Dato: 2025-05-06

Sammendrag: En mann hadde publisert flere hundre videoer på TikTok og Facebook, der han omtalte flere politiadvokater, dommere og rettsoppnevnte sakkyndige, samt sin datter og tidligere ektefelle, i sterkt nedsettende ordelag. Tiltalen gjaldt 37 ulike videoer rettet mot aktører i rettsvesenet og flere videoer rettet mot datteren og den tidligere ektefellen.

I lagmannsretten ble tiltalte dømt til fengsel i ett år for blant annet motarbeiding av rettsvesenet og hensynsløs atferd. I tillegg ble han ilagt rettighetstap i form av tap av retten til å inneha og benytte brukerkontoer på TikTok og Facebook for en periode på tre år. Saken for Høyesterett gjaldt straffutmålingen, inkludert rettighetstapet.

Høyesterett kommer til at rettighetstapet skal begrenses til en periode på ett år og seks måneder. Dette er forenelig både med Grunnloven § 100 og Den europeiske menneskerettskonvensjon (EMK) artikkel 10. Fengselsstraffen er satt til fengsel i ni måneder.

Høyesterett viser til at forbudet mot forhåndskontroll i Grunnloven § 100 fjerde ledd er medienøytralt. Det gjelder både for kontroll av enkeltstående ytringer og andre former for forhåndskontroll, for eksempel kontroll av mediekanaler. Terskelen for å ilegge forbud er høy. Ved inngrep av den typen denne saken gjelder, må det skje en interesseavveining, der forbudet kan være tillatelig når formålet er å avverge en ellers irreversibel skade som ikke kan kompenseres ved etterfølgende straffansvar. Høyesterett finner etter dette at varigheten av rettighetstapet passende kan settes til ett år og seks måneder.

Dommen gir veiledning for anvendelsesområdet for Grunnloven § 100 fjerde ledd om forhåndskontroll og adgangen til å ilegge forbud mot bruk av medieplattformer for å hindre ulovlige ytringer.

D O M
avsagt 6. mai 2025 av Høyesterett i avdeling med
dommer Wilhelm Matheson
dommer Borgar Høgetveit Berg
dommer Thom Arne Hellerslia
dommer Eyvin Sivertsen
dommer Christian Lund
HR-2025-813-A, (sak nr. 24-184452STR-HRET)
Anke over Eidsivating lagmannsretts dom 17. oktober 2024
A (advokat Thomas Horn)
mot
Påtalemyndigheten (statsadvokat Sturla Henriksbø)

2
S T E M M E G I V N I N G
(1) Dommer Lund:
Sakens spørsmål og bakgrunn
(2) Saken gjelder reaksjonsfastsettelsen etter domfellelse for motarbeiding av rettsvesenet,
trusler og hensynsløs adferd. Den reiser særlig spørsmål om rettighetstap i form av
tidsavgrenset tap av retten til å inneha og benytte brukerkontoer på TikTok og Facebook er
forenelig med Grunnloven § 100.
(3) A var tidligere gift med B. Sammen har de en datter, som er født i 2012.
(4) Søndre Østfold tingrett avsa 29. august 2022 dom i foreldretvist mellom A og B. Det ble
avgjort at datteren skulle bo fast hos mor og ha dagsamvær med far. Dommen er
rettskraftig.
(5) Ved dom 19. desember 2022 av Søndre Østfold tingrett ble A domfelt for gjentatte ganger
ved hensynsløs atferd å ha krenket Bs fred (straffeloven § 266), for å ha krenket hennes rett
til privat kommunikasjon (straffeloven § 205) og for uberettiget å ha skaffet seg tilgang til
hennes mobilabonnement (straffeloven § 204). Han ble også ilagt et kontaktforbud overfor
B for en periode på tre år. Dommen er rettskraftig.
(6) A ble 1. mars 2023 pågrepet for de forholdene som saken her gjelder, og satt i varetekt
frem til 6. september 2023. Han ble da overført til soning av straffen idømt ved Søndre
Østfold tingretts dom 19. desember 2022. Dommen var ferdig sonet 6. november 2023.
(7) Tiltalen i saken her ble reist 6. september 2023. Den gjelder overtredelse av:
«I Straffeloven § 157 første ledd
for ved trusler eller rettsstridig atferd overfor en aktør i rettsvesenet eller
noen av hans/hennes nærmeste å ha opptrådt slik at det er egnet til å påvirke
aktøren til å foreta eller unnlate en handling, et arbeid eller en tjeneste eller
gjengjelder en handling, et arbeid, eller en tjeneste som aktøren har utført i
forbindelse med en straffesak eller en sivil sak.
Grunnlag:
a)
I perioden tirsdag 6. desember 2022 til tirsdag 13. desember [2022] i
--- 0 i X eller fra et annet sted, la han ut 3 videoer på en offentlig tilgjengelig
Facebook- og/eller TikTok-plattform, der han fremsetter en rekke uttalelser
med varighet over flere minutter, som direkte angriper fagutøvelsen,
samtidig som det fremføres en rekke personlige negative karakteristika rettet
direkte til C, som hun ble kjent med, og som var egnet til å påvirke hennes
rolle som aktor, politiadvokat og påtaleansvarlig i straffesaken som hadde
hovedforhandling 12.–14. desember 2022.
b)
I perioden tirsdag 24. desember 2022 til tirsdag 28. februar 2023 i --- 0 i
X eller fra et annet sted, la han ut 15 videoer på en offentlig tilgjengelig
HR-2025-813-A, (sak nr. 24-184452STR-HRET)

