Dato: 2022-12-22

Sammendrag: Selskapet Spiro Medical AS hadde som hovedformål å videreutvikle og selge et produkt som kunne benyttes til å utrede og behandle ulike søvnforstyrrelser. I en rettet aksjekapitalutvidelse i 2014, tegnet flere investorer seg for aksjer. Ferdigstillelsen og salget av Spiros produkt ble imidlertid forsinket, og konkurs ble åpnet i selskapet i 2017.

Spørsmålet for Høyesterett var om styremedlemmene i selskapet var erstatningsansvarlige for tap investorene mente å ha lidt på grunn av uriktig eller villedende informasjon.

Høyesterett mener at opplysningene styremedlemmene ga om faktiske forhold, i det vesentlige var korrekte, men at de ikke hadde sørget for tilstrekkelig testing av produktet. Dette skyldtes en feilvurdering. Høyesterett kom likevel til at styremedlemmene ikke i tilstrekkelig grad kunne bebreides. Investorene måtte selv bære risikoen for at deres forventninger om fremtiden ikke slo til. De var profesjonelle og klar over at det heftet teknisk risiko knyttet til utviklingen av produktet.

Høyesterett la til grunn at opplysninger om faktiske forhold i informasjonsgrunnlaget må være korrekte. For at styremedlemmer skal kunne holdes erstatningsansvarlige ved uriktige opplysninger, må det imidlertid dreie seg om forhold som etter en samlet vurdering av alle opplysninger som er gitt, er av vesentlig betydning for bedømmelsen av selskapet. Terskelen for å ilegge ansvar for antakelser om fremtiden er høy. Profesjonelle investorer må forventes å gjennomgå og vurdere mottatt informasjon, og terskelen for å ilegge ansvar ligger høyere enn når investoren er en forbruker.

Dommen gir veiledning for fastlegging av normen som gjelder styremedlemmers erstatningsansvar ved aksjekapitalutvidelser.

D O M
avsagt 22. desember 2022 av Høyesterett i avdeling med
dommer Hilde Indreberg
dommer Kristin Normann
dommer Knut H. Kallerud
dommer Ingvald Falch
dommer Cecilie Østensen Berglund
HR-2022-2484-A, (sak nr. 22-029898SIV-HRET)
Anke over Gulating lagmannsretts dom 14. desember 2021
I.
H.M. Structures Limited
A (advokat Ola Haugen)
mot
B
C (advokat Vidar Riksfjord – til prøve)
II.
B
C (advokat Vidar Riksfjord – til prøve)
mot
H.M. Structures Limited
A (advokat Ola Haugen)

2
S T E M M E G I V N I N G
(1) Dommer Normann:
Sakens spørsmål og bakgrunn
(2) Saken gjelder erstatningsansvar for styremedlemmer i et aksjeselskap for tap investorene
mener å ha lidt på grunn av uriktig eller villedende informasjon som ble gitt i forbindelse
med en kapitalforhøyelse i selskapet, jf. aksjeloven § 17-1.
(3) C er lege og spesialist i øre-, nese- og halssykdommer med ytterligere spesialisering innen
utredning og behandling av søvnforstyrrelser. Han hadde arbeidet i flere år med avdekking
av søvnrelaterte problemer da han traff B på 1990-tallet. B er sivilingeniør med doktorgrad
innen akustiske sensorer for undervannsroboter, som senere ble utviklet som ekkoskop
med 3D akustisk kamera. Han var ansatt i Omnitech AS. B og C mente at de sammen
hadde de nødvendige forutsetninger for å utvikle et produkt som kunne benyttes til å utrede
og behandle ulike søvnforstyrrelser. Mens B fremdeles var ansatt i Omnitech, og C til dels
arbeidet på Haukeland sykehus og til dels drev egen spesialistpraksis, startet de utviklingen
av et slikt produkt. De søkte og fikk tildelt midler fra Forskningsrådet til utviklingen av
den første versjonen av produktet, AG100, som var ferdig omkring 2000. AG100 ble
videreutviklet til AG200, som var ferdig omkring 2002. Det ble solgt 200 enheter av
AG200 via Cs selskap MRA Medical Ltd. i England.
(4) Spiro Medical AS (Spiro) ble stiftet 18. februar 2011 i Bergen og registrert i
Foretaksregisteret 19. april samme år. Selskapets vedtektsbestemte formål var «forskning,
utvikling, produksjon og salg av medisinsk teknisk utstyr og programvare, investering i
andre selskaper samt alt som hører naturlig til dette». Stifterne var C, B og D.
(5) I årene 2008 og 2012 ble det vedtatt nye regler, blant annet en ny IOS-standard, for denne
type produkter. AG200 oppfylte ikke de nye kravene og kunne ikke selges fra desember
2014. B og C bestemte seg derfor for å utvikle en ny og forbedret versjon gjennom Spiro.
Selskapets hovedformål var å utvikle og selge produktet ApneaGraph Spiro, en forbedret
versjon av AG200. B sa opp sin stilling for å arbeide fulltid med utviklingen av produktet.
Formelt ble han og C lønnet av sine respektive selskaper B AS og Eurosleep AS, som
fakturerte Spiro for deres konsulenttjenester.
(6) Spiros styre besto på oppstartstidspunktet av styreleder B og styremedlemmene C og D. C
var samtidig daglig leder. E ble valgt inn i styret i 2013 for å styrke Spiros kompetanse
innen økonomi og egenkapitalfinansiering. F, sønn av C, kom også inn i styret i 2013 –
dels på bakgrunn av et ønske om å sikre familien C kontinuitet i selskapet og dels på grunn
av hans erfaring fra andre styreverv, internasjonalt arbeid med videre.
(7) G har etablert, eier og representerer selskapet H.M. Structures Ltd., som hovedsakelig
investerer i børsnoterte selskaper. Før dette arbeidet han i en årrekke i finanssektoren. H
hadde vært ansatt i oljebransjen og var daglig leder i ECO Securities inntil sin død. I er
siviløkonom med lang yrkeserfaring innen fiskeoppdrett og shipping. Han er Gs far.
(8) I 2012 fikk G via sin far forespørsel om å investere i Spiro. Han fikk tilsendt en del
informasjon etter at det var inngått en Non-Disclosure Agreement (NDA) og drøftet denne
HR-2022-2484-A, (sak nr. 22-029898SIV-HRET)

