Sammendrag: Skoghøy, Støle, Flock, Rieber-Mohn, GussgardSaka galdt straffutmåling for overtaking av litt hasj og ca. tre gram amfetamin. A var tidlegare straffedømd til saman 19 gonger - i det vesentlege for vinnings- og narkotikakriminalitet. Han var avhengig av narkotika, og det aktuelle brotsverket var gjort åtte dagar etter at han var lauslaten på prøve etter soning av førre dom. Tingretten fastsette straffa til fengsel i 30 dagar, mens lagmannsretten hadde fastsett straffa til fengsel i 14 dagar.Under dissens (3 mot 2) forkasta Høgsterett anken til den dømde. Det låg ikkje føre nokon rehabiliteringssituasjon, og dommarane var samde om at valet stod mellom bot og fengsel utan vilkår. Fleirtalet fann det lite føremålstenleg å reagere med bot. Det ville etter synet til fleirtalet kunne stimulere til meir vinningskriminalitet. Alternativt ville ei bøtestraff lett føre til at den subsidiære fengselsstraffa måtte fullendas. Det blei også vist til at det av allmennpreventive grunnar er uheldig om narkotikamisbrukares overtaking av narkotika til eigen bruk berre skal sanksjoneras med bot. Narkotikamisbruk kostar årleg svært mykje i form av øydelagde liv for dei narkomane sjølv og deira pårørande og monalege tap for dei som er offer for den vinningskriminaliteten som skjer for å finansiere misbruken. På dette grunnlaget fann fleirtalet at den straffa lagmannsretten hadde fastsett, var høveleg. Mindretalet fann at korkje individualpreventive omsyn eller omsynet til den alminnelege lovlydnaden kunne grunngi fengsel utan vilkår overfor denne gruppa narkomane. Dersom den subsidiære fengselsstraffa skulle komme til fullbyrding, vil det regelmessig vere tale om nokre få dagars fridomstap, mens det ved dom på fengsel utan vilkår ikkje kan dømmas til lægre straff enn fengsel i 14 dagar. Mindretalet røysta difor for å setje straffa til ei bot på kr 2 500, som skulle reknas som uthalden ved varetektsfrådrag på tre dagar.

NORGES HØYESTERETT
Den 26. januar 2005 avsa Høyesterett kjennelse i
HR-2005-00132-A, (sak nr. 2004/1646), straffesak, anke,
A (advokat John Christian Elden )
mot
Den offentlige påtalemyndighet (statsadvokat Jarle Golten Smørdal)
S T E M M E G I V N I N G :
(1) Dommer Skoghøy: Saken gjelder utmåling av straff for erverv av mindre kvanta hasj og
amfetamin til eget bruk.
(2) Ved Hordaland politidistrikts siktelse 23. april 2004 ble A, født 00.00.1974, siktet for
overtredelse av straffeloven § 162 første ledd ved at han torsdag 22. april 2004 eller kort
tid forut for dette i Bergen hadde ervervet ”litt hasjisj og ca. 3 gram amfetamin fra en ikke
navngitt person”. Han avgav en uforbeholden tilståelse, og på dette grunnlag avsa Bergen
tingrett 23. april 2004 dom med slik domsslutning:
”A, født 00.00.1974, dømmes for overtredelse av strl. § 162, 1. ledd til fengsel i 30 –
tretti– dager. Ved soning fragår 2 –to– dager for utholdt varetekt.”
(3) Domfelte anket over straffutmålingen til Gulating lagmannsrett, som 14. september 2004
avsa dom med slik domsslutning:
”I Bergen tingretts dom av 23.04.2004 gjøres den endring at straffen settes til 14 –
fjorten – dager fengsel.
Saksomkostninger idømmes ikke.”
(4) Domfelte har anket til Høyesterett over straffutmålingen. Han har anført at han er
avhengig av narkotika og at det da vil være urimelig å anvende ubetinget fengsel.
