Dato: 2022-06-28

Sammendrag: En mann fra Skien var blitt domfelt i lagmannsretten for oppfordring til terrorhandling i Danmark, deltakelse i terrororganisasjonen IS samt forsøk på medvirkning til en terrorhandling i England. Deltakelsen i IS bestod i å fremme organisasjonens budskap, blant annet ved å oppfordre til terrorhandlinger på sosiale medier.

Spørsmålet for Høyesterett var om det lagmannsretten hadde bedømt som oppfordring til terrorhandling, i stedet utgjorde forsøk på psykisk medvirkning til terrorhandling. Det følger av straffeloven at forsøk på medvirkning til terrorhandling straffes strengere enn oppfordring til terrorhandling.

Det avgjørende var om hans forsett om at terrorhandlingene han oppfordret til, ville bli fullbyrdet, var konkretisert nok blant annet når det gjaldt tid og sted til at han kunne dømmes for forsøk på medvirkning til terrorhandlingene. Høyesterett kom, i motsetning til lagmannsretten, til at forsettet var tilstrekkelig konkretisert.

Høyesterett skjerpet den samlede straffen fra fengsel i tolv år til fengsel i 13 år og ti måneder.

Dommen gir veiledning om hvilke krav som stilles til konkretisering av fullbyrdelsesforsettet for at en oppfordring til straffbar handling utgjør forsøk på medvirkning til handlingen.

D O M
avsagt 28. juni 2022 av Høyesterett i avdeling med
dommer Hilde Indreberg
dommer Henrik Bull
dommer Per Erik Bergsjø
dommer Arne Ringnes
dommer Kine Steinsvik
HR-2022-1299-A, (sak nr. 22-004630STR-HRET)
Anke over Borgarting lagmannsretts dom 29. november 2021
Påtalemyndigheten (statsadvokat Geir Evanger)
mot
A (advokat Nils Christian Nordhus)

2
S T E M M E G I V N I N G
(1) Dommer Bull:
Sakens spørsmål og bakgrunn
(2) Saken gjelder oppfordringer til terrorhandlinger. Spørsmålet er om oppfordringene utgjør
forsøk på medvirkning til slike handlinger, særlig om gjerningspersonens forsett med
hensyn til at terrorhandlingene ville bli fullbyrdet, var tilstrekkelig konkretisert.
(3) A ble 8. april 2021 satt under tiltale som etter rettelse under tingrettsbehandlingen lyder
slik:
«I Straffeloven § 131 tredje ledd, jf. straffeloven § 15
for med terrorhensikt å ha forsøkt å medvirke til en straffbar handling som
nevnt i straffeloven §§ 138, 142, 274, 275 og § 355. Terrorhensikt foreligger
når:
b) handlingen er begått for å skape alvorlig frykt i en befolkning.
Grunnlag:
a)
I tidsrommet tirsdag 5. mars 2019 til onsdag 17. april 2019 i Skien og/eller
andre steder, som deltaker i terrororganisasjonen IS som nærmere beskrevet i
post II, forsøkte han å medvirke til en eller flere terrorhandlinger som skulle
begås i Danmark av den danske statsborgeren B og/eller andre. I chatt med B
og flere andre i brukergruppene Mujahiron og Strangers på det sosiale
mediet Telegram uttalte han blant annet følgende:
- ‘All destroy all of amiin’
- ‘Allah ordered you to strike’
- ‘Ta alle dere kan’
- ‘Danskene har gått over alle grenser’
- ‘Dere klarer lett 20+’
- ‘Heller dø enn og leve som en som blir ydmyket av skittne kuffar’
- ‘Jeg sier til deg Jhenna firdaws er har kommet ned til Danmark og kaller på
folk’
- ‘Gutta wallahi ikke la kuffar slippe unna uten konsekvenser’
- ‘Brenn hus og bygninger’
- ‘Vi vil at Danmark skal bli det nye Frankrike’
På spørsmål om det var lov å gå spesifikt etter barn og kvinner svarte han
følgende:
- ‘If they fight you can’
- ‘Or give advice or taken part in anyway’
Han delte også oppskrifter på hvordan Molotow Cocktails og brannbomber
skulle lages og brukes. I tillegg medvirket han til at det ble produsert en film
som skulle spres på sosiale medier for å få "brødre" til å komme til Danmark
for å utføre voldelig Jihad, samt at han delte en tekst hvor det blant annet
fremgikk at de som ikke får reist for å delta i Jihad kan angripe og terrorisere
HR-2022-1299-A, (sak nr. 22-004630STR-HRET)

