Dato: 2025-03-06

Sammendrag: En mann var i lagmannsretten dømt til fengsel i 100 dager for to tilfeller av oppbevaring av til sammen opp mot 40 gram kokain ment for videresalg.

Mannen anket over straffutmålingen. Det ble særlig gjort gjeldende at det ikke forelå noen analyse av styrkegraden i det narkotiske stoffet, og at den tvil om styrkegraden som da forelå, måtte komme tiltalte til gode.

Høyesterett uttaler at det generelle prinsippet i strafferetten om at påtalemyndigheten må bevise tiltaltes skyld utenfor enhver rimelig tvil, som hovedregel også gjelder for omstendigheter knyttet til den straffbare handlingen som bare har betydning for straffutmålingen.

Som utgangspunkt skal domfellelse for narkotikaforbrytelser imidlertid skje på grunnlag av den mengde av det narkotiske stoffet som det finnes bevist at tiltalte har hatt befatning med. Dette gjelder uansett om stoffet er blandet sterkere eller svakere enn det som er vanlig. Unntak gjelder bare der styrkegraden ligger markert under normalområdet. På denne bakgrunn legger Høyesterett til grunn at bevis for at styrkegraden ikke ligger markert under normalområdet, bare er påkrevet hvis det er konkrete holdepunkter for at det kan være tilfelle.

Slik holdepunkter forelå ikke i denne saken, og Høyesterett forkastet anken.

Saken gir veiledning om krav til bevis i straffesaker.

D O M
avsagt 6. mars 2025 av Høyesterett i avdeling med
dommer Bergljot Webster
dommer Arne Ringnes
dommer Espen Bergh
dommer Erik Thyness
dommer Eyvin Sivertsen
HR-2025-459-A, (sak nr. 24-180719STR-HRET)
Anke over Borgarting lagmannsretts dom 27. august 2024
A (advokat Abdelilah Saeme)
mot
Påtalemyndigheten (statsadvokat Anders Mandal Funnemark)

2
S T E M M E G I V N I N G
(1) Dommer Thyness:
Sakens gjenstand og bakgrunn
(2) Saken gjelder straffutmåling for befatning med opp mot 40 gram kokain og reiser særlig
spørsmål om betydningen av stoffets styrkegrad, det vil si andelen narkotisk virkestoff.
(3) Politimesteren i Oslo tok 24. august 2023 ut tiltale mot A, født 00.00.1995, for overtredelse
av straffeloven § 231 første ledd. Grunnlaget for tiltalen lyder slik:
«Tirsdag 6. juni 2023 ca. kl. 12.45 i Grønland 2B i Oslo oppbevarte han 20,12 gram
kokain i underbuksen.»
(4) Den 4. desember 2023 tok politimesteren ut tilleggstiltale for overtredelse av straffeloven
§ 231 første ledd. Grunnlaget for tilleggstiltalen er slik:
«Torsdag 21. september 2023 kl. 16.00 og kort tid forut for dette, i en Toyota Jaris
med kjennemerke --00000 han hadde leid av Bilkollektivet, i --- gate 00, Oslo
oppbevarte han 18,16 gram kokain ment for videresalg.»
(5) Ved Oslo tingretts dom 22. desember 2023 ble A kjent skyldig etter både tiltalen og
tilleggstiltalen og dømt til fengsel i 110 dager.
(6) A anket over skyldspørsmålet for tilleggstiltalen og over straffutmålingen. Borgarting
lagmannsrett avsa dom 27. august 2024 med slik domsslutning:
«1. A, født 00.00.1995, dømmes for overtredelse av straffeloven § 231 første
ledd, sammenholdt med forholdet som er rettskraftig avgjort ved tingrettens
dom 22. desember 2023 (tiltalebeslutning 24. august 2023), sammenholdt
med straffeloven § 79 a, til fengsel i 100 – hundre – dager. Varetekt kommer
til fradrag med 4 – fire – dager.
2. Sakskostnader idømmes ikke.»
(7) A har anket lagmannsrettens dom til Høyesterett. Anken gjelder straffutmålingen.
Mitt syn på saken
Saksforholdet
(8) Tingrettens dom, som er endelig for skyldspørsmålet etter den opprinnelige tiltalen,
beskriver forholdet slik:
«Tiltalte oppholdt seg ved Stargate på Grønland med 20 gram kokain, titalls tomme
lynlåsposer for dosering av ett grams salgsdoser og en gramvekt for å måle opp riktig
salgsdoser. Stargate var på tidspunktet for gjerningen en åpen markedsplass for kjøp
og salg av illegale rusmidler. Tiltalte var der for å selge kokain.»
HR-2025-459-A, (sak nr. 24-180719STR-HRET)00