3
med sin venn J og H. Det ble ikke tegnet aksjer i selskapet, da den tekniske risikoen knyttet
til utviklingen av produktet ble vurdert å være for høy.
(9) Driften av Spiro var hovedsakelig finansiert ved lån fra hovedaksjonærene Eurosleep
Holding og B AS. I mai 2014 utgjorde aksjonærlånene 6 900 000 kroner, hvorav Eurosleep
Holdings andel var 6 800 000 kroner og B AS’ andel var 100 000 kroner. Lånerenten var
10 prosent som ikke ble fakturert. Spiros samlede forpliktelse til aksjonærene utgjorde
7 380 552 kroner.
(10) Sommeren og høsten 2014 hadde Spiro behov for ny egenkapital. Selskapet hadde i
2013 et driftsresultat på i underkant av minus 4 millioner kroner, og negativ egenkapital
var på i underkant av 3,75 millioner kroner. E anbefalte selskapet å benytte en finansiell
rådgiver og formidlet i mai 2014 kontakt med Norne Securities AS (Norne).
(11) Norne utarbeidet våren og sommeren 2014 en presentasjon av selskapet for mulige
investorer og henvendte seg til flere uten at det var avklart om disse ville tegne seg i en
rettet emisjon. C henvendte seg i juni 2014 igjen til G med presentasjonen av Spiro, og det
ble deretter utvekslet en rekke e-poster med spørsmål og svar. Det ble også avholdt et møte
i Bergen 1. august 2014, der en oppdatert presentasjon, som blant annet inneholdt en rekke
opplysninger om produktet, ble gjennomgått. H.M. Structures Ltd. ved G, A, K og J
bestemte seg deretter for å tegne aksjer i selskapet.
(12) Det ble inngått en investeringsavtale og en aksjonæravtale samtidig som det på
ekstraordinær generalforsamling 22. august 2014 ble gjennomført en rettet emisjon.
H.M. Structures Ltd. tegnet seg for 3215 aksjer for 11 998 380 kroner, K tegnet seg for
331 aksjer for 1 235 292 kroner, J tegnet seg for 165 aksjer for 615 780 kroner og A tegnet
seg for 67 aksjer for 250 044 kroner.
(13) Investorene er dels i familie og har dels hatt lange relasjoner med hverandre. I forkant av
emisjonen deltok H aktivt med å kartlegge og vurdere investeringen. I rettsprosessen har de
opptrådt samlet som en gruppe, og de anser seg som profesjonelle investorer uavhengig av
om de regulatorisk kan kategoriseres som dette.
(14) I forbindelse med emisjonen ble det valgt nytt styre. D fratrådte, og L, utpekt av
investorene, ble innvalgt i styret.
(15) Investorene begynte kort tid etter emisjonen å stille spørsmål ved situasjonen i Spiro og om
produktutviklingen. Ferdigstillelsen og salget av produktet ble forsinket, og det oppsto
diskusjoner og uenighet mellom partene. Investorene tilførte ikke ytterlige kapital til
selskapet, og konkurs ble åpnet etter oppbudsbegjæring 20. september 2017.
Prosesshistorien
(16) Investorene tok 25. oktober 2018 ut stevning for Bergen tingrett med krav mot de tidligere
styremedlemmene B, C, D, F og E. Ved Bergen tingretts dom 26. april 2020 ble
styremedlemmene frifunnet. Sakskostnader ble ikke tilkjent, jf. tvisteloven § 20-2 tredje
ledd.
HR-2022-2484-A, (sak nr. 22-029898SIV-HRET)

4
(17) Tingretten kom til at det ikke forelå brudd på styremedlemmenes informasjonsplikt. Retten
var riktignok i tvil når det gjaldt opplysningene som ble gitt om kateteret, som er en viktig
del av produktet ApneaGraph Spiro, men konkluderte med at opplysningene skyldtes en
faglig feilvurdering fra Bs side, og at den informasjonen som ble gitt investorene ikke var
uriktig basert på det Spiro og B faktisk visste før kapitalutvidelsen.
(18) Investorene anket til lagmannsretten. Gulating lagmannsrett avsa 14. desember 2021 dom
med slik domsslutning:
«1. C og B dømmes in solidum til å betale erstatning til H.M. Structures Ltd.
v/G med 6 000 000 – seksmillioner – kroner, med tillegg av lovens
forsinkelsesrente fra 21. april 2016.
2. C og B dømmes in solidum til å betale erstatning til A med
125 000 – etthudreogtjuefemtusen – kroner, med tillegg av forsinkelsesrente
fra 21. april 2016.
3. Anken mot F, D og E forkastes.
4. H.M. Structures Ltd. v/G og A dømmes in solidum til å erstatte Fs
sakskostnader med
279 877 – tohundredeogsyttinitusenåttehundredeogsyttisyv – kroner for
tingretten og 325 325 – trehundredeogtjuefemtusentrehundredeogtjuefem –
kroner for lagmannsretten med tillegg av lovens forsinkelsesrente
14 – fjorten – dager fra dommens forkynnelse.
5. H.M. Structures Ltd. v/G og A dømmes in solidum til å erstatte Ds
sakskostnader med
279 877 – tohundredeogsyttinitusenåttehundredeogsyttisyv – kroner for
tingretten og 325 325 – trehundredeogtjuefemtusentrehundredeogtjuefem –
kroner for lagmannsretten med tillegg av lovens forsinkelsesrente
14 – fjorten – dager fra dommens forkynnelse.
6. For øvrig bærer partene egne sakskostnader for tingretten og
lagmannsretten.»
(19) Lagmannsrettens tok som utgangspunkt at styrets opplysningsansvar ved en rettet emisjon
måtte være minst like strengt som ansvaret overfor selskapets kreditorer, og at C, B og E
hadde formidlet et for optimistisk inntrykk av ferdigstillelsen av produktet ApneaGraph
Spiro. Ansvarsgrunnlagets objektive side var således oppfylt for disse tre. Når det gjaldt E,
konkluderte retten likevel med at anken mot ham måtte forkastes, fordi han ikke hadde
opptrådt ansvarsbetingende uaktsomt.
(20) Ankene mot F og D (tidligere D) ble også forkastet fordi retten mente at disse hadde hatt
en perifer rolle.
(21) Lagmannsrettens flertall kom videre til at kravet til rettslig årsakssammenheng ikke var
oppfylt for tapet av hele investeringen og foretok deretter en skjønnsmessig reduksjon av
de fremsatte erstatningskravene. Mindretallet kom på sin side til at investeringen måtte
erstattes i sin helhet.
HR-2022-2484-A, (sak nr. 22-029898SIV-HRET)

