Dato: 2023-12-21

Sammendrag: Ved fastsettelsen av eiendomsskatten for Mongstad raffineri for 2019 tok kommunen med i skattegrunnlaget en rekke kaverner, tanker og byggverk til ly for vind og vær. Kavernene er store haller som er sprengt ut i fjellet, og som benyttes som alternativ til tanker for oppbevaring av petroleumsprodukter.

Equinor, som eier Mongstad raffineri, mente at kavernene, tankene og byggverkene måtte regnes som «produksjonsinstallasjoner», som etter en endring av eiendomsskatteloven fra og med 2019 ikke skal tas med i grunnlaget for eiendomsskatten.

Høyesterett er kommet til at skattevedtaket er gyldig. Kavernene og tankene er utvilsomt fast eiendom, og de brukes i hovedsak til lagring av petroleumsprodukter, ikke til produksjon. Byggverkene til ly for vind og vær, har preg av å være bygninger, som sammen med grunn er kjernen i begrepet fast eiendom.

Dommen gir veiledning om rekkevidden av fritaket for produksjonsutstyr og-installasjoner i eiendomsskatteloven § 4 annet ledd.

D O M
avsagt 21. desember 2023 av Høyesterett i avdeling med
dommer Ragnhild Noer
dommer Henrik Bull
dommer Borgar Høgetveit Berg
dommer Erik Thyness
dommer Thom Arne Hellerslia
HR-2023-2428-A, (sak nr. 23-037948SIV-HRET)
Anke over Gulating lagmannsretts dom 14. desember 2022
Equinor Energy AS
Equinor Refining Norway AS
Equinor ASA (advokat Finn Backer-Grøndahl)
mot
Alver kommune (advokat Caroline Lund)
sak nr. 23-037948SIV-HRET

2
S T E M M E G I V N I N G
(1) Dommer Thyness:
Sakens spørsmål og bakgrunn
(2) Saken gjelder gyldigheten av vedtak for skatteåret 2019 fattet av klagenemnda for
eiendomsskatt i Lindås kommune for Mongstad raffineri. Spørsmålet er hva som omfattes av
fritaket i eiendomsskatteloven § 4 annet ledd for «[p]roduksjonsutstyr og - installasjonar».
(3) Lindås kommune ble 1. januar 2020 slått sammen med to andre kommuner til Alver
kommune, som er part i saken her. Jeg omtaler i det følgende så vel Lindås kommune som
Alver kommune stort sett bare som kommunen. Mongstad raffineri er eid av Equinor ASA og
to av dets datterselskaper. De tre selskapene omtales heretter stort sett samlet som Equinor.
(4) Til og med skatteåret 2018 ble raffineriet på Mongstad beskattet som «verk og bruk» etter
eiendomsskatteloven § 3 bokstav c, slik den da lød. Alle de omtvistede eiendelene inngikk i
skattegrunnlaget. Raffineriet ble for 2018 taksert til 13,2 milliarder kroner.
(5) Eiendomsskatteloven ble endret i desember 2017 med virkning fra og med skatteåret 2019.
Eiendomskategorien «verk og bruk» ble opphevet som utskrivningsalternativ og erstattet av
blant annet «kraftverk, vindkraftverk, kraftnettet og anlegg omfatta av særskattereglane for
petroleum», mens øvrige verk og bruk etter lovendringen beskattes som «næringseigedom»
med fritak for produksjonsutstyr og -installasjoner, jf. § 4 annet ledd.
(6) Departementet anslo at lovendringen ville medføre en lettelse for bedriftene, og et
korresponderende provenytap for kommunene, på 800 millioner kroner årlig. For å dempe
effekten av provenytapet ble det vedtatt en overgangsordning for kommuner som for
2018 skrev ut eiendomsskatt på verk og bruk, men som ikke gjorde det på all
næringseiendom.
(7) Overgangsordningen innebærer at de aktuelle kommunene til og med skatteåret 2024 kan
skrive ut eiendomsskatt på næringseiendom på et særskilt fastsatt grunnlag, som reduseres
med 1/7 hvert år. Det særskilte grunnlaget er basert på den reduksjonen av skattegrunnlaget
fra 2018 til 2019 som er forårsaket av at produksjonsutstyr og -installasjoner ved
lovendringen ble tatt ut av beskatningsgrunnlaget. Ved bruk av overgangsregelen vil
reduksjonen i de berørte kommunenes proveny finne sted gradvis over en periode på syv år. I
budsjettvedtaket for 2019 vedtok kommunen å benytte overgangsordningen.
(8) Samme takstmann som hadde taksert raffineriet flere ganger tidligere, gjorde det på nytt i
januar 2019 etter de nye reglene. Taksten var på totalt 978 millioner kroner. Dette svarer til
7 prosent av taksten for 2018.
(9) Også kaier, kraftverk, nettanlegg og bygninger som ubestridt er gjenstand for eiendomsskatt,
ble taksert, men dette ligger utenfor tvisten for Høyesterett. Tomtegrunnen og andre anlegg på
Mongstad er behandlet i egne vedtak.
sak nr. 23-037948SIV-HRET

