Dato: 2022-12-22

Sammendrag: Et selskap hadde oversittet fristen på én måned for å kreve oppfriskning (ny behandling) av en fraværsdom som selskapet hadde fått mot seg i forliksrådet – såkalt avgjørelsesoppfriskning. Selskapet ba derfor om oppfriskning av fristoversittelsen – såkalt fristoppfriskning.

Høyesterett kom til at det også gjelder en frist på én måned for å kunne kreve fristoppfriskning. Denne fristen var utløpt da selskapet fremsatte kravet, som var én måneder og 10 dager etter at fristen for å kreve avgjørelsesoppfriskning var utløpt. Forliksrådets fraværsdom er derfor rettskraftig.

K J E N N E L S E
avsagt 22. desember 2022 av Høyesterett i avdeling med
dommer Kristin Normann
dommer Per Erik Bergsjø
dommer Ingvald Falch
dommer Erik Thyness
dommer Knut Erik Sæther
HR-2022-2469-A, (sak nr. 22-092240SIV-HRET)
Anke over Borgarting lagmannsretts kjennelse 6. mai 2022
If Skadeforsikring NUF (advokat Peter Vagle)
mot
Icopaltak AS (advokat Knut Glad – til prøve)

2
S T E M M E G I V N I N G
(1) Dommer Falch:
Sakens spørsmål og bakgrunn
(2) Saken gjelder krav om oppfriskning av en fraværsdom i forliksrådet. Spørsmålet er om det
da gjelder en frist for å kreve fristoppfriskning, jf. tvisteloven § 6-14 fjerde ledd fjerde
punktum.
(3) Oslo forliksråd avsa 6. mars 2021 fraværsdom, hvor Icopaltak AS ble dømt til å betale If
Skadeforsikring NUF og Selvaag Prosjekt AS 6 388 094,67 kroner med tillegg av
forsinkelsesrente. Av informasjonsskriv som fulgte dommen, fremgikk at den ble ansett
forkynt 29. mars 2021, og at fristen for å kreve oppfriskning for forliksrådet er én måned
fra forkynnelsen. På grunn av påsken utløp den fristen 6. mai 2021. Det fremgikk også at
det kunne kreves oppfriskning av fristoversittelsen.
(4) Icopaltak AS krevde 16. juni 2021 – én måned og 10 dager senere – oppfriskning for
forliksrådet av fraværsdommen og innga samtidig tilsvar.
(5) Oslo forliksråd besluttet 26. juli 2021 ikke å ta begjæringen om oppfriskning til følge.
Begrunnelsen er at både fristen for å kreve oppfriskning av fraværsdommen og fristen for å
kreve oppfriskning av fristoversittelsen er oversittet.
(6) Icopaltak AS anket beslutningen til Oslo tingrett, som avsa kjennelse 10. november
2021 med denne slutningen:
«1. Begjæring om oppfriskning av forliksrådets fraværsdom av 06.03.21 i saknr.
F2021-004255 tas ikke til følge.
2. Icopaltak AS dømmes til å betale sakskostnader til Selvaag Prosjekt AS og If
Skadeforsikring NUF med totalt 12 000 – tolvtusen – kroner.»
(7) Begrunnelsen er i korte trekk den samme som forliksrådets.
(8) Icopaltak AS anket til Borgarting lagmannsrett, som avsa kjennelse 6. mai 2022 med denne
slutningen:
«1. Oslo tingretts kjennelse av 10. november 2021 oppheves.
2. I sakskostnader for lagmannsretten og for rettsgebyrene betaler Selvaag
Prosjekt AS og IF skadeforsikring AB – én for alle og alle for én –
24 592 – tjuefiretusenfemhundreognittito – kroner til Icopaltak AS innen
2 – 2 – uker fra forkynnelsen av kjennelsen.»
(9) Lagmannsretten kom til at tingretten hadde anvendt tvisteloven § 6-14 fjerde ledd fjerde
punktum uriktig da den kom til at regelen inneholder en frist for å kreve fristoppfriskning.
Fordi det etter lagmannsrettens syn ikke gjelder noen slik frist, skulle tingretten
realitetsbehandlet oppfriskningskravet.
HR-2022-2469-A, (sak nr. 22-092240SIV-HRET)

