Dato: 2023-11-28

Sammendrag: Et mekanisk verksted i Bodø hadde fått oppført et næringsbygg med verkstedhall og kontorfløy. Etter overtakelsen av bygget krevde verkstedet erstatning på over 11,5 millioner kroner som var brukt på å utbedre støyproblemer. Kravet ble fremsatt mot selskapet som hadde bistått med prosjekt- og byggeledelse. Selskapet, som var ansvarsforsikret, meldte fra om forsikringstilfellet til sitt forsikringsselskap. Selskapet ble senere avviklet, og forsikringssaken ble ikke fulgt opp videre.

Verkstedet, som ikke hadde meldt inn direktekrav mot forsikringsselskapet innen utløpet av foreldelsesfristen, gjorde gjeldende at det nå avviklede selskapets melding til forsikringsselskapet innebar at den særlige foreldelsesregelen i forsikringsavtaleloven § 8-6 tredje ledd gjelder. Etter denne bestemmelsen foreldes krav som er meldt til forsikringsselskapet, tidligst seks måneder etter at forsikringsselskapet har varslet at foreldelse vil bli påberopt.

Høyesterett kom til at forsikringsavtaleloven § 8-6 tredje ledd må tolkes slik at en skadelidt som vil gjøre gjeldende direktekrav mot en skadevolders forsikringsselskap, selv må melde direktekravet til selskapet for å komme inn under særregelen om avbrudd av foreldelsesfristen. Direktekravet mot forsikringsselskapet var derfor foreldet.

Avgjørelsen avklarer at skadelidte selv må melde direktekrav til forsikringsselskapet for å komme inn under særregelen om foreldelse i forsikringsavtaleloven § 8-6 tredje ledd.

D O M
avsagt 28. november 2023 av Høyesterett i avdeling med
dommer Wilhelm Matheson
dommer Kine Steinsvik
dommer Knut Erik Sæther
dommer Thom Arne Hellerslia
konstituert dommer Magni Elsheim
HR-2023-2252-A, (sak nr. 23-065258SIV-HRET)
Anke over Hålogaland lagmannsretts dom 10. mars 2023
Ysland Eiendom AS (advokat Therese Lohne Boehlke)
mot
Tryg Forsikring NUF (advokat Harald Magnus Olsvik – til prøve)