3
(10) Den 22. februar 2019 vedtok sakkyndig nemnd i kommunen ny eiendomsskattetakst for
raffineriet basert på den nye taksten. Den 26. februar 2019 skrev kommunen ut eiendomsskatt
basert på takstvedtaket.
(11) Equinor klaget på vedtaket. Klagenemnda for eiendomsskatt avslo klagen 29. november 2019.
Saksgangen for domstolene
(12) Equinor tok ut stevning 19. juni 2020. Søksmålet omfattet i tillegg til eiendomsskattetaksten
for Mongstad raffineri også Mongstad kraftverk. Saken for Høyesterett gjelder bare
raffineriet. For raffineriet gjorde Equinor gjeldende at taksten var ugyldig for så vidt gjelder
17 kaverner, det vil si store lagerhaller sprengt ut i fjellet, 16 tanker og 16 byggverk til ly for
vær og vind samt enkelte andre gjenstander. Dette skulle etter Equinors syn tas ut av den
ordinære eiendomsskattetaksten for 2019 og isteden inkluderes i grunnlaget som nedtrappes
etter overgangsregelen.
(13) I tillegg ble det påstått at enkelte eiendeler ikke skulle takseres etter teknisk verdi, det vil si
hva tilsvarende eiendeler ville koste på verdsettelsestidspunktet etter fradrag for slit og elde,
men omsetningsverdi.
(14) Hordaland tingrett avsa 8. januar 2022 dom hvor klagenemndas vedtak ble kjent ugyldig. For
raffineriet fikk Equinor medhold i at kavernene og tankene ikke skulle omfattes av den
ordinære eiendomsskattetaksten og isteden tas med i grunnlaget for nedtrapping etter
overgangsreglene, samt at taksten skulle baseres på omsetningsverdi, og ikke teknisk verdi,
for visse eiendeler. Kommunen fikk medhold i at byggverkene skulle inngå i
eiendomsskattegrunnlaget. Kommunen ble dømt til å betale deler av Equinors sakskostnader.
(15) Både Equinor og kommunen anket til lagmannsretten. Gulating lagmannsrett avsa 14.
desember 2022 dom med slik slutning for de spørsmål som inngår i saken for Høyesterett:
«1. Klagenemnda for eiendomsskatt i Lindås kommune (nå Alver kommune) sitt
vedtak 29. november 2019 for Mongstad Raffineri, gnr 127 bnr. 18 i tidligere
Lindås kommune, oppheves og hjemvises til klagenemnda for ny behandling.
…
2. …
3. I sakskostnader for lagmannsretten betaler Equinor ASA, Equinor Refining
Norway AS og Equinor Energy AS, én for alle og alle for én, til Alver
kommune 2 344 880,25
– tomillionertrehundreogførtifiretusenåttehundreogåttikommatjuefem – kroner,
samt ankegebyr, innen to uker fra forkynnelsen av denne dom.
4. I sakskostnader for tingretten betaler Equinor ASA, Equinor Refining Norway
AS og Equinor Energy AS, én for alle og alle for én, til Alver kommune
1 825 679,48
– énmillionåttehundreogtjuefemtusensekshundreogsyttinikommaførtiåtte –
kroner innen to uker fra forkynnelsen av denne dom.»
(16) Dommen ble avsagt under dissens 2–1 for så vidt gjaldt kavernene og tankene.
sak nr. 23-037948SIV-HRET

