til Borgarting
lagmannsrett. Rederiene – unntatt ett – motanket, blant annet over avgjørelsen av tvisten i
vår sak. Lagmannsretten avsa 21. april 2005 dom med slik domsslutning:
”1. Staten v/Sentralskattekontoret for storbedrifter frifinnes.
2. Hver av partene bærer sine saksomkostninger for tingretten.
3. I saksomkostninger for lagmannsretten betaler AS Kristiansands Tankrederi
II, KS Rasmussen Bulkcarriers, Rasmussen Offshore AS og Kristiansands

3
Tankrederi AS en for alle og alle for en 401.804 –
firehundreogentusenåttehundreogfire – kroner til staten
v/Sentralskattekontoret for storbedrifter med tillegg av renter etter
forsinkelsesrenteloven § 3 første ledd første punktum fra forfall og til betaling
skjer. Oppfyllelsesfristen er 2 – to – uker fra forkynnelsen av denne dom.
4. Utgiftene til de fagkyndige meddommerne i henhold til egen fastsettelse av
lagmannsretten betales av AS Kristiansands Tankrederi II, KS Rasmussen
Bulkcarriers, Rasmussen Offshore AS og Kristiansands Tankrederi AS en for
alle og alle for en.”
(11) Også lagmannsretten sluttet seg til Overligningsnemndas flertall i det spørsmål vår sak
gjelder.
(12) Tre av rederiene har anket til Høyesterett. Anken gjelder spørsmålet om beskattede renter
kan tillegges konto for tilbakeholdt beskattet inntekt. Så vel i faktisk som i rettslig
henseende står dette spørsmålet i samme stilling som for de tidligere instanser.
(13) De ankende parter, Kristiansands Tankrederi AS, A/S Kristiansands Tankrederi II og
Rasmussen Offshore A/S, har i hovedtrekk gjort gjeldende:
(14) Uttrykket ”skattepliktig inntekt” i skatteloven 1911 § 51 A-6 nr. 3 tredje punktum er ikke
entydig i forhold til kemnerrenter, men må fortolkes i lys av lovforarbeidene og
sammenhengen det fremkommer i. Formålet med KBI er å identifisere de inntekter som
er beskattet, og som derfor kan disponeres, for eksempel ved uttak uten ytterligere
beskatning. Motsatsen til ”skattepliktig” må være ”reelt skattefri”. Kemnerrenteinntekten
er ikke det, siden den er beskattet før utbetaling. Det kan ikke være avgjørende hvilken
praktisk oppgjørsform lovgiver etablerer for skatten.
(15) I Westfal-Larsen-saken vant staten frem med at formålet måtte tillegges avgjørende vekt
ved tolkningen av § 51 A-6 til ulempe for skattyteren; det er inkonsekvent om formålet
ikke skal kunne være avgjørende til skattyters fordel.
(16) Skatteloven 1911 § 17 første punktum innebærer et generelt og overordnet forbud mot
dobbeltbeskatning. Det var ikke tilsiktet noen realitetsendringer ved at bestemmelsen ikke
ble gjentatt i skatteloven 1999. I vår sak vil eksempelvis senere utbytteutdeling kunne
innebære at kemnerrenten beskattes dobbelt dersom den ikke kan tilføres KBI. Dette er en
juridisk, ikke bare en økonomisk, dobbeltbeskatning, som er forbudt. Staten har ikke
påvist noen annen måte å unngå dette på enn å føre rentene på KBI.
(17) Forbudet mot dobbeltbeskatning er i alle tilfelle et tolkningsmoment som i forhold til
bestemmelsen i § 51 A-6 nr. 3 tredje punktum må lede til at kemnerrenten kan tillegges
KBI som ”skattepliktig inntekt”.
(18) Symmetrihensyn kan ikke begrunne et annet resultat. Mye tyder på at kemnerrenter betalt
til staten må redusere KBI for å unngå dobbeltfradrag, men det er ikke dette saken gjelder.
Skattyter kan ikke pålegges dobbelt skatt som følge av antatt manglende hjemmel for
fradrag i en hypotetisk motsatt situasjon. Det er eventuelt en lovgiveroppgave å skaffe
slik hjemmel. Symmetrihensynet har uansett liten vekt annet enn som en
lovgivningspolitisk målsetting.

4
(19) Kristiansands Tankrederi AS, A/S Kristiansands Tankrederi II og Rasmussen Offshore
A/S har nedlagt slik påstand:
”1. Ligningen for 1998 for Kristiansands Tankrederi AS, A/S Kristiansands
Tankrederi II og Rasmussen Offshore A/S oppheves for så vidt gjelder at
kemnerrenter er nektet tillagt konto for beskattet inntekt.