3
vantro i deres hjemland. 18. april 2019 satte B og dansk statsborger C en
buss i brann i Amager i København og de anskaffet også komponenter til å
lage eksplosiver, men det ble ikke utført fullbyrdede terrorhandlinger.
b)
I tidsrommet torsdag 14. mars 2019 til lørdag 18. mai 2019 i Skien og/eller
andre steder, som deltaker i terrororganisasjonen IS som beskrevet i post II,
forsøkte han å medvirke til en terrorhandling som skulle begås av en ukjent
person. I chatt med den ukjente personen på det sosiale mediet Telegram
vitende om at vedkommende ville begå en terrorhandling sa han seg blant
annet villig til å sende ut en film i forbindelse med terrorhandlingen der den
ukjente personen avgir troskapsløfte til IS. Han skrev også at den ukjente
personen måtte dra mot paradiset og at han eller hun ikke måtte være blant
tvilerne. I tillegg til dette sendte han en tale av en tidligere leder i Al Qaida,
D, til den ukjente personen hvor D blant annet gir eksempler på når det er
berettiget å drepe mennesker som har fornærmet islam eller Profeten. Det er
uvisst om den ukjente personen begikk en fullbyrdet terrorhandling.
c)
Mandag 24. juni 2019 og torsdag 27. juni 2019 i Skien og/eller andre steder,
som deltaker i terrororganisasjonen IS som beskrevet i post II, forsøkte han å
medvirke til en terrorhandling som skulle begås i England av den engelske
statsborgeren E. I chatt med E på det sosiale mediet Conversation.im vitende
om at hun ville begå en terrorhandling mot en kirke i England, formentlig St.
Pauls katedral i London, uttalte han at planen var god, men at det var mye
bedre å ramme en nattklubb som de var blitt beordret til. Han spurte også om
E hadde alt hun trengte og rådet henne til å skaffe håndvåpen. I tillegg skrev
han at E ikke måtte si noe til noen og at hun måtte ha tillit til Allah. Han
oppmuntret og støttet henne også ved å gi religiøse råd og svare henne med
ulike religiøse ord og utrykk. E ble pågrepet 10. oktober 2019 før hun fikk
begått terrorhandlingen.
II Straffeloven § 136 a
for å ha deltatt i en terrororganisasjon og organisasjonen har tatt skritt for å
realisere formålet med ulovlige midler.
Grunnlag:
I tidsrommet sommer 2018 til september 2019 i Skien og/eller andre steder,
deltok han i terrororganisasjonen IS som han hadde avgitt troskapsløfte
(baya) til, ved aktivitet på de sosiale mediene Telegram, Pluss Messenger og
Conversation.im. I perioden var han administrator og et sentralt medlem i et
stort antall ekstremistiske og IS-sympatiserende brukergrupper og kanaler
som han til dels selv hadde opprettet. I gruppene delte han og andre
deltakere propaganda blant annet for IS, filmer fra IS, taler fra kjente
islamister, jihadistiske og voldelige bilder og filmer, bruksanvisninger og
illustrasjoner av hvordan eksplosiver skal lages, beskrivelser av hvordan
terrorangrep skal utføres, dokumenter om operasjonssikkerhet,
troskapserklæring (baya) mm. Han oppbevarte også samme type materiale
blant annet med tanke på fremtidig deling. I tidsperioden prøvde han også å
skaffe personer til å produsere filmmateriale, han veiledet minst en person i
hvordan vedkommende skulle kunne operere anonymt på nettet, han prøvde
å avdekke etterretning fra myndighetene, samt at han forsøkte å få minst en
person til å avgi troskapsløfte (baya) til IS. I tillegg deltok han i chatt med en
lang rekke kjente og ukjente personer blant annet slik som beskrevet i post I.
HR-2022-1299-A, (sak nr. 22-004630STR-HRET)

4
III Straffeloven § 271
for å ha øvet vold mot en annen person.
Grunnlag:
Lørdag 28. mars 2020 ca. kl. 10.35 i lufteplass 1 i Telemark fengsel,
avdeling Skien, dyttet han medfange F, samt skallet og slo han F gjentatte
ganger i ansiktet og hodet.»
(4) Oslo tingrett avsa 15. juli 2021 dom med slik domsslutning:
«1. A, født 00.00.1996, frifinnes for et brudd på straffeloven § 131 første og
annet ledd, jf. tredje ledd, jf. § 15, jf. post I b).
2. A, født 00.00.1996, dømmes for overtredelse av straffeloven § 131 første og
annet ledd bokstav b), jf. tredje ledd, jf. § 15, straffeloven § 136a,
straffeloven § 136 bokstav a) og straffeloven § 271 til fengsel i 12 - tolv - år,
jf. straffeloven 2005 § 79 bokstav a.
3. Varetekt kommer til fradrag med 730 dager pr. 8. juni 2021 jf. straffeloven
2005 § 83.
4. Til fordel for statskassen inndras en OnePlus mobiltelefon, en stasjonær PC
med tilhørende harddisker, en minnepenn av merket SanDisk USB 32G og
en Apple Ipad, i medhold av straffeloven § 69 første ledd bokstav c, jf. § 75.
5. Saksomkostninger idømmes ikke.»
(5) A ble altså frifunnet for tiltalens post I b. Videre mente tingretten at post I a måtte
bedømmes som overtredelse av straffeloven § 136 bokstav a om oppfordring til
terrorhandling, ikke som overtredelse av § 131 tredje ledd jf. § 15 ‒ forsøk på medvirkning
til terrorhandlinger. For øvrig ble han dømt etter tiltalen.
(6) Påtalemyndigheten godtok frifinnelsen for post I b, men anket dommen når det gjaldt
omsubsumeringen av post I a fra straffeloven § 131 tredje ledd jf. § 15 om forsøk på
medvirkning til terrorhandlinger til § 136 bokstav a om oppfordring til terrorhandling.
A anket over domfellelsen for post I a og c og post II.
(7) Borgarting lagmannsrett avsa 29. november 2021 dom med slik domsslutning:
«A, født 00.00.1996, dømmes for overtredelse av straffeloven § 131 tredje ledd,
jf. første ledd, jf. annet ledd bokstav b, jf. straffeloven § 15, straffeloven § 136 bokstav
a, straffeloven § 136 bokstav a, jf. straffeloven §§ 15 og 16, straffeloven § 136 a, samt
for det forhold hvor skyldspørsmålet er rettskraftig avgjort i tingretten, alt
sammenholdt med straffeloven § 79 bokstav a, til en straff av fengsel i 12 – tolv – år.
Til fradrag i straffen kommer 904 – nihundreogfire – dager for utholdt varetekt på
tidspunktet for domsavsigelsen.»
(8) Lagmannsretten var enig med tingretten i at post I a måtte bedømmes som oppfordring til
terrorhandling, ikke som forsøk på medvirkning til terrorhandling. As befatning med
produksjonen av en film ble ansett som medvirkning til forsøk på oppfordring til
HR-2022-1299-A, (sak nr. 22-004630STR-HRET)