4
(17) Flertallet tok utgangspunkt i at både kavernene og tankene var næringseiendom i lovens
forstand. Videre falt kavernene etter en naturlig språklig forståelse ikke inn under begrepet
produksjonsinstallasjoner. Det samme gjaldt tankene, om enn under tvil. Mindretallet kom til
motsatt konklusjon basert på at skatteobjektet etter lovendringen skal vurderes funksjonelt,
slik at tilknytningen ikke skal vurderes mot eiendommen, men mot produksjonsprosessen.
(18) Både flertallet og mindretallet mente at de enkle byggene til ly for vær og vind ikke falt inn
under bestemmelsen om produksjonsinstallasjoner. Flertallet viste til at det var naturlig å anse
dem som bygninger, og at de kunne benyttes til andre formål enn den aktuelle bruk.
Mindretallet viste til at byggene ikke hadde en slik funksjon i, og tilknytning til, produksjonen
at de var fritatt fra eiendomsskatt.
(19) Equinor har anket til Høyesterett. Equinor har imidlertid akseptert at 13 av de 16 byggverkene
inkluderes i eiendomsskattegrunnlaget. Anken gjelder rettsanvendelsen og
bevisbedømmelsen.
(20) Kommunen har inngitt anketilsvar. Prinsipalt er det anført at Equinors anke må avvises fordi
vilkåret om rettslig interesse ikke er oppfylt, jf. tvisteloven
§ 1-3, jf. § 30-3. Subsidiært har kommunen anført at anken må forkastes. I en avledet anke har
kommunen videre gjort gjeldende at de omtvistede byggverkene skal verdsettes til teknisk
verdi, ikke omsetningsverdi slik lagmannsretten har lagt til grunn.
(21) Høyesteretts ankeutvalg avsa 16. mai 2023 kjennelse og beslutning med slik slutning,
HR-2023-925-U:
«Anken fremmes til behandling i Høyesterett for så vidt gjelder rettsanvendelsen knyttet
til unntaket for ‘produksjonsutstyr og -installasjoner’ i eiendomsskatteloven § 4 andre
ledd, tredje punktum. For øvrig tillates ikke anken eller den avledede anken fremmet.»
(22) Spørsmålet om rettslig interesse er kommentert slik i premissene for denne avgjørelsen:
«Når det gjelder spørsmålet om rettslig ankeinteresse, bemerker utvalget at
lagmannsrettens domsslutning må tolkes i lys av domspremissene, jf. Rt-2000-244.
Lagmannsrettens domsslutning må da forstås slik at klagenemndas vedtak er opphevet
bare så langt de gjelder verdsettelsen. De ankende partene har derfor behov for å anke
lagmannsrettens dom ‘for å oppnå endring i sin favør’ også med hensyn til de delene av
vedtakene som gjelder skattegrunnlaget, jf. tvisteloven § 29-8 første ledd,
jf. § 1-3 første ledd.»
(23) Kommunesektorens organisasjon – KS – har inngitt et skriftlig innlegg til belysning av
allmenne interesser, jf. tvisteloven § 15-8 andre ledd tredje punktum.
(24) For øvrig står saken i det vesentlige i samme stilling som for lagmannsretten.
Partenes syn på saken
(25) De ankende parter – Equinor Energy AS, Equinor Refining Norway AS og Equinor ASA – har
i korte trekk argumentert slik:
sak nr. 23-037948SIV-HRET

5
(26) Mongstad raffineri omfattes etter lovendringen som trådte i kraft i 2019, av kategorien
«næringseigedom» i eiendomsskatteloven. Dette er en vid kategori som i utgangspunktet
omfatter både bygninger, tomter, fastmonterte maskiner og installasjoner.
(27) Loven inneholder imidlertid et generelt fritak for produksjonsutstyr og -installasjoner. Det
følger av forarbeidene at tilknytningen til produksjonen er det primære vurderingstemaet, og
at begrepet skal favne vidt og herunder omfatte innretninger som inngår i det «faste anlegget».
Det omfatter også betydelige industrianlegg.
(28) Kavernene er en del av raffineriets samlede logistikksystem. De har en så nær tilknytning til
produksjonen på raffineriet at de må holdes utenfor eiendomsskattegrunnlaget. Det er uten
betydning at kavernene befinner seg under bakken; det er funksjonen som er avgjørende.
(29) Tankene er en sentral del av logistikksystemet på raffineriet og er en nødvendig forutsetning
for produksjonen. De har så nær tilknytning til produksjonen at de må anses som
produksjonsinstallasjoner som er unntatt eiendomsskatt.
(30) De tre omstridte byggverkene har ingen funksjon utover å beskytte maskineri som inngår i
utendørsanlegget på raffineriet. Det ville ikke ha vært mulig å drive raffineriet uten at visse
maskiner fikk beskyttelse mot vind og vær. Byggverkene har så nær tilknytning til
produksjonsprosessen at de ikke skal inngå i det nye eiendomsskattegrunnlaget.
(31) Equinor Energy AS, Equinor Refining Norway AS og Equinor ASA – har nedlagt slik
påstand:
«1. Klagenemnda for eiendomsskatt i Lindås kommune (nå Alver kommune) sitt
vedtak 29. november 2019 for Mongstad Raffineri, gnr 127 bnr. 18 i Alver
kommune, oppheves og hjemvises til klagenemnda for ny behandling.
Ved den nye behandlingen skal Alver kommune anse 17 kaverner, 16 tanker,
kompressorhus anl. 300, kompressorhus anl. 400 og gulftronic som
produksjonsinstallasjoner og derfor ekskludere disse fra eiendomsskattetaksten
for næringseiendom, og i stedet inkludere dem i grunnlaget som nedtrappes etter
overgangsregelen til eiendomsskatteloven §§ 3 og 4 første ledd i lov 19.
desember 2017 nr. 118.
2. Alver kommune dømmes til å tilbakebetale eiendomsskatt som Equinor Energy
AS, på vegne av Equinor Refining Norway AS, har betalt for mye for
eiendomsskatteårene 2019 til 2023. I tillegg kommer rente iht.
eiendomsskatteloven § 26, jf. forskrift av 18. desember 1987 nr 977 § 2.
3. Equinor Refining Norway AS, Equinor Energy AS og Equinor ASA tilkjennes
sakskostnader for tingretten, lagmannsretten og Høyesterett.»
(32) Ankemotparten – Alver kommune – har i korte trekk argumentert slik:
(33) Eiendomsskatt er en objektskatt underlagt et objektivitetsprinsipp. Skatteplikten skal ikke
vurderes ut fra skattyters faktiske bruk av objektet. En vurdering basert på den konkrete
bruken av objektet vil gi opphav til vanskelige avgrensninger og tvister, i strid med formålet
om å lage regler som er enkle å praktisere.
sak nr. 23-037948SIV-HRET

