Dato: 2023-09-07

Sammendrag: En musiker hadde i lang tid vært engasjert av Tromsøysund sokn til å spille konserter i Ishavskatedralen i Tromsø. I lagmannsretten var det endelig avgjort at han hadde vært fast ansatt i soknet fra 2011.

For Høyesterett var spørsmålet om musikeren har krav på å bli etterinnmeldt i soknets tjenestepensjonsordning med virkning fra 2011. Tromsøysund sokn hevdet at kravet er gjenstand for foreldelse etter foreldelsesloven, med den konsekvens at etterinnmeldingen skal skje med virkning fra 2018.

Høyesterett ga soknet medhold. Kravet om etterinnmelding i pensjonsordningen må anses som en fordring på penger eller en annen ytelse som er gjenstand for fortløpende foreldelse.

Det ble særlig lagt vekt på at den dominerende virkningen av etterinnmeldingen er at soknet blir forpliktet til å etterbetale pensjonspremier, som er en fordring på penger.

Dommen avklarer innholdet av fordringsbegrepet i foreldelsesloven.

D O M
avsagt 7. september 2023 av Høyesterett i avdeling med
dommer Wilhelm Matheson
dommer Henrik Bull
dommer Ingvald Falch
dommer Borgar Høgetveit Berg
dommer Thom Arne Hellerslia
HR-2023-1637-A, (sak nr. 23-000932SIV-HRET)
Anke over Hålogaland lagmannsretts dom 8. november 2022
Tromsøysund sokn (advokat Anne Marie Due)
mot
A (advokat Lars Christian Fjeldstad – til prøve)
Landsorganisasjonen i Norge (partshjelper) (advokat Lornts Natrud Nagelhus)
Arbeidstakerorganisasjonen Parat (advokat Sigurd Øyvind Kambestad)
(partshjelper)

2
S T E M M E G I V N I N G
(1) Dommer Falch:
Sakens spørsmål og bakgrunn
(2) Saken gjelder spørsmålet om et krav om etterinnmelding i en tjenestepensjonsordning
foreldes, jf. foreldelsesloven § 1.
(3) A er musiker og har i mange år spilt turist- og høytidskonserter i Tromsdalen kirke, også
omtalt som Ishavskatedralen. Konsertene er holdt i regi av Tromsøysund sokn, som
engasjerte musikerne – blant dem A – ved å inngå oppdragsavtaler med dem.
(4) Høsten 2020 krevde A og tolv andre musikere fast ansettelse i Tromsøysund sokn. De
krevde i den forbindelse også etterinnmelding i soknets tjenestepensjonsordning i Tromsø
kommunale pensjonskasse samt etterbetaling av lønn og feriepenger. Soknet avviste
kravet.
(5) A sendte 7. juni 2021 stevning mot soknet til Nord-Troms og Senja tingrett. Tingretten
avsa 30. desember 2021 dom med denne domsslutningen:
«1. A er fast ansatt i 42,3 % stilling hos Tromsøysund sokn i samsvar med
arbeidsmiljøloven § 14-9 første ledd.
2. Tromsøysund sokn frifinnes for kravet om etterbetaling av lønn for perioden
21. juni 2018 til 12. mars 2020.
3. A har rett til å få utbetalt fra Tromsøysund sokn feriepenger opptjent fra og
med 1. januar 2013 til og med 31. desember 2020. Feriepengene skal
utbetales når A avvikler feriefritid opptjent i samme periode.
4. Tromsøysund sokn plikter å etterinnmelde A i tjenestepensjonsordningen
med virkning fra og med 1. januar 2013.
5. Tromsøysund sokn betaler erstatning til A med
30 000 – trettitusen – kroner innen 2 – to – uker fra forkynnelsen av
dommen.
6. Sakskostnader tilkjennes ikke.»
(6) Soknet anket, og A sendte avledet anke. Hålogaland lagmannsrett avsa 8. november 2022
dom med denne domsslutningen:
«1. A er fast ansatt i 63 % stilling hos Tromsøysund sokn.
2. A har krav på etterbetaling av lønn for perioden 7. juni 2018 til 12. mars
2020 på kroner 24 991 – tjuefiretusennihundreognittien – kroner innen to
uker fra forkynnelse av dommen.
HR-2023-1637-A, (sak nr. 23-000932SIV-HRET)