3
Facebook- og/eller TikTok-plattform, der han fremsetter en rekke uttalelser
med varighet over flere minutter, som direkte angriper fagutøvelsen,
samtidig som det fremføres en rekke personlige negative karakteristika rettet
direkte til C og/eller D, som de ble gjort kjent med, og som er en
gjengjeldelse av deres arbeid som politiadvokat og påtaleansvarlig i
straffesak eller sak om besøksforbud.
c)
Tirsdag 10. januar 2023 til tirsdag 1. mars 2023 i --- 0 i X eller fra et annet
sted, la han ut 7 videoer på en offentlig tilgjengelig Facebookog/ eller
TikTok-plattform, der han fremsetter en rekke uttalelser med varighet over
flere minutter, som direkte angriper fagutøvelsen, samtidig som det
fremføres en rekke personlige negative karakteristika rettet direkte til E, F,
G, H og/eller I, som de ble gjort kjent med og som er en gjengjeldelse for
deres arbeid som fagdommer i i ulike straffe- og sivile saker som har versert
for domstolen.
d)
I perioden fra 5. desember 2022 til 28. februar 2023 i --- 0 i X eller fra et
annet sted, la han ut 7 videoer på en offentlig tilgjengelig Facebook- og/eller
TikTok-plattform, der han fremsetter en rekke uttalelser med varighet over
flere minutter, som direkte angriper fagutøvelsen, samtidig som det
fremføres en rekke personlige negative karakteristika rettet direkte til
J og/eller K, som de ble gjort kjent med og som er en gjengjeldelse for deres
arbeid som sakkyndig i barnefordelingssak.
…
II Straffeloven § 263
for i ord eller handling å ha truet med straffbar atferd under slike
omstendigheter at trusselen var egnet til å fremkalle alvorlig frykt.
Grunnlag:
Tirsdag 28. februar 2023 i --- 0 i X eller fra et annet sted, la han ut én video
på en offentlig tilgjengelig Facebook- og/eller TikTok-plattform der han
kom med en rekke uttalelser til SFO-leder på datterens skole, L, blant annet
‘jeg er hundredeler ifra å vrenge den fingeren 360 grader rundt og rive av
den mannen hodet. Han har flaks, han er så nærme å få grisejuling’.
Trusselen var egnet til å skape alvorlig frykt.
III Straffeloven § 266
for ved skremmende eller plagsom opptreden eller annen hensynsløs atferd å
ha forfulgt en person eller på annen måte krenket en annens fred.
Grunnlag:
a)
I perioden onsdag 1. april 2020 til søndag 27. februar 2023 har han ved en
rekke tilfeller opptrådt plagsomt overfor sin ekskone B ved at har lagt ut
flere videoer på sosiale medier der han har utlevert personopplysninger om
B, han har delt Søndre Østfold tingretts dom av 19. desember 2022 på
sosiale medier uten å anonymisere personalia til B.
b)
I perioden torsdag 8. desember 2022 til lørdag 25. februar 2023 i --- 0 i
X eller fra et annet sted, la han ut to videoer på en offentlig tilgjengelig
HR-2025-813-A, (sak nr. 24-184452STR-HRET)

4
Facebook- og/eller TikTok-plattform, der han kom med en rekke uttalelser
rettet mot M i hennes virke som leder i barnevernet i X, som samlet fremstår
som plagsom opptreden.
c)
I perioden rundt onsdag 7. desember 2022 til lørdag 25. februar 2023 i --- 0 i
X eller fra et annet sted, la han ut to videoer på en offentlig tilgjengelig
Facebook- og/eller TikTok-plattform, der han kom med en rekke uttalelser
rettet mot N i hennes virke som ansatt i barnevernet i X.
d)
I perioden mandag 5. desember 2022 til tirsdag 7. februar i --- 0 i X eller fra
et annet sted, har han ved en rekke tilfeller opptrådt plagsomt ovenfor sin
datter O ved at har lagt ut flere videoer på sosiale medier der han har utlevert
personopplysninger om O, han har delt Søndre Østfold tingretts dom av
19. desember 2022 på sosiale medier uten å anonymisere personalia til O.»
(8) Romerike og Glåmdal tingrett dømte 11. januar 2024 A til fengsel i ti måneder. Han ble
også fradømt retten til å inneha og benytte brukerkontoer på TikTok og Facebook i ett år
og seks måneder.
(9) A anket dommen til Eidsivating lagmannsrett, som 17. oktober 2024 avsa dom med
følgende slutning:
«1. A, født 00.00.1982, dømmes for overtredelse av straffeloven § 157 første
ledd, straffeloven § 266, og det forholdet som er rettskraftig avgjort ved
Romerike og Glåmdal tingretts dom av 11. januar 2024, alt sammenholdt
med straffeloven § 79 a, til fengsel i 1 – ett – år.
Utholdt varetekt kommer til fradrag i fengselsstraffen med 191 dager.
2. A dømmes i medhold av straffeloven § 56, jf. § 58, til tap av retten til å
inneha og benytte brukerkontoer på TikTok og Facebook for en periode
på 3 – tre – år.
3. Innen 2 – to – uker fra denne dommens forkynnelse dømmes A til å betale
til B 30 000 – trettitusen – kroner i oppreisning.
4. Innen 2 – to – uker fra denne dommens forkynnelse dømmes A til å betale
til O 50 000 – femtitusen – kroner i oppreisning.
5. A dømmes til å betale saksomkostninger med 10 000 – titusen – kroner.»
(10) A har anket dommen til Høyesterett. Anken gjelder saksbehandlingen, lovanvendelsen
under skyldspørsmålet og straffutmålingen. Ved beslutning 5. februar 2025 ble anken
fremmet for straffutmålingen, inkludert rettighetstapet.
(11) Jeg legger til at A 23. mars 2025 ble siktet for motarbeiding av rettsvesenet, grunnet
omtaler i sosiale medier av to av dommerne som behandlet saken her i tingretten og
lagmannsretten.
HR-2025-813-A, (sak nr. 24-184452STR-HRET)

