Dato: 2022-06-30

Sammendrag: Høyesterett har gjennom behandlingen av to saker (HR-2022-1319-Aog HR-2022-1320-A) avklart hvilket beløp som skal legges til grunn som «utbytte av en straffbar handling» i saker om heleri og hvitvasking.

I HR-2022-1320-A hadde domfelte hvitvasket noe over 600 000 kroner som stammet fra «svart» arbeid. Hans handlinger var et nødvendig og viktig ledd i en systematisk og omfattende virksomhet som er svært samfunnsskadelig. I tråd med HR-2022-xxx-A må totalbeløpet den tiltalte hadde befatning med, legges til grunn for straffutmålingen.

Høyesterett kom til at et passende utgangspunkt for straffen var fengsel i seks til syv måneder. Det ble tatt hensyn til domfeltes bidrag til en smidig saksavvikling og at saksbehandlingstiden også i denne saken hadde vært altfor lang. Straffen ble etter dette fastsatt til fengsel i 120 dager.

Dommen bidrar til avklaring av straffenivået for grov hvitvasking.

D O M
avsagt 30. juni 2022 av Høyesterett i avdeling med
dommer Aage Thor Falkanger
dommer Ragnhild Noer
dommer Knut H. Kallerud
dommer Per Erik Bergsjø
dommer Erik Thyness
HR-2022-1320-A, (sak nr. 22-022646STR-HRET)
Anke over Borgarting lagmannsretts dom 12. januar 2022
I.
Påtalemyndigheten (statsadvokat Peter Andre Johansen)
mot
A (advokat Berit Reiss-Andersen)
II.
A (advokat Berit Reiss-Andersen)
mot
Påtalemyndigheten (statsadvokat Peter Andre Johansen)

2
S T E M M E G I V N I N G
(1) Dommer Kallerud:
Sakens spørsmål og bakgrunn
(2) Saken gjelder straffutmåling for grov hvitvasking. Det er særlig reist spørsmål knyttet til
fastsettelsen av det utbyttet hvitvaskingen gjelder.
(3) Saken er behandlet i sammenheng med sak HR-2022-1319-A som er votert tidligere i dag.
(4) A – som også bruker fornavnet B – ble 23. november 2020 tiltalt for overtredelse av
straffeloven § 338 første ledd, jf. § 337 første ledd – grov hvitvasking. Det sentrale i
grunnlaget var at han mottok til sammen noe over 600 000 kroner som blant annet stammet
fra «svart» arbeid i et navngitt aksjeselskap, og deretter disponerte over pengene. Tiltalen
omfattet også medvirkning til grovt skattesvik på nær 130 000 kroner i det samme
aksjeselskapet.
(5) Oslo tingrett dømte 30. mars 2021 A i samsvar med tiltalebeslutningen til fengsel i
120 dager. Han ble også for alltid fradømt retten til å drive næringsvirksomhet.
Inndragning ble idømt med 90 000 kroner. Domsslutningen er denne:
«1. B, født 00.00.1976, dømmes for overtredelse av straffeloven § 338 første
ledd jf. § 337 første ledd og straffeloven § 379 jf. § 378 jf. straffeloven
§ 15, jf. straffeloven § 79 bokstav a til fengsel i 120 – etthundreogtjue –
dager.
2. B, født 00.00.1976, fradømmes for alltid retten til å drive selvstendig
næringsvirksomhet, være daglig leder i noe selskap eller sitte i noe selskaps
styre, jf. straffeloven § 56 første ledd bokstav b.
3. B, født 00.00.1976, dømmes til å tåle inndragning av
90 000 – nittitusen – kroner, jf. straffeloven § 67 første ledd.»
(6) A anket til lagmannsretten over flere sider ved dommen, men bare anken over
reaksjonsfastsettelsen, inkludert rettighetstapet, ble henvist til behandling. Borgarting
lagmannsrett avsa 12. januar 2022 dom med slik domsslutning:
«I tingrettens dom, domsslutningen punkt 1, gjøres den endring at straffen settes til
fengsel i 90 – nitti – dager, hvorav 30 – tretti – dager gjøres betinget med en prøvetid
på 2 – to – år, jf. straffeloven § 34.
I tingrettens dom, domsslutningen punkt 2, gjøres den endring at rettighetstapet
begrenses i tid til 3 – tre – år fra det tidspunkt dommen er endelig.»
(7) Ved straffutmålingen la lagmannsretten – i motsetning til tingretten – til grunn at det totale
beløpet A fikk overført til seg, ikke kunne anses som «utbyttet av en straffbar handling».
Lagmannsretten mente at avgjørelsen i HR-2021-987-A, som gjaldt selvvask, måtte føre til
at det også for A skulle gjøres fradrag for utgifter i det selskapet pengene kom fra. Det var
ikke mulig å beregne dette nøyaktig. Beløpet lagmannsretten tok utgangspunkt i, ble derfor
skjønnsmessig redusert til halvparten av det som faktisk var overført til kontoene A
HR-2022-1320-A, (sak nr. 22-022646STR-HRET)