5
terrorhandling. For øvrig ble han domfelt for post I c og II, mens tingrettens domfellelse
for post III altså allerede var endelig.
(9) Påtalemyndigheten anket til Høyesterett over lagmannsrettens lovanvendelse under post I
a. Også A anket over lovanvendelsen under post I a ‒ han mente at oppfordringene han
kom med, ikke gjaldt «terrorhandlinger». Videre anket han over post II, over
saksbehandlingen under post I c og over straffutmålingen. Påtalemyndighetens anke og
deler av As anke ble fremmet til behandling ved Høyesteretts ankeutvalgs beslutning
7. februar 2022. A har senere trukket sin anke, og ankesaken er hevet for så vidt gjelder
denne anken.
Mitt syn på saken
Nærmere om sakens bakgrunn
(10) Før jeg går nærmere inn på de rettslige problemstillingene, er det hensiktsmessig å si noe
om A, hans bakgrunn og tilknytning til terrororganisasjonen IS slik dette er fremstilt i
tingrettens dom, som lagmannsretten viser til.
(11) A er nå 26 år gammel og er født og oppvokst i Skien. Hans foreldre kom til Norge fra
Somalia i 1987. Utover i ungdomstiden følte han seg stadig mer fremmedgjort i det norske
samfunn. Fra internett og kommentarfelt fikk han et inntrykk av at nordmenn var hatefulle
og rasistiske, særlig overfor mørkhudede og muslimer. Han følte seg uønsket i landet.
(12) Familien hadde ikke vært spesielt religiøs, men fra 19-årsalderen ble A en mer
praktiserende muslim. Et syv måneders opphold på en koranskole i Egypt og et opphold i
Bangladesh i store deler av 2018 gjorde ham mer radikalisert. Han kom med i flere
internettgrupper assosiert med terrororganisasjonen Al Qaida, og etter hvert utviklet han
også et positivt syn på IS, som han oppfattet som frihetskjempere som forsvarte seg selv og
islam. Han sluttet seg til IS’ forestilling om at det pågår en verdensomspennende krigføring
mot muslimer. Gjennom sin aktivitet på internett støttet han ytterliggående salafistiske
predikanters syn på islam, inkludert behovet for voldelig «hellig krig» der terrorangrep er
et sentralt virkemiddel. Lagmannsretten har lagt til grunn at han var medlem av IS i alle
fall fra 24. august 2018, da han offentlig og elektronisk sverget troskap til organisasjonen,
såkalt baya, og at han var et aktivt medlem frem til han ble arrestert i september 2019.
(13) Aktiviteten på internett fortsatte etter at han kom hjem til Norge i september 2018. Jeg
viser her særlig til beskrivelsen av aktivitetene i tiltalens post II.
(14) Under tingrettens og lagmannsrettens behandling forklarte to sakkyndige vitner seg om IS.
Lagmannsretten gjengir tingrettens fremstilling av organisasjonens virksomhet i dag, der
det blant annet står:
«Selv om IS i praksis nesten er nedkjempet som en fysisk maktfaktor i Syria og Irak,
utgjør organisasjonen, ifølge en samlet vestlig etterretning og et samlet vestlig
forskningsmiljø, den største terrortrusselen mot vestlige land. Selv om organisasjonen
ble nedkjempet i Syria, har IS overlevd på internett. Der deles fortsatt drømmen om et
kalifat av et stort antall tilhengere, og budskapet til tilhengerne er at ‘kampen’ nå skal
utkjempes der de bor og oppholder seg.
HR-2022-1299-A, (sak nr. 22-004630STR-HRET)

6
Den sterke og vedvarende oppfordringen om å begå terrorangrep, underbygges av at
budskapet samtidig søkes rettferdiggjort teologisk gjennom doktrinen om at den som
begår et selvmordsangrep, kommer rett til den beste delen av paradis ‘Jennah al
Firdaws’. De som avstår fra å delta i kampen vil derimot komme til å lide i fortapelse
til evig tid. Doktrinen målbærer at å begå selvmordsangrep innebærer både at IS får en
‘seier’, og ikke minst får ‘krigeren’ selv evig liv. Enkle, dødelige angrep med enkle
midler, gjerne begått av såkalte ‘lone wolves’ er å foretrekke, fordi slike angrep er
vanskeligere å oppdage for myndighetene. IS får ‘æren’ for angrepet ved at
gjerningspersonen spiller inn en video der han eller hun sverger troskap til Kalifen av
IS (en ‘baya’) rett i forkant av angrepet.
Videoen distribueres og sendes på mange IS-kanaler på internett. Støttespillere rundt
om i verden bidrar så til å spre videoene i etterkant, igjen og igjen. Terrorister oppnår
heltestatus etter sin død, og er en sterk oppfordring og motivasjon for andre IS-
tilhengere om å foreta liknende handlinger.»
(15) As aktivitet har altså ligget i kjernen av IS’ nåværende strategi for terrorvirksomhet.
Lagmannsretten skriver i sin dom at A etter hvert ble et viktig medlem av IS, et medlem
som andre søkte råd og veiledning hos, og som hadde stor innflytelse på andre.
Problemstillingen for Høyesterett
(16) Tiltalens post I a gjelder forsøk på å medvirke til én eller flere terrorhandlinger som skulle
begås i Danmark av en navngitt dansk statsborger og/eller andre. Spørsmålet er om de
ulike oppfordringene som A kom med overfor denne personen og andre gjennom chat på
det sosiale mediet Telegram, rammes av straffeloven § 131 tredje ledd jf. § 15 som forsøk
på medvirkning til terrorhandlinger fremfor det mindre alvorlige straffebudet § 136
bokstav a om oppfordring til terrorhandlinger.
(17) Som det fremgår av forarbeidene til straffeloven, Ot.prp. nr. 90 (2003‒2004) side 413, er
det ikke et vilkår for medvirkningsansvar at den straffbare handlingen som det søkes
medvirket til ‒ hovedhandlingen ‒ blir foretatt. Blir hovedhandlingen ikke foretatt, kan
medvirkeren bare straffes for forsøk på medvirkning.
(18) Grunnen til at tiltalen under post I a, og for så vidt også under post I c, gjelder forsøk på
medvirkning til terrorhandling, er nettopp at As oppfordringer ikke utløste noen
terrorhandling. I tiltalebeslutningen post I a nevnes riktignok en bussbrann og funn av
eksplosiver, men det fremgår av lagmannsrettens dom at bussbrannen ikke var en
terrorhandling, og at det ikke er grunnlag for å sette A i forbindelse med eksplosivene.
(19) Straffeloven § 131 om terrorhandling inneholder i tredje ledd en egen bestemmelse om
forsøk. Det heter her at den som «har forsett om å fullbyrde et lovbrudd» i form av en
terrorhandling som nevnt i § 131 første ledd eller § 132, og som foretar handlinger som
legger til rette for og peker mot gjennomføringen, straffes for forsøk. Gjerningspersonen
må altså ha hatt et fullbyrdelsesforsett.
(20) Ettersom tiltalen gjelder forsøk på medvirkning, jf. straffeloven § 15, blir det også spørsmål
om hvilke nærmere krav som skal stilles til en medvirkers forsett. Som påpekt av Husabø,
Straffansvarets periferi side 240 krever medvirkning et «dobbelt forsett»: Medvirkeren må
for det første ha forsett om at en annen vil fullbyrde hovedhandlingen, altså også her en
HR-2022-1299-A, (sak nr. 22-004630STR-HRET)