Prinsipalt har han påstått straffen fastsatt til bot, subsidiært betinget fengsel.

2
(5) Aktor har for Høyesterett nedlagt påstand om at den straff lagmannsretten har fastsatt, blir
gjort betinget.
(6) Jeg er kommet til at anken ikke fører frem.
(7) A er tidligere straffedømt til sammen 19 ganger – i det vesentlige for vinnings- og
narkotikakriminalitet. Den vinningskriminalitet han er dømt for, henger sammen med
hans narkotikabruk.
(8) Denne saken gjelder erverv av litt hasj og ca. 3 gram amfetamin til domfeltes eget bruk.
Forholdet ble begått åtte dager etter at han ble løslatt på prøve etter soning av Borgarting
lagmannsretts dom av 19. desember 2003. Ved denne ble han dømt til fengsel i åtte
måneder. Det alvorligste forhold i denne dommen var grovt tyveri av verdier for minst
kr 100 000 fra en privat bolig. I tillegg omfattet domfellelsen erverv av et mindre
kvantum narkotika og bæring av ”softgun” – en Colt double eagle plastpistol – på
offentlig sted.
(9) Av de 19 tidligere domfellelsene gjelder 16 narkotikalovbrudd, mens 13 omfatter grove
tyverier eller forsøk på grove tyverier. Sju av disse gjelder tyverier fra private hjem.
(10) Det foreligger ikke noen rehabiliteringssituasjon, og på bakgrunn av de tidligere
domfellelsene fremstår da en betinget reaksjon etter min oppfatning som lite
hensiktsmessig. Spørsmålet blir derfor om det skal reageres med ubetinget fengsel eller
bot.
(11) Det kvantum narkotika denne saken gjelder, ligger klart over det som vanligvis blir
avgjort med bot. Etter påtalemyndighetens praksis går grensen for bruk av forelegg for
erverv av amfetamin til eget bruk ved erverv av en til to brukerdoser, jf. riksadvokatens
rundskriv 1/98. Dersom man i dette tilfellet skulle reagere bare med bot, måtte det være
fordi domfelte er avhengig av narkotika.
(12) Siden flere av de tidligere domfellelsene gjelder vinningskriminalitet som har
sammenheng med domfeltes narkotikamisbruk, finner jeg det lite formålstjenlig å reagere
med bot. Dersom man skal reagere med bot, vil det etter min oppfatning kunne stimulere
til ytterligere vinningskriminalitet. Av hensyn til samfunnets behov for vern mot
vinningskriminalitet finner jeg dette uheldig. Alternativt vil en bøtestraff overfor dette
klientellet lett medføre at den subsidiære fengselsstraff må fullbyrdes, og det vil da i
praksis bli liten forskjell fra ubetinget fengsel.
(13) I tillegg kommer at det etter min oppfatning også av allmennpreventive grunner vil være
uheldig om narkotikamisbrukeres erverv av narkotika til eget bruk bare skal sanksjoneres
med bot. Narkotikamisbruk er et stort samfunnsproblem, og gjennom sitt forbruk er
narkomane med på å opprettholde et marked for omsetning av narkotika. Som
påtalemyndigheten har fremholdt i tilsvar til anken, koster narkotikamisbruk årlig svært
mye i form av ødelagte liv for de narkomane selv og deres pårørende og betydelige tap
for de som er ofre for den vinningskriminalitet som skjer for å finansiere misbruket.
(14) Det er i saken fremlagt opplysninger om siktelser for straffbare forhold som er begått etter
det forhold denne saken gjelder, og forsvareren har nedlagt påstand om at disse
opplysningene skal avskjæres. Blant annet i tilfeller hvor det er spørsmål om det

3
foreligger en rehabiliteringssituasjon, eller om det er grunnlag for å anvende
samfunnsstraff, kan opplysninger om senere straffbare forhold være av interesse. Det bør
imidlertid utvises stor forsiktighet med å trekke inn straffbare forhold som verken er
pådømt eller erkjent. I denne saken finner jeg de opplysninger som er fremlagt om senere
siktelser, å være uten betydning. På den annen side kan jeg ikke se at det er grunn til å
avskjære disse opplysningene, jf. straffeprosessloven § 292.