5
(12) A har i korte trekk gjort gjeldende at et rettighetstapet han er ilagt, utgjør en
forhåndskontroll som er omfattet av forbudet i Grunnloven § 100 fjerde ledd. Forbudet er
tilnærmet absolutt og omfatter i alle fall rettighetstap som i saken her.
(13) Høyesterett må utenfor anken vurdere om enkelte av de ytringer A er domfelt for, ikke er
straffbare etter straffeloven § 157.
(14) As uttalelser i denne saken springer ut av kritikk mot offentlige autoriteter. Uttalelsene
omfattes av det særskilt sterke vernet for frimodige ytringer etter Grunnloven § 100 tredje
ledd. Lagmannsretten har ved domfellelsen ikke vurdert forholdet til Grunnloven § 100.
(15) Det er prinsipalt lagt ned påstand om at lagmannsrettens dom med ankeforhandling
oppheves, subsidiært at A anses på mildeste måte.
(16) Påtalemyndigheten har i korte trekk gjort gjeldende at As ytringer ikke omfattes av
Grunnloven § 100 tredje ledd om frimodige ytringer.
(17) Rettighetstapet A er idømt, er en del av straffereaksjonen for et tidligere lovbrudd.
Grunnloven § 100 fjerde ledd om forhåndssensur får derfor ikke direkte anvendelse.
Bestemmelsen er uansett ikke noen absolutt skranke mot rettighetstap som gjelder sosiale
medier.
(18) Det er lagt ned påstand om at anken forkastes.
Mitt syn på saken
Sakens rammer – Høyesteretts kompetanse
(19) Jeg ser først på forsvarers prinsipale påstand om at lagmannsrettens dom med
ankeforhandling oppheves. Dette er begrunnet med at Høyesterett utenfor anken må
vurdere om enkelte av de ytringer A er domfelt for, ikke er straffbare etter straffeloven
§ 157. Det er vist til at lagmannsretten ved domfellelsen ikke har vurdert forholdet til
forbudet mot forhåndskontroll i Grunnloven § 100 fjerde ledd, samt at tredje ledd gir et
særskilt sterkt vern for frimodige ytringer.
(20) Som den klare hovedregel er det ikke adgang til utenfor anken å behandle en ankegrunn
som Høyesterett under ankesilingen har nektet fremmet etter straffeprosessloven § 323,
jf. Rt-2011-514 avsnitt 27. Hvorvidt andre ankegrunner skal prøves, er et «kan»-spørsmål,
se avsnitt 29 i nevnte dom. I støtteskrivet til Høyesterett er det gjort gjeldende at kjernen i
As ytringer er kritikk og at det var en feil av lagmannsretten ikke å vurdere utsagnene opp
mot ytringsfriheten. Selv om det i støtteskrivet fokuseres på
Den europeiske menneskerettskonvensjon (EMK) artikkel 10, mens det under
ankeforhandlingen for Høyesterett i større grad er vist til Grunnloven § 100, finner jeg det
klart at det er den samme ankegrunnen som nå påberopes.
(21) Forsvarer har også vist til at Høyesterett i alle tilfeller kan prøve forholdet til Grunnloven
og EMK. Jeg kan ikke se at domfellelsen for overtredelse av straffeloven § 157 reiser noen
spørsmål opp mot Grunnloven § 100 eller EMK artikkel 10 som det er grunn for
Høyesterett til å se nærmere på utenfor anken.
HR-2025-813-A, (sak nr. 24-184452STR-HRET)

6
(22) Rammene for saken er etter dette straffutmålingen, inkludert rettighetstapet. I disse
spørsmålene har Høyesterett full kompetanse.
Oversikt over de straffbare forholdene og As bruk av TikTok og Facebook
(23) Straffesaken mot A gjelder følgende forhold:
- Fire overtredelser av straffeloven § 157 om motarbeiding av rettsvesenet. De
fornærmede er to politiadvokater, fem dommere og to rettsoppnevnte sakkyndige
psykologer. De fornærmede har hatt ulike roller i rettsprosessene A har vært
involvert i.
- Én overtredelse av straffeloven § 263 om trusler mot SFO-lederen på datterens
skole. Dette forholdet ble endelig avgjort av tingretten.
- Fire overtredelser av straffeloven § 266 om hensynsløs atferd. De fornærmede er
As tidligere ektefelle, As datter og to ansatte i barnevernet i X.
(24) Straffesaken har sin bakgrunn i flere hundre videoer som A i perioden fra oktober 2022 til
mars 2023 publiserte på sosiale medieplattformer, hovedsakelig TikTok og Facebook.
Hver av de 14 fornærmede etter tiltalen omtales i kortere eller lengre enetaler i en eller
flere av videoene. Tiltalen viser konkret til 37 videoer, mens det for tiltalepostene knyttet
til As tidligere ektefelle og datter er vist til «flere videoer».
(25) På generell basis uttaler lagmannsretten om de publiserte videoene:
«Tiltaltes uttalelser i de publiserte videoene er ikke fremsatt spontant, men gjennom
regisserte og overveide monologer i etterkant av hans opplevelser. Monologene
fremføres i hovedsak i kontrollert form, hvor tiltalte tidvis benytter sarkasme og ironi.
Dette med unntak av enkelte videoer hvor tiltalte gjennom egen tale blir agitert og
kraftfull i sin verbale styrke. Lagmannsretten finner grunn til å fremheve at mye av det
tiltalte fremfører i monologene ligger innenfor hans alminnelige handlingsfrihet og
ytringsfrihet. …
Det publiserte materialet levner ingen tvil om hvem tiltalte omtaler og hvem
uttalelsene er rettet mot. I de avspilte videoene er alle de fornærmede i post I a–c
identifisert ved navn og stillingstittel. Fornærmede i post I d er ikke nevnt ved navn,
men det fremgår at de har utført psykologoppdrag i rettssak om tiltaltes barn.»
(26) For en nærmere beskrivelse av de ulike forholdene A er dømt for, viser jeg til
lagmannsrettens dom.
(27) De fleste av videoene tiltalen gjelder, er publisert via As brukerprofil på medieplattformen
TikTok. Profilen er åpen og tilgjengelig for alle. TikTok er et sosialt nettverk for
brukerinnsendte videoer. Alle videoene som lages på TikTok, kan lastes ned av andre
brukere og kan også deles på andre sosiale medier. TikTok får ved publisering av en video
rett til å gjenbruke videoen. Delingsmuligheten, gjenbruksrettigheten og algoritmer som
eksponerer brukere for videoforslag, legger til rette for omfattende spredning av innholdet
som publiseres.
HR-2025-813-A, (sak nr. 24-184452STR-HRET)

