Sammendrag: Oftedal Broch, Stabel, Matningsdal, Gussgard og DolvaA og B, som var brødre og henholdsvis 33 og 24 år gamle, ble i Asker og Bærum tingrett begge dømt for innførsel og oppbevaring av 257 270 Rohypnol-tabletter. I Borgarting lagmannsrett ble B frifunnet for innførsel. For øvrig ble de begge dømt som i tingretten. Straffen ble satt til fengsel i 7 år for A og 4 år og 6 måneder for B. For begge gjaldt domfellelsen også visse andre forbrytelser, men Rohypnol-forholdet var dominerende ved utmålingen av straff.Rohypnol-partiet ble innført i november 2001 skjult i emballerte kjøleskap på lastebil. Innførselen ble foretatt av to unge menn fra Litauen, som de to norske brødrene var blitt kjent med året før. A var hovedmannen for mottak av partiet i Norge, og hadde organisert et mottakerapparat her. B var også sentral etter at partiet var ankommet Norge. Han bisto den litauiske hovedmannen og hjalp ham til å styre operasjonen i Norge. Ved straffutmålingen baserte Høyesterett seg på de første dommene som gjaldt store partier Rohypnol, Rt. 2002 side 599 og 2003 side 413. Den første gjaldt innførsel av 75 000 Rohypnol-tabletter og forsøk på innførsel av ytterligere 57 000. Den andre gjaldt innførsel av 28 000 Rohypnol-tabletter. I disse to sakene tok Høyesterett utgangspunkt i en omregning av Rohypnol-tablettene til en sammenlignbar mengde hasj. Dette var nå ikke lenger nødvendig og heller ikke hensiktsmessig, fordi Rohypnol må anses klart farligere enn hasj. Med bakgrunn i de to nevnte dommene ble lagmannsrettens straffutmåling opprettholdt og ankene forkastet.

NORGES HØYESTERETT
Den 24. mars 2004 avsa Høyesterett kjennelse i
HR-2004-00611-A, (sak nr. 2004/113), straffesak, anke,
A (advokat Arne Meltvedt)
B (advokat Erling O. Lyngtveit)
mot
Den offentlige påtalemyndighet (førstestatsadvokat Lasse Qvigstad)
S T E M M E G I V N I N G :
(1) Dommer Oftedal Broch: Saken gjelder straffutmålingen ved ulovlig innførsel og
oppbevaring av et meget stort parti Rohypnol-tabletter.
(2) A og B, som er brødre, ble ved Asker og Bærum tingretts dom 5. februar 2003 dømt for
medvirkning til innførsel og oppbevaring av 257 270 Rohypnol-tabletter. De ble også
domfelt for enkelte andre forhold. Straffen ble satt til fengsel i 7 år og 6 måneder for A og
6 år og 6 måneder for B. Ved dommen ble ytterligere fem personer domfelt for
medvirkning til oppbevaring av Rohypnol-partiet eller deler av dette.
(3) A og B anket over bevisbedømmelsen under skyldspørsmålet for innførsel av tablettene,
B også for medvirkning til oppbevaring. Begge anket over straffutmålingen. I tillegg
anket en av de øvrige domfelte over straffutmålingen. I Borgarting lagmannsrett ble B
frifunnet for innførsel av Rohypnol-tablettene, for øvrig ble de to brødrene funnet skyldig
etter tiltalebeslutningen. Lagmannsrettens dom av 26. november 2003 har for deres
vedkommende denne slutningen:
”1. A, født 00.00.1970, dømmes for overtredelse av straffeloven § 162, 1. og
2. ledd, jf. 5. ledd, og de forhold som er rettskraftig avgjort ved Asker og
Bærum tingretts dom av 5. februar 2003 til en straff av fengsel i 7 – sju – år.
Til fradrag i straffen går 104 – etthundreogfire – dager for utholdt varetekt.