7
form for fullbyrdelsesforsett. For det andre må medvirkeren ha forsett om at hans egen
medvirkningshandling vil stå i et medvirkende årsaksforhold til hovedhandlingen. Denne
saken reiser spørsmål om første del av dette doble forsettskravet.
(21) For å dømmes for forsøk på medvirkning må kravene til forsøksforsett og
medvirkningsforsett være oppfylt. Både for forsøksforsettet og medvirkningsforsettet er
sakens springende punkt om As fullbyrdelsesforsett med hensyn til de terrorhandlingene
han oppfordret til, var tilstrekkelig konkretisert til at han kan dømmes for forsøk på
medvirkning.
Kravet om fullbyrdelsesforsett i straffeloven § 131 tredje ledd
(22) Straffeloven § 131 om terrorhandlinger rammer overtredelse av ulike straffebud som skal
beskytte viktig infrastruktur, liv og helse med videre. Det dreier seg blant annet om
terrorbombing, grov kroppsskade, drap, ildspåsettelse og lignende som lett kan medføre
fare for menneskeliv. Det er et vilkår at handlingen er begått «med terrorhensikt», et
begrep som er nærmere definert i bestemmelsens annet ledd. Det foreligger terrorhensikt
blant annet når hensikten er «å skape alvorlig frykt i en befolkning», jf. annet ledd bokstav
b. Dette er den aktuelle formen for terrorhensikt i saken.
(23) Den særskilte bestemmelsen om forsøk på terrorhandling kom inn i straffeloven i 2013.
Bestemmelsen krever en mindre grad av nærhet, både i tid og sted, mellom de foretatte
handlingene og det forestående lovbruddet enn den alminnelige forsøksbestemmelsen i
straffeloven § 16. Forsettskravet er imidlertid likt formulert i de to bestemmelsene: Det
kreves at gjerningspersonen «har forsett om å fullbyrde et lovbrudd».
I Prop. 131 L (2012–2013) side 84 er dette kravet kommentert slik:
«Gjerningspersonen må ha utvist forsett – han må ha bestemt seg for å fullbyrde
den straffbare handlingen. I tillegg kreves at gjerningspersonen har foretatt ytre
handlinger som kan anses for å peke mot en terrorhandling. I totalvurderingen av
subjektive og objektive forhold, vil det likevel måtte kreves en bevisst beslutning
fra gjerningspersonen om at en terrorhandling skal gjennomføres. Det kreves ikke
at det er tatt en beslutning om alle detaljer om selve gjennomføringen eller at
beslutningen gjelder en helt konkret forbrytelse. Det er tilstrekkelig at det kan
bevises at beslutningen gjelder en terrorhandling.»
(24) Den siste setningen, om at det er tilstrekkelig å kunne bevise at beslutningen «gjelder en
terrorhandling», kan tyde på at forsettet ikke behøver å gå lenger enn til å ville
gjennomføre en eller annen handling som rammes av § 131 første ledd, uten nærmere
konkretisering av hvor og når, hvordan, mot hvem og så videre. Setningen må imidlertid
leses i sammenheng med setningen foran, om at det ikke kreves beslutning om «alle
detaljer om selve gjennomføringen», eller at beslutningen «gjelder en helt konkret
forbrytelse». Det kreves altså en nærmere konkretisering av forsettet. Jeg antar at det må
foretas en helhetsvurdering, der manglende konkretisering av for eksempel tid eller sted
kan oppveies av et mer konkretisert forsett om for eksempel forøvelsesmåte eller offer.
HR-2022-1299-A, (sak nr. 22-004630STR-HRET)

8
Krav om fullbyrdelsesforsett ved medvirkning
(25) Som nevnt kreves ved medvirkning «dobbelt forsett» – forsett ikke bare om at
medvirkningshandlingen står i et samvirkende årsaksforhold til hovedhandlingen, men
også forsett om at hovedhandlingen vil bli fullbyrdet. Spørsmålet om hvor konkretisert
dette fullbyrdelsesforsettet må være, er ikke regulert i lovgivningen, og rettspraksis har i
liten grad tatt stilling til dette.
(26) Det nærmeste man kommer, er nok ankeutvalgsavgjørelsen i Rt-2008-1342. Saken gjaldt
medvirkning til grovt ran av maleriene «Madonna» og «Skrik» fra Munch-museet.
Rettsspørsmålet som Høyesteretts ankeutvalg tok stilling til, var om lagmannen hadde
bygget på riktig rettsoppfatning da han hadde instruert lagretten om å se bort fra aktors
anførsel om at det var tilstrekkelig at tiltalte med vitende og vilje hadde medvirket «til ett
eller annet ran innen rimelig tid». Lagmannens begrunnelse var at spørsmålet til lagretten
ikke gjaldt «medvirkning til ett eller annet ran, men til ranet av Munch-museet».
Ankeutvalget var uenig i lagmannens rettsoppfatning og uttalte i avsnitt 15 og 16:
«For å kunne domfelle for medvirkning til grovt ran er det verken et krav at ranet er
rettet mot en bestemt fysisk eller juridisk person, eller at det dreier seg om en bestemt
form for gjenstand. ...
Følgelig er det heller ikke et vilkår for domfellelse at forsettet omfatter hvem den
fornærmede er, eller hva som blir borttatt – så lenge forsettet knytter seg til at det blir
begått et grovt ran innen rimelig tid.»
(27) Denne uttalelsen kan forstås slik at det ikke stilles nærmere krav til konkretisering av
forsettet enn at det dekker en «artsbestemmelse» av den aktuelle hovedhandlingen – hva
slags lovbrudd det i så fall vil dreie seg om – så lenge forsettet også omfatter at lovbruddet
skal finne sted «innen rimelig tid». Dette er også den forståelsen som aktor i saken her har
argumentert for: Så lenge medvirkerens forsett omfatter at det vil bli begått en handling
som rammes av straffeloven § 131 første ledd eller § 132 innen rimelig tid, stilles det ikke
ytterligere krav til forsett med hensyn til sted, forøvelsesmåte, hvem hovedgjerningsperson
eller offer vil være og så videre.
(28) Her kan det imidlertid være grunn til å peke på at forsettet med hensyn til forøvelsesmåten
forutsetningsvis var konkretisert et stykke på vei i saken i Rt-2008-1342: Medvirkeren
hadde skaffet våpenet og bilen som skulle brukes under ranet. Men avgjørelsen viser
likevel at det ikke ble stilt krav om forsett med hensyn til hvor ranet skulle skje, eller hva
som skulle ranes.
(29) At det må stilles visse krav til konkretisering ut over «artsbestemmelsen», fremgår etter
mitt syn også av ankeutvalgsavgjørelsen i Rt-2015-149 avsnitt 14.
«Utvalet viser til at ei allmenn tilsegn frå C på førehand om at han i framtida vil delta i
narkotikaverksemda, ikkje er tilstrekkeleg konkret til å kunne leggje til grunn at han
har medverka til alle narkotikatransaksjonane som dei andre tiltala har gjennomført.
Ved vedvarande brotsverk som her, kan det ikkje krevjast at C skal ha gitt positiv
tilskunding kvar gong det har vore omsett narkotika, men det må stillast krav til at den
psykiske medverkinga vert knytt opp til konkrete omstende ved den strafflagde
handlinga.»
HR-2022-1299-A, (sak nr. 22-004630STR-HRET)