6
(34) Grunnareal og bygninger skal alltid inngå i grunnlaget for eiendomsskatten uavhengig av
tilknytning til en produksjonsprosess. Det skal da ikke gjøres ytterligere vurderinger. Det er
bare hvis objektet ikke er en bygning eller grunnareal at det må gjøres en vurdering av
installasjonens funksjon og tilknytning til selve produksjonsprosessen.
(35) De aktuelle byggverkene, fjellhallene og lagertankene er ikke produksjonsinstallasjoner, men
bygninger. Fjellhallene må subsidiært anses som opparbeidet grunnareal. Uansett er dette fast
eiendom som skal inngå i taksten.
(36) Alver kommune har nedlagt slik påstand:
«1. Anken forkastes
2. Alver kommune tilkjennes sakens kostnader for Høyesterett»
Mitt syn på saken
Problemstillingen for Høyesterett
(37) Spørsmålet for Høyesterett er om 17 kaverner, det vil si store lagerhaller sprengt ut i fjellet,
16 lagertanker og 3 byggverk på Mongstad raffineri skal inngå i grunnlaget for eiendomsskatt,
jf. eiendomsskatteloven § 4 annet ledd første punktum.
(38) Disse eiendelene inngikk til og med 2018 i grunnlaget for eiendomsbeskatningen av
raffineriet som «verk og bruk» etter eiendomsskatteloven § 4 annet ledd jf. § 3 første ledd slik
bestemmelsene da lød. Kategorien omfattet produksjonsvirksomhet av et visst omfang, blant
annet fabrikker, industrielle anlegg og andre virksomheter med produksjon av fysiske
gjenstander.
(39) Loven ble endret med virkning fra 2019. Kategorien «verk og bruk» gikk ut av loven, og
Mongstad raffineri ble etter dette underlagt reglene for næringseiendom,
jf. eiendomsskatteloven § 4 annet ledd første og annet punktum. Paragraf 4 annet ledd fikk
samtidig et nytt tredje punktum, som bestemmer at produksjonsutstyr og -installasjoner ikke
skal inngå i beskatningsgrunnlaget.
(40) Det springende punkt i vår sak er om de omstridte eiendelene er å anse som
«produksjonsutstyr eller -installasjonar». Er det tilfelle, skal de fra og med 2019 ikke
medregnes i grunnlaget for eiendomsskatten, men isteden tas med i det særskilte grunnlaget
for eiendomsskatt som medfører en nedtrapping av eiendomsskattegrunnlaget over syv år,
jf. overgangsregel til eiendomsskatteloven 19. desember 2017 nr. 118 §§ 3 og 4.
Lovtolkningen
Ordlyden
(41) Eiendomsskatteloven § 4 første ledd og annet ledd første til tredje punktum har slik ordlyd:
«Eigedomsskatt vert skriven ut på dei faste eigedomane ut frå tilhøva den 1. januar i
skatteåret.
sak nr. 23-037948SIV-HRET