5
(22) Investorene H.M. Structures Ltd. og A og styremedlemmene B og C har alle inngitt
selvstendige anker til Høyesterett. Partene omtales derfor i det følgende samlet som
henholdsvis investorene og styremedlemmene eller ved deres respektive navn.
Investorenes anke gjelder rettsanvendelsen, mens styremedlemmene har anket over
rettsanvendelsen og bevisbedømmelsen.
Partenes syn på saken
(23) Investorene – H.M. Structures Ltd. og A – har i korte trekk gjort gjeldende:
(24) Lagmannsretten har korrekt kommet til at det forelå ansvarsgrunnlag. Styremedlemmene
opptrådte erstatningsbetingende uaktsomt ved å gi uriktig og mangelfull informasjon.
Kravet til årsakssammenheng er oppfylt slik at de tapte investeringene skal erstattes i sin
helhet. Lagmannsrettens dom bygger på uklare betraktninger om årsakssammenheng og
medvirkning. Dette er uriktig rettsanvendelse.
(25) Ansvarsgrunnlaget er en alminnelig culpavurdering, jf. aksjeloven § 17-1. Det kan ikke gis
uriktig informasjon. Opplysningene om fremtidig utvikling må være bygget på riktig og
tilstrekkelig grunnlag. Avgjørende er en samlet vurdering. Høyesterettspraksis gir ikke
grunnlag for å oppstille krav om at det må være kvalifiserte mangler ved den informasjon
som gis. Det kontraktslignende forholdet mellom aksjetegnerne og styret tilsier at det
gjelder en streng norm.
(26) Styremedlemmene har i tillegg brutt plikten de er pålagt i aksjeloven § 10-3. Når det
foreligger et objektivt pliktbrudd, er det en presumsjon for at styremedlemmene har
handlet uaktsomt.
(27) De mangelfulle og uriktige opplysningene knytter seg i første rekke til opplysninger om
ferdigstillelsesgraden og risikoen knyttet til selskapets produkt, ApneaGraph Spiro.
Investorene ble forespeilet at produktet var ferdig utviklet, og at det bare var formaliteter
som gjensto før det kunne markedsføres og selges. Dette var ikke korrekt. Det ble også gitt
uriktig informasjon om programvaren som skulle analysere testresultatene. Utviklingen av
ny programvare ble påbegynt etter emisjonen. Informasjon om risikoen knyttet til
ferdigstillelsen av produktet, produksjonsstart, lansering, salg og regulatoriske forhold var
samlet sett uriktig og ufullstendig.
(28) Årsakskravet etter gjeldende rett er basert på betingelseslæren. Dersom investeringen ikke
var blitt foretatt hvis informasjonssvikten tenkes borte, er kravet oppfylt. Tidsnære bevis
viser at det ikke ble opplyst om teknisk risiko i 2014, og investorene la til grunn at det ikke
forelå risiko knyttet til produktutvikling. Hadde investorene fått korrekte og fyllestgjørende
opplysninger, ville de ikke ha investert.
(29) Investorenes tap er de tapte aksjeinnskuddene, avsavnsrente og dekning av advokatutgifter
før stevning. Det foreligger ikke grunnlag for avkortning under henvisning til skadelidtes
medvirkning.
HR-2022-2484-A, (sak nr. 22-029898SIV-HRET)

6
(30) H.M. Structures Limited og A har nedlagt slik påstand:
«I anledning anken fra H.M. Structures Ltd. og A:
1. H.M. Structures Ltd. og A tilkjennes erstatning etter Høyesteretts skjønn
med tillegg av lovens forsinkelsesrente fra 21. april 2016.
2. H.M. Structures Ltd. og A tilkjennes sakskostnader for samtlige
rettsinstanser.
I anledning anken fra B og C:
1. Anken forkastes.
2. H.M. Structures Limited og A tilkjennes saksomkostninger for Høyesterett.»
(31) Styremedlemmene – C og B – har i korte trekk gjort gjeldende:
(32) Lagmannsrettens rettslige utgangspunkt for vurderingen av styremedlemmenes
erstatningsansvar ved kapitalforhøyelser, er uriktig. Det må skilles mellom
styremedlemmenes ansvar overfor selskapet og ansvaret overfor tredjeparter.
Styremedlemmenes erstatningsansvar overfor utenforstående tredjeparter krever en særlig
begrunnelse. For det typetilfellet denne saken gjelder, følger det av høyesterettspraksis at
det må foreligge kvalifiserte mangler ved den informasjonen investorene har fått før ansvar
kan ilegges.
(33) Det er også feil rettsanvendelse når lagmannsretten ikke sondrer mellom informasjon om
historiske eller faktiske forhold og informasjon om forventninger og prognoser om
fremtiden. Investorene bærer selv risikoen for egne vurderinger og prognoser. At
investorene var profesjonelle, får betydning for de kravene som stilles til den
informasjonen som gis.
(34) Styremedlemmene oppfylte sine plikter etter aksjeloven § 10-3. At det ikke ble avholdt
formelt styremøte, hadde ingen betydning.
(35) Tidsnære bevis viser at styremedlemmene ikke ga feil, mangelfull eller misvisende
informasjon eller at det ble holdt tilbake vesentlig informasjon. Prognosene og estimatene
var forsvarlige og bygget på den informasjonen styremedlemmene hadde på det daværende
tidspunktet. At det i ettertid viste seg at disse skyldtes en feilvurdering og var for
optimistiske, kan de ikke holdes erstatningsansvarlige for.
(36) Subsidiært gjøres det gjeldende at kravet til årsakssammenheng uansett ikke er oppfylt.
Investorene ville investert også når eventuelle informasjonsmangler tenkes borte. De
foretok selv grundige vurderinger, og de var klar over både den økonomiske og tekniske
risikoen ved investeringen, og at de investerte i et oppstartsselskap. De påståtte manglene
ved informasjonen er uansett såpass ubetydelige at det ikke er grunnlag for å knytte ansvar
til dem.
(37) Investorene iverksatte bevisst rettslige skritt som medførte konkurs. Erstatningen må derfor
falle bort eller reduseres, jf. skadeserstatningsloven § 5-1.
HR-2022-2484-A, (sak nr. 22-029898SIV-HRET)