9
(30) Den psykiske medvirkningen måtte altså knyttes til «konkrete omstende ved den
strafflagde handlinga». Uttalelsen gjelder direkte kravet til objektiv nærhet mellom
medvirkning og hovedhandling, men den må også få betydning for hva
fullbyrdelsesforsettet må omfatte. Etter ankeutvalgets mening holdt det til domfellelse for
medvirkning til alle narkotikatransaksjonene fra den leiligheten der narkotikaen ble mottatt
og oppbevart før videresalg, at han hadde flyttet inn «med det forsett å delta i As
narkotikavirksomhet».
(31) Rettspraksis gir altså holdepunkter for å oppstille et krav om en viss konkretisering av
medvirkerens fullbyrdelsesforsett ut over en ren «artsbestemmelse» av hovedhandlingen,
og at den skal finne sted innen rimelig tid etter medvirkningshandlingen.
(32) Som for fullbyrdelsesforsett ved forsøk er det imidlertid vanskelig å oppstille særlig klare
kriterier for hvor konkretisert fullbyrdelsesforsettet for medvirkning må være. Gröning,
Husabø og Jacobsen, Frihet, forbrytelse og straff side 337 oppsummerer sitt inntrykk av
rettspraksis slik:
«[M]edvirkerens forsett må relatere seg til et brudd på et bestemt straffebud ved en
eller flere bestemte anledninger, selv om tid, sted og måte for forbrytelsen ikke trenger
å være fullt ut spesifisert i medvirkerens bevissthet.»
(33) Dette kan være et nyttig utgangspunkt for vurderingen, selv om formuleringen om at tid,
sted og måte ikke behøver å være «fullt ut spesifisert», nok kan forstås slik at den går vel
langt i å kreve konkretisering.
(34) Også her må det etter mitt skjønn foretas en konkret helhetsvurdering, der konkretiseringen
av visse omstendigheter ved hovedhandlingen kan veie opp for manglende konkretisering
av andre.
(35) Spesielt når det gjelder psykisk medvirkning, nevner jeg til slutt at straffeloven § 183 og
§ 136 bokstav a inneholder egne straffebud som retter seg mot offentlig oppfordring til
straffbare handlinger. Det er forutsatt i forarbeidene til § 183, Ot.prp. nr. 8 (2007–2008)
342, at det vil det være en viss overlapp mellom hva som rammes av disse bestemmelsene,
og oppfordringer som må regnes som psykisk medvirkning til den straffbare handlingen.
Den konkrete vurderingen av As oppfordringer
(36) Tiltalens post I a gjelder ulike oppfordringer som A kom med mellom 5. mars og 17. april
2019. Her er gjengitt følgende uttalelser:
«- ‘All destroy all of amiin’
- ‘Allah ordered you to strike’
- ‘Ta alle dere kan’
- ‘Danskene har gått over alle grenser’
- ‘Dere klarer lett 20+’
- ‘Heller dø enn og leve som en som blir ydmyket av skittne kuffar’
- ‘Jeg sier til deg Jhenna firdaws er har kommet ned til Danmark og kaller på folk’
- ‘Gutta wallahi ikke la kuffar slippe unna uten konsekvenser’
- ‘Brenn hus og bygninger’
- ‘Vi vil at Danmark skal bli det nye Frankrike’»
HR-2022-1299-A, (sak nr. 22-004630STR-HRET)

10
(37) Videre:
«På spørsmål om det var lov å gå spesifikt etter barn og kvinner svarte han følgende:
- ‘If they fight you can’
- ‘Or give advice or taken part in anyway’»
(38) Våren 2019 var det omfattende uroligheter i Danmark i forbindelse med at en dansk
politiker holdt en rekke fremmedfiendtlige og anti-islamske taler. Han pakket blant annet
koranen inn i bacon og grillet den og brukte koranen som fotball. Handlingene ble filmet
og lagt ut på hans Youtube-kanal.
(39) Den 14. april var det store opptøyer i København etter en koranskjending samme dag. Det
fremgår av lagmannsrettens dom at med unntak av de to første utsagnene, kom A med alle
de ytringene som jeg har sitert fra tiltalebeslutningen, mellom 14. og 17. april 2019.
Lagmannsretten har sett bort fra de to første ytringene ved sin vurdering av om A kan
dømmes for oppfordring til terrorhandlinger, og jeg ser bort fra dem ved vurderingen av
om han i stedet skal dømmes for forsøk på medvirkning til terrorhandlinger. De øvrige
uttalelsene kom i parallelle chatter særlig med en dansk deltaker ved navn B, men også
med andre, i gruppene «the Strangers» og «Mujahiron» på det sosiale mediet Telegram.
Samtidig ble det delt videoer av opptøyene og videoer som oppfordret til terrorhandlinger.
Andre medlemmer av gruppene kunne følge med på samtalene.
(40) «The Strangers» hadde opptil 30 medlemmer, mens «Mujahiron» var mindre og hadde et
varierende antall medlemmer. Ifølge tingrettens dom gjengitt av lagmannsretten hadde
«Mujahiron» i perioden 2. og 18. april 2019 mellom tre og tolv medlemmer. B var eier av
begge gruppene.
(41) Utsagnene «ta alle dere kan» og «danskene har gått over alle grenser» kom kvelden 14.
april i Mujahiron-gruppen som en reaksjon etter at det var delt videoer fra
demonstrasjonene, bilde av en mann i IS-genser samt en video som viste tilgrising av
koranen. B svarte på dette med «ja wallah», som betyr «jeg sverger», og A responderte
med «dere klarer lett 20+».
(42) Omtrent samtidig spør B videre i Strangers-gruppen om det er lov å drepe eller skade
kvinner og barn. En annen deltaker opplyser at de lærde er delt i synet på dette, og A svarer
da at «if they fight you can» og «or give advice or taken part in any way». Ifølge tingretten,
som lagmannsretten her gjengir, følger han deretter opp en oppfordring fra B om å få noe
om temaet fra IS og sender en tale utstyrt med IS-logo fra en predikant som gir uttrykk for
det samme: Alle som støtter dem som kjemper, skal behandles som de selv kjemper, selv
om de er kvinner, barn eller eldre. Tingretten og lagmannsretten har blant annet på dette
grunnlaget sett bort fra muligheten for at utsagnet «dere klarer lett 20+» bare tok sikte på
flere opptøyer og bilbranner, og ansett det for sikkert at han oppfordret til drap begått med
terrorhensikt: De danske medlemmene i Mujahiron-gruppen skulle drepe så mange de
kunne.
(43) Om kvelden neste dag fortsetter samtalene i Mujahiron-gruppen, der deltakerne er oppgitt
over at ingen gjør noe i Danmark. A svarer på et spørsmål fra en tredjeperson om hva som
skjer, med at dette er helt uakseptabelt og – som gjengitt i tiltalebeslutningen – «heller dø
enn og leve som en som blir ydmyket av skittne kuffar», og «jeg sier til deg Jhanna firdaws
er har kommet ned til Danmark og kaller på folk». Som nevnt betyr «Jhanna» eller
HR-2022-1299-A, (sak nr. 22-004630STR-HRET)