3
disponerte. Straffen ble redusert til fengsel i 90 dager hvor 30 dager ble gjort betinget.
Rettighetstapet ble begrenset til tre år. Inndragningen var rettskraftig avgjort ved
tingrettens dom.
(8) Påtalemyndigheten har anket til Høyesterett over straffutmålingen. Etter aktors oppfatning
var det feil av lagmannsretten ikke å basere straffutmålingen på hele det beløpet A har hatt
befatning med. Tingrettens straffutmåling – som altså baserte seg på totalsummen – er
korrekt, og straffen bør settes til fengsel i 120 dager.
(9) Også A har anket over straffutmålingen. Han anfører at straffen bør gjøres betinget i sin
helhet. Hans rolle var underordnet, og den altfor lange saksbehandlingstiden bør gis større
vekt. Lagmannsrettens fradrag for å komme frem til det utbyttet A har håndtert, er korrekt.
Rettighetstapet er ikke angrepet.
Mitt syn på saken
Saksforholdet
(10) Lagmannsretten har oppsummert As hvitvaskingshandlinger slik:
«Når det gjelder den grove hvitvaskingen, er det i tingrettens dom lagt til grunn at A
gjennom selskapet X AS mottok til sammen kr 636 284 på to bankkonti som han
disponerte over. De overførte midlene tok A i all hovedsak ut i kontanter, og for øvrig
brukte han pengene til private formål. A var eneeier og daglig leder i X AS. Alle
pengene kom fra Y AS og/eller C som var innehaver av Y AS. Tingretten fant det
bevist at Y AS genererte inntekter delvis ved å benytte seg av såkalt ʻsvartʼ
arbeidskraft, hvor det verken ble foretatt eller betalt skattetrekk. Det ble heller ikke
betalt arbeidsgiveravgift. Videre genererte Y AS inntekter ved å benytte seg av
arbeidstakere uten tillatelse til å arbeide i Norge, noe som er brudd på utlendingsloven.
Y AS skaffet seg også inntekter gjennom å overføre betalinger til ulike virksomheter
etter fiktive fakturaer som ikke samsvarte med reelle tjenester og leveranser, og
samtidig kreve fradrag for inngående merverdiavgift. Tingretten fant at alle
overføringene på til sammen kr 636 284 til kontiene som A disponerte, hadde det til
felles at overføringene ble foretatt uten gyldig eller legitimt rettsgrunnlag. Det ble lagt
til grunn at As selskap X AS var et stråselskap for Y AS/C, og at ordningen med
stråselskap muliggjorde en langt høyere fortjeneste for C enn om han hadde drevet
lovlig. Tingretten la videre til grunn at A var klar over at overføringene kom fra Y
AS/C, og at han forstod eller holdt det for overveiende sannsynlig at overføringene fra
Y AS/C var utbytte av straffbare handlinger.»
(11) Noe forenklet oppfatter jeg det slik at As heleide selskap X AS var et stråselskap opprettet
for å ta imot penger som ble overført fra Y AS eller dette selskapets eneeier. Pengene som
ble overført til A, var blant annet utbytte fra «svart arbeid», noe A var klar over. Felles for
alle overføringene til As selskap var at de ble foretatt «uten gyldig eller legitimt
rettsgrunnlag». A er domfelt for grov hvitvasking av midler som kom fra Y AS eller fra
eneeieren av dette selskapet. Forholdet pågikk i en periode på syv måneder.
(12) Saken mot eieren av Y AS ble behandlet av Høyesterett i HR-2021-987-A. Jeg kommer
tilbake til betydningen av denne saken.
HR-2022-1320-A, (sak nr. 22-022646STR-HRET)