3
(10) If Skadeforsikring NUF har anket kjennelsen til Høyesterett. I anken er det opplyst at
Selvaag Prosjekt AS ikke anker fordi selskapet ikke gjør krav på noen del av det beløpet
som er tilkjent i forliksrådets fraværsdom.
(11) Høyesteretts ankeutvalg besluttet 20. juli 2022 at ankesaken skal avgjøres i Høyesterett i
avdeling med fem dommere, jf. domstolloven § 5 første ledd andre punktum.
Partenes syn på saken
(12) Den ankende part – If Skadeforsikring NUF – gjør gjeldende at lagmannsrettens kjennelse
er uriktig. Icopaltak AS’ krav om oppfriskning er for sent fremsatt til å kunne
realitetsbehandles.
(13) I korte trekk anføres at det følger av tvisteloven § 6-14 fjerde ledd fjerde punktum, lest i
sammenheng med § 6-1 andre ledd og § 6-13 andre ledd, at det her gjelder en frist på én
måned for å kreve fristoppfriskning. Den fristen utløp 6. juni 2021, og kravet om
oppfriskning er dermed fremsatt for sent.
(14) If Skadeforsikring NUF har fremsatt denne påstanden:
«1. Lagmannsrettens kjennelse oppheves.
2. If Skadeforsikring AB c/o If Skadeforsikring NUF tilkjennes sakskostnader
for tingrett, lagmannsrett og Høyesterett.»
(15) Ankemotparten – Icopaltak AS – gjør gjeldende at lagmannsrettens kjennelse er riktig. Det
gjelder her ingen frist for å kreve fristoppfriskning.
(16) I korte trekk er det fremhevet at tvisteloven § 6-14 fjerde ledd fjerde punktum ikke
inneholder noen slik frist. Det følger av andre punktum at § 16-13 ikke får anvendelse.
Paragraf 6-1 andre ledd får ikke betydning.
(17) At reglene skal anvendes av lekfolk – forliksrådet og partene der – på et område hvor det
treffes mange avgjørelser, tilsier at man ved tolkningen må være særlig tro mot ordlyden.
Oppfriskningsregelen ble innført for å styrke rettssikkerheten og må ikke tolkes slik at den
blir en felle for partene. Å gi anledning til oppfriskning sikrer at resultatet til slutt blir
riktig, fordi dette tilrettelegger for kontradiksjon. Dersom det går lang tid før krav om
oppfriskning fremsettes, vil dette uansett tale mot at oppfriskning gis.
(18) Icopaltak AS har fremsatt denne påstanden:
«1. Anken forkastes.
2. Icopaltak AS tilkjennes sakskostnader for tingrett, lagmannsrett og
Høyesterett.»
HR-2022-2469-A, (sak nr. 22-092240SIV-HRET)

4
Mitt syn på saken
Problemstillingen – oversikt over rettsmidlene
(19) If Skadeforsikring NUF har anket over lagmannsrettens tolkning av tvisteloven
§ 6-14 fjerde ledd. Dette kan Høyesterett prøve, jf. § 30-6 bokstav c.
(20) En part som får en fraværsdom mot seg i forliksrådet, og som ønsker å angripe dommen,
har to muligheter:
(21) Den ene er å sende stevning til tingretten, jf. tvisteloven § 6-14 første ledd. Fristen er én
måned fra forkynnelsen av dommen. Av § 6-14 første ledd tredje punktum fremgår at det
«kan gis oppfriskning for oversittelse av fristen».
(22) Den andre muligheten er å kreve oppfriskning for forliksrådet, jf. § 6-14 fjerde ledd. Det
var denne muligheten Icopaltak AS benyttet. Oppfriskning innebærer at parten gis
anledning til å foreta den prosesshandlingen som parten har forsømt – typisk å inngi tilsvar
eller å møte til rettsmøte – med den virkning at saken fortsetter i samme stilling som før
forsømmelsen, se § 16-6 første ledd.
(23) Paragraf 6-14 fjerde ledd har denne ordlyden:
«Har forliksrådet avsagt fraværsdom, kan klagemotparten kreve oppfriskning. Reglene
i §§ 16-12 til 16-14 gjelder ikke. Fristen for å kreve oppfriskning er én måned. Det kan
gis oppfriskning mot oversittelse av fristen. Forliksrådets beslutning om oppfriskning
kan bare ankes dersom den nekter oppfriskning. Oppfriskning etter første punktum
kan kun kreves én gang i samme sak. I stedet for oppfriskning, kan klagemotparten ta
ut stevning til tingretten etter første ledd. Det kan for øvrig ikke begjæres oppfriskning
i forliksrådet.»
(24) Bestemmelsen kom inn i loven med virkning fra 2019. Første til tredje punktum fastslår at
parten har krav på oppfriskning av en fraværsdom avsagt av forliksrådet
– avgjørelsesoppfriskning – dersom kravet fremsettes innen én måned etter forkynnelsen
av dommen.
(25) Fristen er med andre ord den samme for å kreve avgjørelsesoppfriskning og for å sende
stevning. I begge tilfellene har parten krav på å få behandlet saken på nytt. Den eneste
forskjellen er hvilken instans som skal behandle den, forliksrådet i førstnevnte og
tingretten i sistnevnte tilfelle.
(26) Icopaltak AS oversatt fristen for å kreve avgjørelsesoppfriskning. For å få behandlet saken
på nytt i forliksrådet, er selskapet derfor avhengig av å få fristoppfriskning, som reguleres
av fjerde punktum i det jeg siterte fra § 6-14 fjerde ledd. Der heter det at «[d]et kan gis»
slik oppfriskning. Formuleringen er, som jeg nevnte, lik i § 6-14 første ledd tredje
punktum, som gir samme rett til fristoppfriskning dersom søksmålsfristen oversittes.
(27) Det er på det rene at § 6-14 fjerde ledd fjerde punktum – på samme måte som § 6-14 første
ledd tredje punktum – selv ikke inneholder noen frist for å kreve fristoppfriskning.
Spørsmålet er om en slik frist likevel gjelder.
HR-2022-2469-A, (sak nr. 22-092240SIV-HRET)

