Sammendrag: Flock, Kaasen, Utgård, Stang Lund og justitiarius ScheiA ble i tingretten dømt til fengsel i 7 år, hovedsakelig for diverse grove narkotikaforbrytelser. Etter påtalemyndighetens anke hevet lagmannsretten straffen til fengsel i 9 år.Domfelte anket til Høyesterett over saksbehandlingen og straffutmålingen. Under politiavhør hadde han tilstått en rekke alvorlige narkotikaforbrytelser som politiet på forhånd overhodet ikke kjente til. Det var da inngått skriftlig avtale om at påtalemyndigheten ville nedlegge påstand om 7 års fengsel. Det ble anført at påtalemyndigheten uten grunn hadde gått ifra denne avtalen og at tingrettens og lagmannsrettens dommer var basert på ulovlig ervervet bevis. Høyesterett forkastet anken og påpekte at det etter at avtalen var inngått, kom frem dels nye og dels mer omfattende overtredelser av straffeloven § 162. Påtalemyndigheten hadde derfor god grunn til å gå ifra tilsagnet om straffepåstand på 7 års fengsel. Selv uten tilståelsen av de forhold som politiet ikke kjente til, ville straffen ha ligget på 4-5 års fengsel. Høyesterett bemerket at straffen, når de ytterligere tilståtte forholdene kom til, og uten reduserende momenter, ville ha blitt rundt 15 års fengsel. Strafferabatten måtte knyttes til den del av straffen som skjønnsmessig kunne tilbakeføres til de tilståtte forhold, der politiet ellers ville ha manglende bevis. Det ble under henvisning til straffeloven § 64 tatt hensyn til en forutgående usonet dom for narkotikaovertredelse på fengsel i 1 år og 5 måneder, som neppe ville gitt nevneverdig utslag om den hadde blitt pådømt sammen med de øvrige forhold. Denne dommen ble stående, og straffen for de nye forhold var da av lagmannsretten satt passende til fengsel i 9 år.

NORGES HØYESTERETT
Den 3. november 2005 avsa Høyesterett kjennelse i
HR-2005-01733-A, (sak nr. 2005/714), straffesak, anke,
A (advokat John Christian Elden)
mot
Den offentlige påtalemyndighet (statsadvokat Anne Gro Aanonsen Kleven)
S T E M M E G I V N I N G :
(1) Dommer Flock: Saken gjelder spørsmål om saksbehandlingsfeil og straffutmåling i et
tilfelle hvor siktede under etterforskningen tilsto en rekke alvorlige narkotikaforbrytelser
som politiet ikke hadde kjennskap til. Dette skjedde under skriftlig tilsagn om en
straffepåstand på 7 års fengsel. Påtalemyndigheten gikk senere fra tilsagnet under
henvisning til at det hadde kommet til ytterligere forhold.
(2) Aust-Agder tingrett avsa 17. november 2004 dom som for A hadde slik domsslutning:
”1 A, fnr 000078-00000, dømmes for 9 – ni – overtredelser av straffeloven § 162
første ledd, jf tredje ledd første punktum, 1 – en – overtredelse av straffeloven
§ 128, samt 1 – en – overtredelse av våpenloven § 33 første ledd andre
punktum, jf § 8, jf straffeloven § 62 første ledd og § 64, til fengsel i 7 – sju – år.
Ved soningen fragår 185 – etthudreogåttifem – dager for utholdt varetekt.
2 Hos A inndras til fordel for statskassen:
- Kr 4 mill – kronerfiremillioner –. jf straffeloven § 34
- En omega 30 seilbåt, jf straffeloven § 35
…”
(3) Dommen gjaldt ytterligere fire tiltalte i det samme sakskompleks, som ble dømt til
fengsel fra 1 år til 6 år og 6 måneder. I tillegg ble inndragning idømt for tre av disse fire
domfelte.