3
3. A har krav på forsinkelsesrenter fra Tromsøysund sokn for
etterbetalingskravet omtalt i punkt 2 fra forfallstidspunkt frem til betaling
skjer. Forfallstidspunkt er den 15. i måneden etter opptjening.
4. A etterinnmeldes i tjenestepensjonsordning fra 1. januar 2013.
5. Tromsøysund sokn dømmes til å betale til A
100 000 – hundretusen – kroner i oppreisningserstatning innen 2 – to – uker
fra forkynnelsen av dommen.
6. I sakskostnader for lagmannsretten betaler Tromsøysund sokn til A
623 514 – sekshundreogtjuetretusenfemhundreogfjorten – kroner innen
2 – to – uker fra forkynnelsen av dommen.
7. I sakskostnader for tingretten betaler Tromsøysund sokn til A 328 008 –
trehundreogtjueåttetusenogåtte – kroner innen 2 – to – uker fra forkynnelsen
av dommen.»
(7) Både tingretten og lagmannsretten kom til at A er fast ansatt i Tromsøysund sokn og har
vært det siden 1. januar 2013. Stillingsbrøken ble av lagmannsretten satt til 63 prosent. Av
domsslutningenes punkt 4 følger at soknet ble pålagt å etterinnmelde A i soknets
tjenestepensjonsordning med virkning fra den samme datoen.
(8) Tromsøysund sokn har anket til Høyesterett. Prinsipalt er det krevd at A ikke er
arbeidstaker, slik at soknet må frifinnes i sin helhet. Subsidiært er det krevd at
etterinnmeldingen i tjenestepensjonsordningen skal skje med virkning fra 7. juni 2018, som
er tre år før stevningen ble sendt.
(9) Høyesteretts ankeutvalg fremmet 1. mars 2023 anken for så vidt gjelder rettsanvendelsen
knyttet til spørsmålet om etterinnmelding i Tromsøysund sokns tjenestepensjonsordning.
For øvrig ble anken ikke fremmet. Dette innebærer at spørsmålet om fast ansettelse er
rettskraftig avgjort.
(10) For Høyesterett har Landsorganisasjonen i Norge og Arbeidstakerorganisasjonen Parat
opptrådt som partshjelpere til støtte for A.
Partenes syn på saken
(11) Den ankende part – Tromsøysund sokn – har i korte trekk gjort gjeldende:
(12) Krav om etterinnmelding i soknets tjenestepensjonsordning er en fordring på penger eller
andre ytelser, og av den grunn gjenstand for foreldelse, jf. foreldelsesloven § 1.
Etterinnmeldingen må derfor begrenses til tiden fra 7. juni 2018, som er tre år før
foreldelsesfristen ble avbrutt ved stevning.
(13) Det følger av særavtalen om pensjonsordninger for Den norske kirke at A hadde krav på at
soknet meldte ham inn i tjenestepensjonsordningen fra han begynte i stillingen. Slik
innmelding fører til at soknet får plikt til å betale pensjonspremie for ham. Han
opparbeider på sin side medlemstid, som øker hans pensjonsutbetalinger i fremtiden. Ved
etterinnmelding er virkningen den samme, likevel slik at det i stedet beregnes en
forsikringsteknisk beregnet engangspremie for etterinnmeldingstidsrommet. Krav om
HR-2023-1637-A, (sak nr. 23-000932SIV-HRET)