2. Staten ved Sentralskattekontoret dømmes til å betale de ankende parters
saksomkostninger for Høyesterett, med tillegg av rente i samsvar med
forsinkelsesrenteloven § 3 første ledd første punktum fra utløpet av
oppfyllelsesfristen til betaling skjer.”
(20) Ankemotparten, staten v/Sentralskattekontoret for storbedrifter, har i hovedtrekk gjort
gjeldende:
(21) Lagmannsrettens dom bygger korrekt på overligningsnemndas balanserte drøftelse av de
motstående argumenter.
(22) Resultatet følger av en tolkning av skatteloven 1911 § 51 A-6 nr. 3 tredje punktum, jf.
§ 42 femte ledd: Rettslig sett er kemnerrentene ikke beskattet, og de kan derfor ikke
tillegges KBI som ”skattepliktig inntekt”. Heller ikke forarbeidene gir noen antydning om
at også enkelte ubeskattede inntekter skal tas med.
(23) Bestemmelsene om regulering av KBI er sjablonpregede. KBI skal ikke reguleres for
noen skattefrie inntekter, heller ikke for noen fradragsberettigede utgifter. Reglene tar
ikke høyde for at det blant inntekter som ikke beskattes innenfor ordningen, kan være
inntekter som ikke burde beskattes ved uttreden av ordningen. Dette er bevisste
tilkortkommenheter fordi alternativet er et enda mer komplisert system. Skal dette endres,
er det en lovgiveroppgave. Westfal-Larsen-dommen gjelder spørsmålet om hvordan KBI
skulle justeres i et tilfelle der det var enighet om at det måtte skje en regulering av KBI,
og gir derfor ikke holdepunkter for vårt spørsmål.
(24) Symmetrihensynet har her vesentlig vekt, direkte og som tolkningsmoment. Forarbeidene
til rederibeskatningsordningen behandler skattefrihet og ikke-fradrag parallelt, og KBI
bygger på et symmetriprinsipp, jf. formålet med kontoen. Siden § 51 A-6 nr. 3 ikke gir
hjemmel for å redusere KBI med ikke fradragsberettigede utgifter, forhindrer
legalitetsprinsippet symmetri dersom KBI skal økes med skattefrie inntekter.
(25) Skatteloven 1911 § 17 første punktum kan ikke lede til noe annet resultat. Bestemmelsen
er ikke overordnet rederibeskatningsreglene, som både er spesielle og nyere. Den
uttrykker heller ikke noe overordnet tolkningsprinsipp som tilsidesetter øvrige
tolkningsmomenter, og er for øvrig ikke videreført i skatteloven 1999.
(26) Staten v/Sentralskattekontoret for storbedrifter har nedlagt slik påstand:
”1. Lagmannsrettens dom stadfestes så langt den er påanket.
2. Staten v/Sentralskattekontoret for storbedrifter tilkjennes saksomkostninger
for Høyesterett, med tillegg av den alminnelige forsinkelsesrente etter
forsinkelsesrenteloven § 3 første ledd fra utløpet av oppfyllelsesfristen til
betaling skjer.”
(27) Mitt syn på saken:

5
(28) Jeg har, under noe tvil, kommet til at rederienes anke ikke kan tas til følge.
(29) Aksjeselskap innefor rederibeskatningsordningen er fritatt fra skatteplikt for alminnelig
inntekt inntil midlene tas ut av ordningen, men noen inntekter beskattes løpende. Konto
for tilbakeholdt beskattet inntekt – KBI – inneholder de midler i virksomheten som er
beskattet, og som derfor kan utdeles for eksempel som utbytte uten å utløse skatteplikt.
Etter de aktuelle bestemmelser i skatteloven 1911 § 51 A-6 nr. 3 tredje og fjerde punktum
kunne kontoen endres slik:
”Skattepliktig inntekt tillegges kontoen. Utdelinger som nevnt i nr. 4 a-c og utlignet
skatt trekkes fra kontoen.”
(30) Spørsmålet saken reiser er om kemnerrenter – renter på for mye innbetalt forskuddsskatt –
skal anses som ”skattepliktig inntekt” og derfor tillegges KBI.
(31) Utgangspunktet er at renter er skattepliktig inntekt, også innenfor rederibeskatningen, jf.
skatteloven 1911 §§ 42 første punktum og 51 A-6 nr. 2 første punktum.
