Sammendrag: Rieber-Mohn, Øie, Utgård, Coward, GjølstadA blei i tingretten frifunnen etter ein tiltale for forsettleg valdtekt, utført ved tre høve same kveld. Tingretten frifann også for grovt aktlaus valdtekt. For lagmannsretten blei tiltalen endra ved at overgrepa, som blei sett på som eit samanhengande straffbart tilhøve, blei subsumert som grovt aktlaus valdtekt.Lagmannsretten dømde A til ei straff av fengsel i 1 år, av dei 6 månader på vilkår, for grovt aktlaus valdtekt. For Høgsterett låg berre spørsmålet om straffutmålinga føre, og det låg ikkje føre rettleiande rettspraksis om straffenivået ved grovt aktlaus valdtekt, som blei gjort straffbar i 2000. I førearbeida var det også få haldepunkt, bortsett frå at den aktlause valdtekta måtte dømmas mildare enn den forsettlege, og øvre strafferamme blei sett til fengsel i 5 år - halvparten av den som gjeld for den forsettlege. Høgsterett fann at det alminnelege straffenivået for den grovt aktlause valdtekta må liggje markant lågare enn ved forsettleg valdtekt, og at dette også må gjelde når det ligg føre medviten aktløyse som nærmar seg forsettsgrensa, og der også den seksuelle omgangen ligg nær samleiedefinisjonen. Den konkrete straffa blei under omsyn til omstenda i saka, der den krenkte var vel 15 år gammal og den dømde litt over 18 år, og den dømde dessutan var umoden og prega av psykiske reaksjonar etter farens nylege sjølvmord, sett til fengsel i 8 månader, av dei 120 dagar utan vilkår og resten på vilkår.

NORGES HØYESTERETT
Den 14. oktober 2004 avsa Høyesterett dom i
HR-2004-01720-A, (sak nr. 2004/1270), straffesak, anke,
A (advokat Berit Reiss-Andersen)
mot
Den offentlige påtalemyndighet (kst. statsadvokat Petter Mandt)
S T E M M E G I V N I N G :
(1) Dommer Rieber-Mohn: Saken gjelder straffutmåling ved grovt uaktsom voldtekt, jf.
straffelovens § 192 fjerde ledd, jf. første ledd bokstav a.
(2) A, født 00.00.1984, ble ved tiltalebeslutning 30. juni 2003 av statsadvokatene i Trøndelag
satt under tiltale ved Fosen tingrett for forsettlig voldtekt. Etter en mindre rettelse av
tiltalebeslutningen under hovedforhandlingen i tingretten var grunnlaget beskrevet slik:
"a) Om kvelden fredag 27. desember 2002 i lokalene til X vektløfterklubb på Y, X,
tok han tak i B, skjøv henne inn i guttegarderoben og trakk av henne bukse og
truse. Han presset henne opp mot veggen og presset penis inn i hennes
skjedeåpning, til tross for at hun protesterte og gjorde motstand.
b) Om kvelden fredag 27. desember 2002 i lokalene til X vektløfterklubb på Y, X, i
jentegarderoben, trakk han av Bs bukse og truse, og presset henne mot veggen.
Han tok tak i hånden hennes og fikk henne til å ta på penis. Deretter presset
han penis inn i hennes skjedeåpning, til tross for at hun protesterte og gjorde
motstand.
c) Om kvelden fredag 27. desember 2002 i lokalene til X vektløfterklubb på Y, X, i
jentegarderoben, trakk han av Bs bukse og truse, og presset penis inn i hennes
skjedeåpning. På grunn av frykt ytet hun liten motstand."
(3) Fosen tingrett avsa 10. november 2003 dom med slik domsslutning:
"A, født 00.00.1984, frifinnes."

2
(4) Tingretten fant bevist at A hadde forholdt seg som beskrevet i tiltalen, men at han ikke
hadde handlet med tilstrekkelig forsett. Retten kom også til at A ikke hadde handlet grovt
uaktsomt.
(5) Påtalemyndigheten anket frifinnelsen til lagmannsretten og utferdiget i den forbindelse en
ny tiltalebeslutning med likelydende grunnlag som for tingretten, men der forholdet ble
subsumert som grovt uaktsom voldtekt, jf. straffelovens § 192 fjerde ledd, jf. første ledd
bokstav a.