4
innmelding og etterinnmelding er derfor krav som faller inn under foreldelsesloven § 1.
Dette bekreftes av rettspraksis.
(14) Lagmannsretten tar feil når den begrunner sin avgjørelse i forarbeidene til foreldelsesloven
§ 6. As krav om å være omfattet av pensjonsordningen følger ikke av lov, men av den
nevnte særavtalen. Lov om obligatorisk tjenestepensjon – OTP-loven – får ikke
anvendelse, jf. § 1 tredje ledd.
(15) Tromsøysund sokn har fremsatt denne påstanden:
«1. I lagmannsrettens dom, domsslutningen punkt 4, gjøres den endring at
Tromsøysund sokn etterinnmelder A i soknets pensjonsordning fra 7. juni
2018.
2. I lagmannsrettens dom, domsslutningen punkt 6 og 7, gjøres den endring at
sakskostnader ikke tilkjennes for tingretten og lagmannsretten.
3. A, LO og Parat dømmes en for alle og alle for en til å betale sakskostnader
for Høyesterett til Tromsøysund sokn.»
(16) Ankemotparten – A – har i korte trekk gjort gjeldende:
(17) Kravet om at A skal være tilmeldt tjenestepensjonsordningen, er en vedvarende
rettighetsposisjon. Rettigheten følger både av lovgivningen og den nevnte særavtalen. Et
slikt underliggende rettsforhold er ingen fordring som foreldes. Det er de fremtidige
pensjonsutbetalingene som kan foreldes etter foreldelsesloven.
(18) Dersom innmeldingskravet skulle foreldes, vil realiteten være at arbeidstakerens rettigheter
etter OTP-loven foreldes. Arbeidstakerens rett til medlemskap i pensjonsordningen er ikke
betinget av annet enn tiltredelse i arbeidsforholdet. Meldeplikten har bare betydning i
forholdet mellom arbeidsgiveren og pensjonsleverandøren. Retten til medlemskap gjelder
uavhengig av arbeidsgiverens premiebetaling.
(19) Foreldelsesloven § 6 bygger under enhver omstendighet på at lovbestemte rettigheter og
avtalte grunnfordringer ikke foreldes. Det har her ikke betydning om OTP-loven får
anvendelse eller ikke. Det vernet særavtalen gir, er ikke dårligere enn lovens.
(20) Resultatet støttes av reelle hensyn og konsekvensbetraktninger. Det dreier seg om
rettigheter til sikring av livsopphold i fremtiden, og arbeidsgivere som bryter slike plikter,
bør ikke gis mulighet til økonomisk gevinst.
(21) A har fremsatt denne påstanden:
«1. Anken forkastes.
2. A tilkjennes sakskostnadene for alle instanser.»
(22) Partshjelperen – Landsorganisasjonen i Norge (LO) – har til støtte for A særlig fremhevet
at det vil bryte med juridisk tradisjon om arbeidstakernes rett til opptjening av pensjon kan
foreldes. Det er ingen grunn til å behandle obligatorisk tjenestepensjon annerledes enn
lovbestemte pensjoner. Landsorganisasjonen i Norge har fremsatt denne påstanden:
HR-2023-1637-A, (sak nr. 23-000932SIV-HRET)