3
(9) Lagmannsretten har beskrevet forholdet i tilleggstiltalen slik:
«[D]et er hevet over enhver rimelig og fornuftig tvil at A den 21. september 2023
oppbevarte 18,16 gram kokain i en bil i ---gate 00. Han plasserte kvantumet i
hanskerommet da han låste opp bilen kl. 00.27. Han låste bilen igjen ca. 50 sekunder
senere og forlot garasjeanlegget etter ca. åtte minutter. Kvantumet var ment for
videresalg.»
Betydningen av stoffets styrkegrad ved utmåling av straffen
(10) Det er fastslått i rettspraksis at domfellelse for narkotikaforbrytelser skal skje på grunnlag
av den mengde av det narkotiske stoffet som det finnes bevist at tiltalte har hatt befatning
med, uansett om stoffet er blandet sterkere eller svakere enn det som er vanlig,
jf. Rt-2008-1373 avsnitt 9. Så lenge det dreier seg om et bestemt narkotisk stoff, er
styrkegrad i utgangspunktet altså ikke avgjørende for straffutmålingen.
(11) Styrkegrad kan imidlertid etter omstendighetene få betydning for hvilket straffebud som
kommer til anvendelse og for straffutmålingen. Den nærmere vurderingen av straffen må
foretas i lys av de grunnleggende hensyn bak lovgivningen på dette området.
I HR-2019-2203-A avsnitt 14 heter det:
«Straffen for narkotikakriminalitet skal gjenspeile skadepotensialet for den aktuelle
handlingen. Det tas derfor utgangspunkt i type og mengde stoff og i stoffets farlighet. I
tillegg ses det hen til om saken gjelder oppbevaring, innførsel eller omsetning.
Tiltaltes rolle i denne forbindelsen, herunder om stoffet er ment til eget bruk, er andre
momenter av vekt.»
(12) Det fremgår videre av avsnitt 19 i avgjørelsen at stoffets styrkegrad bare «får konsekvenser
for straffen der stoffet har en renheten som avviker markert fra normal styrkegrad, det vil si
den renhetsgrad som Høyesteretts straffutmålingspraksis er basert på, jf. blant annet
Rt-2015-1124 avsnitt 16 til 18».
(13) Deretter uttaler førstvoterende i avsnitt 21:
«Når det … ikke foretas en finjustering av straffen avhengig av mengden virkestoff,
skyldes det blant annet at styrkegraden ikke nødvendigvis er kjent for selger og i alle
fall ikke for kjøper. Derfor er det heller ikke gitt at antallet brukerdoser eller profitten
fra salget av stoffet vil variere noe særlig etter renheten av stoffet. Jeg tilføyer at der
endringen i styrkegrad gjør at stoffet ikke lenger er egnet for sprøytebruk, vil det gi
seg utslag i en større korreksjon i straffen …»
(14) Saken illustrerer at styrkegrad har betydning for det generelle straffenivået. Den praktiske
hovedregel er imidlertid at styrkegrad ikke har betydning for straffutmålingen i den enkelte
sak, hvor de sentrale faktorene som nevnt er type og mengde stoff og i tillegg om saken
gjelder oppbevaring, innførsel eller omsetning, samt tiltaltes rolle og om stoffet er til egen
bruk.
HR-2025-459-A, (sak nr. 24-180719STR-HRET)00