11
«Jhenna» paradis, og «firdaws» er den beste delen av paradis, dit selvmordsbombere ifølge
IS’ ideologi kommer. Disse utsagnene følges opp med dette, som må være rettet til
samtaleparten:
«Skal du holde deg unna Jhenna fordi du vil ha barn? Eller vil du gifte deg? Eller du
har akkurat giftet deg»
(44) Litt senere i samme samtale kommer utsagnet «Gutta wallahi ikke la kuffar slippe unna
uten konsekvenser». «Wallahi» betyr «jeg sverger til Gud», og «kuffar» er et nedsettende
ord for ikke-muslimer.
(45) Den 16. april kommer B med en opplysning om at «muslimer rundt omkring i Danmark
brænder alle mulige ting», og til det svarer A «ja brenn hus bygninger» og «det er veldih
bra og veldig vanskelig og bli tatt». Et par timer senere, i forbindelse med at det deles
videoer av biler og andre gjenstander som brenner i Danmark, deler A oppskrifter på
molotov-cocktails og napalm.
(46) Dagen etter, 17. april, deler B utkast til en video han har laget på oppfordring fra A for å
forklare situasjonen i Danmark for «the brothers». Etter å ha sett videoen gir A uttrykk for
at «dette er et pefect tidspubkt og kalle til jihad». Når B sier at han vil lage en mer ekstrem
engelsk utgave av videoen, svarer A at «ekstra ekstrem er perfekt» og – som gjengitt i
tiltalebeslutningen – «vi vill at danmark skal bli nye Frankriket». Tingretten – som
lagmannsretten siterer med tilslutning – uttaler om det siste at retten er overbevist om at
henvisningen til Frankrike ikke gjelder demonstrasjonene iverksatt der av «de gule
vestene», men derimot terrorangrep som angrepene på konsertlokalet «Bataclan» og på
redaksjonslokalene til tidsskriftet «Charlie Hebdo». Dette begrunner tingretten med at IS i
sin propaganda jevnlig trekker frem terroraksjonene i Frankrike som vellykkede IS-angrep,
og at ytringene må ses i sammenheng med at A delte lydfiler som oppfordret til angrep der
man bor.
(47) Min fremstilling av chatte-samtalene mellom 14. og 17. april 2019 bygger på
lagmannsrettens drøftelse av om utsagnene rammes av straffeloven § 136 bokstav a om
oppfordring til terrorhandlinger. Lagmannsrettens bevisresultat i denne sammenheng kan
etter mitt syn likevel legges til grunn ved vurderingen av om As forsett var tilstrekkelig
konkret til at oppfordringene i stedet skal bedømmes som forsøk på medvirkning til
terrorhandlinger:
«Lagmannsretten er overbevist om at A på gjerningstidspunktet forsettlig fremsatte
oppfordringene om å begå konkrete terrorhandlinger. Hans forsett dekker alle delene
av den objektive gjerningsbeskrivelsen i straffeloven § 138 (terrorbombing), § 274
(grov kroppskrenkelse), § 275 (drap) og § 355 (fremkalling av fare for allmennheten).
Lagmannsretten er heller ikke i tvil om at A hadde til hensikt at deltakerne i de danske
gruppene skulle begå de aktuelle straffbare grunnhandlingene i terrorhensikt.
Lagmannsretten betviler ikke at A ble provosert over [den danske politikeren]
Paludans opptreden i Danmark med brenning av Koranen med mer. Lagmannsretten
ser imidlertid helt bort fra As forklaring om at de aktuelle ytringer ble fremsatt som
uttrykk for et øyeblikks frustrasjon, slik som A har gjort gjeldende. Det er tale om
gjentatte utsagn over flere dager der budskapet er tydelig, og som understrekes av at
han deler de samme propagandafilmene flere ganger der det oppfordres til
terrorhandlinger. ‘Ta alle dere kan’ og ‘Dere klarer lett 20+’ er konkrete oppfordringer
på terrorrelaterte handlinger i form av drap eller grov kroppsskade. I chattene
HR-2022-1299-A, (sak nr. 22-004630STR-HRET)