5
«LO tilkjennes sakskostnader for Høyesterett.»
(23) Partshjelperen – Arbeidstakerorganisasjonen Parat – har til støtte for A særlig fremhevet
at de hensyn som begrunner foreldelsesreglene, ikke slår til. Parat har ikke fremsatt
påstand.
Mitt syn på saken
Karakteren av det kravet som skal bedømmes
(24) Det er endelig avgjort at A har vært fast ansatt i Tromsøysund sokn siden 1. januar 2013.
Partene er på det grunnlaget enige om at soknet har hatt en løpende plikt til å melde ham
inn i soknets tjenestepensjonsordning fra den datoen, og at soknet nå har plikt til å
etterinnmelde ham.
(25) Det partene er uenige om, er fra hvilket tidspunkt soknet har plikt til å gi etterinnmeldingen
virkning. Lagmannsretten kom til at det skal skje fra ansettelsestidspunktet, med den
begrunnelse at kravet ikke er gjenstand for foreldelse. Soknet gjør gjeldende at kravet er
foreldet frem til 7. juni 2018, som er tre år før stevningen ble sendt.
(26) For å kunne ta stilling til om foreldelsesloven får anvendelse, er det nødvendig å klargjøre
hva det kravet som påstås å være foreldet, nærmere går ut på:
(27) Både soknet og A er bundet av og kan påberope seg særavtalen om pensjonsordninger for
Den norske kirke. Dette er en tariffavtale, som i § 1-2 første ledd pålegger soknet å
etablere en tjenestepensjonsordning for sine ansatte, ved å inngå avtale med en
forsikringsgiver eller en pensjonskasse. Ordningen skal være en såkalt ytelsespensjon, hvor
pensjonene i hovedsak er som etter lov om Statens pensjonskasse. Dette har soknet oppfylt
ved å knytte seg til Tromsø kommunale pensjonskasse.
(28) Soknet er som arbeidsgiver ansvarlig for at alle arbeidstakere som oppfyller vilkårene,
«blir innmeldt» i ordningen fra de begynner i stillingen, se tariffavtalen § 1-2 andre ledd,
§ 2-2 og § 2-8 andre ledd. Det er denne plikten soknet har brutt, ved urettmessig å ha
bedømt A som oppdragstaker.
(29) Konsekvensen av at A ikke har vært innmeldt i ordningen, er at soknet ikke har betalt
pensjonspremier for ham. For A har dette hatt den virkning at han ikke har opparbeidet seg
pensjonsrettigheter, jf. tariffavtalen § 5-1.
(30) Tariffavtalen åpner imidlertid for etterinnmelding i ordningen. Skjer det, får arbeidstakeren
medregnet medlemstid i pensjonsordningen for den perioden arbeidsgiveren betaler en
forsikringsteknisk beregnet engangspremie, jf. tariffavtalen § 5-1 siste ledd og § 10-2 nr.
1 siste ledd.
(31) Slik tariffavtalen er utformet, er soknets etterinnmelding av A i ordningen
– med påfølgende betaling av engangspremie – nødvendig for at han skal få medregnet
som medlemstid et tidsrom før innmeldingen faktisk skjer.
HR-2023-1637-A, (sak nr. 23-000932SIV-HRET)

6
(32) A har gjort gjeldende, blant annet med henvisning til forsikringsavtaleloven § 19-5 andre
ledd, at hans medlemskap i pensjonsordningen følger automatisk av å ha vært ansatt i
soknet. Innmelding er med andre ord ikke nødvendig. Men dette er i tilfelle et krav som må
rettes mot pensjonsleverandøren, som ikke er trukket inn i saken. Kravet om automatisk
medlemskap kan derfor ikke avgjøres her. Her bygger jeg på den forutsetning som følger
av tariffavtalen, og som er at soknets etterinnmelding er nødvendig for å oppnå
medlemsrettigheter i ordningen tilbake i tid.
(33) Jeg nevner at lov om obligatorisk tjenestepensjon – OTP-loven – § 2 pålegger foretak som
angitt i § 1, å ha pensjonsordninger som sikrer arbeidstakerne alderspensjon i samsvar med
kravene i loven. Soknet har gjort gjeldende at OTP-loven ikke gjelder for soknet, fordi det
har en pensjonsordning i henhold til tariffavtale for kommunalt ansatte, jf. § 1 tredje ledd.
Dette er ikke bestridt av A. Fordi OTP-loven ikke har regler som regulerer det spørsmålet
som skal avgjøres i denne saken, trenger jeg ikke ta stilling til om OTP-loven får
anvendelse. Jeg kommer likevel noe tilbake til reguleringen i dens § 3.
(34) Så langt oppsummerer jeg slik: Det kravet som det er spørsmål om er gjenstand for
foreldelse, er – slik det er formulert i lagmannsrettens domsslutning punkt 4 – kravet om at
A «etterinnmeldes i tjenestepensjonsordning fra 1. januar 2013». Det er ikke tvilsomt at det
er soknet som i dommen pålegges å sende denne meldingen. Konsekvensen av at det
gjøres, er at soknet må betale pensjonspremie som dekker den historiske perioden. A får i
så fall medregnet den samme perioden som sin medlemstid i ordningen. Spørsmålet er om
denne plikten til å etterinnmelde ham foreldes fortløpende.
Foreldelsesloven § 1
(35) Foreldelsesloven § 1 nr. 1 har denne ordlyden:
«Fordringer på penger eller andre ytelser foreldes etter reglene i denne lov når annet
ikke er lovbestemt.»
(36) Regelen avklarer ikke fordringsbegrepet nærmere. Det følger derfor av lovforarbeidene,
Ot.prp. nr. 38 (1977–1978) side 50–51, at grensene «som før [må] trekkes av rettspraksis».
Det fremgår også at det er «uten betydning hva slags ytelse fordringen går ut på», og at det
er «uten betydning hvilket juridisk grunnlag fordringen har».
(37) Proposisjonen trekker i tillegg opp et skille mellom selve fordringen og det rettsforholdet
fordringen springer ut av. Sistnevnte – «det underliggende rettsforhold» – er ikke gjenstand
for foreldelse, med mindre også dette er en fordring.
(38) Et sentralt kjennetegn ved fordringsbegrepet er at skyldneren har plikt til å gjøre noe – har
en handleplikt – overfor kravshaveren, jf. for så vidt Rt-1985-503. Oppfyllelse av
handleplikten må i tillegg resultere i at kravshaveren tilgodeses en ytelse av formuerettslig
art. Stub Holmboes beskrivelse i sin bok fra 1946 Foreldelse av fordringer side 26–27 står
seg derfor etter min mening fremdeles godt:
«Etter alminnelig juridisk språkbruk betyr en fordring en rett til å kreve en
formuerettslig ytelse av en annen, på grunnlag av en særlig forpliktelse som påhviler
denne.»
HR-2023-1637-A, (sak nr. 23-000932SIV-HRET)