7
(28) På tidspunktet for tingrettens dom hadde A i overkant av 4 000 følgere på TikTok. For
Høyesterett er det opplyst at han har mer enn 7 800 følgere på TikTok og omkring
1 200 følgere på Facebook.
Idømmelse av rettighetstap
Straffeloven § 56 om rettighetstap
(29) Rettighetstap er etter straffeloven å anse som straff, jf. straffeloven § 29 første ledd
bokstav f. Adgangen til å idømme rettighetstap følger av straffeloven § 56, der første ledd
lyder slik:
«Den som har begått en straffbar handling som viser at vedkommende er uskikket til
eller kan misbruke en stilling, virksomhet eller aktivitet, kan, når allmenne hensyn
tilsier det,
a. fratas stillingen, eller
b. fratas retten til for fremtiden å ha en stilling eller utøve en
virksomhet eller aktivitet.»
(30) I følge § 58 andre ledd skal rettighetstap ilegges for en bestemt tid inntil fem år, eller når
særlige grunner tilsier det, på ubestemt tid. Fristen for rettighetstapet løper ikke i den tiden
lovbryteren soner frihetsstraff, se § 58 fjerde ledd.
(31) Lovgiver la allerede ved vedtakelsen av bestemmelsen om rettighetstap i straffeloven
1902 § 29 til grunn at den skulle anvendes med varsomhet og bare dersom tungtveiende
grunner talte for det. Se om dette omtalen i Ot.prp. nr. 90 (2003–2004) side 318. Meningen
med alternativet «aktivitet», som ble tatt inn i 1902-loven allerede ved vedtakelsen av
straffeloven 2005 § 56, var ikke å endre terskelen. Siktemålet var at rettighetstap skulle
kunne bli en mer egnet reaksjon i flere saker. Departementet ønsket med dette å åpne for å
forby former for atferd som det ikke var naturlig å karakterisere som en «virksomhet» eller
«beskjeftigelse», se proposisjonen side 320. Som eksempel nevnte departementet retten til
å kjøre motorsykkel nattestid i et boligområde.
(32) På side 321 i proposisjonen klargjør departementet at bruk av internett og telenettet må
kunne karakteriseres som en «aktivitet» som kan forbys med hjemmel i § 56.
Departementet uttaler deretter:
«En annen sak er at det sjelden vil foreligge tilstrekkelig tungtveiende grunner til å
forby enhver form for bruk av telenettet. Rettighetstap med en rekkevidde som er
begrenset til bestemte former for bruk av for eksempel internett, er mer aktuelle. En
lovbryter som har gjort seg skyldig i seksuallovbrudd mot mindreårige som han har
truffet på chattesider på internett, vil for eksempel kunne forbys å oppsøke tilsvarende
chattesider i fremtiden.»
(33) Departementets uttalelser er fulgt opp i rettspraksis, se HR-2024-986-A Snapchat.
(34) I proposisjonen berøres også forholdet til ytringsfriheten, særlig knyttet til adgangen til
etter bestemmelsen å fradømme en redaktør sin stilling. Departementet mente at dette ikke
uten videre ville være i strid med ytringsfrihetens prinsipper. Ytringsfriheten er ikke
ubegrenset, og «det gjelder klare grenser for hva slags ytringer som lovlig kan fremsettes
HR-2025-813-A, (sak nr. 24-184452STR-HRET)

8
eller videreformidles», se side 320 i proposisjonen. Departementet legger imidlertid også
til:
«Samtidig er det grunn til å understreke at domstolene bør utvise særlig forsiktighet
med å idømme rettighetstap på områder hvor dette kan oppfattes som et inngrep i
ytringsfriheten eller demokratiske prosesser, som for eksempel hvor det er tale om å
fradømme noen retten til å være redaktør i et meningsbærende medium.»
(35) Adgangen til å idømme rettighetstap skal altså bare anvendes dersom tungtveiende grunner
taler for det. Et rettighetstap kan gjelde for bestemte former for bruk av internett. Dersom
idømmelse av rettighetstap kan oppfattes som et inngrep i ytringsfriheten eller
demokratiske prosesser, bør domstolene utvise særlig forsiktighet.
Vernet etter Grunnloven § 100
(36) Grunnloven § 100 første til fjerde ledd lyder slik:
«Ytringsfrihet bør finne sted.
Ingen kan holdes rettslig ansvarlig for å ha meddelt eller mottatt opplysninger, ideer
og budskap med mindre det lar seg forsvare holdt opp imot ytringsfrihetens
begrunnelse i sannhetssøken, demokrati og individets frie meningsdannelse. Det
rettslige ansvar bør være foreskrevet i lov.
Frimodige ytringer om statsstyret og hvilken som helst annen gjenstand er tillatt for
enhver. Det kan bare settes klart definerte grenser for denne rett der særlig
tungtveiende hensyn gjør det forsvarlig holdt opp imot ytringsfrihetens begrunnelser.
Forhåndssensur og andre forebyggende forholdsregler kan ikke benyttes med mindre
det er nødvendig for å beskytte barn og unge mot skadelig påvirkning fra levende
bilder. Brevsensur kan ikke settes i verk utenfor anstalter.»
(37) Grunnloven § 100 hadde frem til 2004 ingen uttrykkelig bestemmelse om forhåndssensur.
Forbudet mot slik sensur var imidlertid det sentrale elementet i første setning i
bestemmelsen slik den lød om at «Trykkefrihed bør finde Sted». Ved forslaget om et eget
ledd i § 100 om forhåndskontroll ønsket Ytringsfrihetskommisjonen å videreføre forbudet
mot forhåndssensur av trykt skrift, samt å utvide det til å gjelde «enhver ytring, uavhengig
av medium», se NOU 1999: 27 punkt 6.3.4.2 på side 156.
(38) Departementet var enig med kommisjonen i at forbudet mot forhåndskontroll av ytringer
burde omfatte alle medier, da «tiden har løpt fra et forbud mot forhåndskontroll som bare
er begrenset til trykt skrift», se St.meld. nr. 26 (2003–2004) side 121. Det er dermed ikke
tvilsomt at forbudet mot forhåndskontroll i Grunnloven § 100 fjerde ledd er medienøytralt.
Departementet pekte imidlertid på at ikke alle former for forhåndskontroll med ytringer var
like betenkelige. Betenkelighetene er større «jo nærmere ytringsfrihetens kjerne en nærmer
seg», slik at det er «mindre betenkelig med forhåndskontroll med kommersiell reklame enn
politiske ytringer».
(39) Reglene om forhåndskontroll i § 100 fjerde ledd rammer for det første den ordinære
sensur, det vil si «ordninger som på generelt grunnlag krever at alle ytringer – eller alle
ytringer fremsatt via et spesielt medium – må være godkjent av en offentlig kontrollinstans
HR-2025-813-A, (sak nr. 24-184452STR-HRET)