2
S T E M M E G I V N I N G
(1) Dommer Steinsvik:
Sakens spørsmål og bakgrunn
(2) Saken gjelder foreldelse av skadelidtes direktekrav mot en skadevolders forsikringsselskap.
(3) Spørsmålet er om skadevolderens melding om krav til forsikringsselskapet innebærer at
også direktekrav fra skadelidte mot selskapet anses meldt – etter særregelen om avbrudd av
foreldelsesfrist i forsikringsavtaleloven § 8-6 tredje ledd.
(4) Ysland Eiendom AS eier et mekanisk verksted i Bodø. I 2015/2016 oppførte selskapet et
nytt bygg med verkstedhall og kontorfløy. Byggteam Bodø AS ble engasjert for å utføre
prosjekt- og byggeledelse og var også ansvarlig søker for prosjektet overfor kommunen.
Bygget ble overtatt i februar 2017.
(5) Etter at bygget var tatt i bruk, viste det seg at det var lydgjennomgang og vibrasjoner fra
verkstedet til kontordelen. I september 2017 reklamerte Ysland Eiendom overfor
Byggteam Bodø og gjorde gjeldende mangler ved prosjekteringen. Byggteam Bodø bestred
ansvar.
(6) Etter en del korrespondanse mellom partene sendte Ysland Eiendom 29. mai 2018
prosessvarsel med krav om erstatning for utbedringskostnader på 11 535 000 kroner.
(7) Byggteam Bodø, som var ansvarsforsikret i Tryg Forsikring NUF, sendte 6. juni 2018 en
e-post til RIF Forsikringsservice AS, som var forsikringsagent, der følgende fremgikk:
«Sak: Varsler om mulig ansvar for Byggteam Bodø AS etter utført arbeid som
prosjektledelse og søker for et nybygg. Krav er i størrelsesorden kr 11 560 000 eks
mva for et nytt bygg.
Hvem skal vi kontakte for oversendelse av saken»
(8) Året etter gjennomførte Byggteam Bodø en styrt avvikling etter aksjeloven. Selskapet ble
slettet fra Foretaksregisteret i oktober 2019. Tvisten med Ysland Eiendom var ikke løst.
Forsikringssaken var verken fulgt opp av Tryg Forsikring eller Byggteam Bodø.
(9) Da Ysland Eiendom ble kjent med at Byggteam Bodø var avviklet, tok selskapet i mai
2021 ut søksmål mot avviklingsstyrets leder med krav om erstatning etter aksjeloven for
utbedringskostnadene. I stevningen ble det krevd opplyst om det var tegnet
ansvarsforsikring. Etter at saksøkte hadde bekreftet at Byggteam Bodø hadde slik
forsikring, ble Tryg Forsikring forsøkt trukket inn i saken. Tryg Forsikring protesterte, og
tingretten avsa kjennelse der subjektiv kumulasjon ikke ble tillatt.
(10) Etter dette reiste Ysland Eiendom selvstendig søksmål mot Tryg Forsikring 21. desember
2021. Selskapet krevde erstatning for utbedringskostnader oppad begrenset til 7 millioner
kroner. Tryg Forsikring bestred ansvar og gjorde dessuten gjeldende at kravet var tapt på
grunn av for sen reklamasjon, og at kravet uansett var foreldet. Under saksforberedelsen
HR-2023-2252-A, (sak nr. 23-065258SIV-HRET)

3
for tingretten ble forhandlingene delt, slik at spørsmålene om foreldelse og reklamasjon
skulle behandles særskilt, jf. tvisteloven § 16-1.
(11) Salten og Lofoten tingrett avsa 13. juni 2022 dom med slik domsslutning:
«1. Ysland Eiendom AS sitt krav mot Tryg Forsikring er ikke bortfalt som følge
av foreldelse eller for sent fremsatt reklamasjon.
2. Sakskostnadsavgjørelsen utstår til behandlingen av hovedsaken.»
(12) Tingretten konkluderte med at Byggteam Bodøs melding om forsikringstilfellet innebar at
direktekravet fra Ysland Eiendom måtte anses meldt til forsikringsselskapet. Foreldelse
hadde dermed ikke inntrådt, siden Tryg Forsikring ikke hadde varslet om at foreldelse ville
bli påberopt etter forsikringsavtaleloven § 8-6 tredje ledd. Kravet var heller ikke tapt ved
for sen reklamasjon.
(13) Tryg Forsikring anket dommen. Hålogaland lagmannsrett avsa 10. mars 2023 dom med
slik domsslutning:
«Tryg Forsikring frifinnes.»
(14) Lagmannsretten kom til at direktekravet var foreldet. I motsetning til tingretten kom
lagmannsretten til at Ysland Eiendom selv måtte ha meldt direktekravet til Tryg Forsikring
for å komme inn under særregelen om fristavbrudd i § 8-6 tredje ledd.
(15) Ysland Eiendom har anket over rettsanvendelsen til Høyesterett. Ved forberedende
dommers beslutning 4. oktober 2023 ble forhandlingene foreløpig begrenset til spørsmålet
om foreldelse, jf. tvisteloven § 30-14 tredje ledd.
Partenes syn på saken
(16) Ankende part – Ysland Eiendom AS – har i hovedtrekk anført:
(17) Ysland Eiendoms direktekrav mot Tryg Forsikring er ikke foreldet.
(18) Det er enighet om at Byggteam Bodø meldte om forsikringstilfellet innen ettårsfristen i
forsikringsavtaleloven § 8-5 første ledd og innen foreldelsesfristen for Ysland Eiendoms
direktekrav. Tryg Forsikring fikk ved dette varsel om krav, og direktekravet må da anses
som et «krav som er meldt» etter § 8-6 tredje ledd første punktum. Både ordlyden og
formålet med verneregelen i § 8-6 tredje ledd taler for at skadelidte må omfattes av
særregelen om avbrudd av foreldelsesfristen.
(19) Foreldelse inntrer da tidligst seks måneder etter at forsikringsselskapet har sendt varsel om
at foreldelse vil bli påberopt. Det er enighet om at et slikt varsel ikke er sendt.
(20) Ysland Eiendom har lagt ned slik påstand:
«1. Ysland Eiendom AS’ krav mot Tryg Forsikring har ikke falt bort som følge
av foreldelse.
HR-2023-2252-A, (sak nr. 23-065258SIV-HRET)