5
Betydningen av tvisteloven §§ 6-1 og 16-13
Presentasjon av reglene
(28) Det følger av tvisteloven § 6-1 andre ledd at reglene i tvisteloven kapittel 16 – som i
avsnitt III inneholder regler om forsømmelser og fraværsdom – får anvendelse for
forliksrådet «så langt de passer og ikke annet er bestemt i dette kapittel».
(29) Av § 16-11 første ledd fremgår at en fraværsdom i tingretten kan angripes ved krav om
avgjørelsesoppfriskning. Fristen er etter § 16-13 andre ledd én måned, og den regnes etter
fjerde ledd første punktum fra forkynnelsen av fraværsdommen. Av fjerde ledd andre
punktum følger:
«Blir denne fristen oversittet, kan det gis oppfriskning for det etter reglene i dette
kapittel.»
(30) I dette ligger at også fristen for å kreve fristoppfriskning er én måned, jf. § 16-13 andre
ledd. Den fristen løper etter tredje ledd fra forsømmelsen, som vil være tidspunktet da
fristen for å kreve avgjørelsesoppfriskning utløp. Sagt med andre ord: For å kunne angripe
en fraværsdom i tingretten gjelder først en frist på én måned fra forkynnelsen for å kreve
avgjørelsesoppfriskning, og deretter en ny frist på ytterligere én måned for å kreve
fristoppfriskning.
(31) Spørsmålet er om tvisteloven § 6-1 andre ledd fører til at denne én-måneds-fristen for å
kreve fristoppfriskning i § 16-13 også gjelder når fraværsdommen er avsagt av forliksrådet.
Er annet bestemt?
(32) Reglene i § 16-13 gjelder som nevnt bare «så langt … ikke annet er bestemt» i lovens
kapittel 6, jf. § 6-1 andre ledd. Som jeg siterte, følger det av § 6-14 fjerde ledd andre
punktum at «§§ 16-12 til 16-14 gjelder ikke».
(33) Det er åpenbart at de nevnte reglene i kapittel 16 ikke gjelder ved krav om
avgjørelsesoppfriskning av fraværsdom i forliksrådet. Slik oppfriskning skal, som jeg
nevnte, innvilges uten videre dersom kravet er fremsatt innen fristen i § 6-14 fjerde ledd
tredje punktum. Dette er annerledes ved krav om avgjørelsesoppfriskning av fraværsdom i
tingretten, hvor også vilkårene i § 16-12 må være oppfylt. Fordi det ved krav om
avgjørelsesoppfriskning av fraværsdom i forliksrådet fastsettes andre regler, bestemmer
§ 6-14 fjerde ledd andre punktum at §§ 16-12 til 16-14 ikke gjelder.
(34) Når det derimot gjelder krav om fristoppfriskning, inneholder § 6-14 fjerde ledd ikke regler
som avviker fra dem som fremgår av §§ 16-12 til 16-14. Selv om ordlyden ikke er klar, er
det, når § 6-14 fjerde ledd ses i sammenheng, nærliggende å lese andre punktum slik at den
knytter seg til første punktum – avgjørelsesoppfriskning – og ikke til fjerde punktum –
fristoppfriskning.
(35) Jeg kan derfor ikke se at ordlyden gir støtte for den tolkning at det ikke gjelder noen frist
overhodet for å fremsette krav om fristoppfriskning. Også det faktum at regelens tredje
HR-2022-2469-A, (sak nr. 22-092240SIV-HRET)