7
(38) C og B har nedlagt slik påstand:
«1. C og B frifinnes.
2. H.M. Structures Limited og A dømmes i fellesskap til å erstatte
sakskostnader til C og B for tingrett, lagmannsrett og Høyesterett.»
Mitt syn på saken
(39) Spørsmålet er om styremedlemmene C og B kan holdes erstatningsansvarlige overfor
investorene som følge av at det ble gitt uriktig, villedende eller mangelfull informasjon i
forbindelse med kapitalutvidelsen i aksjeselskapet Spiro 22. august 2014.
Rettslige utgangspunkter
Aksjeloven § 17-1
(40) Vilkårene for personlig ansvar for styremedlemmer i aksjeselskaper følger av aksjeloven
§ 17-1 første ledd, som lyder:
«Selskapet, aksjeeier eller andre kan kreve at daglig leder, styremedlem, medlem av
bedriftsforsamlingen, gransker eller aksjeeier erstatter skade som de i den nevnte
egenskap forsettlig eller uaktsomt har voldt vedkommende.»
(41) Uaktsomhetsnormen inneholder både et objektivt og et subjektivt element. Det må
objektivt sett foreligge et pliktbrudd som kan bebreides styremedlemmet som uaktsomt.
Ansvarsspørsmålet oppstår typisk som følge av beslutninger truffet av styret som organ
eller for beslutninger styret har unnlatt å treffe. Regelen innebærer likevel ikke at styret blir
kollektivt ansvarlig for eventuelle feil. Ansvaret er individuelt, og det må foretas en
konkret vurdering av det enkelte styremedlems handlinger eller unnlatelser.
(42) Om aksjeloven § 17-1 første ledd heter det i HR-2017-2375-A Ulvesund avsnitt 25:
«Bestemmelsen er en særlig regulering av den alminnelige erstatningsrettslige
culpanormen, og den omfatter også krav om erstatning for et rent formuestap hos en
kreditor, jf. Ot.prp. nr.55 (2005–2006) side 167. Den viderefører § 15-1 i aksjeloven
1976. Lovgiver har ansett en slik ‘generell’ og ‘skjønnsmessig’ regel som ‘ønskelig og
nødvendig’, fordi dette gir ‘en stor grad av fleksibilitet’ og legger opp til at
ansvarsspørsmålet ‘må løses ut fra en konkret vurdering av forholdene i det enkelte
tilfellet’, jf. Ot.prp.nr.36 (1993–1994) side 82. Ønsket om fleksibilitet, og
forutsetningen om at det skal foretas en konkret vurdering i det enkelte tilfellet, er ikke
til hinder for at det i rettspraksis foretas en avklarende presisering av normen for
bestemte typetilfeller.»
(43) Det fremgår her at aksjeloven § 17-1 er en lovfesting av det ulovfestede culpaansvaret.
Bestemmelsen er generelt og skjønnsmessig utformet for å gi en tilstrekkelig grad av
fleksibilitet. Men selv om det skal foretas en konkret vurdering i det enkelte tilfelle, kan
domstolene likevel foreta en avklarende presisering av normen som gjelder i bestemte
typetilfeller. Jeg viser til at Høyesterett i Ulvesund nettopp foretok en slik avklaring av
HR-2022-2484-A, (sak nr. 22-029898SIV-HRET)