4
2. Avgjørelse om sakskostnader utstår til senere avgjørelse som avslutter
saken.»
(21) Ankemotparten – Tryg Forsikring NUF – har i hovedtrekk anført:
(22) Direktekravet fra Ysland Eiendom mot Tryg Forsikring er foreldet. Kravet er ikke meldt til
selskapet før foreldelsesfristens utløp.
(23) Forsikringstakerens forsikringskrav og skadelidtes direktekrav er ulike og selvstendige
krav. Forsikringsavtaleloven § 8-6 tredje ledd bygger på lovens tosporede system for
melding av krav. For at foreldelsesfristen skal utskytes ved manglende varsel fra
forsikringsselskapet etter særregelen i tredje ledd, må det aktuelle kravet være meldt til
selskapet. Forsikringstakerens melding om forsikringstilfellet innebærer ikke samtidig at
skadelidtes direktekrav mot selskapet anses meldt.
(24) Regelen om fristavbrudd i § 8-6 tredje ledd ble vedtatt for å hindre at forsikringstakere som
hadde meldt krav til selskapet, risikerte foreldelse mens kravet var til behandling. Heller
ikke de hensynene regelen skal ivareta, tilsier at sikredes melding innebærer at direktekrav
anses meldt.
(25) Tryg Forsikring har lagt ned slik påstand:
«Anken forkastes.»
Mitt syn på saken
Problemstillingen
(26) Spørsmålet i saken er altså om Ysland Eiendoms direktekrav mot Tryg Forsikring er
foreldet. Det avgjørende for foreldelsesspørsmålet er om Ysland Eiendom kan påberope
seg forsikringsavtaleloven § 8-6 tredje ledd. Bestemmelsen forlenger foreldelsesfristen for
krav som er meldt til selskapet før utløpet av foreldelsesfristen. Slike krav foreldes tidligst
seks måneder etter at selskapet har sendt særskilt varsel om at foreldelse vil bli påberopt.
(27) Partene er enige om at sikrede – Byggteam Bodø – har meldt krav til selskapet i rett tid,
men er uenige om dette har rettsvirkning for Ysland Eiendoms direktekrav.
(28) Før jeg går nærmere inn på tolkningen av § 8-6 tredje ledd, vil jeg se kort på
forsikringsavtalelovens regler om melding av krav under ansvarsforsikring og
skadeforsikring, og på de rettslige utgangspunktene for avbrudd av foreldelse.
Oversikt over reglene i forsikringsavtaleloven om melding av krav og avbrudd av
foreldelse
(29) Forsikringsavtaleloven § 8-5 oppstiller en frist for sikrede for å gi melding til
forsikringsselskapet om et forsikringstilfelle. Første ledd slår fast at dersom krav ikke er
meldt til selskapet «innen ett år» etter at sikrede fikk kunnskap om forholdene som
HR-2023-2252-A, (sak nr. 23-065258SIV-HRET)