6
punktum fastslår at «[f]risten for å kreve oppfriskning er én måned» tilsier at en slik frist
også må gjelde for krav om fristoppfriskning.
(36) Tolkningen har støtte i lovforarbeidene. I Prop. 62 L (2017–2018) side 49 heter det:
«Vilkårene for oppfriskning er uttømmende angitt i § 6-14 fjerde ledd. De alminnelige
reglene om oppfriskning i §§ 16-12 til 16-14 gjelder ikke for behandlingen av krav om
oppfriskning etter § 6-14 fjerde ledd første punktum.
Fristen for å kreve oppfriskning vil være én måned. Fristberegningen skal skje på
samme måte som etter § 6-14 første ledd. Dette innebærer at fristen løper fra
fraværsavgjørelsen eventuelt har blitt forkynt, jf. § 16-13 fjerde ledd. Det kan gis
oppfriskning mot oversittelse av fristen etter vilkårene i § 16-12.»
(37) Her fremgår at regelen i andre punktum om at §§ 16-12 til 16-14 ikke gjelder, bare knytter
seg til første punktum, som gjelder avgjørelsesoppfriskning. I tillegg uttrykker
departementet avslutningsvis i sitatet at meningen er å gi § 16-12 anvendelse ved
behandlingen av krav om fristoppfriskning.
(38) Det er derfor ikke bestemt i § 6-14 fjerde ledd at fristen for å kreve fristoppfriskning i
§ 16-13 ikke gjelder.
Passer fristregelen i § 16-13?
(39) Av tvisteloven § 6-1 andre ledd følger som nevnt også at reglene i kapittel 16 bare får
anvendelse «så langt de passer».
(40) Behovet for frister for krav om oppfriskning av fraværsdommer i forliksrådet faller
sammen med behovet for reglene om rettskraft. Rettskraftreglene sikrer at partene på et
tidspunkt kan innrette seg etter at rettsavgjørelsen er endelig og handle deretter. Slik sett
passer reglene som gjelder for å kreve ny behandling av fraværsdommer i tingretten. Jeg
peker her også på tvisteloven § 6-1 første ledd, hvor det står at behandlingen i forliksrådet
skal legge til rette for at partene får løst saken «enkelt, hurtig og billig». Hurtigheten vil
hemmes om behandlingen når som helst kan fortsette.
(41) Forliksrådets dokumenter kan forkynnes i vanlig brev uten mottakskvittering,
jf. domstolloven § 163 a første ledd siste punktum. Dette skaper risiko for at parten ikke
mottar dokumentene og av den grunn uteblir fra behandlingen. Høyesterett har imidlertid
fastslått at fraværsdommen i slike tilfeller er en nullitet, som derved verken har rettskraft
eller kan tvangsinndrives, se blant annet Rt-2014-328 avsnitt 19–22. Problemet med at
parten ikke har deltatt fordi hen ikke har vært kjent med saken, er derfor løst på annen måte
og tilsier ikke at fristen for å kreve fristoppfriskning ikke passer.
(42) Heller ikke det grunnleggende kravet om at parten skal få argumentere for sin sak
– kontradiksjon – tilsier at fristregelen ikke passer. Når nullitetstilfellene holdes utenfor, er
forutsetningen at parten har fått anledning til å argumentere, men likevel er uteblitt.
Hensynet til parten taler derfor ikke for å gi mer enn en frist på til sammen to måneder for
å fremsette krav om oppfriskning.
HR-2022-2469-A, (sak nr. 22-092240SIV-HRET)