8
normen som gjelder ledelsens ansvar for å informere kreditorene om selskapets sviktende
økonomi, jf. særlig avsnitt 40-42.
(44) Hvorvidt det gjelder en lempelig eller streng norm, kan ikke besvares generelt. Svaret
avhenger av typetilfellet, men også av de konkrete omstendighetene i den enkelte saken.
Styremedlemmenes informasjonsansvar ved aksjekapitalutvidelser
(45) De alminnelige avtalerettslige reglene gjelder som utgangspunkt ved aksjetegning, selv om
den avtalerettslige og den selskapsrettslige reguleringen – særlig av hensyn til
tredjemann – ikke alltid blir den samme, jf. HR-2018-111-A særlig avsnitt 34 med videre
henvisning til Magnus Aarbakke, Aksjetegning. Ugyldighet, mislighold og ansvar,
Tidsskrift for Rettsvitenskap 1989/3, side 333–358 og avsnitt 46.
(46) Begge parter har vist til at Rt-2012-355 Lognvik, Rt-2012-1926 Fokus Bank og
Rt-2013-388 Røeggen gir veiledning for bedømmelsen av styremedlemmenes
informasjonsansvar ved aksjekapitalutvidelser. Sakene gjaldt gyldigheten av avtaler
mellom banker og deres kunder om kjøp av kompliserte spareprodukter. Spørsmålet var
om det var gitt mangelfull, villedende eller uriktig informasjon om produktene kundene
hadde investert i.
(47) Jeg er enig i at ugyldighetsreglene i avtaleloven §§ 33 og 36 gir en viss veiledning for
fastlegging av hvilken norm som gjelder for styremedlemmenes erstatningsansvar ved
kapitalutvidelser. Saksforholdet i disse dommene var imidlertid et annet enn ved
kapitalutvidelser i aksjeselskap. Dommene gjaldt til dels bankens markedsføring over tid
av produkter mot en rekke kunder som sto i et tillitsforhold til banken, og kundene var
dessuten i hovedsak forbrukere. Den nærmere betydning av bankdommene og investorenes
profesjonalitet kommer jeg tilbake til.
(48) Kontrakten om aksjetegning inngås mellom selskapet og aksjetegnerne. Styremedlemmene
står ikke i et kontraktsforhold til investorene. Erstatningskrav mot styret er særlig aktuelt
etter at kapitalforhøyelsen er registrert. Etter dette tidspunktet er omverdenen gjort kjent
med at selskapet er tilført ny egenkapital. Erstatningsregler rettet mot selskapet kunne da
vært en trussel mot interessene til kreditorene og andre tredjemenn. Det er derfor behov for
å beskytte selskapet mot erstatningskrav basert på kritikkverdige forhold ved
aksjetegningen, jf. Aarbakkes artikkel på side 337.
(49) Jeg viser også til at styret har et overordnet ansvar for at opplysningene investorene får, er
korrekte. Et generalforsamlingsvedtak om kapitalforhøyelse er betinget av et forslag fra
styret, jf. aksjeloven § 10-3, jf. §§ 10-1 og 10-2.
(50) Ved offentlige tilbud om å tegne aksjer, gjelder det en plikt til å utarbeide prospekt når det
samlede vederlaget overstiger en angitt beløpsgrense over en periode på 12 måneder,
jf. verdipapirhandelloven § 7-5. Kravene til opplysninger i prospektet kan gi en viss
veiledning for opplysningsplikten i private emisjoner. I verdipapirhandelloven § 7-7 første
ledd heter det at nasjonale prospekter «skal inneholde opplysninger som er nødvendige for
at investorene skal kunne foreta en velfundert vurdering av utstederens … økonomiske
stilling og utsikter», og at «[o]pplysningene skal fremstilles i en kortfattet, lett forståelig og
analyserbar form».
HR-2022-2484-A, (sak nr. 22-029898SIV-HRET)

9
(51) Styremedlemmene har under henvisning til Lognvik avsnitt 68-69 og Fokus Bank avsnitt
45-46 gjort gjeldende at det må oppstilles et krav om kvalifiserte mangler ved den
informasjon som gis for at styremedlemmene skal kunne holdes erstatningsansvarlige.
Investorene anfører på sin side at høyesterettspraksis ikke gir grunnlag for en slik slutning.
(52) Etter min oppfatning kan det ikke uten videre oppstilles et krav om kvalifisert mangel
dersom det er gitt positivt uriktige opplysninger om faktiske forhold. Selv om denne
informasjonen i utgangspunktet må være korrekt, vil likevel ikke enhver feil eller utelatelse
lede til erstatningansvar. For offentlige emisjoner følger det av verdipapirhandelloven
§ 7-7, som jeg nettopp har vist til, at selskapet ikke kan pålegges å opplyse om enhver
omstendighet av mindre betydning. Det må etter min mening også ved private emisjoner
være en forutsetning at det dreier seg om feil eller utelatelser – som sett i lys av de øvrige
opplysningene som er gitt og etter en samlet vurdering – er av vesentlig betydning for
bedømmelsen av selskapet. For å kunne foreta en slik samlet vurdering, må de enkelte
opplysningene som regel først gjennomgås enkeltvis.
(53) Jeg nevner også at det må sondres mellom uriktig faktisk, historisk informasjon og
prognoser og uttalelser om en forventet fremtidig utvikling. Investoren må som hovedregel
«selv bære risikoen for egne forventninger om markedsutviklingen og lignende antagelser
om fremtiden, så langt disse ikke er basert på villedende informasjon fra motparten»,
jf. tilsvarende synspunkter i Rt-2013-388 Røeggen avsnitt 55. Terskelen for
styremedlemmenes erstatningsansvar kan i alle fall ikke ligge lavere. Jeg minner om det
jeg nettopp har sagt om saksforholdet i bankdommene.
(54) Ved fastleggingen av normen for styremedlemmenes erstatningsansvar har det betydning at
lovgivningen gjennom aksjeselskapsformen gir adgang til en ansvarsbegrensning nettopp
for risikofylte virksomheter. Det ligger derfor klart i styrets mandat at det innenfor rimelige
grenser er akseptabelt å pådra selskapet risiko. Terskelen for i ettertid å holde styret
ansvarlig for forretningsmessige feilvurderinger, er derfor høy, jf. Rt-1991-119 Normount.
På side 127 heter det:
«Vel kan man kanskje si at styremedlemmene handlet ut fra en noe høy grad av
optimisme. Det må likevel sies å ligge en normal forretningsmessig vurdering til
grunn for deres disposisjon. Jeg viser i denne forbindelse til det Bernhard Gomard
uttaler på side 321 i tilknytning til de uttalelser jeg tidligere har referert: ‘...En
virksomheds ledelse er imidlertid berettiget til at kæmpe for at bevare selskabet og for
at undgå betalingsstandsning og konkurs, sålænge der er en rimelig chance for, at dette
kan lykkes, og ledelser i denne situation er blevet frifundet, også i tilfælde hvor håbet
om at selskabet kunne ride stormen af, måtte betegnes som spinkelt, men dog ikke helt
urealistisk....’
I vår sak kan jeg ikke se at Høyesterett har grunnlag for å betegne som urealistisk
styrets håp om at man ved befraktningen av M/S ‘ARAO’ skulle lykkes i å snu
utviklingen, eller i alle fall ikke lide større tap enn Normount kunne bære. Noen
uforsvarlig spekulasjon på kreditorenes bekostning kan jeg ikke se foreligger.»
(55) Dommen gjaldt riktignok en annen ansvarssituasjon enn i vår sak. Spørsmålet der var om
det var ansvarsbetingende uaktsomt av styret i et selskap med sviktende økonomi å inngå
en ny kontrakt. Høyesterett utelukket ikke at styremedlemmer kan holdes
HR-2022-2484-A, (sak nr. 22-029898SIV-HRET)