5
begrunner kravet, mister han retten til erstatning. For forsikringstakeren gjelder det altså en
ettårsfrist for å melde forsikringskravet til selskapet.
(30) Forsikringsavtaleloven kapittel 7 inneholder regler om tredjepersoners rett etter
forsikringsavtalen. Ved ansvarsforsikring følger det av § 7-6 første ledd at skadelidte, der
forsikringen dekker sikredes erstatningsansvar, kan kreve erstatning direkte fra selskapet.
Loven inneholder ikke egne frister for å melde et slikt direktekrav. Utgangspunktet er
derfor at kravet må fremsettes før det er foreldet. Selskapet kan heller ikke påberope
overfor skadelidte at sikrede ikke har overholdt ettårsfristen i § 8-5 første ledd for melding
av forsikringskrav. Dette fremgår av § 7-6 fjerde ledd andre punktum.
(31) I ansvarsforsikring gjelder det altså ulike regler for sikredes melding av et forsikringskrav
og skadelidtes melding av et direktekrav til selskapet.
(32) For foreldelse av direktekrav ved ansvarsforsikring følger det av § 8-6 andre ledd at
selskapets ansvar i utgangspunktet foreldes «etter de samme regler som gjelder for sikredes
erstatningsansvar». Særregelen om avbrudd av foreldelsesfristen i § 8-6 tredje ledd
– som saken her gjelder – kommer jeg straks tilbake til.
(33) Når det gjelder fristavbrudd for foreldelse av direktekrav, følger det av rettspraksis at
skadelidte må avbryte foreldelsesfristen særskilt, overfor skadevolderen for det
underliggende erstatningskravet og overfor forsikringsselskapet for direktekravet.
Skadelidtes erstatningskrav mot skadevolderen og direktekrav mot selskapet i medhold av
§ 7-6 første ledd, er altså to separate krav i relasjon til fristavbrudd, jf. avgjørelsene i
Rt-1999-7 og HR-2020-257-A avsnitt 57.
Innebærer sikredes melding til selskapet at også et direktekrav fra skadelidte må anses
meldt?
Innledning
(34) Partene er enige om at Byggteam Bodø ved e-posten 6. juni 2018, der selskapet varslet om
et mulig ansvar, avbrøt ettårsfristen i forsikringsavtaleloven § 8-5 første ledd. Jeg legger
dette til grunn.
(35) Rettsvirkningen av varselet var at forsikringskravet fra Byggteam Bodø foreldes etter
varslingsregelen i § 8-6 tredje ledd – altså tidligst seks måneder etter melding fra
forsikringsselskapet om at foreldelse vil bli påberopt.
Forsikringsavtaleloven § 8-6 tredje ledd – ordlyden og lovens system
(36) Om meldingen fra sikrede også innebærer at skadelidtes direktekrav må anses meldt til
selskapet, må avgjøres etter en nærmere tolkning av § 8-6 tredje ledd. Bestemmelsen lyder
slik:
«Krav som er meldt til forsikringsforetaket før foreldelsesfristen er utløpt, foreldes
tidligst seks måneder etter at sikrede, eller skadelidte (jf §§ 7-6 og 7-7), har fått
særskilt melding i et skriftlig dokument om at foreldelse vil bli påberopt. Meldingen
må angi hvordan foreldelse avbrytes. Foreldelsesfristen forlenges ikke etter
HR-2023-2252-A, (sak nr. 23-065258SIV-HRET)