9
før avgivelse», se St.meld. nr. 26 (2003–2004) side 186. Det er i disse tilfellene tale om
kontroll av konkrete ytringer. Men Grunnloven § 100 fjerde ledd rammer også «andre
forebyggende forholdsregler». Dette inkluderer blant annet «regler mot fri etablering av
kanaler ut i det offentlige rom», se NOU 1999: 27 punkt 10.3.6 på side 246 og
St.meld. nr. 26 (2003–2004) side 186. Her er det selve bruken av mediet til å formidle
ytringer som kontrolleres, ikke de konkrete ytringene. En forhåndskontroll, typisk en
konsesjonsordning, vil imidlertid kunne tillates der den er begrunnet i tekniske eller
økonomiske forhold. Da er det ikke ytringene som møter krav om forhåndskontroll, men
den tekniske aktiviteten, se St.meld. nr. 26 (2003–2004) side 186.
(40) Ytringsfrihetskommisjonen la til grunn at vernet etter Grunnloven § 100 fjerde ledd skulle
være like strengt for ytringer i alle typer medier, se NOU 1999: 27 punkt
10.3.6 på side 246. Kommisjonens forslag til grunnlovstekst hadde dermed ingen egen
bestemmelse for trykt skrift.
(41) Departementet foreslo å regulere forhåndskontroll av trykte skrifter i et eget punktum i
bestemmelsen der forbudet «i utgangspunktet er absolutt», og at det kunne «kombineres
med et svakere vern for ytringer i andre medier», se St.meld. nr. 26 (2003–2004) side 135.
(42) Et flertall i stortingskomiteen støttet departementets forslag, se
Innst. S. nr. 270 (2003–2004) side 55. Etter stortingsdebatten endte man imidlertid med å
vedta forslaget fra Ytringsfrihetskommisjonen. Grunnloven § 100 fjerde ledd har derfor
ingen egen bestemmelse om forhåndskontroll av trykte skrifter. Etter mitt syn er der
dermed klart at forbudet mot forhåndskontroll i utgangspunktet er like strengt uavhengig
av hvilket medium ytringen formidles i.
(43) Etter ordlyden i Grunnloven § 100 fjerde ledd er forbudet mot forhåndskontroll absolutt,
med to eksplisitte unntak som ikke får anvendelse i saken her. Så strengt skal
bestemmelsen likevel ikke forstås, jf. Rt-2007-404 Brennpunkt avsnitt 46. I avgjørelsen
redegjøres det for forarbeidene til fjerde ledd, og det konkluderes i avsnitt 54 med at
Grunnloven § 100 fjerde ledd ikke er til hinder for at midlertidige forføyninger i særlige
tilfeller kan brukes til å stanse ytringer.
(44) Heller ikke for den type forebyggende tiltak som saken her gjelder, er forbudet etter mitt
syn absolutt. Jeg legger da vekt på at Ytringsfrihetskommisjonen uttalte at forbudet mot
forhåndskontroll – i alle fall når det gjaldt midlertidige forføyninger – ikke fikk anvendelse
der formålet med forbudet var å avverge en ellers «irreversibel skade» som ville oppstå om
en ytring nådde frem til sitt publikum. Kommisjonen definerte dette som en «skade som
ikke tilfredsstillende kan kompenseres ved etterfølgende økonomisk ansvar (en pengeskade
er alltid reversibel) eller annet etterfølgende ansvar», se NOU 1999: 27 punkt 10.3.6
på side 246.
(45) Dette ble fulgt opp i St.meld. nr. 42 (1999–2000) punkt 5.9.5 på side 27, der det forutsettes
at kommisjonens forslag til en viss grad åpner for inngrep ut fra en interesseavveining,
men at vurderingen er streng og at inngrep bare er aktuelt hvis etterfølgende ansvar ikke
gir et tilstrekkelig vern.
(46) Kommisjonens forslag ble fulgt opp videre i St.meld. nr. 26 (2003–2004). Departementet
foreslo på side 181 en mindre kategorisk ordlyd, der forhåndskontroll av ytringer kunne
aksepteres dersom «tungtveiende Hensyn gjøre det tilbørligt». I de særskilte
HR-2025-813-A, (sak nr. 24-184452STR-HRET)

10
kommentarene til bestemmelsen vises det – i tilknytning til midlertidig forføyning, beslag
eller inndragning – til kommisjonens forbehold om «irreversibel skade», og departementet
definerer på side 187 også begrepet på samme måte som kommisjonen.
(47) Ved behandlingen i Stortinget var det – også her – Ytringsfrihetskommisjonens forslag til
ordlyd som ble vedtatt. Under stortingsdebatten forutsatte saksordføreren, Martin Engeset,
i sin innledning at den nye bestemmelsen om forhåndskontroll ville videreføre muligheten
til å bruke midlertidige forføyninger, beslag og inndragning for å stanse enkeltstående
ytringer, der publisering ville kunne føre til «irreversible skader», for eksempel i saker
knyttet til rikets sikkerhet eller «saker som kan være til stor skade for enkeltpersoner»,
se Stortingstidende (2003–2004) side 3586.
(48) Det var særlig i forbindelse med forhåndskontroll av enkeltstående ytringer – ved bruk av
midlertidig forføyning, beslag eller inndragning – at Ytringsfrihetskommisjonen,
departementet og Stortinget diskuterte unntak fra forbudet mot forhåndskontroll.
Eventuelle unntak for andre former for forhåndskontroll – for eksempel kontroll av
mediekanaler – er ikke problematisert. For kontroll med enkeltstående ytringer er det
forutsatt visse unntak, der en publisering vil medføre irreversibel skade. Denne
anvisningen på en interesseavveining må også gjelde for rettighetstap av den type som
saken her gjelder. Det er tale om en straffereaksjon fastsatt av domstolene mot tidligere
rettsstridige ytringer.
(49) For å oppsummere: Forbudet mot forhåndskontroll i Grunnloven § 100 fjerde ledd gjelder
både for kontroll av enkeltstående ytringer og for andre former for forhåndskontroll, for
eksempel kontroll av mediekanaler. Forbudet er medienøytralt, og terskelen er i
utgangspunktet den samme uavhengig av medium. Forbudet mot forhåndskontroll er
likevel ikke absolutt. Bestemmelsen åpner til en viss grad for inngrep ut fra en
interesseavveining. Denne interesseavveiningen kan slå ulikt ut avhengig av hvor nær
ytringsfrihetens kjerne man er. Inngrep i form av rettighetstap som i saken her kan være
tillatelig når formålet er å avverge en ellers irreversibel skade som ikke tilfredsstillende
kan kompenseres ved etterfølgende ansvar.
(50) Heller ikke EMK artikkel 10 har noe absolutt forbud mot forhåndssensur. Et slikt inngrep
kan dermed være tillatelig så lenge vilkårene for inngrep etter EMK artikkel 10 nr. 2 er
oppfylt. Den europeiske menneskerettsdomstolen (EMD) har imidlertid uttalt at de iboende
farene ved denne type «prior restraints» medfører at slike inngrep «call for the most careful
scrutiny on the part of the Court and are justified only in exceptional circumstances»,
se dom 30. april 2019 Kablis mot Russland avsnitt 91 med videre henvisninger. Av
avsnitt 92 følger at det er nødvendig med et juridisk rammeverk som sikrer både
«tight control over the scope of bans and effective judicial review» for å sikre seg mot
misbruk. Domstolskontrollen må avveie de motstridende interessene og er
«inconceivable without a framework establishing precise and specific rules regarding the
application of preventive restrictions on freedom of expression».
(51) Både Grunnloven § 100 fjerde ledd og EMK artikkel 10 legger opp til en
interesseavveining ved spørsmålet om slik forhåndskontroll som saken her gjelder, kan
tillates. Terskelen er høy både etter Grunnloven og etter EMK, og de relevante hensynene
og vurderingstemaene vil i hovedsak være de samme. Vernet etter Grunnloven
§ 100 fjerde ledd må i denne sammenheng – etter mitt syn – i alle fall være like sterkt som
etter EMK artikkel 10. I og med at Grunnloven har en egen bestemmelse om
HR-2025-813-A, (sak nr. 24-184452STR-HRET)