(4) Påtalemyndigheten anket dommen. Anken gjaldt straffutmålingen. For A og en av de
øvrige domfelte gjaldt den også inndragningen. En av de domfelte anket over

2
lovanvendelsen under skyldspørsmålet og saksbehandlingen. Agder lagmannsrett avsa
28. april 2005 dom som for As vedkommende hadde slik domsslutning:
”I tingrettsdomen blir det gjort desse endringane:
1. Straffa for A blir sett til fengsel i 9 – ni – år. Varetektsfrådraget skal vere på
346 – trehundreogførtiseks – dagar.”
(5) Samtidig ble avsagt kjennelse hvor anken over avgjørelsen om inndragning i forhold til A
ble forkastet.
(6) A har anket lagmannsrettens avgjørelse til Høyesterett. Høyesteretts kjæremålsutvalg
besluttet 30. juni 2005 å tillate anken over saksbehandlingen og straffutmålingen
fremmet. En særskilt anke over inndragningen ble ikke tillatt fremmet.
(7) Under ankeforhandlingen for Høyesterett har forsvareren gjort gjeldende at
straffutmålingsanken er den primære. Passende straff bør ikke overstige fengsel i 7 år,
som da kommer i tillegg til en forutgående ikke sonet narkotikadom på 1 år og 5 måneder.
Dersom Høyesterett er enig i dette, bortfaller anken over saksbehandlingen.
(8) I motsatt fall ankes i tillegg over saksbehandlingen. Domfelte tilsto under politiavhør en
rekke alvorlige narkotikaforbrytelser som politiet på forhånd overhodet ikke kjente til.
Dette skjedde etter at det var inngått avtale med påtalemyndigheten om at det ville bli
nedlagt påstand om 7 års fengsel. Påtalemyndigheten gikk uten grunn fra denne avtalen
ved å nedlegge påstand om fengsel i 9 år, noe lagmannsretten tok til følge. For
Høyesterett gjøres gjeldende at både tingrettens og lagmannsrettens dommer er basert på
bevis som er ulovlig ervervet, og dette må lede til at dommene må oppheves.
(9) Jeg er kommet til at anken ikke kan føre frem.
(10) Domfelte ble pågrepet i juni 2004, etter at han gjennom andre siktedes forklaringer var
knyttet til et parti hasj på 61 kilo som politiet hadde funnet lagret i Lyngdal. Under
ransaking hos domfelte ble funnet ytterligere knapt 10 kilo. Det kom etter hvert frem at
det totalt hadde vært tale om et parti på 100 kilo hasj, som domfelte sammen med andre
hadde innført fra Danmark i båt. Domfelte erkjente straffeskyld og ble varetektsfengslet.
(11) Under avhør i juli 2004 gjorde politiet A kjent med at det gikk rykter om at det hadde
vært flere turer til Danmark. Utenfor avhør bekreftet han dette. Etter å ha snakket med sin
forsvarer, som var til stede under avhøret, ga han uttrykk for at han ønsket å erkjenne det
han hadde gjort, men ikke uten på forhånd å få en garanti fra politiet med hensyn til
straffen. Forsvareren ble av domfelte gitt en oversikt over det samlede kvantum hasj,
amfetamin og rohypnoltabletter som det var tale om, og brakte dette videre til
påtalemyndigheten.
(12) I forbindelse med et politiavhør som ble gjennomført 15. juli 2004, skrev den
politiadvokat som hadde ansvaret for saken, en erklæring stilet til forsvareren hvor det
blant annet het:
”Under henvisning til nærmere skissert faktum forut for oppstart av politiforklaring fra
forsvarer og/eller siktede A vedrørende overtredelse av straffeloven § 162 3. ledd, og
særlig under henvisning til strl. § 59 2. ledd, opplyses det herved at påtalemyndigheten

3
ved undertegnede og/eller Statsadvokaten i Agder i fremtidig hovedforhandling, vil
nedlegge påstand om straff med fengsel i syv år.”
