Dato: 2024-09-02

Sammendrag: Innehaveren av et enkeltpersonforetak var i lagmannsretten dømt til fengsel i 30 dager for grov regnskapsovertredelse. Han hadde unnlatt å sørge for løpende og ajourført bokføring i en periode på 1 år og 9 måneder. Omsetningen var i perioden 3,7 millioner kroner.

Spørsmålet for Høyesterett var om overtredelsen skal bedømmes som vanlig eller grov regnskapsovertredelse.

Høyesterett har kommet til at domfelte i denne saken skal straffes for vanlig regnskapsovertredelse. Høyesterett anser overtredelsen som alvorlig, men ikke over terskelen for grov overtredelse. Ved helhetsvurderingen legger Høyesterett blant annet vekt på at den mangelfulle bokføringen ikke skjedde med sikte på å unndra skatt og merverdiavgift, eller for å skjule andre straffbare forhold.

Straffen på fengsel i 30 dager blir stående. Det er ikke grunnlag for å idømme samfunnsstraff.

Avgjørelsen gir veiledning om grensen mellom vanlig og grov regnskapsovertredelse.

D O M
avsagt 2. september 2024 av Høyesterett i avdeling med
dommer Bergljot Webster
dommer Aage Thor Falkanger
dommer Ingvald Falch
dommer Kine Steinsvik
dommer Christian Lund
HR-2024-1572-A, (sak nr. 24-036310STR-HRET)
Anke over Borgarting lagmannsretts dom 12. januar 2024
A (advokat John Christian Elden)
mot
Påtalemyndigheten (statsadvokat Henrik Christian Horn)

2
S T E M M E G I V N I N G
(1) Dommer Steinsvik:
Sakens spørsmål og bakgrunn
(2) Saken gjelder straff for regnskapsovertredelse og reiser særlig spørsmål om overtredelsen
er grov.
(3) A ble 21. mars 2023 tiltalt for grov regnskapsovertredelse, jf. straffeloven § 393,
jf. § 392 jf. bokføringsloven § 7. Grunnlaget var følgende:
«I egenskap av å være innehaver av enkeltpersonforetaket X unnlot han i perioden
januar 2020 til konkursåpning 29. september 2021 å sørge for løpende og ajourført
regnskap for virksomheten. Enkeltpersonforetaket hadde en omsetning på
kr 3 719 449 eks. mva. i perioden.»
(4) Ved Oslo tingretts dom 20. juni 2023 ble A frifunnet. Tingrettens flertall, de to
meddommerne, mente at A verken hadde handlet forsettlig eller uaktsomt.
(5) Påtalemyndigheten anket over bevisbedømmelsen under skyldspørsmålet. Borgarting
lagmannsrett henviste anken og avsa 12. januar 2024 slik enstemmig dom:
«A, født 00.00.1973, dømmes for overtredelse av straffeloven § 393, jf. § 392,
jf. bokføringsloven § 7, til fengsel i 30 – tretti – dager.
Straffen er en tilleggsstraff til forelegget utstedt av Politimesteren i Oslo 13. november
2023, jf. straffeloven § 82 første ledd, jf. § 79 bokstav a.
Saksomkostninger idømmes ikke.»
(6) Lagmannsretten kom til at A skulle dømmes for forsettlig grov regnskapsovertredelse. Ved
vurderingen av om overtredelsen var grov la lagmannsretten særlig vekt på at bokføringen
var klart mangelfull over relativt lang tid, og at foretaket hadde en ikke ubetydelig
omsetning i perioden. Overtredelsen lå etter lagmannsrettens syn «nær grensen mellom
simpel og grov regnskapsovertredelse».
(7) A har anket til Høyesterett over lovanvendelsen og straffutmålingen. Han har gjort
gjeldende at det ikke er grunnlag for å anse overtredelsen som grov, og at det bør reageres
med samfunnsstraff. Påtalemyndigheten har påstått anken forkastet.
Mitt syn på saken
Saksforholdet
(8) A var innehaver av enkeltpersonforetaket X, som ble stiftet i 2001. Det var liten eller ingen
aktiv drift før mot slutten av 2019. Foretaket drev restaurant- og cateringvirksomhet.
Tiltalen gjelder mangelfull bokføring i perioden januar 2020 og frem til konkursåpningen
29. september 2021.
HR-2024-1572-A, (sak nr. 24-036310STR-HRET)