11
forhåndskontroll finner jeg det naturlig å knytte den videre drøftelsen opp mot Grunnloven,
men vil følge den systematikk som følger av praksis etter EMK artikkel 10.
Den konkrete vurderingen
(52) Spørsmålet er om det som en følge av As straffbare ytringer er forenelig med Grunnloven
§ 100 fjerde ledd å idømme rettighetstap i form av tap av retten til å inneha eller benytte
brukerkontoer på TikTok og Facebook.
(53) Idømmelse av rettighetstap etter straffeloven § 56 beror på et skjønn i det enkelte tilfellet.
Rettighetstap «kan» idømmes «når allmenne hensyn tilsier det».
(54) Som påpekt i HR-2024-986-A Snapchat avsnitt 34 vil vilkårene etter straffeloven
§ 56 naturlig fange opp den forholdsmessighetsvurderingen som Grunnloven og EMK gir
anvisning på. Terskelen for når rettighetstap kan idømmes, kan ikke være lavere etter
straffeloven § 56 første ledd enn det Grunnloven eller EMK tillater.
(55) Muligheten for å idømme rettighetstap er klart formulert i straffeloven § 56. Det fremgår,
som jeg tidligere har gjort rede for, av forarbeidene at rettighetstapet kan omfatte aktivitet
på internett. Rettighetstap idømmes som straff av domstolene. Lovskravet og adgangen til
effektiv domstolskontroll er dermed oppfylt, jf. også Snapchat-dommen avsnitt 23 og 25.
(56) Det aktuelle rettighetstapet har et legitimt formål. Rettighetstapet skal beskytte aktører i
rettsvesenet mot rettsstridig atferd og skal også beskytte As datter og tidligere ektefelle
mot hensynsløs atferd. Etter EMK artikkel 10 nr. 2 er det å «bevare domstolenes autoritet»
særskilt nevnt som et formål som kan begrunne et inngrep i ytringsfriheten. Jeg viser her
også til Grunnloven § 95 andre ledd om domstolenes uavhengighet.
(57) Rettighetstapet er også egnet til å forhindre eller i alle fall forvanske fremtidige
lovovertredelser av samme art som i saken her. Selv om det vil være mulig for A å benytte
andre medier enn TikTok og Facebook, vil en blokkering av bruken av disse
mediekanalene gjøre det vanskeligere for A å nå ut med lovstridige uttalelser. Jeg legger i
denne sammenheng vekt på at TikTok og Facebook er mye brukt og særlig egnet for bred
distribusjon av egenproduserte videoer.
(58) Det er imidlertid et spørsmål om et forbud mot å ha brukerkonto på TikTok og Facebook
går lenger enn nødvendig. Forbudet forhindrer all bruk av disse kanalene, mens formålet
med rettighetstapet er å hindre rettsstridig atferd overfor aktører i rettsvesenet og overfor
As datter og tidligere ektefelle. A har publisert flere hundre videoer, og i det store flertallet
av disse er det ikke påvist noe ulovlig innhold. Tiltalen omfatter imidlertid 37 konkrete
videoer, i tillegg til «flere videoer» knyttet til hans tidligere ektefelle og datteren. Dette
utgjør en ikke ubetydelig andel av hva A har publisert.
(59) Etter straffeloven § 56 andre ledd kan et rettighetstap begrenses til et påbud om å utøve
aktiviteten på bestemte vilkår. Spørsmålet er om rettighetstapet mer hensiktsmessig kan
begrenses til kun å omfatte publiseringer om aktører i rettsvesenet og særskilte navngitte
personer. Som førstvoterende i Snapchat-dommen, se avsnitt 40, mener jeg her at hensynet
til effektiv håndheving av forbudet har betydning. Det er forholdsvis enkelt å avdekke om
A har en brukerkonto på TikTok eller Facebook, mens det fremstår som betydelig mer
HR-2025-813-A, (sak nr. 24-184452STR-HRET)