6
bestemmelsen her dersom det er gått mer enn 10 år fra kravet ble meldt til foretaket.
Medfører første punktum ved ansvarsforsikring at skadelidtes krav mot sikrede
foreldes før kravet mot forsikringsforetaket, består likevel foretakets ansvar overfor
skadelidte.»
(37) Ordlyden gir ikke entydig svar på om skadelidte kan påberope seg sikredes melding til
selskapet. Generelt trekker bruken av begrepet «krav» i retning av at krav fra ulike
kravshavere basert på ulike rettsgrunnlag bedømmes som selvstendige og separate krav,
som er uavhengige av hverandre. Uttrykket «krav som er meldt til forsikringsforetaket»
kan samtidig leses slik at det er tilstrekkelig at selskapet får melding om forsikringstilfellet,
og at krav vil bli reist av noen som er dekningsberettiget under forsikringen.
(38) Det som taler mot den sist nevnte forståelsen, er imidlertid at ordlyden samtidig klargjør at
selskapets plikt til å gi varsel om at foreldelse vil bli påberopt, må gis til «sikrede, eller
skadelidte (jf §§ 7-6 og 7-7)». For selskapets varslingsplikt skiller bestemmelsen altså
mellom forsikringskravet og direktekravet.
(39) Også lovens tosporede system for melding av forsikringskrav fra sikrede og direktekrav fra
skadelidte taler imot at sikredes melding til selskapet skal kunne påberopes av skadelidte.
Skadelidte har rett, men ikke plikt, til å gjøre direktekrav gjeldende. Dette tilsier at
skadelidte selv må melde fra dersom direktekrav gjøres gjeldende.
(40) Selv om ordlyden til en viss grad er åpen ved at det ikke fremgår hvem som må melde krav
til selskapet, er den mest naturlige forståelsen, når bestemmelsen leses i sammenheng, at
særregelen for fristavbrudd gjelder for den som melder kravet til selskapet.
Lovforarbeidene og formålet
(41) Forsikringsavtaleloven § 8-6 tredje ledd ble tilføyd ved lov 26. juni 1998 nr. 46.
Bakgrunnen for varslingsregelen, som innebærer et unntak fra de alminnelige reglene om
fristavbrudd i foreldelsesloven, fremgår av Ot.prp. nr. 44 (1997–1998).
(42) Innledningsvis i proposisjonen klargjør departementet at lovforslaget gjelder
forsikringsselskapenes adgang til å påberope seg foreldelse etter at forsikringskravet er
meldt til selskapet, og at forslaget fremmes for å «unngå at foreldelse inntrer i en situasjon
der forsikringstakeren kan ha grunn til å tro at han eller hun har foretatt seg det som er
nødvendig for å forfølge sitt krav», jf. proposisjonen side 3.
(43) I høringsbrevet som lå til grunn for proposisjonen var det særlig trukket frem at
fristbestemmelsene i forsikringsavtaleloven §§ 8-5 og 18-5 ikke hadde fristavbrytende
virkning for foreldelse, og at foreldelse dermed kunne inntre selv om kravet var meldt til
selskapet i rett tid, og selv om det var innledet forhandlinger mellom partene.
I høringsbrevet ble det pekt på at det var «betenkelig at selskapene har formell adgang til å
anvende foreldelsesreglene på en måte som for skadelidte vil fremstå som klart urimelig»,
jf. proposisjonen side 9. På denne bakgrunn foreslo departementet en regel som «legger en
varslingsplikt på selskapet dersom man vil påberope foreldelse av et krav som er meldt til
selskapet», jf. side 10.
(44) Den foreslåtte varslingsregelen fikk bred oppslutning i høringen, og departementet gikk inn
for en endring i § 8-6 i samsvar med forslaget.
HR-2023-2252-A, (sak nr. 23-065258SIV-HRET)

