Sammendrag: Bruzelius, Coward, Flock, Stabel og GjølstadA var agent for X-selskapet med oppgåve å tømme og drive service på speleautomatane til selskapet i sitt distrikt. Han blei etter kvart gripen av patologisk spelelidenskap og underslo i tidsrommet august 2002 - januar 2003 ca. 500 000 kroner. I tingretten blei han dømd til fengsel i 6 månader, mens lagmannsretten fastsette straffa til 180 timars samfunnsstraff. Lagmannsretten la vekt på den dømdes personlege tilhøve, under dette at han er rehabilitert frå lidenskapen sin, og at den krenkte ikkje tidlegare hadde gripe inn overfor han.Påtalemaktas anke til Høgsterett blei teken til følgje, og straffa sett til fengsel i seks månader. Uttala at det grove underslaget galdt summar i ein storleiksorden langt over det minstenivået der Høgsterett har meint at det som hovudregel må nyttas fengselsstraff utan vilkår, og at det i saka ikkje låg føre slike heilt særeigne tilhøve som tilsa bruk av samfunnsstraff.

NORGES HØYESTERETT
Den 18. mars 2004 avsa Høyesterett dom i
HR-2004-00565-A, (sak nr. 2003/1632), straffesak, anke,
Den offentlige påtalemyndighet (statsadvokat Ole Bjarne Hagen)
mot
A (advokat Erling O. Lyngtveit)
S T E M M E G I V N I N G :
(1) Dommer Bruzelius: Saken gjelder straffutmåling for grovt underslag – spesielt om det er
grunnlag for å anvende samfunnsstraff.
(2) Hedemarken tingrett avsa 2. juli 2003 tilståelsesdom med slik domsslutning:
"1. A, født 00.00.1955, dømmes for overtredelse av straffeloven § 255 jf. § 256 til
en straff av fengsel i 6 – seks – måneder.
2. A, født 00.00.1955, dømmes til innen 2 – to – uker fra forkynnelsen av denne
dom å betale erstatning til Redningsselskapet, Veritasveien 14, 1363 Høvik
med kr. 500 542,- kronerfemhundretusenfemhundreogførtito 0/100."
(3) Domfelte anket til Eidsivating lagmannsrett over straffutmålingen og krevde ny
behandling av fornærmedes erstatningskrav. Lagmannsretten avsa 10. desember 2003
dom med slik domsslutning:
"I tingrettens dom gjøres den endring at straffen settes til 180 – etthundreogåtti –
timers samfunnsstraff med gjennomføringstid på 1 – ett – år, subsidiær fengselsstraff
på 6 – seks – måneder."
(4) Hedmark og Oppland statsadvokatembeter har anket over straffutmålingen. Det gjøres
gjeldende at det ikke er grunnlag for å idømme samfunnsstraff, som vil være en for mild
reaksjon i en sak som den foreliggende. Forsvareren har gjort gjeldende at det foreligger
slike særegne forhold at anken bør forkastes.