12
omfattende og komplisert å skulle følge med på og avdekke om A publiserer lovstridig
innhold. Det at forbudet rammer også lovlige ytringer, får imidlertid betydning ved
forholdsmessighetsvurderingen.
(60) Det avgjørende spørsmålet blir dermed om forbudet vil ramme uforholdsmessig hardt.
(61) Vernet mot forhåndskontroll etter Grunnloven § 100 og EMK artikkel 10 er strengt.
Hensynet til ytringsfriheten i saken her må imidlertid avveies mot rettsstatens behov for at
dommere og andre aktører i rettsvesenet blir vernet mot rettsstridig atferd fra personer som
er misfornøyd med deres embetsførsel. Det er dette hensynet som er bakgrunnen og
begrunnelsen for straffeloven § 157 om motarbeiding av rettsvesenet. Bestemmelsen
inngår i vernet av domstolenes uavhengighet og nøytralitet. Dette er viktige hensyn som
må få betydning for hvilken gjennomslagskraft ytringsfriheten skal ha på dette området.
(62) Forsvarer har fremhevet at Grunnloven § 100 tredje ledd gir en særlig sterk
grunnlovsbeskyttelse av frimodige ytringer. Han anfører at As uttalelser i denne saken
springer ut av kritikk mot offentlige autoriteter og derfor må nyte et særskilt vern.
(63) Jeg er enig i at kritikk av domstolene i utgangspunktet må anses som frimodige ytringer
som omfattes av Grunnloven § 100 tredje ledd. Det er vide grenser for å kritisere innholdet
i rettsavgjørelser og dommernes – og andre aktørers – dømmekraft og faglige nivå,
se HR-2016-1012-A avsnitt 12. Dette er en del av det frie ordskiftet om viktige
samfunnsspørsmål som ligger i kjernen av det ytringsfriheten skal verne.
(64) Jeg legger til at det i den forbindelse ikke kan ha betydning at ytringene formidles på
TikTok, Facebook eller andre internettbaserte sosiale mediekanaler. Slike plattformer er
for mange en vesentlig kanal for informasjons- og kunnskapsformidling. Vernet om
ytringsfriheten må som det klare utgangspunktet være like sterkt på slike plattformer som i
mer tradisjonelle medier og informasjonskanaler.
(65) Som det følger av HR-2016-1012-A avsnitt 13, vil imidlertid ikke bare innholdet i
uttalelsene, men også konteksten uttalelsene er fremsatt i, ha betydning. I saken her er
A dømt for et stort antall uttalelser mot flere fornærmede. Tiltalen viser til 37 konkrete
videoer. Lagmannsretten har funnet det bevist at flere av uttalelsene hadde en truende
undertone. I mange tilfeller er det tale om direkte personangrep som utgjør ren sjikane.
(66) Forholdet behandlet i tiltalen post I d er særlig alvorlig. Tiltaleposten gjelder uttalelser i tre
videoer der A omtaler de to rettsoppnevnte psykologspesialistene i foreldretvistsaken. En
av uttalelsene er en ren drapstrussel. Uttalelsene medførte at en av de sakkyndige sluttet å
ta oppdrag som rettsoppnevnt sakkyndig, og at hun i en periode brukte voldsalarm. Dette
understreker skadepotensialet i eventuelle fremtidige straffbare ytringer fremsatt av A.
(67) Etter mitt syn er det klart at de uttalelsene A er dømt for, ikke utgjør
«frimodige ytringer» som omfattes av Grunnloven § 100 tredje ledd. Selv om flere av
As uttalelser utgjør lovlig kritikk av rettsvesenet og aktørene der, innebærer ikke det at
A straffritt og under beskyttelse av Grunnloven § 100 kan gå over i ren sjikane. Slike
ytringer har ikke noe til felles med den kjerneverdi om det frie ordskiftet som
ytringsfriheten skal beskytte, og nyter derfor tvert imot et beskjedent grunnlovsvern,
jf. HR-2018-674-A avsnitt 15 med videre henvisning til Rt-2012-536.
HR-2025-813-A, (sak nr. 24-184452STR-HRET)

13
(68) Dette gjelder desto mer for As uttalelser om sin tidligere ektefelle og datter, som er
omhandlet i tiltalen post III a og d. A er domfelt for hensynsløs atferd, ved at han i flere
videoer har søkt å svekke sin tidligere ektefelles omdømme ved nedsettende
karakteristikker, herunder påstander om at hun har en diagnose. Han har videre publisert
privat og sensitiv informasjon om datteren på nettet, noe lagmannsretten mente var en
åpenbar krenkelse av datterens personlige integritet, som er vernet av
Grunnloven § 104 tredje ledd første setning. Skadepotensialet for As tidligere ektefelle og
særlig for hans datter ved mulige fremtidige straffbare ytringer er stort. Uttalelser av denne
type ligger langt utenfor de kjerneverdier ytringsfriheten skal beskytte.
(69) Også i praksis fra EMD er det fremhevet at det må skilles mellom kritikk og fornærmelser
(«criticism and insult»). Hvis det eneste formålet med en uttalelse er å fornærme, er man
ikke nødvendigvis dekket av EMK artikkel 10, se for eksempel EMDs dom
11. juli 2023 Gaspari mot Armenia avsnitt 27. Det må trekkes en linje mellom
«shocking and offensive language», som er beskyttet av artikkel 10, og uttalelser som
utgjør hensynsløs sverting («wanton denigration»), som faller utenfor beskyttelsen etter
EMK artikkel 10. I den sammenheng vil det også ha betydning om uttalelsene er rettet mot
enkeltpersoner, se EMDs dom 28. august 2018 Savva Terentyev mot Russland avsnitt 75.
(70) Spørsmålet er likevel hvilken betydning det skal ha i forholdsmessighetsvurderingen at en
stor del av de videoer A har publisert på TikTok og Facebook ligger innenfor hans lovlige
ytringsfrihet. Et rettighetstap som ilagt i saken her vil blokkere all bruk av TikTok og
Facebook for A, også fremtidige lovlige ytringer, og er derfor nokså inngripende. Jeg
legger her stor vekt på at A ikke vil være forhindret fra å bruke internett som sådant, men
kun avskåret fra å benytte TikTok og Facebook. Han kan dermed fortsatt ytre seg på andre
plattformer og i andre kanaler, også på internett.
(71) Som jeg har redegjort for tidligere, er det et vilkår for forhåndskontroll etter
Grunnloven § 100 at det ikke er tilstrekkelig med etterfølgende ansvar. Normalt vil det tilsi
at det ikke reageres med rettighetstap av denne typen ved første gangs overtredelse av
straffeloven § 157. A er ikke tidligere straffet for tilsvarende overtredelser, men han er
domfelt for hensynsløs atferd mot sin tidligere ektefelle, blant annet ved bruk av
tekstmeldinger og e-post. Omfanget av As ulovlige ytringer på TikTok og Facebook er
omfattende. For lagmannsretten uttalte A at han ønsket at så mange som mulig skulle se
hans videoer, og dessuten at han «ikke er ferdig med» maktpersoner, og at de «fortsatt
[skal] offentlig utleveres». Det er grunn til å tro at A ikke vil stanse med ulovlige ytringer
på TikTok og Facebook alene som følge av fengselsstraff. Dette taler for at A bør nektes å
benytte disse kanalene for kommunikasjon. Det er nødvendig for å sikre at aktører i
rettsvesenet beskyttes mot rettstridig atferd fra As side. I tillegg kommer behovet for å
verne As datter og tidligere ektefelle. Det er heller ikke opplyst at A er avhengig av disse
plattformene for holde kontakt med familie og venner.
(72) Jeg har etter dette kommet til at allmenne hensyn i dette tilfellet tilsier at A dømmes til tap
av retten til å inneha og benytte brukerkontoer på TikTok og Facebook for en tidsbegrenset
periode, og at dette er forenelig med Grunnloven § 100 og EMK artikkel 10. Jeg mener
imidlertid at en periode på tre år – som fastsatt av lagmannsretten – er for lang. Fristen for
rettighetstapet løper ikke i den perioden lovbryteren soner frihetsstraff,
jf. straffeloven § 58 fjerde ledd. Jeg mener perioden for rettighetstap passende kan
fastsettes til ett år og seks måneder, som er i samsvar med tingrettens dom.
HR-2025-813-A, (sak nr. 24-184452STR-HRET)