7
(45) I det endelige lovforslaget ble det tilføyd en regel i § 8-6 tredje ledd fjerde punktum for
ansvarsforsikring som presiserer at dersom regelen om meldeplikt medfører at det
underliggende erstatningskravet mot skadevolderen foreldes før kravet mot selskapet, er
kravet mot selskapet i behold. Begrepet «skadelidte» ble også inkludert i første punktum.
(46) Problemstillingen i saken her, om skadelidte ved ansvarsforsikring kan påberope at sikrede
har sendt melding om forsikringskravet, er ikke nærmere drøftet i proposisjonen. Jeg
nevner likevel særmerknaden på side 24, der departementet uttaler følgende i tilknytning til
varslingsplikten:
«Som hovedregel skal meldingen gis til sikrede. Dreier det seg om en
ansvarsforsikring, følger det imidlertid av forsikringsavtaleloven §§ 7-6 og 7-7 at
skadelidte kan kreve erstatning direkte fra selskapet. Når det er skadelidte som har
krevd erstatning, er det også skadelidte som skal ha meldingen, jf første punktum.»
(47) Uttalelsen her bygger på en forutsetning om at skadelidtes direktekrav behandles som et
separat og selvstendig krav, og at varslingsplikten for selskapet inntrer overfor skadelidte
når vedkommende har krevd erstatning direkte fra selskapet.
(48) Samlet sett kan jeg ikke se at lovforarbeidene gir støtte for å tolke § 8-6 tredje ledd slik at
sikredes melding til forsikringsselskapet også har rettsvirkning for skadelidtes direktekrav.
Forarbeidene klargjør at formålet bak varslingsregelen er å hindre at et krav blir foreldet
mens den som har meldt kravet, avventer selskapets standpunkt, eller mens forhandlinger
om kravet pågår. Dette formålet kan ikke begrunne et tolkningsresultat der en
direktekravshaver som ikke har foretatt seg noe overfor forsikringsselskapet, innvilges
forlenget foreldelsesfrist ved unnlatt varsling etter særregelen i tredje ledd.
(49) Jeg bemerker i denne forbindelse at sikrede i saken her ikke har videresendt et mottatt
direktekrav fra skadelidte til forsikringsselskapet. Om situasjonen da kan stille seg
annerledes, gir denne saken ikke foranledning til å gå nærmere inn på.
Oppsummering og vurdering av reelle hensyn
(50) Så langt er mitt syn at verken ordlyden, forarbeidene eller bestemmelsens formål gir
tilstrekkelige holdepunkter for å tolke § 8-6 tredje ledd slik at sikredes melding til
selskapet også har betydning for foreldelse av skadelidtes direktekrav.
(51) Rettspraksis av betydning for tolkningsspørsmålet foreligger ikke.
(52) I juridisk teori er problemstillingen drøftet i Miriam Skags artikkel «Kan skadelidte
påberope seg skadevolderens melding av kravet til ansvarsforsikringsselskapet?» i
Tidsskrift for forretningsjus 2016, side 279–293. Skag legger til grunn at spørsmålet etter
gjeldende rett er uavklart, men konkluderer med at sikredes melding må kunne påberopes
av skadelidte.
(53) Når jeg nå går over til å vurdere de reelle hensynene som gjør seg gjeldende, tar jeg
utgangspunkt i at saken gjelder tolkningen av foreldelsesrettslige regler – nærmere bestemt
hvor langt en særregulering av foreldelse i forsikringsavtaleloven som gjør unntak fra
foreldelseslovens alminnelige regler om fristavbrudd, skal gis anvendelse. På
HR-2023-2252-A, (sak nr. 23-065258SIV-HRET)