12
legitimerer A sitt personlige syn på nødvendigheten av å begå de konkrete handlinger i
terrorhensikt, ved å vise til talene fra kjente IS-demagoger.»
(48) Lagmannsretten har altså kommet til at A forsettlig har fremsatt oppfordringer om å begå
«konkrete terrorhandlinger», og at forsettet dekker alle deler av det objektive
gjerningsinnholdet i flere av bestemmelsene nevnt i § 131 første ledd. Lagmannsretten var
heller ikke i tvil om at A hadde til hensikt at deltakerne i de danske gruppene skulle begå
handlingene i terrorhensikt.
(49) Også tingretten, i et sitat som lagmannsretten slutter seg til, mente at flere av
oppfordringene må forstås som oppfordringer om å iverksette drap begått i terrorhensikt «i
den spente situasjonen som rådet i Danmark på det aktuelle tidspunktet».
(50) Direkte i tilknytning til sin drøftelse av om A kan dømmes for forsøk på medvirkning til
terrorhandling, uttaler videre lagmannsretten at forsettet hans er tilstrekkelig konkretisert
med hensyn til hvilke forbrytelser som hovedgjerningspersonen eller -personene
skulle begå i terrorhensikt, nemlig drap, terrorbombing og grov kroppsskade. Med
henvisning til et krav som Husabø, Strafferettens periferi side 242 har oppstilt om at
medvirkningsforsettet må «relatera seg til ei bestemt krenking av det aktuelle straffbodet,
dvs. ei krenking ved eit bestemt høve», kommer lagmannsretten videre til at også dette
vilkåret er oppfylt.
(51) Deretter kommer imidlertid lagmannsretten til at As forsett ikke er tilstrekkelig
konkretisert med hensyn til omstendigheter som tidspunkt, sted, måten hovedhandlingen
skal utføres på, hvem hovedgjerningspersonen skal være, og eventuelt også hvem som vil
være offer, til at han kan dømmes for medvirkning. Lagmannsretten forutsetter rett
nok – basert på Husabø – at det ikke stilles strenge krav her, men mener altså at forsettet
likevel ikke er konkretisert nok.
(52) Lagmannsretten viser til at As oppfordringer disse dagene ikke skiller seg tilstrekkelig fra
det han hadde sagt eller gjort på andre chatte-grupper til andre tider med andre
IS-sympatisører, og at det som nå syntes å ha kommet i tillegg, var at man hadde
identifisert tre personer i Danmark som da var tiltalt etter dansk terrorlovgivning.
(53) Her mener jeg at lagmannsretten har stilt for strenge krav for å kunne dømme for forsøk på
medvirkning.
(54) Jeg er riktignok enig med lagmannsretten i at identifikasjonen av de tre personene i
Danmark ikke er relevant i seg selv, særlig når lagmannsretten også legger til grunn at det
ikke var noen sammenheng mellom oppfordringene og arrestasjonene i Danmark.
(55) Innholdet i utsagnene må imidlertid holdes opp mot at de knyttet seg direkte til den
opphetete situasjonen i Danmark i det aktuelle tidsrommet. Utsagnet om at Danmark skulle
bli det nye Frankrike viser også at terroraksjonene – i alle fall helst – skulle skje i
Danmark, og det var åpenbart at dette skulle skje som svar på provokasjonene med
koranbrenning og lignende, altså på en måte som klargjorde denne sammenhengen. Den
konkrete forøvelsesmåten var ikke nærmere spesifisert, men oppfordringen gikk klart ut på
å drepe eller skade mange på én gang. A delte videre oppskrifter på molotov-cocktails og
napalm i tilknytning til oppfordringene om brannstiftelse.
HR-2022-1299-A, (sak nr. 22-004630STR-HRET)

13
(56) Oppfordringene var ikke rettet til klart identifiserbare mulige hovedgjerningspersoner, men
de var rettet mot en mindre gruppe og til dels mot enkeltdeltakere i gruppene. Jeg peker
særlig på uttalelsen i Mujahiron-gruppen om at «dere klarer lett 20+», i tilknytning til at B
hadde svart med «ja wallah» på As meldinger om «ta alle dere kan» og «danskene har gått
over alle grenser». Jeg viser i denne sammenheng også til As oppfølgingskommentarer til
samtalepartneren etter utsagnet om at Jhanna firdaws var kommet til Danmark:
«Skal du holde deg unna Jhenna fordi du vil ha barn? Eller vil du gifte deg? Eller du
har akkurat giftet deg»
(57) Disse omstendighetene til sammen innebærer etter min mening at fullbyrdelsesforsettet var
tilstrekkelig konkretisert til at A må dømmes for forsøk på medvirkning til
terrorhandlinger.
Ny dom
(58) For det tilfellet at Høyesterett mener As fullbyrdelsesforsett var tilstrekkelig konkretisert til
at han kan dømmes for forsøk på medvirkning til terrorhandlinger, har aktor lagt ned
påstand basert på at Høyesterett avsier ny dom i stedet for å oppheve lagmannsrettens dom.
(59) Vilkårene for at Høyesterett skal kunne avsi ny dom fremgår av straffeprosessloven
§ 345 annet ledd: De «nødvendige forutsetninger» må være til stede.
(60) A er gjennom sin forsvarer gjort kjent med at påtalemyndigheten vil nedlegge påstand om
ny dom i Høyesterett, og med at han har rett til å være til stede og få ordet under
Høyesteretts behandling av saken. Forsvareren har opplyst at A ønsker at saken skal få sin
avslutning i Høyesterett, men at han ikke ønsker å være til stede under Høyesteretts
behandling. Slik denne saken ligger an, er da Den europeiske menneskerettskonvensjon
artikkel 6 nr. 3 ikke til hinder for at Høyesterett avsier dom i saken.
(61) For å kunne dømmes for overtredelse av straffeloven § 131 tredje ledd om forsøk på
medvirkning til terrorhandling krever denne bestemmelsen at det med forsett om å
fullbyrde foretas handlinger «som legger til rette for og peker mot gjennomføringen».
(62) Tingretten kom til at hverken de objektive eller subjektive vilkår for straff etter
straffeloven § 131 tredje ledd jf. § 15 var oppfylt. Lagmannsretten kom som nevnt til at det
subjektive vilkåret – kravet til forsett – ikke var oppfylt, og tok ikke stilling til de objektive
vilkårene.
(63) Jeg mener likevel at de nødvendige forutsetninger er til stede for ny dom i Høyesterett.
Som det har fremgått, inneholder lagmannsrettens dom en fyldig fremstilling av de
utsagnene som A kom med, og hva som skjedde i chatte-samtalene i tilknytning til disse
utsagnene, blant annet ved deling av ulike videoer. Denne fremstillingen er ikke omstridt.
Det er disse utsagnene i den sammenheng de fremkom, som det er aktuelt å anse som
forsøk på psykisk medvirkning til terrorhandlinger. Spørsmålet om utsagnene «legger til
rette for og peker mot gjennomføringen», blir også dermed i praksis et spørsmål om
utsagnene er konkretiserte nok til det. Jeg nevner i denne forbindelse at tolkningen av
utsagn for å fastlegge det nærmere meningsinnholdet er en del av rettsanvendelsen,
jf. HR-2019-1922-A avsnitt 13.
HR-2022-1299-A, (sak nr. 22-004630STR-HRET)