10
erstatningsansvarlige dersom det er tatt for høy risiko, men det fremgår at det gjelder en
høy terskel.
(56) Tilsvarende betraktninger er, slik jeg ser det, relevante også ved fastlegging av normen for
styremedlemmenes erstatningsansvar ved emisjoner der det i ettertid viser seg at en
prognose om forventet utvikling ikke slår til.
(57) Det vil også ha betydning om tegnerne er profesjonelle investorer, fordi disse må kunne
forventes selv kritisk å vurdere relevante opplysninger og oppfatte risikosignaler ved
emisjonen og i markedet for øvrig. Evnen til å forstå sammenhenger og konsekvenser av
opplysninger må antas å være større hos dem enn hos andre.
Oppsummering
(58) For at styremedlemmer skal kunne holdes erstatningsansvarlige for uriktige eller utelatte
opplysninger i informasjonsgrunnlaget for en emisjon, er det en forutsetning at det dreier
seg om forhold – som sett i lys av de øvrige opplysningene som er gitt – etter en samlet
vurdering er av vesentlig betydning for bedømmelsen av selskapet. For å kunne foreta en
samlet vurdering, må den enkelte angivelige uriktige eller utelatte opplysningen som regel
først bedømmes særskilt.
(59) Dersom prognoser og uttalelser om fremtiden bygger på korrekt faktum, bærer investorene
som hovedregel selv risikoen for at egne antakelser og forventninger om
markedsutviklingen og fremtiden slår til. Det kan ikke utelukkes at styremedlemmene kan
bli holdt ansvarlige for de prognoser som er gitt, men terskelen for å ilegge
erstatningsansvar for antakelser om fremtiden er høy, jf. Rt-1991-119 Normount.
(60) Det må forventes at investorene gjennomgår mottatt informasjon, jf. Rt-2012-1926 Fokus
Bank avsnitt 59. Profesjonelle investorer forventes i større grad å selv kunne vurdere
mottatt informasjon, og terskelen for å ilegge ansvar ligger her høyere enn når investor
ikke er profesjonell.
Den konkrete rettsanvendelsen
Informasjonen som ble gitt investorene
(61) Det første spørsmålet er om det før kapitalutvidelsen som ble vedtatt på generalforsamling
22. august 2014, ble gitt uriktig eller villedende informasjon. Prosessfullmektigene har i
sine prosedyrer for Høyesterett gitt en omfattende redegjørelse for
informasjonsutvekslingen forut for dette tidspunktet. Jeg nøyer meg i det følgende med å
trekke frem de mest sentrale punktene.
(62) Driften av Spiro var, som jeg har nevnt innledningsvis, hovedsakelig finansiert ved lån fra
hovedaksjonærene Eurosleep Holding og B AS. Sommeren 2014 hadde selskapet behov
for ny egenkapital, og i mai ble det etablert kontakt med den finansielle rådgiveren Norne
som skulle bidra i prosessen med innhentning av kapital.
HR-2022-2484-A, (sak nr. 22-029898SIV-HRET)

11
(63) Norne fremla i juni 2014 en investorpresentasjon som ble oversendt investorene
4. juni 2014. Det ble opplyst at selskapets forretningsidé var å utvikle og selge en forbedret
versjon av selskapets eksisterende produkt for diagnostisering og behandling av søvnapné,
og at selskapet hadde mottatt ikke forpliktende «Letters of Intent» fra «distributors across
key markets world wide» for salg av den nye versjonen med oppstart i september samme
år. Det fremgikk at det var utviklet en prototype av produktet, og at den første
dokumentasjonen var sendt til Intertek i Tyskland som ledd i prosessen for å få
CE-godkjenning, som er nødvendig for å kunne selge produktet.
(64) I perioden mellom 30. mai og 2. august 2014 var det en omfattende utveksling av e-poster
mellom partene. Investorene opptrådte som gruppe, og e-postutvekslingen skjedde primært
mellom H, som representant for investorene, og C. H stilte i e-post 5. juni 2014 en rekke
spørsmål som han ønsket svar på. Disse ble besvart av C 8. juni 2014. Det fremkom der at
det var søkt om CE-godkjenning av produktet. Investorene fikk videre opplyst at
programvareoppgraderingen ikke var ferdig, men at dette skulle gjøres parallelt med
produksjonen etter CE-godkjenning. Den 24. juni 2014 sendte C en ny e-post som svar på
ytterligere spørsmål H hadde stilt.
(65) På bakgrunn av e-postutvekslingen utarbeidet H en egen evaluering av selskapet til bruk
for investorene datert 30. juni 2014. Det fremgikk der at investorene i 2012 hadde valgt
ikke å kjøpe seg inn i selskapet fordi de anså at den tekniske risikoen var for stor, men at H
mente at det nå var gjort betydelige fremskritt.
(66) Evalueringen ble oppsummert med en anbefaling om å investere i Spiro, der det blant
annet het at «[t]his potential investment looks very attractive to me», men at «[t]here is still
some technical risk and a significant risk around ramping up sales». Det fremgikk at H
mente at selskapet på den ene side hadde vurdert forventede administrative kostnader for
lavt, mens det på den annen side hadde underestimert sin verdi. Om dette het det:
«The key conundrum is that Spiro seem to be significantly undervaluing their
business. They claim in their email of 30th May that the company is worth NOK
100 million and are therefore offering 20% for the NOK 20 million they hope to raise.
… My economic results show that the company is worth considerably more than that
under almost any scenario.»
(67) Spiros årsregnskap for 2013 ble avlagt 30. juni 2014. Driftsresultatet var på i underkant av
minus 4 millioner kroner og negativ egenkapital i underkant av 3,75 millioner kroner.
Tallene indikerte at Spiro var et umodent selskap der ressursene ble benyttet til forskning
og utvikling av et produkt som ennå ikke var klart for salg. Det fremgikk av styrets
årsberetning at selskapet drev «utviklingsaktiviteter» og «venter å kommersialisere
produktet ApneaGraph Spiro i løpet av 2014». I tillegg til det som fremkom her, støttet
evalueringen fra H inntrykket av at aksjetegnerne investerte i en fremtidig og forventet
utvikling av selskapet. Dette understrekes blant annet ved at han som nevnt mente at styret
hadde priset selskapet for lavt. Jeg er derfor uenig med investorene i at de ikke investerte i
et oppstartsselskap.
(68) Det ble avholdt et møte mellom investorene og Spiro i Bergen 1. august 2014 der det ble
holdt en presentasjon som dagen etter ble sendt investorene. Presentasjonen gjaldt det som
ble betegnet som et «Development project». Den inneholdt en omfattende teknisk
gjennomgang av produktet, og det fremgikk at målinger på kateteret var foretatt på en
prototype. Kateteret, som var en viktig del av produktet, var – i motsetning til enkelte
HR-2022-2484-A, (sak nr. 22-029898SIV-HRET)