(13) Det ble i erklæringen opplyst at politiadvokaten på forhånd hadde vært i kontakt med
Statsadvokaten i Agder, og at domstolene ved straffutmålingen ville stå fritt i forhold til
den påstand som påtalemyndigheten ville nedlegge under en fremtidig hovedforhandling.
(14) I det avhør som ble gjennomført 15. juli 2004, erkjente domfelte i tillegg til den innførsel
av hasj fra Danmark som var bakgrunnen for fengslingen, ytterligere i alt 7 kjøp med
korresponderende innførsler og påfølgende salg i Norge, med kvanta fra 10 til 106 kilo, til
sammen 353 kilo hasj. Disse straffbare forholdene var begått i tiden fra 2000 til 2004. I
tillegg erkjente han oppbevaring av ca. 30 000 rohypnoltabletter og oppbevaring og delvis
finansiering av i alt 12,5 kilo amfetamin. Når bortsees fra delfinansieringen av
amfetaminen, ble alle disse forhold inntatt i den siktelse som politiet utferdiget 18. juli
2004.
(15) Under den videre etterforskning fant påtalemyndigheten grunnlag for å utvide siktelsen.
Således omfattet den tiltalebeslutning som senere ble tatt ut, dels helt nye forhold, og dels
en mer omfattende befatning med den narkotika som han tidligere bare var siktet for å ha
oppbevart. Tiltalebeslutningen omfattet etter dette kjøp og salg av ytterligere ett parti
amfetamin på 5 kg, av 200 gram kokain og kjøp av knapt 5 kilo metamfetamin. Hva angår
den oppbevaring av 12,5 kg amfetamin og 30 000 rohypnoltabletter som var omhandlet i
den tidligere siktelsen, var disse forhold i tiltalebeslutningen nå utvidet til å gjelde kjøp og
salg.
(16) Påtalemyndigheten ga på denne bakgrunn uttrykk for at man ikke lenger anså seg bundet
av avtalen om å nedlegge påstand om 7 års fengsel. Til tross for forsvarerens protest, ble
dette fasthold for tingretten, hvor det ble påstått fengsel i 9 år. Denne påstanden ble senere
opprettholdt under ankebehandlingen for Agder lagmannsrett.
(17) Det følger av straffeloven § 59 annet ledd at retten ved utmåling av straffen skal ta i
betraktning en eventuell uforbeholden tilståelse fra siktedes side. Dette innebærer
rimeligvis at en siktet i mange tilfeller på forhånd kan føle behov for nærmere kunnskap
om de strafferettslige konsekvensene av å tilstå. Dette gjelder både forhold som man vet
at politiet kjenner til og forhold som antas å være ukjente. I praksis er det ikke uvanlig at
slike spørsmål blir drøftet mellom siktede/forsvareren og påtalemyndigheten. I dette
tilfelle hadde påtalemyndigheten som nevnt gitt et skriftlig tilsagn.
(18) I den utstrekning det gis tilsagn av denne karakter, springer det i øynene at det særlig er to
forhold som må gjøres klart: For det første må det klargjøres for siktede at domstolene
ikke er bundet til å følge den straffepåstand som påtalemyndigheten nedlegger. Og for det
annet må omfanget av de straffbare forhold som tilsagnet knytter seg til, gjøres
tilstrekkelig klart.
(19) I dette tilfellet er det liten uenighet om omfanget av de straffbare forhold som var skissert
overfor påtalemyndigheten før tilsagnet ble gitt. Jeg har foran redegjort for de straffbare
handlinger som senere kom til. De er slik jeg ser det, av en slik karakter og av et slikt
omfang at påtalemyndigheten må sies å ha hatt god grunn til å gå ifra tilsagnet om at
straffepåstanden skulle være 7 års fengsel.