14
(64) Jeg viser her til det jeg har sitert fra lagmannsrettens bevisresultat med hensyn til hvilket
forsett A hadde, og hvorfor jeg mener det er konkretisert nok til å oppfylle kravet til
fullbyrdelsesforsett med hensyn til forsøk på medvirkning til terrorhandlinger som
beskrevet i tiltalens post I a. Jeg kan ikke se det annerledes enn at utsagnene av samme
grunner er konkrete nok til at de må sies å legge til rette for og peke mot gjennomføringen
av terrorhandlingene som A ønsket at noen av deltakerne i «Strangers» eller «Mujahiron»
skulle begå i Danmark i tilknytning til opptøyene våren 2019.
Straffutmåling
(65) Lagmannsretten tok ved straffutmålingen utgangspunkt i domfellelsen for tiltalens post I c
‒ også den overtredelse av straffeloven § 131 tredje ledd jf. § 15 ‒ som det mest alvorlige
forholdet og la til grunn at dette forholdet isolert sett tilsa fengsel i ni år. For overtredelsen
av post I a, som lagmannsretten anså som overtredelse av straffeloven § 136 bokstav a,
antok lagmannsretten at straffen isolert sett ville være fengsel i tre år. Etter også å ha tatt i
betraktning overtredelsen av tiltalens post II om deltakelse i en terrororganisasjon, som
lagmannsretten mente isolert sett tilsa fengsel i fire år og seks måneder, mens post III etter
omstendighetene ikke fikk konkret betydning for straffutmålingen, kom lagmannsretten til
en samlet straff på fengsel i tolv år, jf. straffeloven § 79 bokstav a.
(66) Straffeloven § 131 tredje ledd jf. § 15 ‒ forsøk på medvirkning til terrorhandling ‒ har en
strafferamme på 20 år og 11 måneder. Paragraf 136 bokstav a om oppfordring til
terrorhandling har en strafferamme på seks år. Når A nå dømmes for overtredelse av § 131
tredje ledd jf. § 15 for tiltalens post I a i stedet for overtredelse av § 136 bokstav a, må det
få konsekvenser for straffutmålingen.
(67) Selv om handlingene beskrevet i tiltalens post I a bedømmes som overtredelse av samme
straffebud som tingretten og lagmannsretten anvendte på post I c, mener jeg at
overtredelsen av post I c fortsatt er det mest straffverdige forholdet. Om post I c sier
lagmannsretten følgende:
«Målet med den planlagte terrorhandlingen var å drepe og ellers alvorlig skade et stort
antall mennesker. Hadde den engelske kvinnen lykkes med å sprenge en bombe,
eventuelt ved bruk av en bombevest(-belte), i St. Pauls Cathedral på julaften eller i
påsken, ville det utover de fysiske skader på mennesker og materiell, ha forårsaket en
alvorlig frykt i den engelske befolkningen. Slik lagmannsretten ser det, har A ytt
betydelige psykiske bidrag til å bringe Safiyya videre fra et forberedelsesstadium til et
gjennomført terrorangrep. A har på den annen side medvirket over en relativt kort
periode som lå et stykke før Safiyyas forberedelser gikk over til foreta mer aktive
skritt for å skaffe eksplosiver. Men da A åpenbart har forstått at vedkommende han
samarbeider med, og som skulle utføre angrepet, var svært psykisk sårbar med behov
for ikke ubetydelig gjennomføringsstøtte, er det grunn til å se strengere på As
medvirkning enn det omfanget av hans medvirkning ellers skulle tilsi.»
(68) Oppfordringene og As forsett var mer konkrete når det gjelder post I c enn post I a.
(69) I forarbeidene, Prop. 131 L (2012‒2013) side 85, er det uttalt at ved straff for forsøk på
terrorhandlinger som ville involvert noens død, vil minstestraffen på åtte år for drap danne
en slags nedre grense. Jeg har tidligere sitert fra lagmannsrettens dom at den ikke var i tvil
HR-2022-1299-A, (sak nr. 22-004630STR-HRET)

15
om at A hadde til hensikt at deltakerne i de danske gruppene skulle begå blant annet drap i
terrorhensikt. Jeg antar at straffen isolert sett for post I a vil ligge ved omtrent åtte års
fengsel.
(70) Aktor har lagt ned påstand om at den samlede straffen etter omsubsumering av post I a i
utgangspunktet settes til fengsel i 14 år, men at det gis et fradrag på to måneder for
belastningen ved den lange tiden A har sittet i varetektsfengsel. Jeg slutter meg til dette.
Konklusjon
(71) Jeg stemmer for denne
D O M :
A, født 00.00.1996, dømmes for overtredelse av straffeloven § 131 tredje ledd, jf. første
ledd, jf. annet ledd bokstav b, jf. § 15 (to tilfeller), straffeloven § 136 a, samt for det
forhold hvor skyldspørsmålet er endelig avgjort i tingretten, alt sammenholdt med
straffeloven § 79 bokstav a, til en straff av fengsel i 13 – tretten – år og
10 – ti – måneder.
Til fradrag i straffen går 1115 – ettusenetthundreogfemten – dager for utholdt
frihetsberøvelse, jf. straffeloven 2005 § 83.
(72) Dommer Bergsjø: Jeg er i det vesentlige og i resultatet enig med
førstvoterende.
(73) Dommer Steinsvik: Likeså.
(74) Dommer Ringnes: Likeså.
(75) Dommer Indreberg: Likeså.
(76) Etter stemmegivningen avsa Høyesterett denne
D O M :
A, født 00.00.1996, dømmes for overtredelse av straffeloven § 131 tredje ledd, jf. første
ledd, jf. annet ledd bokstav b, jf. § 15 (to tilfeller), straffeloven § 136 a, samt for det
forhold hvor skyldspørsmålet er endelig avgjort i tingretten, alt sammenholdt med
straffeloven § 79 bokstav a, til en straff av fengsel i 13 – tretten – år og
10 – ti – måneder.
Til fradrag i straffen går 1115 – ettusenetthundreogfemten – dager for utholdt
frihetsberøvelse, jf. straffeloven 2005 § 83.
HR-2022-1299-A, (sak nr. 22-004630STR-HRET)