8
positivrettslig regulerte områder der hensynet til klare og forutsigbare regler gjør seg tungt
gjeldende, er det begrenset adgang til å legge vekt på reelle hensyn til støtte for et
tolkningsresultat som ikke har klar forankring i lovens ordlyd og formål. Jeg viser her til
HR-2018-1612-A avsnitt 66 og HR-2019-1073-A avsnitt 68.
(54) I denne sammenhengen er også Rt-2007-877 av interesse. Saken gjaldt spørsmålet om
varslingsregelen i § 8-6 tredje ledd fikk anvendelse mellom forsikringsselskaper i en
regressrunde. Førstvoterende konkluderte med at bestemmelsen ikke kom til anvendelse og
uttalte i avsnitt 36 at dens karakter av særvilkår for at et selskap skal kunne anføre
foreldelse etter første og annet ledd, talte for «at tredje ledd ikke bør gis anvendelse utenfor
det som ved en naturlig tolking følger av bestemmelsens ordlyd og formål».
(55) Ysland Eiendom har særlig trukket frem at hensynet til forsikringsselskapet er ivaretatt ved
at det har mottatt melding om krav fra sikrede, og dermed må belage seg på
forsikringsutbetaling. I en slik situasjon tilsier hensynet til å beskytte skadelidte at
selskapet pålegges å varsle om at foreldelse vil bli påberopt dersom ikke fristen avbrytes
som beskrevet. Ikke minst gjelder dette der skadelidte er klar over at sikrede har sendt
melding.
(56) Et stykke på veg kan jeg være enig i dette. Samtidig er det klart at forsikringsselskapet i
mange situasjoner vil ha et behov for å vite om direktekrav vil bli gjort gjeldende innen
foreldelsesfristen. Det kan lett tenkes forsikringstilfeller med mange mulige skadelidte,
eller der skadeomfanget er uklart. Generelle hensyn bak foreldelsesinstituttet som
avklaring og bevissikring gjør seg da gjeldende. I en slik situasjon vil det for øvrig også
kunne være uklart hvem et eventuelt varsel etter § 8-6 tredje ledd skulle sendes til.
(57) Jeg kan ikke se at en tolkning av tredje ledd som innebærer at en skadelidt som vil gjøre
direktekrav gjeldende, må melde kravet til selskapet innen foreldelsesfristen, vil slå
urimelig ut for skadelidte. At skadelidte har varslet erstatningskravet mot den direkte
skadevolderen, gir ikke i seg selv noen berettiget forventning om at direktekravet mot
selskapet dermed er ivaretatt. Dette endres ikke av at det kan tenkes situasjoner der de
skadelidte først blir klar over at skadevolderen er ansvarsforsikret, etter at direktekravet er
foreldet.
(58) Rettstekniske hensyn trekker ikke i noen bestemt retning. På den ene siden kan
konsekvenshensyn tilsi å legge til grunn at sikredes forsikringskrav og skadelidtes
direktekrav er separate og selvstendige krav, også når det gjelder anvendelsen av tredje
ledd. Dette vil gi best sammenheng med den løsningen som er lagt til grunn i praksis,
nemlig at skadelidte må avbryte foreldelsesfristen særskilt overfor skadevolder og
forsikringsselskapet. På den andre siden vil en regel om at melding av krav utløser
varslingsregelen i tredje ledd uavhengig av hvem som sender melding, også kunne ha
rettstekniske fordeler.
(59) De reelle hensynene som taler for at skadelidte bør kunne påberope seg sikredes melding
til selskapet, kan etter dette ikke tillegges avgjørende vekt i lys av rettskildebildet for øvrig.
(60) Samlet sett er mitt syn derfor at forsikringsavtaleloven § 8-6 tredje ledd må tolkes slik at en
skadelidt som vil gjøre gjeldende direktekrav mot en skadevolders forsikringsselskap ved
ansvarsforsikring, må melde direktekravet til selskapet for å komme inn under særregelen
om avbrudd av foreldelsesfristen.
HR-2023-2252-A, (sak nr. 23-065258SIV-HRET)

9
Den konkrete vurderingen
(61) Ut fra den tolkningen av § 8-6 tredje ledd som jeg nå har konkludert med, er det på det
rene at Ysland Eiendoms direktekrav mot Tryg Forsikring er foreldet. Foreldelsesfristen
løp fra overtakelsen av bygget 28. februar 2017, da misligholdet inntrådte, og ble først
avbrutt ved stevningen som ble inngitt mer enn tre år senere.
Konklusjon
(62) Anken må etter dette forkastes.
(63) Tryg Forsikring har ikke krevd sakskostnader for Høyesterett, og sakskostnader tilkjennes
derfor ikke.
(64) Jeg stemmer for denne
D O M :
Anken forkastes.
(65) Dommer Sæther: Jeg er i det vesentlige og i resultatet enig med
førstvoterende.
(66) Konstituert dommar Elsheim: Det same.
(67) Dommer Hellerslia: Likeså.
(68) Dommer Matheson: Likeså.
(69) Etter stemmegivningen avsa Høyesterett denne
D O M :
Anken forkastes.
HR-2023-2252-A, (sak nr. 23-065258SIV-HRET)