4
(20) Jeg tilføyer at heller ikke domfelte kan ha hatt noen rimelig grunn til å oppfatte
situasjonen annerledes. Jeg viser her til den skriftlige erklæring som den forsvarer som
bisto ham under avhøret 15. juli 2004, har avgitt for Høyesterett. Her fremgår at det under
avhøret kom frem at det var tale om flere innførsler av hasj og mer omfattende befatning
med de 12,5 kilo amfetamin enn det som var skissert før avhøret. Avhøret ble da stoppet,
og det ble tatt opp med påtalemyndigheten hva dette hadde å bety for avtalen om
straffepåstanden. Det endte med at man ble enige om at avtalen også dekket det
overskudd som var kommet frem i avhøret.
(21) Forsvareren har fremholdt at politiet allerede da tilsagnet ble gitt 15. juli 2004, i noen
grad skal ha hatt kunnskap om de forhold som senere ble tatt inn i tiltalebeslutningen. Jeg
kan ikke se at dette har noen betydning for det spørsmål som nå er reist.
(22) Jeg er etter dette kommet til at det ikke er begått feil i forbindelse med at
påtalemyndigheten så bort fra tilsagnet om straffepåstanden på 7 års fengsel. Jeg tilføyer
at domfelte senere avga rettslig forklaring stort sett i overensstemmelse med sin
politiforklaring fra 15. juli 2004.
(23) Jeg går etter dette over til å behandle anken over straffutmålingen. Som jeg allerede har
redegjort for, gjelder domfellelsen innførsel av i alt 453 kilo hasj, salg av 358 kilo hasj,
kjøp og salg av i alt 17,5 kilo amfetamin, kjøp og salg av 200 gram kokain, kjøp av vel
4,8 kilo metamfetamin og kjøp og salg av ca. 30 000 rohypnoltabletter. I tillegg kommer
brudd på våpenloven og overtredelse av straffeloven § 128, ved at domfelte da politiet
kom til hans bopel, fikk tak i en revolver. Dette førte til at politiet i første omgang ikke
fikk pågrepet ham.
(24) Straffutmålingen reiser spørsmål dels om straffenivået ved disse meget omfattende
narkotikaforbrytelsene knyttet til ulike typer narkotika, om reduksjon i straffen som følge
av domfeltes tilståelse, og om forholdet til straffeloven § 64.
(25) Domfeltes rolle ved kjøp, import og salg av hasj synes å være helt dominerende. Han har
selv hatt kontakt med leverandørene i Danmark og – riktignok til dels sammen med
hjelpere – stått for gjennomføringen av transporten til Norge. Han har også hatt en
dominerende rolle med hensyn til finansieringen og har sammen med en av de øvrige
domfelte i lagmannsretten også stått for salget i Norge. Det er tale om en vedvarende og
økende virksomhet i de ca. 4 år den pågikk.
(26) I tillegg kommer domfeltes deltakelse ved kjøp og salg av andre narkotiske stoffer, i alt
17,5 kilo amfetamin, knapt 5 kilo metamfetamin, 200 gram kokain og 30 000
rohypnoltabletter. Her har hans rolle vært mer tilbaketrukket. Lagmannsretten uttaler at
han har finansiert denne virksomheten, mens hans medarbeider ved salget av hasjen både
har hatt kontakt med leverandørene og tatt seg av salget.
(27) Domfeltes aktivitet har vært motivert av utsikten til fortjeneste. Lagmannsretten uttaler at
han har livnært seg av narkotikahandel.
(28) Uten å ta hensyn til de forhold som tilsier en reduksjon, vil straffen ligge på omkring de
15 års fengsel som er maksimumsstraffen for en overtredelse av straffeloven § 162 tredje
ledd. I vårt tilfelle er strafferammen høyere, i og med at det er tale om flere overtredelser
av denne bestemmelsen, jf. straffeloven § 62. Det er ikke nødvendig for meg å ta stilling

5
til om det foreligger særdeles skjerpende omstendigheter som nevnt i § 162 tredje ledd
annet punktum.