4
De rettslige spørsmål – avklaring i HR-2022-1319-A
(13) Saken for Høyesterett gjelder bare straffutmålingen. Den reiser de samme rettslige
spørsmål som i sak HR-2022-1319-A, votert tidligere i dag. Jeg viser til drøftelsen i den
saken. I avsnitt 23 følgende er det generelle uttalelser om straffutmålingsmomentene ved
domfellelse for heleri. Størrelsen på det beløpet som heleren eller hvitvaskeren har hatt
befatning med som straffutmålingsmoment, er behandlet i avsnitt 30 følgende. I avsnitt 38
er konklusjonen at det gjennomgående ikke vil være grunn til å gå inn på en slik beregning
av beløpets størrelse som ble gjort i HR-2021-987-A ved straffutmåling for heleri og
hvitvasking knyttet til «svart» arbeid. Det samlede beløpet heleren og hvitvaskeren har hatt
befatning med, kan altså legges til grunn ved straffutmålingen uten fradrag for kostnader
eller andre lovlige elementer. Dette gjelder selv om primærlovbruddet skulle være kjent.
(14) Et særegent forhold i saken her er at primærlovbruddene er pådømt i en tidligere sak og
behandlet av Høyesterett i HR-2021-987-A. Lagmannsretten la som nevnt avgjørende vekt
på denne avgjørelsen ved fastsetting av hvor stort utbytte som skulle legges til grunn ved
straffutmålingen for A. Konsekvensen, slik lagmannsretten så det, var at utbyttet måtte
reduseres til omtrent halvparten av de beløp som faktisk ble overført til A for hvitvasking.
Som det fremgår av avgjørelsen i HR-2022-1319-A, er dette ikke en riktig rettslig
tilnærming.
(15) På bakgrunn av sammenhengen mellom saken her og HR-2021-987-A har lagmannsretten
trukket frem et særlig moment som jeg finner grunn til å kommentere. Lagmannsretten
mener det ville være lite konsekvent om en medhjelper som A skulle kunne dømmes for et
høyere utbytte enn den som selv har stått for overføringen, her den domfelte i
HR-2021-987-A.
(16) Jeg er enig i at dette tilsynelatende kan virke paradoksalt. Men jeg er ikke enig i at
konsekvensen må bli at en må gå inn i en slik beregning som angitt i HR-2021-987-A også
ved straffeutmålingen for en ordinær hvitvasker. Hvitvaskingshandlingen er et selvstendig
straffbart forhold hvor det beløpet hvitvaskeren selv har håndtert – det han har stått for
hvitvasking av – er kjernen i lovbruddet. Jeg viser for øvrig til drøftelsen i
HR-2022-1319-A avsnitt 33 følgende og minner om at beløpets størrelse uansett bare er ett
av mange straffutmålingsmomenter.
Straffutmålingen
(17) Lagmannsretten har ved straffutmålingen korrekt tatt utgangspunkt i den grove
hvitvaskingen som det alvorligste forholdet. I tilknytning til dette uttaler lagmannsretten:
(18) «I vår sak må det anses som skjerpende at As handlinger var et nødvendig og viktig ledd i en
systematisk og omfattende virksomhet som er svært samfunnsskadelig. Svart arbeid som skjules
ved systematisk og organisert bruk av fiktive fakturaer er utbredt, og utgjør en alvorlig form for
skatte- og avgiftskriminalitet i tilknytning til arbeidsmarkedskriminalitet. Fiktiv fakturering kan
også legge til rette for en rekke andre lovbrudd, blant annet brudd på arbeidsmiljøloven og
utlendingslovgivningen. Virksomheter som driver lovlig, risikerer å bli utkonkurrert av foretak som
baserer seg på slik lovstridig virksomhet.»
(19) Jeg er enig i at dette er tungtveiende momenter i straffutmålingen.
HR-2022-1320-A, (sak nr. 22-022646STR-HRET)

