Spørsmål om skattefritak ved salg av fritidseiendom hvor deler av denne har vært benyttet til helårsbolig (skatteloven § 9-3 fjerde ledd)
Dato: 2004-11-24

Sammendrag: Hun benyttet eiendommen til fritidsformål. Skattedirektoratet viste til at en ikke ubetydelig del av eiendommen ble benyttet som fast bolig av foreldrene. Da helårsbruken samtidig var mer intens enn fritidsbruken, kom direktoratet til at eiendommen etter en helhetsvurdering ikke fremstod som en fritidseiendom i skattelovens forstand, så lenge skattyters foreldre bodde i denne. Ved realisasjon av eiendommen i dag ville en ev. gevinst derfor være skattepliktig etter skattelovens regler.

Innsenders fremstilling av faktum og jus På bakgrunn av de opplysninger som er gitt i anmodningen, legges det til grunn at  skattyter den 26. mars 1977 kjøpte barndomshjemmet i Lillevik i Buskerud fylke (heretter kalt eiendommen). Skattyters foreldre har hatt borett til husets første etasje, loft samt vedskjul iht. kjøpekontrakten. Skattyter flyttet til Vestlandet i 1994, men foreldrene bodde på eiendommen frem til 2003. Dette året kom faren, som den lengstlevende av foreldrene, på sykehjem. Skattyters far er nå død. Skattyter har benyttet eiendommen i Lillevik som fritidsbolig i ferier, dvs. en uke i mai måned og to uker om sommeren. Siden 1994 har hun også tilbragt tre juleferier der. På grunn av stor avstand til bostedet, har eiendommen ikke blitt brukt til helgebesøk. Huset totale areal er på 190 m2 brutto, mens bruksarealet er på 172 m2. Første etasje og loft utgjør 112 m2 brutto, mens bruksarealet er 104 m2. Boarealet i første etasje er 69 m2. Det var denne delen av huset som skattyters foreldre iht. skjøtet hadde borett til. I perioden 1994 til 2003 brukte imidlertid foreldrene underetasjen som sin bolig pga. bedre tilgjengelighet. Underetasjen og loft har et bruttoareal på 115 m2, mens bruksarealet er på 103 m2. Boarealet i underetasjen er på 55 m2. Skattyter har derfor disponert første etasje av huset som sin fritidsbolig de siste ti årene, men har også hatt tilgang til loftsarealet. Det står også et uthus med vedskjul på eiendommen, men ikke flere bolighus. Skattyter viser til at gevinst ved realisasjon av fritidseiendom er skattefri dersom eieren har brukt eiendommen som sin fritidsbolig i minst fem av de siste åtte årene. Hun ber om en bindende forhåndsuttalelse der Skattedirektoratet tar stilling til om vilkårene er oppfylt. Skattedirektoratets vurderinger Skattedirektoratet skal i det følgende ta stilling til om eiendommen i Lillevik kan anses som en fritidseiendom for skattyter i skattelovens forstand og om den derfor kan realiseres skattefritt på de vilkår som fremgår av skatteloven § 9-3 fjerde ledd. Direktoratet vil bemerke at gevinst ved realisasjon av fritidseiendom i utgangspunktet er skattepliktig etter skatteloven § 5-1 annet ledd. Tilsvarende er tap fradragsberettiget etter § 6-2 første ledd. Etter skatteloven § 9-3 fjerde ledd er imidlertid gevinst ved realisasjon av egen fritidseiendom fritatt fra gevinstbeskatning når: ”… eieren har brukt eiendommen som egen fritidseiendom i minst fem av de siste åtte år før realisasjonen, forutsatt at realisasjonen finner sted eller avtales mer enn fem år etter ervervet og mer enn fem år etter at fritidseiendommen ble tatt i bruk eller ifølge ferdigattest var oppført.” På bakgrunn av skattyters opplysninger, legges det til grunn at skattyters bruk av eiendommen er til fritidsformål. Bruken av eiendommen har i det vesentlig vært knyttet til ferier i sommerhalvåret, noe som må anses som normal fritidsbruk på bakgrunn av at skattyter er bosatt på en annen kant av landet. Isolert sett tilfredsstiller skattyters bruk kravet til bruk av boligen som fritidsbolig. Når deler av boligen har vært benyttet til helårsbruk, oppstår imidlertid spørsmålet om eiendommen mister sitt preg av å være en fritidseiendom. Vi viser til lovforarbeidene til den opprinnelige lovbestemmelsen (skatteloven av 1911 § 43 annet ledd bokstav f) Ot. prp. nr. 4 (1986-87) s. 27, der det heter: ”Det avgjørende vil være om eiendommen etter en helhetsvurdering fremstår som eierens egen fritidsbolig. Departementet forutsetter at man ikke skal ta hensyn til sporadisk utleie dersom eiendommen for øvrig brukes som normalt for fritidsboliger. Der eiendommen delvis leies ut til fast bolig, eller delvis brukes til andre formål, vil den lett miste sitt preg av å være en egentlig fritidsbolig. Spesielt gjelder dette hvis den øvrige bruk er mer intens, slik utleiebruk som fast bolig normalt vil være.” Det er opplyst at skattyters foreldre har hatt bruksrett til boligens første etasje og loft. På grunn av bedre tilgjengelighet i underetasjen, brukte de imidlertid denne til bolig fra 1994. Selv om det hensyntas at kun underetasjen, med et boareal på ca. 55 m2 , har vært benyttet, er dette ikke en uvesentlig del av boligens totale bruksareal på ca. 172 m2.  Som det fremgår av lovforarbeidene, vil denne type bruk  innebære at eiendommen lett mister sitt preg av å være fritidsbolig. Den delen av eiendommen som har blitt benyttet som fast bolig, er heller ikke ubetydelig. Når helårsbruken samtidig har vært mer intens enn fritidsbruken, er direktoratet kommet til at eiendommen etter en helhetsvurdering ikke fremstod som en fritidseiendom så lenge skattyters foreldre/skattyters far hadde fast bolig i denne. Direktoratet viser for ordens skyld til at vi i en tidligere bindende forhåndsuttalelelse (BFU 94/03) kom til samme resultat der skattyters mor hadde borett til en etasje i boligen (ca. 70 m2) og boligens totale areal var på ca. 160 m2. Skattedirektoratet legger til grunn at skattyter ble eier av eiendommen i 1977. Kravet til eiertid er etter dette oppfylt per i dag, jf. skatteloven § 9-3 fjerde ledd. Skattyter skal godskrives brukstid fra tidspunktet faren kom på sykehjem i 2003. Kravet i skatteloven § 9-3 fjerde ledd om bruk av eiendommen som fritidseiendom i minst fem av de siste åtte år vil dermed ikke være oppfylt i dag. Konklusjon Realisasjon av skattyters eiendom i Lillevik, vil per i dag være skattepliktig etter skatteloven § 5-1 annet ledd da kravet til brukstid i skatteloven § 9-3 fjerde ledd ikke er oppfylt. Tilsvarende vil et tap være fradragsberettiget, jf. skatteloven § 6-2 første ledd.