(29) Spørsmålet om reduksjon i straffen etter straffeloven § 59 annet ledd har i dette tilfellet
flere sider. Tilståelsen må i vår sak tillegges noe ulik betydning, alt etter hvilket straffbart
forhold det er tale om. Det er naturlig å starte med den siste innførselen av de 100 kilo
hasj, hvor ca. 10 kilo ble funnet hjemme hos domfelte, og en del allerede var solgt før
politiet beslagla restpartiet på 61 kilo. Dette var i seg selv en meget alvorlig
narkotikaforbrytelse som isolert sett for domfelte ville ha ført til en fengselsstraff på
4–5 års fengsel. Med de bevis som politiet allerede hadde ved beslagene og øvrige
deltakeres forklaringer, antar jeg at domfeltes tilståelse ikke ville blitt tillagt særlig stor
betydning ved straffutmålingen.
(30) Dette var situasjonen når han deretter bestemte seg for å legge opplysninger om en rekke
øvrige forhold frem for politiet. I en påtegning til statsadvokaten 18. juli 2004 uttaler
politiet blant annet:
”Ut fra saken og de bevis som var sikret, kunne påtalemyndigheten sørget for
domfellelse for ca. 100 kg hasjisj. As forklaring har gjort at han kan domfelles for
ytterligere 353 kg hasjisj utover det påtalemyndigheten i utgangspunktet kunne ha klart
å føre bevis for. Videre har A bidratt til å oppklare straffbar virksomhet knyttet til ca.
12.5 kg med amfetamin. A har involvert andre medskyldige, nemlig siktede B, som
nekter for forholdene, hvilket for siktede nr. 3 A skal gi straffemessige konsekvenser i
forhold til strl. § 59 2. ledd.”
(31) Når tilståelsen fører til det resultat som beskrives i påtegningen, ved at det blir
domfellelse for straffbare handlinger utover de som allerede på forhånd var tilstrekkelig
bevist, vil strafferabatten måtte blir betydelig. Men det er grunn til å påpeke at rabatten
må knyttes til den del av straffen som skjønnsmessig kan tilbakeføres til disse forholdene.
Hvis man således i vår sak skulle ta utgangspunkt i et prosentvis fradrag, bør dette i
tilfelle beregnes ut fra en kortere straff enn de ca. 15 års fengsel som jeg har nevnt i det
foregående.
(32) Ytterligere ett forhold kommer inn ved straffutmålingen: Domfelte ble ved Nedenes
tingretts rettskraftige dom 3. mars 2004 dømt til fengsel i 1 år og 5 måneder for
overtredelse av straffeloven § 162 første og annet ledd jf. femte ledd jf. § 49. Forholdet
gjaldt forsøk på kjøp av 16 666 rohypnoltabletter for 100 000 kroner. Dommen var en
fellesstraff med en tidligere betinget dom på 120 dager. Det alt vesentlige av de straffbare
forhold som vår sak gjelder, er begått forut for denne dommen. Lagmannsretten lot
dommen bli stående og tok ved straffutmålingen hensyn til den, jf. straffeloven § 64
første ledd. Jeg bemerker at det forhold som ble pådømt i 2004 bare ville gitt et
beskjedent utslag i straffutmålingen dersom det hadde blitt pådømt sammen med
forholdene i vår sak.
(33) Jeg har ved en samlet vurdering av de straffutmålingsmomenter som jeg nå har nevnt,
blitt stående ved det resultatet som lagmannsretten kom frem til, altså en straff på fengsel
i 9 år som kommer i tillegg til den straff på fengsel i 1 år og 5 måneder som ble idømt ved
Nedenes tingretts dom 3. mars 2004.
(34) Etter dette blir anken å forkaste.

6
(35) Jeg stemmer for denne
K J E N N E L S E :
Anken forkastes.
(36) Kst. dommer Kaasen: Jeg er i det vesentlige og i resultatet enig med
førstvoterende.
(37) Dommar Utgård: Det same.
(38) Dommer Stang Lund: Likeså.
(39) Justitiarius Schei: Likeså.
(40) Etter stemmegivningen avsa Høyesterett denne
K J E N N E L S E :
Anken forkastes.