(32) Rederibeskatningsreglene sier ikke noe uttrykkelig om kemnerrenter. Men skattelovens
alminnelige regel er at kemnerrenter er unntatt fra skatteplikt, jf. skatteloven 1911 § 42
femte ledd annet punktum. De alminnelige skattereglene må antas å supplere de spesielle
rederibeskatningsreglene så langt disse særreglene ikke sier noe annet, se Rt. 2004 side
1105 Bergshav avsnitt 46 og Rt. 2005 side 1409 Westfal-Larsen avsnitt 56. Det er derfor
etter min mening ikke tvil om at rederibeskatningens renteregel i § 51 A-6 nr. 2 må
suppleres med § 42 femte ledd, med den virkning at kemnerrenter heller ikke innen
rederibeskatningen som utgangspunkt kan anses som skattepliktig inntekt.
(33) På grunnlag av ordlyden i § 51 A-6 nr. 3 tredje punktum skulle det etter dette ikke være
grunnlag for å tillegge kontoen kemnerrentene. Rederiene har imidlertid gjort gjeldende at
disse rentene er beskattet før utbetaling, og at nektelse av å la dem gå inn på KBI derfor
vil kunne lede til at de undergis dobbelt beskatning. Vilkårene for regulering av KBI må
derfor – hevdes det – tolkes utvidende til skattyters fordel.
(34) Bakgrunnen for at utbetalte kemnerrenter ikke er skattepliktige, er som nevnt ønsket om
administrative forenklinger: En normalskatt trekkes fra renten ved at rentesatsen
reduseres med 28 % av bruttosatsen, se Ot.prp. nr. 3 (1991-92) side 12-13. Nettoeffekten
for et selskap innenfor rederibeskatningen er derfor den samme som når selskapet på
oppgjørsskjemaet for KBI tillegger brutto renteinntekter fra eksempelvis bankinnskudd,
og deretter trekker fra den flate skatten på 28 % for å beregne renteinntektens
nettovirkning på KBI.
(35) Overligningsnemnda, med tilslutning fra lagmannsretten, fant på denne bakgrunn at
nektelse av å legge kemnerrenter til KBI i realiteten innebærer at disse rentene kan bli
beskattet dobbelt. Jeg er enig i det. Spørsmålet er om dette skal ha som konsekvens at
kemnerrenter likevel skal anses som ”skattepliktig inntekt”, siden de bare oppgjørsteknisk
beskattes på en annen måte enn andre renteinntekter, eller om man skal legge til grunn en
streng, ordlydsforankret forståelse av lovens vilkår for regulering av KBI.
(36) Generelt kan det meget vel tenkes at skatteregler må tolkes lempelig til skattyters fordel,
eksempelvis når formålsbetraktninger tilsier det. Se til illustrasjon Rt. 2004 side 241

6
Armadora. I lys av det jeg har sagt om bakgrunnen for at kemnerrenter ikke er
skattepliktige, taler gode grunner for at en lempelig tolkning kunne være aktuell i vårt
tilfelle.
(37) Når jeg likevel er kommet til at en slik tolkning ikke er riktig, skyldes det at spørsmålet
etter min mening ikke kan isoleres til å gjelde hvorvidt kemnerrenter skal tillegges KBI.
(38) Utenfor rederibeskatningen er som nevnt kemnerrenter uttrykkelig skattefrie. Tilsvarende
gis det ikke fradrag ved inntektsligningen for renter skattyteren pålegges i forbindelse
med restskatt, jf. skatteloven 1911 § 44 16. ledd annet punktum. Bakgrunnen er også her
at rentesatsen er korrigert for en flat beskatning på 28 % som en administrativ forenkling.
Det er således full symmetri mellom inntekts- og fradragsbehandlingen av kemnerrenter.
(39) Også innen rederibeskatningen er symmetrihensynet relevant. Renteinntekter håndteres
skattemessig ved hjelp av KBI, og symmetrivirkningen beror derfor på reglene om
hvordan denne kontoen skal holdes à jour. Skal kemnerrenter på for mye innbetalt
forskuddsskatt tillegges kontoen – etter en utvidende tolkning av vilkårene i § 51 A-6
nr. 3 – tilsier symmetrihensynet at også kemnerrenter på restskatt skal fratrekkes kontoen.
Siden dette vil være til ugunst for skattyter, krever legalitetsprinsippet at et slikt fradrag
har hjemmel i lov. Noen hjemmel er imidlertid ikke påvist, hverken av rederiene eller av
mindretallet i Overligningsnemnda, som også vurderte forholdet til symmetrihensynet.