7
(39) Dette løser likevel ikke alle spørsmål. I tvilstilfeller må det legges stor vekt på vanlig
språkbruk og rettstradisjonen, se Rt-2012-506 avsnitt 22. Foreldelseslovens positivrettslige
karakter tilsier at det bør utvises forsiktighet med å fravike ordlyden, jf. HR-2023-877-A
avsnitt 42. Reelle hensyn har derfor begrenset vekt.
(40) I Rt-2001-905 på side 916 sykepleierpensjon bygget Høyesterett på at arbeidsgivers plikt
til å etterbetale premier til en lovfestet pensjonsordning er gjenstand for foreldelse.
Arbeidsgiveren – et røntgeninstitutt – hadde uriktig gått ut fra at arbeidstakerne ikke var
omfattet av sykepleierpensjonsloven. Partene var enige om at premiebetalingene var
gjenstand for foreldelse etter hvert som de forfalt, noe Høyesterett bygget på uten å drøfte
spørsmålet nærmere. Tvisten gjaldt anvendelsen av foreldelsesloven § 10 om utsatt
friststart.
(41) I ARD-2003-181 kom Arbeidsretten til at krav om etterinnmelding av arbeidstakere i en
kommunal pensjonsordning er gjenstand for foreldelse. Arbeidsretten uttalte:
«Det følger av KLPs forsikringsvilkår for Felles kommunal pensjonsordning punkt
5 at det er adgang til etterinnmelding, og at det i så fall skal beregnes og innbetales en
engangspremie for det aktuelle tidsrom. Saksøkerne har under henvisning til dette
anført at det ikke løper noen foreldelsesfrist før etterinnmeldingen faktisk har funnet
sted og etterinnmeldingsbeløpet er fastsatt. Arbeidsretten er ikke enig i dette. Kravet
om etterinnmelding er i seg selv en fordring på en ytelse som faller inn under
foreldelsesloven, jf. lovens § 1. Kravet foreldes etter 3 år, og fristen regnes fra den dag
…»
(42) Jeg nevner i tillegg noen andre rettskilder som har vært fremme i partenes prosedyrer, selv
om jeg mener at de ikke bidrar særlig til løsningen av saken:
(43) Det følger av foreldelsesloven § 6 at en fordring som er avtalt eller fastsatt om blant annet
pensjon, er gjenstand for foreldelse. Regelen får ikke anvendelse, fordi As krav på
utbetaling av pensjon ikke er blitt aktuell. Lagmannsretten bygget på at det i forarbeidene
til § 6 står at grunnfordringen – fordringen på pensjon – ikke er gjenstand for foreldelse
dersom den «er heimlet i lov», se Ot.prp. nr. 38 (1977–1978) side 57–58. As krav om
innmelding i pensjonsordningen er imidlertid ikke hjemlet i lov, men i tariffavtale.
Riktignok pålegger OTP-loven, i de tilfellene den får anvendelse, foretaket å etablere en
pensjonsordning. Men den hjemler ikke ordningen. Verken foreldelsesloven § 6 eller dens
forarbeider bidrar derfor til å løse spørsmålet om kravet om innmelding i
pensjonsordningen foreldes.
(44) Jeg nevner også OTP-loven § 3. Av første ledd følger at arbeidstakerne «har krav på at
tjenestepensjonsordning etableres». For det tilfellet at foretaket forsømmer plikten,
bestemmer andre ledd at arbeidstakerne har krav på at foretaket innbetaler tilskudd til
pensjonsordning i samsvar med minstekravene i loven «regnet fra det tidspunktet plikten til
å opprette tjenestepensjonsordning inntrådte».
(45) I lovforarbeidene, Ot.prp. nr. 10 (2005–2006) side 70, sier departementet at arbeidstakerne
etter § 3 første ledd har et «materielt rettskrav» på at foretaket oppretter en
tjenestepensjonsordning. I tillegg sies at «[d]e alminnelige foreldelsesreglene vil gjelde».
Det siste er ikke sagt i omtalen av § 3 andre ledd, men det er av sammenhengen
nærliggende å oppfatte departementet slik at tilskuddsplikten skal dekke den historiske
perioden foretaket etter første ledd har plikt til å opprette ordningen for.
HR-2023-1637-A, (sak nr. 23-000932SIV-HRET)