2. B, født 00.00.1979, dømmes for overtredelse av straffeloven § 162, 1. og
2. ledd, jf. 5. ledd, og vegtrafikkloven § 31, 1. og 3. ledd, jf. § 22, 1. ledd,
sammenholdt med straffeloven § 62, til en straff av fengsel i 4 – fire – år og 6

2
– seks – måneder. Til fradrag i straffen går 106 – etthundreogseks – dager for
utholdt varetekt.
Han frifinnes for en overtredelse av straffeloven § 162, 1. og 2. ledd, jf. 5. ledd
(tiltalens post I a).”
(4) Det fremgår at straffutmålingen for A også omfattet forhold som ble rettskraftig avgjort
ved tingrettens dom. Det gjaldt oppbevaring av amfetamin og en overtredelse av
våpenloven, som jeg kommer tilbake til.
(5) Domfellelsen av B omfattet også tilleggstiltalebeslutning av 4. november 2003 for
overtredelse av straffeloven § 162 første ledd og annet ledd, jf. femte ledd ved kjøp av
90 gram amfetamin i april 2003 og oppbevaring av 83,63 gram amfetamin i mai 2003 og
dessuten overtredelse av vegtrafikkloven ved føring av motorvogn til tross for at han var
påvirket av alkohol eller narkotika. Han avga uforbeholden tilståelse for de nye
forholdene og samtykket i at de ble behandlet sammen med ankesaken.
(6) A og B har anket lagmannsrettens dom til Høyesterett. Anken er henvist til
ankebehandling for så vidt gjelder straffutmålingen.
(7) Jeg er kommet til at ankene ikke kan føre frem.
(8) A er 33 år, gift, og har tre mindreårige barn. Han er ansatt som miljøarbeider i
kommunen. Han er ikke tidligere domfelt, men bøtelagt i 2001 og 2002 for
narkotikaovertredelser.
(9) B er 24 år, ugift og uten forsørgelsesbyrde. Han er ansatt som mekaniker. Han er i
perioden 1997 til 1999 dømt én gang for vold og én gang for narkotikaforbrytelse til
henholdsvis 90 og 45 dager fengsel.
(10) Rohypnol-partiet, som saken gjelder, ble innført fra Litauen i november 2001 av to unge
litauere, som brødrene A og B hadde blitt kjent med sommeren 2000. Rohypnol-partiet
var skjult i et større antall emballerte kjøleskap, som kom til landet med trailer
i november 2001. Tablettene viste seg å være så godt kamuflert i de innpakkete
kjøleskapene, at utpakkingen ble tidkrevende og vanskelig å foreta. Det medførte også en
del transport av kjøleskapene. Politiet oppdaget forholdet, og beslagla i løpet av få dager
hele partiet.
(11) Om As rolle uttaler lagmannsretten:
”… Innførselen fremstår som organisert og profesjonell, og det synes å være
tilfeldigheter og misforståelser som var årsak til at mottakeroperasjonen ble mislykket
og mer komplisert enn forutsatt. A har vært hovedmann for det som skjedde etter at
partiet kom til Norge og har trukket en rekke unge mennesker inn i et meget alvorlig
straffbart forhold. Selv om det ikke er grunnlag for å anta at han har øvet direkte press
på de andre, er det mye som tyder på at flere av aktørene etter hvert vegret seg for
ytterligere deltakelse. Men A overtalte dem – ut fra økonomisk profitt for ham selv og
ved å lokke med betydelig pengevederlag for de øvrige. …”
(12) A fremstår etter dette som den sentrale personen på mottakersiden i Norge. Han har
trukket andre personer inn og organisert et mottakerapparat. Virksomheten har vært
profittmotivert.

3
(13) Ved straffutmålingen skal det også tas hensyn til at A ved tingrettens dom ble funnet
skyldig i oppbevaring av 82,80 gram amfetamin og overtredelse av våpenloven ved at han
innehadde et ”S.W.A.T. Stun Gun Sort elektrosjokkvåpen 150.000 Volt”.