14
Straffutmålingen
(73) Det skal utmåles straff for:
- Fire overtredelser av straffeloven § 157 første ledd om motarbeiding av rettsvesenet
mot ni fornærmede (tiltalen post I).
- Én overtredelse av straffeloven § 263 om trusler (tiltalen post II). Dette forholdet
ble endelig avgjort av tingretten.
- Fire overtredelser av straffeloven § 266 om hensynsløs atferd mot fire fornærmede
(tiltalen post III)
(74) Lagmannsretten fastsatte straffen til fengsel i ett år. Jeg har kommet til at dette er for
strengt.
(75) Straffskjerpelsesprinsippet i straffeloven § 79 bokstav a får anvendelse. Dette innebærer at
det skal tas utgangspunkt i det mest alvorlige forholdet, og at det deretter gis et tillegg i
straffen for de øvrige overtredelsene, jf. HR-2024-1901-A avsnitt 15 med videre
henvisning.
(76) I saken her er forholdet i tiltalens post I d det mest alvorlige forholdet. Det klare
utgangspunktet ved overtredelse av straffeloven § 157 er ubetinget fengselsstraff,
jf. HR-2022-992-U avsnitt 23. Jeg mener straffen for dette forholdet isolert sett er fengsel i
omkring fem måneder. De tre andre overtredelsene av § 157 er mindre alvorlige. Isolert
sett kvalifiserer hvert av tilfellene til fengsel i mellom 60 og 90 dager.
(77) Jeg er enig med lagmannsretten i at trusselen omfattet av tiltalens post II isolert sett gir
grunn til fengsel i rundt 25–30 dager.
(78) Tiltalens post III gjelder fire tilfeller av hensynsløs atferd mot fire fornærmede. Hvert av
forholdene kvalifiserer isolert sett til en kortere fengselsstraff. Det er da tatt hensyn til at
det er tale om en gjentakende overtredelse av straffeloven § 266.
(79) Samlet sett, hensyntatt straffeloven § 79 bokstav a, mener jeg straffen for de forhold som
er omfattet av lagmannsrettens dom, kan fastsettes til fengsel i ti måneder. Jeg har da tatt i
betraktning at A også blir ilagt rettighetstap.
(80) For noen av de straffbare forholdene omfatter tiltalen også perioden før Søndre Østfold
tingretts dom 19. desember 2022. Straffeloven § 82 tredje ledd får dermed anvendelse.
Dette er ikke hensyntatt av lagmannsretten. Det ble heller ikke bemerket av aktor eller
forsvarer for Høyesterett.
(81) Ved anvendelse av straffeloven § 82 tredje ledd skal det «i alminnelighet» avsies fellesdom
for alle forholdene. I saken her er imidlertid den ubetingede del av Søndre Østfolds dom
19. desember 2022 ferdig sonet, og prøvetiden for den betingede delen er utløpt. Det skal
dermed avsies tilleggsdom, jf. Rt-1971-926.
(82) Ved straffutmålingen skal det tas hensyn til hva en passende straff ville vært ved samtidig
pådømmelse av forholdene pådømt i dommen fra 19. desember 2022 og de forholdene i
saken her som ligger forut for den dommen. Straffen for disse forholdene må ikke være
strengere enn om forholdene hadde vært pådømt samtidig, se straffeloven § 82 tredje ledd
HR-2025-813-A, (sak nr. 24-184452STR-HRET)

15
andre setning, jf. andre ledd andre setning. Straffen for de forholdene som ble begått etter
domsavsigelsen 19. desember 2022, skal derimot utmåles etter de alminnelige prinsippene,
jf. Ot.prp. nr. 90 (2003–2004) side 473. Disse reglene innebærer at det må gjøres et
skjønnsmessig fradrag i den tilleggsstraffen som nå skal fastsettes.
(83) I saken her er det en begrenset del av tiltaleperioden som gjelder tiden før dommen fra
19. desember 2022. Det er derfor ikke grunnlag for noe vesentlig fradrag i utgangspunktet
på fengsel i ti måneder. Tilleggsstraffen fastsettes til fengsel i ni måneder.
(84) Til fradrag kommer 191 dager for utholdt varetekt.
Konklusjon
(85) Jeg stemmer etter dette for følgende
D O M :
1. I lagmannsrettens dom, domsslutningen punkt 1, fastsettes straffen til fengsel
i 9 – ni – måneder. Dommen er tilleggsstraff til dom av Søndre Østfold tingrett
19. desember 2022, jf. straffeloven § 82 tredje ledd. Til fradrag kommer utholdt
varetekt med 191 – etthundreognittien – dager.
2. I lagmannsrettens dom, domsslutningen punkt 2, gjøres den endring at tap av retten
til å inneha og benytte brukerkontoer på TikTok og Facebook fastsettes til en
periode på 1 – ett – år og 6 – seks – måneder.
(86) Dommer Sivertsen: Jeg i det vesentlige og i resultatet enig med
førstvoterende.
(87) Dommar Høgetveit Berg: Det same.
(88) Dommer Hellerslia: Likeså.
(89) Dommer Matheson: Likeså.
(90) Etter stemmegivningen avsa Høyesterett denne
D O M :
1. I lagmannsrettens dom, domsslutningen punkt 1, fastsettes straffen til fengsel
i 9 – ni – måneder. Dommen er tilleggsstraff til dom av Søndre Østfold tingrett
19. desember 2022, jf. straffeloven § 82 tredje ledd. Til fradrag kommer utholdt
varetekt med 191 – etthundreognittien – dager.
2. I lagmannsrettens dom, domsslutningen punkt 2, gjøres den endring at tap av retten
til å inneha og benytte brukerkontoer på TikTok og Facebook fastsettes til en
periode på 1 – ett – år og 6 – seks – måneder.
HR-2025-813-A, (sak nr. 24-184452STR-HRET)