3
(9) A fikk i tiltaleperioden bistand fra tre ulike regnskapsførere. Lagmannsretten fant det
bevist at bokføringen var klart mangelfull i hele tiltaleperioden og har gitt følgende
oppsummering av saksforholdet:
«Lagmannsretten finner i henhold til ovenstående gjennomgang at det er bevist at
bokføringen i tiltaltes enkeltpersonforetak var mangelfull i hele perioden januar
2020 – september 2021.
Det ble engasjert ulike regnskapsførere, og det ble tidvis bokført endel bilag. Det har
likevel vært store mangler ved bokføringen. På tidspunktet for konkursåpningen forelå
kun et svært ufullstendig bokføringsmateriale. Den bokføringen som har funnet sted,
har vært såpass mangelfull at den ikke er egnet til å gi noen form for oversikt over
virksomhetens økonomiske forhold, eller har muliggjort noen kontroll av denne. Det
skal ha blitt innsendt merverdiavgiftsoppgaver og a-meldinger, men disse skal ha blitt
basert på summariske oppstillinger, og ikke et fullstendig bokføringsmateriale.
Det er ikke mulig å angi avviket fra lovens krav om bokføring i kroner og øre, eller i
antall manglende posteringer i regnskapet. Den manglende bokføringen innebærer at
det er usikkert hvor store inntektene og kostnadene var. Det er heller ikke mulig å si
hvor store inntekter og kostnader som faktisk ble bokført, ettersom
bokføringsmaterialet fra tiden med Safe Accounting ikke ble oppbevart i henhold til
lovens krav.»
(10) Basert på utskrifter fra foretakets bankkonti har påtalemyndigheten i ettertid beregnet
omsetningen i perioden til 3 719 449 kroner eksklusive merverdiavgift. Beregningen er
ikke bestridt.
Grensen mellom vanlig og grov regnskapsovertredelse
(11) Anken over lovanvendelsen gjelder spørsmålet om overtredelsen er grov.
(12) Straffansvar for regnskapsovertredelse følger av straffeloven § 392. Bestemmelsen rammer
den som overtrer regler om bokføring og dokumentasjon av regnskapsopplysninger fastsatt
i lov eller forskrift. Strafferammen for vanlig overtredelse er bot eller fengsel inntil 2 år.
(13) Ved grov overtredelse skjerpes strafferammen til fengsel inntil 6 år. Avgjørelsen av om
overtredelsen er grov beror etter § 393 på en helhetsvurdering, der det «særlig» skal legges
vekt på om:
«a. det er brukt uriktig eller villedende informasjon eller et uriktig dokument,
b. den er begått over lang tid,
c. den er begått av noen ved brudd på den særlige tillit som følger med hans
stilling eller virksomhet,
d. den har gitt betydelig økonomisk fordel,
e. det forelå risiko for betydelig skade av økonomisk eller annen art, eller
f. den har gjort det vanskelig å kontrollere virksomheten.»
(14) Grensen mellom vanlig og grov regnskapsovertredelse er behandlet i HR-2022-1260-A.
Saken gjaldt en daglig leder som ble funnet skyldig i å ha unnlatt å sørge for føring av
regnskap i et aksjeselskap, i en periode på 2 år og 4 måneder. Omsetningen i perioden var
rundt 35 millioner kroner. Høyesterett fant det ikke tvilsomt at overtredelsen var grov.
HR-2024-1572-A, (sak nr. 24-036310STR-HRET)