(6) Frostating lagmannsrett avsa 18. mai 2004 dom med slik domsslutning:
"1. A, født 00.00.1984, dømmes for forbrytelse mot straffeloven § 192 første ledd
bokstav a) jf. fjerde ledd til en straff av fengsel i 1 – ett – år, hvorav 6 – seks –
måneder gjøres betinget etter reglene i straffeloven §§ 52-54 med en prøvetid
på 2 – to – år.
2. A dømmes til innen 2 – to – uker fra dommens forkynnelse å betale B
erstatning med 40000 – førtitusen – kroner og oppreisning med 75000 –
syttifemtusen – kroner med tillegg av renter etter lov om forsinket betaling § 3
fra forfall til betaling skjer, for tiden 9,25 – ni og en kvart – % pr. år."
(7) Lagmannsretten fant således A skyldig i grovt uaktsom voldtekt.
(8) Domfelte anket til Høyesterett over saksbehandlingen og straffutmålingen. Høyesteretts
kjæremålsutvalg tillot fremmet anken over straffutmålingen.
(9) Jeg er kommet til at anken må tas til følge, slik at straffen settes noe ned.
(10) Om bakgrunnen for saken nevner jeg kort at A og fornærmede kjente hverandre godt, og at
tingretten la til grunn "at det fra begge sider i en periode har vært en interesse for den andre
ut over ordinært vennskap". Fornærmede var 15 år og 5 måneder, mens A var 18 år og 2
måneder. Den aktuelle kvelden – 27. desember 2002 – deltok begge på et julestevne i
vektløfterklubben, som de hadde vært medlemmer av. Da stevnet var slutt, ble de begge
igjen i klubblokalet. Jeg nevner også at fornærmede som følge av en skade brukte krykker
da handlingene fant sted.
(11) Lagmannsretten la til grunn fornærmedes forklaring om at A gikk direkte til verks med de
seksuelle handlinger som er nevnt i tiltalebeslutningen. Når fornærmede ikke gjorde
sterkere motstand, skyldtes det ifølge hennes forklaring at hun ble så grepet av angst at hun
ble lammet.
(12) Lagmannsretten fant, i motsetning til tingretten, A skyldig i grovt uaktsom voldtekt. Han
har altså ikke vært klar over at det var årsakssammenheng mellom den tvang og truende
atferd som fornærmede opplevde, og den oppnådde seksuelle omgang. Men som
lagmannsretten uttaler, har han vist en kvalifisert klanderverdig opptreden som
foranlediger sterke bebreidelser for mangel på aktsomhet. Det forhindret ikke en slik
karakteristikk fra lagmannsrettens side at A intellektuelt befinner seg i nedre del av
normalområdet, og at han på gjerningstiden nylig hadde mistet sin far, som tok livet av seg.
(13) Før jeg går nærmere inn på straffutmålingen, nevner jeg at de tre handlingene som er
beskrevet i tiltalebeslutningen, og som hver for seg oppfyller de objektive krav til voldtekt,

3
av lagmannsretten synes ansett som et sammenhengende straffbart forhold. Dette er jeg
enig i.
(14) Den grovt uaktsomme voldtekt ble gjort straffbar ved lov 11. august 2000 nr. 76. Ved
bedømmelsen av hvilken straff som bør utmåles ved grovt uaktsom voldtekt, er det ikke
mange holdepunkter å finne i forarbeidene. Fra Ot.prp. nr. 28 for 1999-2000 side 36
gjengir jeg følgende betraktninger om strafferammen:
"Grovt uaktsom voldtekt bør etter departementets syn ha en strafferamme på fengsel
inntil 5 år. Gjerningspersonen har i et slikt tilfelle handlet sterkt klanderverdig. Atferden
gir større grunn til bebreidelse enn ved simpel uaktsomhet, men må samtidig bedømmes
mildere enn en forsettlig voldtekt. Departementet mener derfor at en strafferamme på
halvparten av den som er satt for forsettlig voldtekt, er passende for grovt uaktsom
voldtekt."
(15) Dersom den foreliggende voldtekt hadde vært forsettlig utført, ville strafferammen ha vært
fra fengsel i 14 dager til 10 år. Nå er den fra 14 dager til 5 års fengsel, jf. § 192 fjerde ledd.