(14) Det dominerende forholdet er innførselen av Rohypnol-partiet. Ved utmålingen av
straffen tar jeg utgangspunkt i Høyesteretts dom i Rt. 2002 side 599, der hovedmannen
ble dømt til fengsel i 5 år og 6 måneder, i det vesentlige for innførsel av
75 000 Rohypnol-tabletter og ytterligere forsøk på innførsel av 57 000 tabletter. Jeg
nevner videre at Høyesterett i Rt. 2003 side 413 dømte en kurér til fengsel i 2 år og
9 måneder for innførsel av 28 000 Rohypnol-tabletter. Både i disse sakene og i vår sak har
det dreid seg om tabletter med 1 milligrams innhold av det virksomme stoffet
flunitrazepam.
(15) Av en sakkyndig uttalelse i saken fra Statens Rettstoksikologiske Institutt fremgår at
flunitrazepam virker på sentralnervesystemet og er søvnfremkallende og beroligende. I
større doser – fra 2 milligram og oppover – gir det en rusvirkning. Det kan gi
abstinenssymptomer og avhengighet, men mindre enn for eksempel morfin og heroin. Det
foreligger risiko for alvorlig forgiftning og dødsfall ved overdose, særlig i kombinasjon
med andre stoffer. Analyseresultater fra norske heroinoverdosetilfeller har vist at
flunitrazepam har blitt kombinert med heroin i 25 prosent av tilfellene og derved
sannsynligvis bidratt til respirasjonsstans og dødsfall. Det er i det siste også meldt om
dødsfall utenfor kombinasjonsgruppen. I den sakkyndige uttalelsen heter det:
”I løpet av de senere år har det kommet flere rapporter (bl.a. fra Sverige og Australia)
på overdosedødsfall hvor flunitrazepam har vært eneste påviste stoff. I en nylig rapport
fra Sverige (Ref.: Forensic Sci. Int. 122 (2001) 136-141) ble det rapportert om 130 tilfelle
fra perioden 1992 – 1998, hvor flunitrazepam var eneste påviste stoff og hvor inntak av
dette stoff ble konkludert som dødsårsak. Det er ukjent hvilken dose som har vært
inntatt i de beskrevne tilfelle. …”
(16) Det dreier seg altså om et stoff med flere skademuligheter. Spesielt kombinert med andre
rusmidler kan det være meget farlig. Om virkningene viser jeg ellers til Rt. 2002 side 599.
Som det pekes på i Rt. 2003 side 413 kan det forhold at det her dreier seg om piller,
medføre at det har appell til personer som vanligvis ikke er rusmisbrukere. Samlet er
farepotensialet ved et parti av størrelse som i vår sak selvsagt særdeles stort.
(17) Dommene fra 2002 og 2003 la for første gang et straffenivå for befatning med større
partier Rohypnol-tabletter. Det var i den situasjon naturlig å søke en sammenligning med
store hasjpartier ved å finne en omregningsfaktor mellom Rohypnol-tabletter og et visst
kvantum hasj. Det var flere usikkerheter i en slik omregning, og det kunne bare gi et
utgangspunkt. Når det nå er etablert en rettspraksis knyttet til Rohypnol, er det ikke grunn
for å videreføre omregningen til hasj som et hjelpemiddel. Dette tilsies også av at
Rohypnol-tabletter sannsynligvis må anses klart farligere i sine virkninger.
(18) Når jeg i straffutmålingen for A tar utgangspunkt i saken i Rt. 2002 side 599, viser jeg
først til at i begge tilfeller står vi overfor hovedmannen, selv om han i vår sak bare har
opptrådt på norsk territorium. I begge saker skal straffen dekke også andre
narkotikaforhold som har en viss betydning – i saken fra 2002 var det tale om
dopingmidler av noe omfang. Den saken strakte seg over et lengre tidsrom ved at det
dreide seg om flere innførsler over tid, mens vår sak er begrenset til ett oppdrag. På den

4
annen side er partiet her mer enn dobbelt så stort, og i 2002-saken spiller det inn at en
betydelig del ikke ble fullbyrdet, men ble stoppet på forsøksstadiet.