2
(5) Jeg er kommet til at anken må tas til følge.
(6) Domfelte, en tidligere ustraffet, 48 år gammel mann, er funnet skyldig i grovt underslag. I
tillegg til sitt faste arbeid i NSB har han fra 1989 hatt en deltidsjobb som agent for
Redningsselskapets spilleautomatvirksomhet med oppgave å tømme og drive service på
spilleautomatene i sitt distrikt. Ved hvert månedsskifte har han sendt selskapet rapport
basert på telleapparater som viste hvilke beløp som var kommet inn på hver enkelt
automat. Innen den 20. i måneden etter skulle han sette inn pengene på selskapets
bankkonto.
(7) Domfelte begynte selv å spille på automater ca. 1995-96, og mistet etter hvert kontrollen.
Rundt 1997-98 begynte han å ta av pengene som han skulle innbetale til
Redningsselskapet. Hans reskontro i selskapet viser at han hadde gjeld til selskapet nesten
hver eneste måned fra sommeren 2001 til desember 2002. Gjeldens størrelse har variert,
da han jevnlig betalte inn penger til selskapet. I august 2002 sluttet han imidlertid med å
innbetale penger. Redningsselskapet etterlyste flere ganger skriftlig innbetalingene.
Selskapets regionsjef tok opp forholdet med domfelte, og oppsøkte ham personlig i januar
2003. Han ble da oppsagt. Siktelsen gjelder grovt underslag av kr 500 542 i tidsrommet
fra 1. august 2002 til 14. januar 2003.
(8) Det er på det rene at reaksjonen samfunnsstraff skal kunne anvendes i noe større
utstrekning enn den tidligere samfunnstjenesten, jf. blant annet redegjørelsen i Rt. 2002
side 1403 på s. 1407-1408. Henvisningen i straffeloven § 28 a første ledd første punktum
til "straffens formål" innebærer likevel en begrensning i bruken av denne straffarten.
(9) Når jeg er kommet til at påtalemyndighetens anke i vår sak må føre frem, viser jeg først
til at det grove underslaget gjelder beløp i en størrelsesorden langt over det minstenivået
der Høyesterett har ment at det som hovedregel må anvendes ubetinget fengselsstraff.
(10) Dersom det skulle være aktuelt med samfunnsstraff her, må det foreligge helt særegne
forhold, jf. Rt. 1995 side 1129. Slik jeg ser det, er det ikke tilfelle. Lagmannsretten har
etter mitt syn lagt for stor vekt på domfeltes personlig forhold, herunder at han er
rehabilitert fra sin patologiske spillelidenskap, og på at Redningsselskapet ikke tidligere
grep inn overfor ham.
(11) Domfelte sendte som nevnt hele tiden månedsrapporter om inntekter fra automatene. Det
er opplyst at nye spilleautomater som ble installert i slutten av 1990-tallet, kunne gå
tomme på grunn av større gevinstutbetalinger enn tidligere, og at selskapet derfor
aksepterte at agentene beholdt en reserve for å kunne fylle på automatene når det ble
nødvendig. Slik jeg ser det, kjennetegnes den straffbare handlingen av domfeltes
utnyttelse av den tillit selskapet viste ham, og jeg kan ikke se at det kan få nevneverdig
betydning at selskapet ikke tidligere grep inn overfor domfelte.
(12) Lagmannsretten har lagt stor vekt på at domfelte er rehabilitert fra sin spillelidenskap. For
eksempel ved narkotikakriminalitet av et visst alvor er en ganske klar rehabilitering blitt
ansett som et viktig moment ved vurderingen av bruken av samfunnsstraff – tidligere
samfunnstjeneste. Selv om jeg er enig i at det er prisverdig at domfelte har søkt hjelp for
sin spillelidenskap, og at han har etablert en avdeling av organisasjonen "Anonyme
gamblere" i nærheten av sitt hjemsted, er dette etter mitt syn ikke en slik særlig

3
omstendighet som kan berettige bruken av samfunnsstraff i et tilfelle av grovt underslag
av et beløp i den størrelsesorden saken gjelder.
(13) Jeg er enig med lagmannsretten i at domfeltes helsemessige problemer i første rekke er et
spørsmål om soningsdyktighet, som må vurderes på soningstidspunktet, og mener i
motsetning til lagmannsretten at disse problemer ikke kan tillegges vekt ved valget av
reaksjonsmåte i denne saken.
(14) Som tingretten finner jeg at straffen bør settes til ubetinget fengsel i seks måneder.
(15) Jeg stemmer for denne
D O M :
I lagmannsrettens dom gjøres den endring at straffen settes til fengsel i 6 – seks –
måneder.
(16) Dommer Coward: Jeg er i det vesentlige og i resultatet enig med
førstvoterende.
(17) Dommer Flock: Likeså.
(18) Dommer Stabel: Likeså.
(19) Dommer Gjølstad: Likeså.
(20) Etter stemmegivningen avsa Høyesterett denne
D O M :
I lagmannsrettens dom gjøres den endring at straffen settes til fengsel i 6 – seks –
måneder.