(15) Lagmannsretten har fastsatt straffen til fengsel i 14 dager. Jeg finner denne reaksjonen
passende.
(16) Domfelte har i anledning av denne saken vært varetektsfengslet i to dager. Da varetekten
har vært utholdt i isolasjon, skal varetektsfradraget settes til tre dager, jf. straffeloven § 60
første ledd andre punktum.
(17) Jeg stemmer for denne
K J E N N E L S E :
Anken forkastes.
Til fradrag i straffen går 3 – tre – dager for varetektsfengsel.
(18) Dommer Støle: Jeg er kommet til at anken bør tas til følge.
(19) Innledningsvis finner jeg grunn til å bemerke at saken gjelder spørsmål om valg av
reaksjon overfor en langtkommen avhengig narkoman for erverv av beskjedne kvanta
narkotika til eget bruk. Noen spredningsfare kan ikke sies å foreligge, og saken gjelder et
rent tilfelle av kjøp til eget bruk. Jeg kan ikke se at Høyesterett tidligere har fått seg
forelagt et tilsvarende typetilfelle som i vår sak.
(20) Jeg er enig med førstvoterende i at valg av betinget reaksjon fremstår som lite
hensiktsmessig, og at spørsmålet derfor er om det skal reageres med ubetinget fengsel
eller bot.
(21) Det er i nyere rettspraksis fremhevet at misbrukeres kjøp av narkotika til eget bruk når det
gjelder straffverdighet, står i en helt annen stilling enn kjøp med sikte på videresalg, og at
det må få betydning ved straffutmålingen om man står overfor en åpenbar
avhengighetssituasjon.
(22) Samfunnets bruk av straff er primært begrunnet i nyttehensyn, først og fremst i ønsket
om å forhindre fremtidige lovbrudd. Spørsmålet er om bruk av fengselsstraff er egnet til å
forebygge uønsket atferd – her fortsatt tilbakefall til bruk av narkotika. For meg står det
klart at det er lite hensiktsmessig å reagere med frihetsberøvelse i et tilfelle som dette.
Individualpreventive hensyn kan klarligvis ikke begrunne en slik reaksjon, og det er etter
mitt syn heller ikke nødvendig eller formålstjenlig av hensyn til den alminnelige
lovlydighet å reagere med ubetinget fengsel overfor denne gruppen narkomane. I forhold
til den straffbare handling vår sak gjelder, blir det etter mitt syn heller ikke
forholdsmessighet mellom lovovertredelse og reaksjon.

4
(23) Som førstvoterende fremhever, vil frihetsberøvelse også kunne bli aktuelt ved bøtestraff i
form av soning av den subsidiære fengselsstraffen. Men det vil da regelmessig være tale
om noen få dagers frihetsberøvelse, mens det ved dom på ubetinget fengsel ikke kan
idømmes lavere straff enn fengsel i 14 dager.
(24) Jeg stemmer etter dette for at anken tas til følge, og for at straffen settes til en bot på
kr 2 500, som anses utholdt ved varetektsfradrag på 3 dager.
(25) Dommer Flock: Jeg er i det vesentlige og i resultatet enig med
førstvoterende, dommer Skoghøy.
(26) Dommer Rieber-Mohn: Likeså.
(27) Dommer Gussgard: Jeg er i det vesentlige og i resultatet enig med
annenvoterende, dommer Støle.
(28) Etter stemmegivningen avsa Høyesterett denne
K J E N N E L S E :
Anken forkastes.
Til fradrag i straffen går 3 – tre – dager for varetektsfengsel.