7
Til faste eigedomar vert rekna bygningar og tomt som høyrer til, huslause grunnstykke
som hagar, lykkjer, vassfall, laste-, opplags- eller arbeidstomter, bryggjer og liknande og
likeeins næringseigedom. Til næringseigedom vert m.a. rekna fabrikkar, sagbruk,
industrielle verk, steinbrot, losse- og lasteplassar og liknande arbeids- og driftsstader samt
kontorlokale, butikk, hotell og serveringsstad mv. Produksjonsutstyr og
-installasjonar skal ikkje reknast med i eigedomsskattegrunnlaget for næringseigedom.»
(42) Det fremgår av § 4 første ledd at eiendomsskatten er en skatt på fast eiendom, det vil etter
vanlig juridisk terminologi si «selve grunnen, en begrenset del av jordoverflaten», og i tillegg
«anlegg på eller i grunnen, som er varig forbundet med den», jf. Brækhus og Hærem, Norsk
tingsrett, 1964 side 6–7. Eiendomsskatteloven § 4 annet ledd første og annet punktum gir en
kasuistisk, ikke uttømmende angivelse av ulike former for fast eiendom som omfattes av
eiendomsskatteloven.
(43) At eiendomsskatten er en skatt på fast eiendom, gir føringer for lovtolkningen. Det som
utvilsomt er fast eiendom, må i utgangspunktet antas å høre med til beskatningsgrunnlaget,
mens det som utvilsomt er løsøre, i utgangspunktet faller utenfor. Hvilke faste eiendommer
som konkret omfattes av eiendomsskatten, beror på den enkelte kommunes valg av hvilke
kategorier eiendommer som det skal utskrives eiendomsskatt på, jf. eiendomsskatteloven § 3.
(44) Det er som nevnt presisert i § 4 annet ledd tredje punktum at produksjonsutstyr og
-installasjoner ikke skal inngå i grunnlaget for eiendomsbeskatningen.
(45) Equinors syn er at de eiendelene som vår sak gjelder, er produksjonsinstallasjoner i lovens
forstand. Ordet har ingen entydig mening i dagligspråket. I forbindelse med olje- og
gassutvinning til havs brukes uttrykket nokså generelt om de fysiske driftsmidlene. Mer
generelt gir begrepet «installasjon» assosiasjoner til noe som er knyttet opp mot en annen
gjenstand, for eksempel maskiner i en fabrikk eller hvitevarer i et kjøkken.
Forhistorien og forarbeidene
(46) Som nevnt innledningsvis ble kategorien «verk og bruk» opphevet ved lovendringen som
trådte i kraft i 2019. Det ble erstattet av blant annet «kraftverk, vindkraftverk, kraftnettet og
anlegg omfatta av særskattereglane for petroleum». Øvrige verk og bruk beskattes etter
lovendringen som «næringseigedom» med fritak for «produksjonsutstyr og -installasjonar»,
jf. § 4 annet ledd.
(47) I eiendomsskatteloven slik den lød før 2019, fremgikk det av § 4 annet ledd fjerde punktum at
«[a]rbeidsmaskinar og tilhøyrsle og ting som kan setjast i klasse med slikt», skulle inngå i
«verk og bruk» hvis de var «part av sjølve føretaket.»
(48) Dette ble forstått slik at arbeidsmaskiner og tilbehør til eiendom i kategorien «verk og bruk»
inngikk i eiendomsskattegrunnlaget når gjenstandene ble ansett som integrert i anlegget. I
proposisjonen til lovendringen, Prop. 1 LS (2017–2018), som jeg kommer tilbake til, er dette
beskrevet slik på side 108:
«Det er en forutsetning for eiendomsbeskatning av arbeidsmaskiner mv. at de er ʻein part
av sjølve føretaketʼ. Det er slått fast i rettspraksis at ʻsjølve føretaketʼ refererer til den
faste eiendommen.
sak nr. 23-037948SIV-HRET