4
(15) I avsnitt 10 fremhever førstvoterende at straffeloven § 393 angir momenter som det særlig
skal legges vekt på, uten at disse er nødvendige eller i seg selv tilstrekkelige for å anse
overtredelsen som grov. Selv om oppregningen i første rekke omhandler de objektive
forholdene rundt handlingen, kan også subjektive momenter ha betydning. Om den
nærmere vurderingen heter det deretter i avsnitt 11:
«Det skal foretas en helhetsvurdering, og de opplistede momentene må vurderes i
sammenheng. Etter bokstav b skal det vektlegges om forholdet har pågått over ʻlengre
tidʼ, og ʻ[t]idsmomentet må ses i sammenheng med alvoret av overtredelsenʼ,
jf. Ot.prp. nr. 22 (2008–2009) side 473-474. Ifølge ordlyden i henholdsvis bokstav d
og e har det betydning om handlingen har gitt ʻbetydelig økonomisk fordelʼ eller om
ʻdet forelå risiko for betydelig skade av økonomisk eller annen artʼ. Ved vurderingen
av om fordelen eller risikoen for skade er betydelig, fremgår det av forarbeidene at det
også skal legges vekt på hvor beløpsgrensen blir trukket ved grove vinningslovbrudd.»
(16) Jeg føyer til at det følger av forarbeidene til § 393 at terskelen for grov overtredelse skal
være den samme som den tidligere terskelen for forhøyelse av strafferammen ved «særlig
skjerpende omstendigheter» etter straffeloven 1902 § 286, jf. Ot.prp. nr. 22 (2008–2009)
side 473. Tidligere forarbeider og rettspraksis om grensen mellom første og andre
straffalternativ i § 286 er derfor fortsatt relevant.
(17) Som det fremgår av dommen fra 2022, må tidsmomentet i bokstav b ses i sammenheng
med alvoret i overtredelsen. Mindre alvorlige overtredelser må ha pågått i lengre tid før
forholdet anses som grovt. Forarbeidene trekker frem at dersom det «i en årrekke ikke er
ført regnskaper, taler det for at overtredelsen er grov», jf. proposisjonen side 474. Også i
forarbeidene til regnskapsloven er det i relasjon til omtalen av den tidligere straffeloven
1902 § 286 uttalt at «mangelfull eller unnlatt regnskapsføring over lengre perioder»
normalt bør vurderes som særlig skjerpende omstendigheter, jf. Ot.prp. nr. 42 (1997–1998)
side 210. Departementet understreker her også betydningen av korrekt regnskapsavleggelse
som virkemiddel for «å skape trygge og sunne forhold i næringslivet».
(18) Ved vurderingen av momentet i § 393 bokstav e – risiko for betydelig skade av økonomisk
eller annen art – vil blant annet virksomhetens omsetning ha betydning. I relasjon til det
tidligere kriteriet «særlig skjerpende omstendigheter» i § 286 er det trukket frem enkelte
eksempler i forarbeidene knyttet til risikoen for skade, jf. Ot.prp. nr. 61 (1978–1979) side
42. Departementet nevner her at det mangelfulle regnskapet fører til «vesentlig uriktig
oppgjør mellom samarbeidspartnere eller i forhold til offentlig myndighet», at bedriften
«svekkes slik at arbeidsplasser eller andre økonomiske interesser kommer i fare», og
handlinger i form av å tilintetgjøre eller gjøre regnskapsopplysninger ubrukbare. Det
fremgår videre at dersom hensikten i slike tilfeller er å unndra regnskapet fra å bli brukt,
skal forholdet «regelmessig» vurderes som særlig skjerpende. Det samme gjelder bruk av
falske bilag. Dette underbygger at også subjektive forhold etter omstendighetene kan stå
sentralt i helhetsvurderingen.
Den konkrete vurderingen
(19) Ved den konkrete vurderingen tar jeg utgangspunkt i at det objektivt sett var store mangler
ved bokføringen i hele tiltaleperioden. Lagmannsretten fant det bevist at den bokføringen
HR-2024-1572-A, (sak nr. 24-036310STR-HRET)

5
som hadde funnet sted, ikke var egnet til å gi «noen form for oversikt over virksomhetens
økonomiske forhold».
(20) Fullstendig utelatt eller svært mangelfull bokføring er generelt alvorlige overtredelser.
Manglene her var av en slik karakter at det ikke var mulig å kontrollere virksomheten,
jf. bokstav f. Grunnlaget for korrekte skatte- og avgiftsoppgjør var dermed også
mangelfullt.
(21) Overtredelsen pågikk i om lag 1 år og 9 måneder. Samlet trekker tidsmomentet og
karakteren av overtredelsen i retning av å anse overtredelsen som grov. Samtidig er
momentene mindre tungtveiende enn i lagmannsrettsdommen som trekkes frem i
lovproposisjonen på side 474. Tiltalte var der domfelt for brudd på straffeloven
1902 § 286 annet straffalternativ for å ha «unnlatt å regnskapsføre inntekter på
5,4 millioner kroner over en seksårsperiode».
(22) I saken her var omsetningen i tiltaleperioden i overkant av 3,7 millioner kroner og var
således tilstrekkelig til at den mangelfulle bokføringen potensielt kunne skape risiko for
betydelig økonomisk skade. Det er ikke ført bevis for at kunder og samarbeidspartnere er
påført slik skade, og det er ikke holdepunkter for at den manglende bokføringen skjedde
med sikte på å unndra skatt og merverdiavgift, eller for å skjule andre straffbare forhold.
Det fremgår av lagmannsrettens dom at det på vegne av foretaket ble sendt inn
merverdiavgiftsoppgaver, men at disse var basert på summariske oppstillinger.
Overtredelsen har ikke gitt A betydelig økonomisk fordel.
(23) Samlet vurderer jeg overtredelsen som alvorlig. Den bærer likevel først og fremst preg av
at A ikke har sørget for ryddige forhold i virksomheten i tråd med bokføringsreglene han
som næringsdrivende var underlagt. Det har en viss, men begrenset vekt at det fant sted
noe bokføring, og at A engasjerte regnskapsførere som også fikk i oppdrag å korrigere
tidligere perioder.
(24) Selv om plikten til løpende bokføring ikke ble overholdt i en relativt lang periode med
aktiv næringsdrift og en ikke ubetydelig omsetning, har jeg ved den samlede
helhetsvurderingen kommet til at overtredelsen i dette tilfellet ikke kan anses som grov.
(25) Anken over lovanvendelsen har derfor ført frem, og forholdet skal subsumeres under
straffeloven § 392, jf. bokføringsloven § 7.
Straffutmålingen
(26) Strafferammen for vanlig regnskapsovertredelse er bot eller fengsel i inntil 2 år,
jf. straffeloven § 392.
(27) Som hovedregel idømmes ubetinget fengselsstraff ved vesentlige overtredelser av
regnskapslovgivningen, jf. Ot.prp. nr. 22 (2008–2009) side 350. Uttalelsen knytter seg til
straffeloven 1902 § 286, som bare rammet vesentlige overtredelser. Det er imidlertid ikke
tvil om at forholdene i saken her ville ha vært å anse som vesentlige og dermed omfattet av
første straffalternativ i den tidligere straffebestemmelsen.
HR-2024-1572-A, (sak nr. 24-036310STR-HRET)