8
(46) OTP-loven synes derfor å bygge på den forutsetningen at foreldelsesloven får anvendelse
ved foretakets mislighold av plikten til å etablere pensjonsordning. Men loven regulerer
ikke direkte situasjonen i vår sak, hvor foretaket har etablert ordningen, men unnlatt å
melde inn enkelte arbeidstakere.
(47) Det følger av denne gjennomgangen at saken må avgjøres etter foreldelsesloven § 1, slik
jeg har beskrevet regelen.
Den konkrete vurderingen
(48) Et krav om at en annen skal sende en melding til noen, vil ikke uten videre være en
«fordring» på en ytelse som er gjenstand for foreldelse etter foreldelsesloven § 1.
Riktignok har den andre parten da – om kravet fører frem – en handleplikt. Men meldingen
må i tillegg resultere i at kravshaveren tilgodeses en ytelse av formuerettslig art.
(49) Som allerede nevnt, følger det av tariffavtalen at virkningen av at soknet melder inn –
eventuelt etterinnmelder – A i pensjonsordningen, er at soknet må betale pensjonspremie,
og at A med det opparbeider pensjonsrettigheter. Det er etter min mening ikke tvilsomt at
et slikt krav om betaling av pensjonspremie er gjenstand for foreldelse, slik også
Høyesterett bygget på i Rt-2001-905 sykepleierpensjon.
(50) Fordi betalingskravet er en så dominerende virkning av etterinnmeldingen, mener jeg
resultatet må bli det samme her, slik også Arbeidsretten kom til i ARD-2003-181. Språklig
sett er det mest nærliggende å bedømme kravet om at soknet etterinnmelder A i
pensjonsordningen, som en fordring på soknet om å yte et formuesgode til hans fordel.
Formuesgodet er i realiteten soknets etterbetaling av pensjonspremien, som etter
tariffavtalen § 5-1 må skje for at etterinnmeldingen skal gi ham medlemskap i
pensjonsordningen tilbake i tid.
(51) A og partshjelperne har til støtte for sitt syn fremhevet formålsbetraktninger og reelle
hensyn. Jeg går ikke nærmere inn på dem, da jeg mener de ikke har tilstrekkelig vekt til å
kunne rokke ved den løsningen jeg mener ligger nærmest ordlyden i foreldelsesloven § 1.
(52) A har også gjort gjeldende at hans rett til å være tilmeldt pensjonsordningen, er et
underliggende rettsforhold som ikke er gjenstand for foreldelse. Jeg er enig i at rettigheten
som sådan er et rettsforhold som ikke foreldes. Dette innebærer at selve retten til å være
medlem i ordningen ikke kan bortfalle som foreldet. Det som er gjenstand for foreldelse, er
det løpende kravet om at soknet skal melde A inn i ordningen og betale tilhørende premie –
selve handleplikten. I praksis blir konsekvensen at retten til å bli medlem i
pensjonsordningen, foreldes løpende.
Konklusjon og sakskostnader
(53) Jeg er etter dette kommet til at anken fører frem. Lagmannsrettens dom, domsslutningen
punkt 4, må derfor endres slik at etterinnmeldingen av A i soknets tjenestepensjonsordning
skal skje fra 7. juni 2018, jf. hovedreglene i foreldelsesloven §§ 2, 3 og 15.
HR-2023-1637-A, (sak nr. 23-000932SIV-HRET)