(19) Det er liten plass for individuelle og formildende omstendigheter i et forhold som det
foreliggende, og jeg finner det klart at As familieforhold ikke kan veie inn.
(20) Jeg mener etter dette at den utmålte straff på 7 år må bli stående.
(21) Jeg går så over til Bs forhold.
(22) Lagmannsretten uttaler at han skal
”… dømmes for medvirkning til oppbevaring av de 257 000 rohypnoltablettene, og i
tillegg til dette skal han også dømmes for postene i tilleggstiltalen, nemlig kjøp og
oppbevaring av henholdsvis 90 gram og 83,63 gram amfetamin samt et tilfelle av
kjøring i påvirket tilstand. De nye narkotikaforholdene kvalifiserer alene for en straff
av ubetinget fengsel i et ikke ubetydelig antall måneder. Når det gjelder medvirkning
vedrørende Rohypnoltablettene, har B ikke vært blant ”fotfolket”, som har hentet og
kjørt eller prøvd å gjemme narkotikalasten. Han har holdt seg i bakgrunnen sammen
med den litauiske hovedmannen C og hjulpet ham til å styre operasjonen. Uten hjelpen
fra B med bil, telefon og formidling av samtaler med de andre involverte, ville det ikke
være mulig for C å kontrollere det som foregikk ute i felten. Bs rolle er for så vidt både
sentral og nødvendig. …”
(23) B ble frifunnet for medvirkning til innførsel, og skal således vurderes klart mildere enn
sin bror. Likevel er hans rolle – i forhold til håndteringen av Rohypnol-partiet i Norge –
av lagmannsretten beskrevet som ”sentral og nødvendig” og må anses klart mer
omfattende enn å transportere kjøleskapene på instruks. I Rt. 2003 side 413 dreide det seg
om en kurér, hvis oppgave det var å bringe Rohypnol-partiet inn i Norge. Partiet var på
28 000 tabletter som ble innført til Norge i to omganger. Videre hadde han omsatt
2 500 tabletter. Straffen ble satt til fengsel i 2 år og 9 måneder. Størrelsen på partiet i vår
sak er en helt annen enn i saken fra 2003. Når det da også tas hensyn til de andre
narkotikaforbrytelser som B er domfelt for, finner jeg det klart at straffen ikke er for mild.
(24) Bs forsvarer har pekt på at de øvrige som er dømt for befatning med Rohypnol-partiet i
Norge, alle har fått kortere fengselsstraff enn ham. I tillegg er de andre straffene delvis
gjort betinget. Jeg finner ikke å kunne vektlegge dette. For det første er det i vår sak klare
forskjeller mellom Bs og de andres roller. Men generelt gjelder at Høyesteretts rolle er å
utmåle en straff som kan virke normerende. Om medskyldige har blitt idømt en mildere
straff av tidligere instanser, kan dette vanskelig tas hensyn til ved en ankebehandling i
Høyesterett. Jeg viser til uttalelser i Rt. 2001 side 1408 og Rt. 2003 side 736. Jeg tilføyer
for øvrig at Høyesterett sjelden vil være i posisjon til fullt ut å kunne vurdere
lagmannsrettens straffutmåling når det ikke er anket i forhold til vedkommende.
(25) Etter dette stemmer jeg for følgende
K J E N N E L S E :
Ankene forkastes.

5
(26) Dommer Stabel: Jeg er i det vesentlige og i resultatet enig med
førstvoterende.
(27) Dommer Matningsdal: Likeså.
(28) Dommer Gussgard: Likeså.
(29) Dommer Dolva: Likeså.
(30) Etter stemmegivningen avsa Høyesterett denne
K J E N N E L S E :
Ankene forkastes.