Det kan heller ikke være tale om å foreta noen utvidende tolkning i denne forbindelse. Jeg
må således legge til grunn at det ikke kan oppstilles noen plikt til å fratrekke kemnerrenter
på restskatt i KBI. En utvidende tolkning av adgangen til å tillegge KBI kemnerrenter vil
derfor føre til en asymmetrisk skattemessig behandling av slike renter.
(40) Det har vært anført at lovgiver har muligheten til å rette dette. Tillegg og fradrag i KBI gir
ikke nødvendigvis noen umiddelbar skattemessig effekt – denne kommer først når
selskapet går ut av rederibeskatningen eller gjennom utdeling av utbytte reduserer KBI til
null, slik at ytterligere utbetalinger går av ubeskattede midler og derfor utløser skatteplikt.
Det kan gå lang tid før dette skjer, og i mellomtiden kan lovgiver – om ønskelig –
gjenopprette den symmetri som bortfaller ved at rederiene gis medhold i vår sak. En
endring av reglene med virkning for allerede foretatte føringer av KBI-kontoen kan
imidlertid reise tilbakevirkningsspørsmål. Under enhver omstendighet kan jeg ikke se at
muligheten for lovendring kan tillegges særlig vekt for forståelsen av reglene slik de nå
gjelder.
(41) Også i forhold til symmetrihensynet har rederiene med styrke vist til
dobbeltbeskatningsforbudet. Det er, hevdes det, betenkelig å pålegge skattyter
dobbeltbeskatning som følge av antatt manglende hjemmel for fradrag i en hypotetisk
situasjon med motsatt fortegn. Det er vist til skatteloven 1911 § 17 første punktum, som
lød:
”Av formue og inntekt svares skatt til den kommune, i hvis distrikt den skattepliktige
bor, forsåvidt formuen eller inntekten ikke lovlig er å beskatte i noen annen kommune
her i riket eller gjennom noen annen ligning.”
(42) Jeg er enig i at det prinsipp som her får uttrykk, er relevant ved tolkningen av vilkåret for
å tillegge inntekter til KBI, uavhengig av at skatteloven 1999 ikke viderefører
bestemmelsen. Jeg viser for så vidt til det jeg har sagt om den isolerte bedømmelse av
dette spørsmålet. Men jeg kan ikke se at dette kan være avgjørende i vår sak.
Bestemmelsen er ikke gitt en plassering som tilsier at den har en generell rekkevidde, og

7
det må anses uklart hvor langt den rekker utenfor de situasjoner den først og fremst tok
sikte på, som var forholdet mellom aksjeselskap og aksjonær. I alle tilfelle må prinsippet
avveies mot andre tolkningsfaktorer.
(43) Til disse hører, foruten symmetrihensynet, også de lovgivningspolitiske avveininger
reglene om KBI bygger på. Bestemmelsene om KBI skal sikre at ubeskattet inntekt
kommer til beskatning ved utdeling av utbytte eller ved uttreden. For å oppnå dette
formålet har lovgiver utformet enkle regler uten unntak; de følger ikke fullt ut den
faktiske beskatning av verdiene i rederiselskapet. Dette kan innebære dobbeltbeskatning,
men er likevel akseptert for å oppnå den forenkling som ligger i reglenes sjablonmessige
effekt.
(44) Prinsippet i skatteloven 1911 § 17 støter således an mot enkelte klare virkninger av de
spesielle og nyere regler om rederibeskatning. Dette innebærer at prinsippet heller ikke
kan ha noen stor gjennomslagskraft i tolkningsspørsmål hvor alternativet er å oppstille
forenklede, sjablonmessige regler. Dette er etter min mening situasjonen i vår sak: Det vil
ha en sjablonmessig effekt å holde alle kemnerrenter – på så vel restskatt som
tilbakebetalt skatt – helt utenfor KBI. En streng ordlydsfortolkning som ikke åpner for å
tillegge KBI renter på tilbakebetalt skatt, sammenholdt med at det heller ikke er hjemmel
for å fratrekke renter på restskatt, vil over tid slå begge veier i forhold til skattyter. På
denne bakgrunn kan jeg ikke tillegge hensynet til å unngå dobbeltbeskatning noen
avgjørende vekt i vår sak.
(45) Etter dette står det for meg som sentralt at en utvidende tolkning av lovens vilkår for å
tillegge KBI inntekter ville bringe systemet i strid med symmetrihensynet, fordi det med
de gjeldende regler ikke er mulig å foreta en korresponderende utvidelse av plikten til å
fratrekke tilsvarende utgifter. Samtidig er det klare holdepunkter for å anta at reglene om
endring av KBI er ment å være enkle og sjablonmessige, hvilket tilsier at det ikke vil
stride mot hensynene bak KBI å oppnå symmetri ved å holde så vel inntekter som utgifter
knyttet til kemnerrenter utenfor KBI.