8
… Rettspraksis har forsøkt å trekke opp generelle prinsipper for tolkningen av
bestemmelsen, men avgjørelsen vil alltid være knyttet til det konkrete saksforholdet.
Dette gjør at rettspraksis ikke alltid vil gi veiledning i tilfeller som ikke tidligere er
behandlet av domstolene.»
(49) Et eksempel fra praksis er lagmannsrettsdommen i RG-2005-1285 Ringnes hvor trykktanker,
bryggerhuslinje, kjølesentral med videre i et ølbryggeri, ble ansett å inngå i
eiendomsskattegrunnlaget.
(50) I Sundvolden-erklæringen, den politiske plattformen for ny regjering utgått av Høyre og
Fremskrittspartiet 7. oktober 2013, fremgår det at den nye regjeringen ville frita
«ikke-integrerte maskiner fra eiendomsskatt i industrianlegg».
(51) Det fremgår videre av Prop. 1 LS (2017–2018) at det fra næringslivets side ble gjort gjeldende
at takstene omfattet stadig flere objekter, og at produksjonsutstyret i mange tilfeller utgjorde
mer enn to tredjedeler av taksten for verk og bruk. Kommunene, som ofte har eiendomsskatt
som en viktig inntektskilde, var på sin side generelt kritiske til forslaget.
(52) Regjeringen mente at det var behov for en lovendring som ville gjøre reglene klarere og
samtidig redusere beskatningsgrunnlaget for verk og bruk. Dette ville innebære en lettelse for
eierne av verk og bruk og et inntektsbortfall for kommunene.
(53) Departementet oppsummerte hensynene slik i proposisjonen på side 113:
«Departement viser til at dagens avgrensning av eiendomsskattegrunnlaget for verk og
bruk er basert på en skjønnsmessig helhetsvurdering. I denne vurderingen er det et
sentralt spørsmål om en adskillelse ville medføre uforholdsmessige økonomiske ofre sett
fra et forretningsmessig synspunkt. Denne avgrensningen sammenfaller ikke med
avgrensningen av fast eiendom i andre sammenhenger. Dette medfører i noen tilfeller at
arbeidsmaskiner mv. som har preg av å være løsøre, inkluderes i
eiendomsskattegrunnlaget. Uavhengig av skillet mellom løsøre og fast eiendom er det
utvilsomt at produksjonsmidlene i verk og bruk i stor grad er gjenstand for
eiendomsbeskatning. Arbeidsmaskinene mv. kan være svært kostbare, og
eiendomsbeskatningen av verk og bruk fremstår som høy sammenlignet med
eiendomsbeskatningen av annen næringseiendom.»
(54) Jeg forstår dette slik at departementet mente at det var behov for en lovendring, dels fordi det
prinsipielt var feil at driftsmidler som hadde preg av å være løsøre, gikk inn i grunnlaget for
eiendomsskatten, og dels fordi eiendomsbeskatningen av produksjonsbedrifter var
uforholdsmessig høy i forhold til bedrifter i andre bransjer.
(55) I sin nærmere beskrivelse av løsningen tok departementet utgangspunkt i at det måtte innføres
nye regler for å avgrense beskatningsgrunnlaget for næringseiendom.
Produksjonsinstallasjoner – som ikke lenger skulle være del av skattegrunnlaget – ble
beskrevet slik i proposisjonen på side 114–115:
«Begrepet ʻproduksjonsinstallasjonerʼ skal omfatte faste innretninger med varig
forankring som har en funksjon i produksjonsprosessen … Departementet legger til grunn
at begrepet vil omfatte vesentlige deler av store industrianlegg, og at det for slike anlegg
hovedsakelig vil være bygninger og grunnarealer som blir igjen i
eiendomsskattegrunnlaget.
sak nr. 23-037948SIV-HRET