9
(54) For Høyesterett har Tromsøysund sokn vunnet saken så langt anken er fremmet til
behandling. Soknets anke var imidlertid bredere anlagt. Der ble det påstått full frifinnelse,
og det skal ved sakskostnadsavgjørelsen tas utgangspunkt i påstanden i anken, jf. blant
annet Rt-2011-1164 avsnitt 16. Jeg er likevel kommet til at soknet i det vesentlige har
vunnet saken i Høyesterett, jf. tvisteloven § 20-2 andre ledd. Samlet sett har tyngdepunktet
ved behandlingen i Høyesterett rimeligvis knyttet seg til det spørsmålet Høyesterett nå
avgjør. Soknet har derfor i utgangspunktet krav på dekning av sakskostnader for
behandlingen her.
(55) Jeg er imidlertid kommet til at A må fritas for å dekke soknets sakskostnader fordi
tungtveiende grunner gjør det rimelig, jf. § 20-2 tredje ledd. Saken avgjør et uavklart
rettsspørsmål, og den er utvilsomt av velferdsmessig betydning for ham. Styrkeforholdet
mellom partene trekker i samme retning. Jeg har da kommet til at heller ikke partshjelperne
bør pålegges å dekke soknets kostnader for Høyesterett.
(56) Høyesterett skal ved avgjørelsen av sakskostnadene for tingretten og lagmannsretten bygge
på sitt resultat, jf. § 20-9 andre ledd. Med det resultatet jeg har kommet til, har A ikke
vunnet saken fullt ut i underinstansene. Der fikk han heller ikke medhold i et mindre krav
på erstatning, og han fikk tilkjent en noe lavere stillingsbrøk enn han hadde krevd. Det helt
sentrale spørsmålet var imidlertid om A var ansatt i soknet, og han har fått medhold i
sentrale følger av dette. Jeg har derfor kommet til at A i det vesentlige har vunnet saken for
tingretten og lagmannsretten, jf. § 20-2 andre ledd. Det er da ikke grunnlag for å endre
lagmannsrettens avgjørelse om å tilkjenne A sakskostnader for de instansene.
(57) Jeg stemmer for denne
D O M :
1. I lagmannsrettens dom, domsslutningen punkt 4, gjøres den endringen at
etterinnmeldingen av A i tjenestepensjonsordningen skjer fra
7. juni 2018.
2. Anken over lagmannsrettens dom, domsslutningen punkt 6 og 7, forkastes.
3. Sakskostnader for Høyesterett tilkjennes ikke.
(58) Dommer Hellerslia: Jeg er i det vesentlige og i resultatet enig med
førstvoterende.
(59) Dommar Høgetveit Berg: Det same.
(60) Dommer Bull: Likeså.
(61) Dommer Matheson: Likeså.
(62) Etter stemmegivningen avsa Høyesterett denne
HR-2023-1637-A, (sak nr. 23-000932SIV-HRET)

10
D O M :
1. I lagmannsrettens dom, domsslutningen punkt 4, gjøres den endringen at
etterinnmeldingen av A i tjenestepensjonsordningen skjer fra
7. juni 2018.
2. Anken over lagmannsrettens dom, domsslutningen punkt 6 og 7, forkastes.
3. Sakskostnader for Høyesterett tilkjennes ikke.
HR-2023-1637-A, (sak nr. 23-000932SIV-HRET)