(46) Jeg viker derfor tilbake for å foreta en utvidende tolkning, og er følgelig kommet til at
lagmannsrettens dom må stadfestes.
(47) Rederiene har ikke fått medhold i sin anke, men saken har budt på tvil og gjelder et
spørsmål domstolene ikke har prøvet tidligere. Saksomkostninger tilkjennes derfor ikke
for Høyesterett.
(48) Jeg stemmer for denne
D O M :
1. Lagmannsrettens dom stadfestes så langt den er påanket.
2. Saksomkostninger tilkjennes ikke.
(49) Dommer Flock: Jeg er kommet til at rederienes anke må tas til følge.
(50) Når det gjelder bakgrunnen for den spesielle ordning med føring av konto for tilbakeholdt
beskattet inntekt (KBI) som ble etablert i skatteloven 1911 § 51 A-6 nr. 3, viser jeg til

8
førstvoterendes redegjørelse. Rederibeskatningsordningen i § 51 A skiller mellom
alminnelig inntekt som er fritatt for skatteplikt, og inntekter som skal beskattes i
inntektsåret. Til bruk ved senere beskatning av ubeskattede inntekter er det behov for
føring av en konto som viser størrelsen på de av selskapets midler som allerede er
beskattet, og som følgelig ikke senere skal beskattes, altså en ”konto for tilbakeholdt
beskattet inntekt”.
(51) Det ble bestemt i § 51 A-6 nr. 3 tredje punktum at ”skattepliktig inntekt tillegges
kontoen”, og det følger av § 51 A-6 nr. 2 at slik inntekt – hvor skattleggingen altså ikke er
utsatt – blant annet er renteinntekter og andre finansielle inntekter. Det følger av lovens
ordning at KBI blir godskrevet slike inntekter, og at utlignet skatt ”trekkes fra kontoen”,
jf. § 51 A-6 nr. 3 fjerde punktum. Kontoen blir følgelig fra år til år tilført det nettobeløp
av slike inntekter som er i behold etter at de var skattlagt.
(52) Som førstvoterende har redegjort for, er det i de alminnelige skatteregler innført en
direkte skattlegging ved avregning av renter til eller fra det offentlige i forbindelse med
skatteoppgjøret. Der skattyteren har krav på renter ved for meget innbetalt forskuddsskatt,
er rentefoten beregnet slik at den flate beskatningen på 28 % allerede er foretatt ved
utbetaling av rentebeløpet. Dette skal følgelig ikke inntektsbeskattes under den regulære
ligningen, og er slik sett skattefritt på mottakerens hånd.
(53) På denne bakgrunn er det slik jeg ser det i denne saken, tale om renteinntekter som direkte
hører hjemme under kontoen for beskattet inntekt. Den eneste ulikhet i forhold til
kontoføringen av øvrige renteinntekter er at det ikke gjøres noe fradrag for utlignet skatt,
idet dette fradraget allerede er gjort. Å holde disse renteinntektene utenfor fordi det etter
§ 51 A-6 nr. 3 tredje punktum er ”skattepliktig inntekt” som skal tillegges kontoen, vil
etter min mening innebære en streng ordlydsfortolkning som det ikke kan være dekning
for.
(54) Jeg kan ikke se at symmetrihensyn i dette tilfelle bør tilsi at denne type renteinntekter
holdes utenfor KBI. Det følger av § 51 A-6 nr. 2 at ”tilsvarende utgifter … er
fradragsberettiget”. Dette innebærer etter min mening at § 51 A-6 gir tilstrekkelig
hjemmel for at renter som betales til det offentlige i forbindelse med skatteoppgjøret, på
tilsvarende måte må bringes til fradrag ved føringen av KBI. Dertil kommer at lovgiveren
om nødvendig kan gi nødvendig lovhjemmel.
(55) Jeg stemmer etter dette for at ligningen oppheves og at rederiene tilkjennes
saksomkostninger for alle retter.
(56) Dommar Utgård: Eg er i det hovudsaklege og i resultatet einig med
førstvoterande, kst. dommar Kaasen.
(57) Dommer Bruzelius: Likeså.
(58) Dommer Aasland: Likeså.

9
(59) Etter stemmegivningen avsa Høyesterett denne
D O M :
1. Lagmannsrettens dom stadfestes så langt den er påanket.
2. Saksomkostninger tilkjennes ikke.