9
For at noe skal anses å være en ʻproduksjonsinstallasjonʼ må tilknytningen til
produksjonsprosessen være av en viss styrke. Et sentralt moment vil være installasjonens
funksjon. Dersom den transporterer råvarer eller bidrar i selve tilvirknings- eller
transformasjonsprosessen er vilkåret klart oppfylt. En installasjon kan imidlertid ha en
nær tilknytning til produksjonsvirksomheten uten at den inngår i selve
produksjonskjeden. Dette gjelder særlig installasjoner som er en forutsetning for eller en
nødvendig konsekvens av den bestemte produksjonsvirksomheten på eiendommen. Som
eksempler kan nevnes særskilte anlegg for rensing, brannsikkerhet og avfallsbehandling
som er nødvendige av hensyn til den typen produksjon som foregår på anlegget. …
Produksjonsutstyr og -installasjoner må avgrenses mot maskiner som tjener
bygningen/den faste eiendommen. Dette er maskiner som er nødvendige for at
bygningene skal fungere som sådan, det vil si uten hensyn til produksjonen og omfatter
blant annet belysning, ventilasjon, sanitæranlegg og heiser.»
Oppsummering
(56) Eiendomsskatten er en skatt på fast eiendom, det vil si grunnarealer, bygninger og det som
ellers er noenlunde permanent forbundet med grunnen. Utgangspunktet er at fast eiendom
omfattes av skattegrunnlaget såfremt kommunen har skrevet ut eiendomsskatt for
vedkommende kategori eiendom, jf. lovens § 3.
(57) Uttalelsen i Sundvolden-erklæringen om at regjeringen ville frita «ikke-integrerte maskiner
fra eiendomsskatt i industrianlegg», er i tråd med dette.
(58) Denne forståelsen bekreftes av det jeg nettopp har sitert fra departementets uttalelse om at det
for store industrianlegg «hovedsakelig vil være bygninger og grunnarealer som blir igjen i
eiendomsskattegrunnlaget». I samme retning trekker uttalelsene om at produksjonsutstyr og
installasjoner «må avgrenses mot maskiner som tjener bygningen/den faste eiendommen».
Dette bekrefter at det generelt ikke vil være aktuelt å ekskludere bygninger og grunn fra
skattegrunnlaget. Samtidig innebærer det at diverse former for tilbehør ikke omfattes, selv om
det har en så vidt sterk tilknytning til grunn eller bygg at det etter tidligere praksis ville ha falt
inn under beskatningsgrunnlaget.
(59) Avgrensningen mot produksjonsutstyr og -installasjoner angir for annet enn grunn og
bygninger en funksjonell avgrensning som gjør det overflødig å vurdere i hvilken grad
maskiner og annet utstyr kan skilles fra den faste eiendommen uten uforholdsmessige
kostnader. Alt det som direkte inngår i produksjonsprosessen, faller utenfor
beskatningsgrunnlaget. Til illustrasjon viser jeg til den nevnte Ringnes-dommen der
trykktanker, bryggerhuslinje og kjølesentral i et ølbryggeri ble ansett å falle inn under
eiendomsskattegrunnlaget. Ut fra den funksjonelle vurderingen som etter någjeldende lov skal
anvendes, ville resultatet i dommen – iallfall i det vesentlige – ha måttet bli det motsatte i dag.
Men avgrensningen rekker lenger enn dette. Som nevnt følger det av forarbeidene at
installasjoner som bidrar til å transportere råvarer, og anlegg for rensing, brannsikkerhet og
avfallsbehandling, vil være å anse som «produksjonsutstyr eller
-installasjoner». På den annen side vil anlegg og maskiner som er nødvendige av hensyn til
eiendommen som sådan, falle innenfor skattegrunnlaget.
sak nr. 23-037948SIV-HRET

10
(60) Med en slik avgrensning er det ikke til å unngå at det vil oppstå tvil i noen sammenhenger.
Det vil da etter omstendighetene kunne gi veiledning å se hen til hva som er best egnet til å
oppnå likebehandling av vareproduksjon og andre former for næringsvirksomhet.
Den konkrete rettsanvendelsen
Kavernene
(61) De 17 kavernene er store og lukkede fjellhaller som er sprengt ut ca. 30 meter ned i grunnen.
Volumet er fra 10 000 til 180 000 kubikkmeter. Deres samlede tekniske verdi er taksert til 491
millioner kroner.
(62) I hver kaverne er det utstyr for å kontrollere og styre volum, temperatur, vann, voks, gass mv.
Hver kaverne har pumper og er gjennom et rørsystem forbundet med prosessanlegget og
andre fjellhaller.
(63) Fem av kavernene brukes til oppbevaring av råolje som skal raffineres. De kan også ta imot
feilproduksjon fra prosessanlegget. Dette skjer med under én prosent av volumet. Kavernene
for råolje har i tillegg en sikkerhetsfunksjon dersom raffineriet må tømmes, og må alltid ha
noe ledig kapasitet for å kunne ta imot petroleumsprodukter fra prosessanlegget på Kollsnes
dersom andre anlegg på Mongstad er ute av drift. De øvrige kavernene brukes til oppbevaring
av produkter som har vært gjennom en raffineringsprosess.
(64) Kavernenes sentrale funksjon er lagring av råolje og raffinerte produkter. Det er for øvrig ikke
nødvendig å gjøre rede for i hvilken grad det kan sies å foregå bearbeidelse av råvarene i
kavernene. Uansett er det avgjørende at kavernene klart og utvetydig er fast eiendom. Jeg
minner om departementets uttalelse i proposisjonen om at det for store industrianlegg
hovedsakelig vil være bygninger og grunnarealer som blir igjen i eiendomsskattegrunnlaget.
Jeg peker i denne sammenheng på at hvis kavernene ikke skulle inngå i grunnlaget for
eiendomsskatten, så ville det bety at denne typen virksomhet ikke bare ble likestilt med annen
næringsvirksomhet, men klart gunstigere stilt.
Tankene
(65) Saken omfatter 16 tanker, som har en samlet teknisk verdi på 87,8 millioner kroner. Jeg
nevner at det også er en rekke andre tanker på raffineriet som kommunen har akseptert å
holde utenfor grunnlaget for eiendomsbeskatningen.
(66) De tankene saken gjelder, er sylinderformede selvstendige byggverk eller anlegg, som er
fundamentert i grunnen og har vegger og tak. Tankene er utstyrt med pumper og miksere og
er via rør forbundet med hverandre, prosessanlegget og blandings- og leveringsinstallasjoner.
Alt teknisk utstyr er tatt ut av takstgrunnlaget. I hovedsak pumpes det fra prosessanlegget til
tankene, men det kan også pumpes motsatt vei ved behov. De omtvistede tankene brukes,
langt på vei, på samme måte som kavernene, til oppbevaring av ulike prosesserte produkter.
Innholdet kan variere. Ulike produkter kan blandes på tankene, men blandingen skjer i
hovedsak i egne installasjoner ved levering og lasting.
sak nr. 23-037948SIV-HRET