7
(43) Et særlig forhold knytter seg til at også avvisningskjennelser i tingretten kan kreves
oppfrisket, jf. tvisteloven § 16-11 første ledd. De kan oppfriskes selv om stevningen eller
anken var fremsatt så sent at den ikke kan oppfriskes, se Rt-2008-1723 særlig avsnitt 30 og
33. Dette innebærer at den part som angriper en fraværsdom i forliksrådet med stevning til
tingretten, kan komme bedre ut enn den parten som i stedet krever oppfriskning for
forliksrådet. Men dette er en konsekvens av reglene som jeg mener Høyesterett ikke har
mulighet til å avbøte her. De grunnleggende behov for at fraværsdommer – som parten har
fått forkynt – på et visst tidspunkt blir endelige, gjør seg sterkt gjeldende.
(44) Jeg mener derfor at fristregelen i § 16-13 passer. Det gjelder dermed en frist på én måned
for å fremsette krav om fristoppfriskning av forliksrådets fraværsdommer, jf. § 6-1 andre
ledd.
Konklusjon
(45) Jeg har etter dette kommet til at tvisteloven § 6-14 fjerde ledd første til fjerde punktum, sett
i sammenheng med § 6-1 andre ledd og § 16-13, må forstås slik:
(46) Mot fraværsdom i forliksrådet kan det innen en frist på én måned fra forkynnelsen kreves
avgjørelsesoppfriskning, og innen en frist på ytterligere én måned kreves fristoppfriskning.
Etter at den siste fristen er utløpt, er forliksrådet avskåret fra å gi oppfriskning.
(47) Dette innebærer at lagmannsretten har tolket § 6-14 fjerde ledd fjerde punktum uriktig.
Selv om Høyesterett bare har prøvd lagmannsrettens lovtolkning, er det her grunnlag for å
treffe en ny avgjørelse, jf. tvisteloven § 30-14 andre ledd. Det er uomtvistelig at Icopaltak
AS fremsatte krav om oppfriskning etter at den nevnte siste fristen for å kunne få
oppfriskning var utløpt. Ny avgjørelse treffes mest hensiktsmessig ved å stadfeste
tingrettens kjennelse.
Sakskostnader
(48) If Skadeforsikring NUF har vunnet saken og har krav på full erstatning for sine
sakskostnader i alle instanser, jf. tvisteloven § 20-2 første ledd. Høyesterett skal legge sitt
resultat til grunn når kravene for de lavere instanser avgjøres, jf. § 20-9 andre ledd. Det er
her ikke tilstrekkelig grunn til å gjøre unntak etter § 20-2 tredje ledd.
(49) If Skadeforsikring NUF har fremlagt kostnadsoppgave, som i sin helhet omfatter salær til
prosessfullmektigen, på 12 000 kroner for tingretten og 9 000 kroner for lagmannsretten.
For Høyesterett er kravet 267 750 kroner som, med tillegg av ankegebyret på 7 338 kroner,
til sammen blir 275 088 kroner.
(50) Selv om kravet for Høyesterett er høyt, mener jeg at også dette etter omstendighetene må
godtas som rimelig og nødvendig, jf. tvisteloven § 20-5 første ledd. I vurderingen har jeg
lagt noe vekt på at beløpet ikke er bestridt.
HR-2022-2469-A, (sak nr. 22-092240SIV-HRET)

8
(51) Jeg stemmer for denne
K J E N N E L S E :
1. Tingrettens kjennelse stadfestes.
2. I sakskostnader for lagmannsretten og Høyesterett betaler Icopaltak AS til
If Skadeforsikring NUF 284 088 – tohundreogåttifiretusenogåttiåtte – kroner innen
2 – to – uker fra forkynnelsen av denne kjennelsen.
(52) Dommer Sæther: Jeg er i det vesentlige og i resultatet enig med
førstvoterende.
(53) Dommer Thyness: Likeså.
(54) Dommer Bergsjø: Likeså.
(55) Dommer Normann: Likeså.
(56) Etter stemmegivningen avsa Høyesterett denne
K J E N N E L S E :
1. Tingrettens kjennelse stadfestes.
2. I sakskostnader for lagmannsretten og Høyesterett betaler Icopaltak AS til
If Skadeforsikring NUF 284 088 – tohundreogåttifiretusenogåttiåtte – kroner innen
2 – to – uker fra forkynnelsen av denne kjennelsen.
HR-2022-2469-A, (sak nr. 22-092240SIV-HRET)