6
(28) Lagmannsretten fastsatte straffen til fengsel i 30 dager i tråd med påtalemyndighetens
påstand. Jeg er enig i at dette er et riktig utgangspunkt og i tråd med avgjørelsen i
Rt-2008-675. Tiltalte ble i den saken dømt til fengsel i 27 dager for mangelfull
regnskapsføring i en periode på 1 år og manglende utarbeidelse og innsending av
årsregnskap. Virksomheten hadde i perioden en omsetning på rundt 2 millioner kroner.
(29) Selv om A nå skal dømmes for vanlig regnskapsovertredelse, er overtredelsen alvorlig og
på grensen mot grov. Det er derfor ikke grunnlag for å ta et lavere utgangspunkt. Det
foreligger ikke skjerpende eller formildende omstendigheter av betydning.
(30) Forsvareren har gjort gjeldende at A bør idømmes samfunnsstraff.
(31) Ved regnskapsovertredelser veier allmennpreventive hensyn tungt. Selv om det i
rettspraksis er lagt til grunn at samfunnsstraff etter omstendighetene vil kunne ha sin plass
som en mellomgruppe mellom betinget og ubetinget fengsel, jf. blant annet Rt-2004-1074
avsnitt 23 og Rt-2008-334, finner jeg at alvoret i overtredelsen i dette tilfellet taler mot en
reaksjon i frihet, jf. straffeloven § 48 første ledd bokstav b og Rt-2008-675. De personlige
forholdene som forsvarer har vist til, herunder As psykiske helse og omsorgen for et barn
på 16 år, kan ikke begrunne unntak fra utgangspunktet om ubetinget fengsel, sml.
Rt-2005-158.
(32) Jeg er derfor kommet til at straffen på fengsel i 30 dager skal bli stående. Straffen er en
tilleggsstraff til forelegg utstedt av Politimesteren i Oslo 13. november 2023,
jf. straffeloven § 82 første ledd, jf. § 79 bokstav a.
Konklusjon
(33) Jeg stemmer for denne
D O M :
I lagmannsrettens dom, domsslutningens første avsnitt, gjøres den endring at A dømmes
for overtredelse av straffeloven § 392, jf. bokføringsloven § 7.
For øvrig forkastes anken.
(34) Dommer Falkanger: Jeg er i det vesentlige og i resultatet enig med
førstvoterende.
(35) Dommer Falch: Likeså.
(36) Dommer Lund: Likeså.
(37) Dommer Webster: Likeså.
HR-2024-1572-A, (sak nr. 24-036310STR-HRET)

7
(38) Etter stemmegivningen avsa Høyesterett denne
D O M :
I lagmannsrettens dom, domsslutningens første avsnitt, gjøres den endring at A dømmes
for overtredelse av straffeloven § 392, jf. bokføringsloven § 7.
For øvrig forkastes anken.
HR-2024-1572-A, (sak nr. 24-036310STR-HRET)