11
(67) Jeg finner det klart at tankene er fast eiendom. De brukes dessuten i hovedsak til oppbevaring
av prosesserte produkter og kan rent språklig vanskelig beskrives som
produksjonsinstallasjoner. Til forskjell fra kavernene er de ikke sprengt ut i grunnen, men
bygget på grunnen. Det fratar dem imidlertid – på samme måte som for kavernene – ikke den
karakter av bygninger som tilsier at de faller inn under grunnlaget for eiendomsskatten.
Byggverkene
(68) Skattevedtaket gjelder en bygningsmasse med en samlet verdi på 204,5 millioner kroner. De
tre byggene som er omstridt for Høyesterett, er to kompressorhus og byggverket over
Gulftronic-anlegget, som er et elektrostatisk separatoranlegg. Taksten for de tre byggene er til
sammen 1,8 millioner kroner.
(69) Byggverkene kan minne om enkle lagerskur og er uisolert, men de har betongfundament og
solide bærende konstruksjoner. På grunn av behovet for ventilasjon, adkomst og tilkobling til
øvrige deler av prosessanlegget har de ikke heldekkende vegger og tak.
(70) Equinor har omtalt de omstridte byggverkene som «maskindekker», «værbeskyttelser» eller
lignende og har fremholdt at de har som funksjon å beskytte utstyr og installasjoner mot
uteklima, samt at de er utformet for å gi plass og mulighet for vedlikehold. Byggverkene har
egenskaper som gjør at de kan benyttes for andre formål, for eksempel å huse annen
maskinpark eller lagring av gjenstander som ikke må ha temperatur- og
luftfuktighetsregulering.
(71) Det fremstår for meg som klart at disse byggverkene ikke treffende kan betegnes som
produksjonsinstallasjoner. Tvert imot har de den typiske primærfunksjon for bygninger,
nemlig å beskytte mennesker, dyr eller gjenstander mot vær og vind. De faller inn under
grunnlaget for eiendomsskatten.
Konklusjon og sakskostnader
(72) Jeg er kommet til at ingen av de omstridte kavernene, tankene eller byggverkene kan
klassifiseres som «produksjonsinstallasjoner» i eiendomsskattelovens forstand. Tvert imot
faller de inn under det som er kjernen i begrepet fast eiendom, nemlig grunnarealer, bygninger
og det som ellers er noenlunde permanent forbundet med grunnen.
(73) Anken har etter dette ikke ført frem, og Alver kommune har etter hovedregelen i tvisteloven
§ 20-2 krav på dekning av sine sakskostnader. Jeg mener at det ikke er grunn til å gjøre
unntak etter § 20-2 tredje ledd.
(74) Alver kommune har fremlagt sakskostnadsoppgave på 769 300 kroner, som i sin helhet
gjelder salær. Kravet tas til følge.
sak nr. 23-037948SIV-HRET

12
(75) Jeg stemmer for slik
D O M :
1. Anken forkastes.
2. I sakskostnader for Høyesterett betaler Equinor Energy AS, Equinor Refining Norway
AS og Equinor ASA, én for alle og alle for én, til Alver kommune
769 300 – syvhundreogsekstinitusentrehundre – kroner innen 2 – to – uker fra
forkynnelsen av denne dom.
(76) Dommer Bull: Jeg er i det vesentlige og i resultatet enig med
førstvoterende.
(77) Dommar Høgetveit Berg: Det same.
(78) Dommer Hellerslia: Likeså.
(79) Dommer Noer: Likeså.
(80) Etter stemmegivningen avsa Høyesterett denne
D O M :
1. Anken forkastes.
2. I sakskostnader for Høyesterett betaler Equinor Energy AS, Equinor Refining Norway
AS og Equinor ASA, én for alle og alle for én, til Alver kommune
769 300 – syvhundreogsekstinitusentrehundre – kroner innen 2 – to – uker fra
forkynnelsen av denne dom.
sak nr. 23-037948SIV-HRET