5
(20) A har altså hvitvasket noe over 600 000 kroner. Det ville etter mitt skjønn hatt begrenset
betydning for den konkrete straffutmålingen om beløpet, slik lagmannsretten la til grunn,
bare hadde vært om lag halvparten av dette. De andre straffutmålingsmomentene veier
tungt i den samlede vurderingen.
(21) Også når det gjelder straffenivået, viser jeg til gjennomgangen i HR-2022-1319-A, se
avsnitt 39 følgende. Den ene av de domfelte i den saken hadde gjort seg skyldig i heleri av
noe over 1,2 millioner kroner på en måte som har klare fellestrekk med As hvitvasking.
For henne tok Høyesterett utgangspunkt i fengsel i noe over ett år. As
hvitvaskingshandlinger ble imidlertid begått over en kortere periode – syv måneder.
Domfelte i den andre saken hadde begått helerier over en periode på noe under to år.
(22) Et passende utgangspunkt for straffen i saken her mener jeg er fengsel i seks til syv
måneder. I tillegg kommer det grove skattesviket. Det er få opplysninger om dette i
lagmannsrettens dom. Lagmannsretten har ved den konkrete vurderingen lagt liten vekt på
dette. Jeg har ikke tilstrekkelig grunnlag for å overprøve lagmannsrettens skjønn her og er
blitt stående ved et utgangspunkt på fengsel i rundt syv måneder for begge forholdene.
(23) Lagmannsretten har trukket frem at A har bidratt «til en enkel og smidig saksavvikling i en
tid der domstolenes kapasitet til å gjennomføre ordinære hovedforhandlinger har vært
sterkt redusert av smittevernhensyn». Jeg er enig i at dette bør komme A til gode ved
straffutmålingen.
(24) Lagmannsretten har videre kommet til at det foreligger «fullstendig inaktivitet i saken mot
A i omkring ett år og ti måneder». I tillegg har saksbehandlingstiden for lagmannsretten
vært noe lang, slik at saken har tatt om lag to år mer enn den burde. Perioden med
inaktivitet innebærer et brudd på Den europeiske menneskerettskonvensjon artikkel 6 nr.
1 og må føre til en markert reduksjon av straffen. I tråd med storkammeravgjørelsen i
HR-2016-225-S bør det her gjøres fradrag i totalstraffen. Jeg mener at to til tre måneders
fradrag kan være passende.
(25) Etter å ha tatt hensyn til As samarbeidsvilje og den altfor lange saksbehandlingstiden er jeg
kommet til at straffen passende kan settes til fengsel i 120 dager. Det er ikke grunnlag for å
gjøre noen del av straffen betinget.
Konklusjon
(26) Straffen skal etter min mening økes til fengsel i 120 dager.
(27) Jeg stemmer for denne
D O M :
I lagmannsrettens dom gjøres den endring at straffen settes til fengsel i
120 – etthundreogtyve – dager.
HR-2022-1320-A, (sak nr. 22-022646STR-HRET)

6
(28) Dommer Thyness: Jeg er i det vesentlige og i resultatet enig med
førstvoterende.
(29) Dommer Bergsjø: Likeså.
(30) Dommer Noer: Likeså.
(31) Dommer Falkanger: Likeså.
(32) Etter stemmegivningen avsa Høyesterett denne
D O M :
I lagmannsrettens dom gjøres den endring at straffen settes til fengsel i
120 – etthundreogtyve – dager.
HR-2022-1320-A, (sak nr. 22-022646STR-HRET)