12
andre deler – ikke opplistet som ferdig. Om godkjenning for CE-merking ble det opplyst at
denne var «in progress», og at testingen hos Intertek var berammet i september. Det
fremgikk også at klinisk testing skulle foretas på Akershus universitetssykehus i
2014–2015, og at «Expert System and Cloud Infrastructure» var under utvikling med antatt
ferdigstillelse i slutten av 2014. Dessuten forelå en oppdatert versjon av Nornes
investorpresentasjon hvor forventet salg var blitt forskjøvet med ett år.
(69) Den 22. august 2014 ble det inngått en investeringsavtale og en aksjonæravtale, og
aksjekapitalforhøyelsen ble vedtatt på generalforsamling i Spiro samme dag.
(70) I ettertid har det vist seg at prototypen ikke egnet seg for masseproduksjon med et kateter
som kunne gjenbrukes 20 ganger, slik planen hadde vært.
Vurdering
(71) Jeg er kommet til at de opplysningene som ble gitt om faktiske forhold, i det alt vesentlige
var korrekte.
(72) Jeg nevner kort at investorene også har vist til at det foreligger brudd på aksjeloven
§ 10-3 som pålegger styret å utarbeide forslag om kapitalforhøyelsen til
generalforsamlingen. Partene er enige om at det ikke ble avholdt formelt styremøte i
forkant av generalforsamlingen. Jeg kan ikke se at dette har hatt noen betydning for
aksjetegnernes beslutning om å investere i Spiro.
(73) Investorene har særlig fremhevet at de før investeringen ikke fikk opplysninger om feil
eller risiko knyttet til fremstilling og masseproduksjon av produktet. De har anført at
testingen var mangelfull, og at en mer omfattende testing på mennesker ville ha avdekket
feilen. De har også gjort gjeldende at programvaren ikke forelå, og at det ikke var korrekt,
slik det ble opplyst, at det bare handlet om en videreutvikling av eksisterende programvare.
(74) Jeg kan ikke se at dette innebærer at det forut for emisjonen ble gitt uriktige opplysninger.
Som det har fremgått, fikk investorene før kapitalutvidelsen opplyst at testingen av
kateteret ble gjort med en prototype, at produktet ikke var ferdig godkjent for salg og at det
skulle testes klinisk på Akershus universitetssykehus. Produktet ble i februar 2015, som
opplyst, levert til testing der. Programvaren fungerte da som forutsatt. Denne ble også
testet på et sveitsisk sykehus som bare hadde enkelte forslag til forbedringer. Selskapet
hadde for øvrig registrert en rekke salg dette året.
(75) Sakkyndig vitne, Frode Strisland, har i sin forklaring for Høyesterett heller ikke kunnet
påvise at det ble gitt uriktige opplysninger før kapitalutvidelsen, men etter hans oppfatning
var produktet ikke tilstrekkelig testet på investeringstidspunktet. Som det vil fremgå, er
dette etter mitt syn slik denne saken ligger an, ikke tilstrekkelig til å holde
styremedlemmene erstatningsansvarlige.
(76) Klinisk testing krever såkalt CB-godkjenning, mens salg som nevnt krever
CE-godkjenning. Styremedlemmene har erkjent at det var en feilvurdering at
CB-godkjenning ikke ble innhentet først, slik at produktet kunne ha vært testet i større
omfang. Jeg er enig i at dette burde ha vært gjort. Styrets vurdering av at prototypen egnet
HR-2022-2484-A, (sak nr. 22-029898SIV-HRET)