Aktor har særlig anført at det ikke bør være noe "sprang" i straffenivået fra grovt uaktsom
til forsettlig voldtekt, men en glidende overgang. Ut fra dette syn skulle således en grovt
uaktsom voldtekt som etter omstendighetene ligger nær en forsettlig voldtekt, ha en straff
som ikke avviker mye fra den som ville ha fulgt av en forsettlig overtredelse.
(16) Jeg er ikke enig i dette. Det følger både av de betydelige forskjeller i strafferammene og av
de ulike straffenivåene som domstolene har lagt seg på, at uaktsomme og forsettlige
overtredelser av samme grunndelikt behandles svært ulikt. Det gjelder også i forhold til de
grovt uaktsomme overtredelser, som vanligvis ikke er skilt ut i en egen kategori. Lovgivers
generelle syn på relasjonen mellom grovt uaktsom og forsettlig voldtekt fremgår av det
som foran er gjengitt fra proposisjonen. At de to overtredelsesformer oppfattes som svært
forskjellige av lovgiveren, fremgår også av at det ved grovt uaktsom voldtekt ikke er
fastsatt noen forhøyet minstestraff når den seksuelle omgang består i samleie, mens den
ved forsettlig overtredelse er fengsel i 2 år, jf. § 192 annet ledd. I disse tilfelle vil
forskjellen i straff mellom en grovt uaktsom og en forsettlig voldtekt normalt måtte være
betydelig.
(17) Det er således mitt syn at det alminnelige straffenivået for den grovt uaktsomme voldtekt
må ligge markant lavere enn ved forsettlig voldtekt. Dette må også gjelde i et tilfelle som
vårt, der lagmannsretten har lagt til grunn at det dreier seg om en bevisst uaktsomhet, som
for så vidt nærmer seg forsettsgrensen, og hvor også den seksuelle omgang ligger nær
samleiedefinisjonen.
(18) Ved den konkrete straffutmåling må tas i betraktning, slik lagmannsretten gjør, at
voldtektsforbrytelsen objektivt sett ikke er av de alvorligste. På den annen side er det
skjerpende at det straffbare forhold besto i tre overgrep som hvert især oppfyller kravet til
voldtekt. At fornærmede følte betydelig angst og har fått ettervirkninger særlig i form av
nedstemthet, dårlig selvbilde og konsentrasjonsproblemer, hører med til de påregnelige og
alminnelige følger av et alvorlig seksuelt overgrep og må reflekteres i det alminnelige
straffenivå som etter hvert vil festne seg ved ulike former for grovt uaktsom voldtekt.
(19) Ved vurderingen av hva som er en riktig straff for A, må det i noen grad tas hensyn til at
fornærmede bare var vel 15 år gammel, men også til at han selv bare var litt over 18 år på

4
gjerningstiden og en umoden og ikke så velutrustet ungdom med psykiske reaksjoner etter
farens selvmord kort tid i forveien.
(20) Jeg er på denne bakgrunn blitt stående ved en fengselsstraff på 8 måneder som passende,
hvorav 120 dager ubetinget, mens resten gjøres betinget med prøvetid på 2 år etter reglene
i straffelovens §§ 52-54.
(21) Jeg stemmer for denne
D O M :
I lagmannsrettens dom, domsslutningens punkt 1, gjøres den endring at straffen settes til
fengsel i 8 – åtte – måneder, hvorav 120 – etthundreogtyve – dager ubetinget, mens
fullbyrdelsen av resten av straffen utsettes etter reglene i straffelovens §§ 52-54 med en
prøvetid på 2 – to – år.
(22) Dommer Øie: Jeg er i det vesentlige og i resultatet enig med førstvoterende.
(23) Dommar Utgård: Det same.
(24) Dommer Coward: Likeså.
(25) Dommer Gjølstad: Likeså.
(26) Etter stemmegivningen avsa Høyesterett denne
D O M :
I lagmannsrettens dom, domsslutningens punkt 1, gjøres den endring at straffen settes til
fengsel i 8 – åtte – måneder, hvorav 120 – etthundreogtyve – dager ubetinget, mens
fullbyrdelsen av resten av straffen utsettes etter reglene i straffelovens §§ 52-54 med en
prøvetid på 2 – to – år.