4
Krav til bevis om styrkegrad
(15) Det generelle prinsippet i strafferetten er, med noen få unntak, at det påligger
påtalemyndigheten å bevise utover enhver rimelig tvil at tiltalte er skyldig.
(16) Som hovedregel gjelder dette også for omstendigheter knyttet til den straffbare handlingen
som bare har betydning for straffutmålingen. Det må for eksempel stilles like strenge krav
til bevis for type og mengde narkotika som tiltalte har hatt befatning med, enten det gjelder
skyldspørsmålet eller straffutmålingen, jf. Rt-1998-1945, på side 1947–1948. Beviskravet
kan være annerledes når det gjelder formildende omstendigheter eller andre forhold som
ikke knytter seg direkte til selve den straffbare handlingen.
(17) Når styrkegrad etter omstendighetene kan ha betydning for utmålingen av straffen og
– unntaksvis – også hvilken straffebestemmelse som kommer til anvendelse, kunne det tale
for at det strenge strafferettslige beviskravet skulle komme fullt ut til anvendelse også for
styrkegrad. I Rt-2011-654 avsnitt 11 bygger Høyesterett, med henvisning til
Rt-2007-961 avsnitt 37, imidlertid på at det strenge strafferettslige beviskravet ikke gjelder
for styrkegraden i narkotisk stoff. Synspunktet begrunnes i 2007-avgjørelsen med at
styrkegraden bare tillegges vekt når den «i markert grad avviker fra det som må anses
normalt og da ut fra en skjønnsmessig vurdering, og ikke på grunnlag av en matematisk
omregning». Det fremgår at dette gjelder både ved subsumsjonen og straffutmålingen.
(18) Ved straffutmålingen kan domstolene derfor som utgangspunkt bygge på at stoffets
styrkegrad ligger innenfor normalområdet. Utmålingen av straffen vil kunne foretas på
grunnlag av de momenter som etter praksis er de sentrale for denne typen saker. Bare når
det foreligger konkrete holdepunkter for at styrkegraden ligger markert under
normalområdet, vil påtalemyndigheten måtte bevise at dette ikke er tilfelle.
(19) Dette har også en side til påtalemyndighetens ressursbruk. Styrkegraden i et narkotisk stoff
lar seg bringe på det rene med høy grad av nøyaktighet ved en kriminalteknisk
undersøkelse. Hvis det er foretatt en slik analyse, vil det følgelig i praksis ikke oppstå noe
bevisproblem. Slike analyser legger imidlertid beslag på knappe ressurser.
Påtalemyndigheten innhenter derfor normalt ikke tekniske analyser for mindre beslag.
(20) Det er opplyst for Høyesterett at alle beslag av amfetamin, metamfetamin og kokain som er
på over 40 gram, rutinemessig sendes til analyse for styrkegradsbestemmelse. Mindre
beslag analyseres bare på anmodning når det har betydning for saken. I lys av mitt syn på
beviskravene knyttet til styrkegrad, fremstår denne praksisen som forsvarlig.
Bestemmelsen i straffeprosessloven § 294 om at saken skal være «fullstendig opplyst», er
en bestemmelse som til tross for ordlyden ikke er absolutt, men bygger på at det skal
foretas en skjønnsmessig vurdering, jf. HR-2019-1967-A avsnitt 33–35. Forutsetningen for
ikke å foreta en teknisk analyse, er at det i den aktuelle saken ikke foreligger konkrete
holdepunkter for at stoffet har en markert lavere styrkegrad enn det som må anses å ligge
innenfor et normalnivå.
HR-2025-459-A, (sak nr. 24-180719STR-HRET)00

5
Straffutmålingen
(21) Det skal utmåles straff for ett tilfelle av oppbevaring av 20,12 gram kokain og ett tilfelle av
oppbevaring av 18,16 gram kokain, begge ment for videresalg.
(22) Det er etter at anken til Høyesterett ble fremmet, foretatt en kriminalteknisk analyse som
viser at styrkegraden for de to beslagene var henholdsvis 90 og 48 prosent.
Gjennomsnittlig styrkegrad for kokain i Norge i årene 2020–2024 er målt til henholdsvis
50, 58, 78, 84 og 67 prosent, noe som svarer til et gjennomsnitt for hele årrekken på
67 prosent. Ingen av beslagene har en styrkegrad som er markert under normalområdet, og
styrkegrad blir uten betydning for straffutmålingen i saken her.
(23) Det dreier seg om to tilfeller av oppbevaring av kokain med opp mot fire måneders
mellomrom. Det skal utmåles en fellesstraff, jf. straffeloven § 79 bokstav a. Den samlede
straffen baseres på skjønn, jf. blant annet HR-2017-1282-A avsnitt 75.
(24) Lagmannsretten har tatt utgangspunkt i at oppbevaring av ca. 20 gram kokain ment for
videresalg kvalifiserer til en ubetinget fengselsstraff på rundt 75 dager, og at passende
samlet straff for de to overtredelsene er fengsel i 110 dager. Det er deretter gitt et fradrag
på 10 dager for erkjennelse av straffeskyld, om enn i form av en «svært forbeholden»
forklaring som ikke hadde prosessøkonomisk betydning.
(25) Straffen lagmannsretten har utmålt, er etter min mening iallfall ikke for streng.
Påtalemyndigheten har imidlertid ikke påstått strengere straff og har på forhånd varslet
forsvareren om dette. Jeg finner under disse omstendigheter ikke grunn til å gå nærmere
inn på straffutmålingen.
Konklusjon
(26) Anken blir etter dette å forkaste.
(27) Jeg stemmer for slik
D O M :
Anken forkastes.
(28) Dommer Ringnes: Jeg er i det vesentlige og i resultatet enig med
førstvoterende.
(29) Dommer Bergh: Likeså.
(30) Dommer Sivertsen: Likeså.
(31) Dommer Webster: Likeså.
(32) Etter stemmegivningen avsa Høyesterett denne
D O M :
Anken forkastes.
HR-2025-459-A, (sak nr. 24-180719STR-HRET)00