13
seg til masseproduksjon av et produkt som tålte 20 gangers gjenbruk, var således objektivt
sett uriktig.
(77) Spørsmålet som gjenstår, blir da om styremedlemmene subjektivt sett i tilstrekkelig grad
kan bebreides for sine feilvurderinger slik at erstatningsansvar kan pålegges. Jeg er etter en
samlet vurdering kommet til at spørsmålet må besvares benektende.
(78) Styremedlemmene har riktignok feilvurdert situasjonen, men terskelen for i etterkant å
ilegge erstatningsansvar på et slikt grunnlag, er høy, jf. blant annet Rt-1991-119 Normount
og Rt-2017-2375-A Ulvesund avsnitt 42. Jeg tilføyer at investorene som nevnt som
hovedregel selv må bære risikoen for at forventninger om fremtiden slår til. Jeg vektlegger
også at emisjonen var rettet mot profesjonelle investorer. Det fremgår av det jeg har
redegjort for, at investorene i denne saken var klar over at det fremdeles heftet teknisk
risiko knyttet til utviklingen av selskapets produkt.
Konklusjon og sakskostnader
(79) Min konklusjon blir etter dette at styremedlemmenes anke fører frem.
(80) Styremedlemmene har vunnet saken og har i utgangspunktet krav på erstatning for sine
sakskostnader for alle instanser, jf. tvisteloven § 20-2 første ledd. Kravet er samlet
7 696 748,50 kroner inklusive merverdiavgift. Motparten har ikke hatt innvendinger til
kravet.
(81) For Høyesterett er det krevd dekket 2 789 543,75 kroner inklusive merverdiavgift i salær.
Salærkravet uten merverdiavgift er på 2 231 635 kroner basert på 517,25 timers arbeid.
I tillegg kommer utlegg på 65 578 kroner, som inkluderer reise og opphold for
prosessfullmektigen på 28 618 kroner og rettsgebyr på 36 690 kroner.
(82) Styremedlemmene har imidlertid bare krav på å få dekket «alle nødvendige kostnader ved
saken», jf. tvisteloven § 20-5 første ledd.
(83) Etter mitt syn overstiger det samlede salærkravet det som kan anses som «nødvendige
kostnader» som kan kreves erstattet av motparten, jf. tvisteloven § 20-5.
(84) Advokat Riksfjord har representert styremedlemmene også for de tidligere instansene, slik
at arbeid i én instans i betydelig grad må kunne forventes gjenbrukt i neste instans. Dette
må ha lettet forberedelsen, jf. HR-2022-1132-A avsnitt 75 med videre henvisninger.
(85) Timeantallet på 517,25 fremstår etter min vurdering som for høyt. Som påpekt av advokat
Riksfjord, ville timeantallet vært en god del lavere dersom ikke motparten innledet en
prosess med bevisopptak fem uker før ankeforhandling. Han fremhevet særlig arbeidet
med å utarbeide spørsmål til det sakkyndige vitnet, at bevisopptaket ble gjennomført i
Hordaland tingrett over to dager og at sakkyndigrapporten var på over 17 sider. Den
sakkyndige hadde ikke tidligere avgitt skriftlig erklæring i saken.
(86) Samlet sett er jeg likevel kommet til at kravet går ut over det nødvendige. Salæret for
Høyesterett fastsettes til 1 850 000 kroner inkludert merverdiavgift
HR-2022-2484-A, (sak nr. 22-029898SIV-HRET)

14
(87) Rettsgebyr for Høyesterett er krevd dekket med 36 690 kroner. For styremedlemmenes
motanke skal det bare betales inngangsgebyr på 24 R, jf. rettsgebyrloven § 8, som tilsvarer
29 352 kroner. Utlegg til reise og opphold for prosessfullmektigen utgjør 28 618 kroner.
(88) Sakskostnader for Høyesterett fastsettes etter dette med 1 907 970 kroner inklusive
merverdiavgift.
(89) For lagmannsretten er det krevd dekket 2 477 397 kroner inklusive merverdiavgift i salær
og 125 206 kroner i utlegg. For tingretten og lagmannsretten er det i sakskostnadsoppgaven
gjort spesifikke fradrag under henvisning til at to av styremedlemmene ble frifunnet for
kravet i lagmannsretten.
(90) Høyesterett skal legge sitt resultat til grunn ved avgjørelsen av sakskostnader for lavere
instanser, jf. tvisteloven § 20-9 andre ledd.
(91) Saken ble behandlet i lagmannsretten over syv rettsdager. Kravet er basert på 614 timers
arbeid. Av dette knytter 236 timer seg til gjennomføring av ankeforhandlingene. Også dette
kravet er etter mitt syn for høyt. Jeg viser særlig til at retts- og bevisspørsmålene i det
vesentlige var de samme som i tingretten. Sakskostnader tilkjennes med 1 776 000 kroner
inklusive merverdiavgift for lagmannsretten.
(92) For tingretten er det krevd dekket 2 161 579,75 kroner inklusive merverdiavgift i salær, og
77 444 kroner i utlegg. Saken ble der behandlet over syv rettsdager. Saksanlegget var bredt
lagt opp og kravet tilkjennes i sin helhet, jf. tvisteloven § 20-2 første ledd.
(93) Styremedlemmene tilkjennes etter dette sakskostnader for tingrett, lagmannsrett og
Høyesterett med 5 922 994 kroner.
(94) Jeg stemmer for denne
D O M :
1. C og B frifinnes.
2. I sakskostnader for tingretten, lagmannsretten og Høyesterett betaler
H.M. Structures Limited og A – én for begge og begge for én – til B og C i
fellesskap 5 922 994 – femmillionernihundreogtjuetotusennihundreognittifire –
kroner innen 2 – to – uker fra forkynnelsen av denne dom.
(95) Dommer Kallerud: Jeg er i det vesentlige og i resultatet enig med
førstvoterende.
(96) Dommer Østensen Berglund: Likeså.
(97) Dommer Falch: Likeså.
(98) Dommer Indreberg: Likeså.
HR-2022-2484-A, (sak nr. 22-029898SIV-HRET)

15
(99) Etter stemmegivningen avsa Høyesterett denne
D O M :
1. C og B frifinnes.
2. I sakskostnader for tingretten, lagmannsretten og Høyesterett betaler
H.M. Structures Limited og A – én for begge og begge for én – til B og C i
fellesskap 5 922 994 – femmillionernihundreogtjuetotusennihundreognittifire –
kroner innen 2 – to – uker fra forkynnelsen av denne dom.
HR-2022-2484-A, (sak nr. 22-029898SIV-HRET)