Sammendrag: Mitsem, Skoghøy, Tjomsland, Rieber-Mohn og GjølstadSaken gjaldt overtredelser av råfiskloven og regnskaps- og ligningsloven mv., begått av daglig leder og andre ansatte i fiskeindustribedriften --- AS. Overtredelsene av råfiskloven dreide seg om kvoteforskyvninger, idet brygge- og sluttsedler ble uriktig utfylt for å tildekke at fangstene ikke hadde skjedd innenfor årets kvoter eller for å legge til rette for overskridelser året etter. De andre forholdene førte til at bedriften ble ilignet for lav inntektsskatt i årene 1995 til 1998, og til at det i årene 1997 til 1999 ble unndratt merverdiavgift; også her dreide det seg om forskyvinger fra et år til det neste. Domfellelsen av selskapet dreide seg dessuten om uaktsomme overtredelser av tolloven og fiskeeksportloven.A, styremedlem og daglig leder i bedriften, ble i lagmannsretten idømt ett års fengsel. --- AS ble idømt foretaksstraff, en bot på 1,5 millioner kroner, og en inndragning på 4,3 millioner kroner. Videre ble tre arbeidsformenn, som hadde utfylt bryggesedlene, ilagt bøter på 75 000 og 80 000 kroner. Lagmannsrettens dom innebar en mildere reaksjon for samtlige domfelte enn resultatet i tingretten. Tingretten hadde imidlertid - i motsetning til lagmannsretten - kommet til at feilene i brygge- og sluttsedlene også måtte bedømmes som forbrytelser mot straffeloven § 166 (falsk forklaring). Påtalemyndighetens anke over lovanvendelsen - spørsmålet om straffeloven § 166 kunne anvendes ved siden av straffebestemmelsen i råfiskloven - førte ikke frem. Høyesterett viste til at bestemmelsene ikke tar sikte på forskjellige sider ved det straffbare forhold, at en oppgave som rammes av § 166 vil også rammes av råfiskloven, og at begge straffebestemmelser beskytter offentligrettslige interesser. Da forgåelsene fant sted ga råfiskloven § 9 kun grunnlag for bøtestraff, men den omstendighet at strafferammen er høyere i straffeloven § 166, kunne ikke tillegges avgjørende vekt. Høyesteretts idømte A rettighetstap - tap av retten til å være daglig leder eller styremedlem eller utøve egen næringsvirksomhet innen mottak, produksjon og/eller omsetning av fisk - med en tidsramme på tre år. Det ble vist til at han, som daglig leder, hadde begått en rekke straffbare handlinger av et betydelig omfang, med et planmessig preg og over en lengre tidsperiode. Han ble i tillegg idømt seks måneders fengsel. Foretaksstraffen for --- AS ble satt til en bot på 700 000 kroner. Det ble lagt vekt på at overtredelsene av råfiskloven også hadde ført til en inndragning på 4,3 millioner kroner; siden bruttofortjenesten ved overtredelsene var ca. 400 000 kroner, rammet inndragningen hardt. For arbeidsformennene ble boten redusert til 50 000 kroner. Én av dommerne mente at A ikke burde idømmes rettighetstap. For øvrig var dommen enstemmig.

NORGES HØYESTERETT
Den 27. september 2004 avsa Høyesterett dom i
HR-2004-01616-A, (sak nr. 2004/372), straffesak, anke,
I.
Chr. Falch AS (advokat Bjørn Stordrange)
mot
Den offentlige påtalemyndighet (statsadvokat Jenny Pedersen)
II.
A (advokat Brynjar Østgård – til prøve)
mot
Den offentlige påtalemyndighet (statsadvokat Jenny Pedersen)
III.
Den offentlige påtalemyndighet (statsadvokat Jenny Pedersen)
mot
Chr. Falch AS (advokat Bjørn Stordrange)
A (advokat Brynjar Østgård – til prøve)
B
C
D (advokat Anders Brosveet)
S T E M M E G I V N I N G :
(1) Dommer Mitsem: Saken gjelder spørsmålet om straffeloven § 166 kan anvendes i
idealkonkurrens med råfiskloven § 9, jf. § 7 annet ledd, jf. § 1 i forskrift om
sluttseddel/bryggeseddel og mottaksjournal, samt straffutmålingen for en rekke
lovovertredelser ved næringsvirksomhet i fiskeindustrien.

2
(2) Hålogaland lagmannsrett avsa 5. desember 2003 dom i straffesak mot A, med slik
domsslutning:
”I sak 03-128 M
1. A, født 00.00.68, dømmes for en overtredelse av råfiskloven § 9, jf. § 7 annet
ledd, jf. sluttseddelforskriften § 1 (tiltalens post V, jf. I.1.a) sammenholdt med
de forhold han er domfelt for ved tingrettens dom – overtredelse av
straffeloven § 286 første straffalternativ, jf. § 288, jf. regnskapsloven 1977 § 1
første ledd, jf. annet ledd, jf. § 4, jf. § 5, jf. § 6, jf. § 9, overtredelse av
merverdiavgiftsloven § 72 nr. 1 og 3, jf. straffeloven § 271, jf. § 270,
overtredelse av straffeloven § 274 annet ledd, jf. første og tredje ledd og to
overtredelser av råfiskloven § 9, jf. § 7 annet ledd, jf. sluttseddelforskriften § 1
(tiltalens poster V, jf. I.1.b-c og 2) – til en straff av fengsel i 1 – ett – år.
Til fradrag i straffen går en dag for utholdt varetekt.
Rettighetstap idømmes ikke.
2. A frifinnes for overtredelse av straffeloven § 166 første og annet ledd,
overtredelse av tolloven § 64, jf. § 60, jf. § 66, jf. § 40, jf. § 15, jf. tollforskriften
av 15. desember 1967 punkt 5.10.1 og 5.10.2 og overtredelse av
fiskeeksportloven § 9, jf. § 8, jf. § 6, jf. fiskeeksportforskriften av 22. mars
1991 § 4 og en overtredelse av råfiskloven § 9, jf. § 7 annet ledd, jf.
sluttseddelforskriften § 1 (tiltalens post V, jf. I.1.d).
…
4. A frifinnes for krav om inndragning.
5. Saksomkostninger for lagmannsretten ilegges ikke. I tingrettens
omkostningsavgjørelse gjøres ingen endring.”
(3) I gjengivelsen i domsslutningen av de forhold der skyldspørsmålet var endelig avgjort ved
tingrettens dom, er tiltalebeslutningen post VIII – overtredelser av ligningsloven § 12-1
nr. 1 litra a – falt ut. Jeg legger til at det saksomkostningsansvar A ble ilagt i tingretten
var på kr 150 000.
(4) A var daglig leder i fiskeindustribedriften Chr. Falch AS, som ved lagmannsrettens dom
ble idømt slik foretaksstraff og inndragning:
”I sak 03-129 M
1. Chr. Falch AS dømmes for to overtredelser av råfiskloven § 9, jf. § 7 annet
ledd, jf. sluttseddelforskriften § 1 (tiltalens post V, jf. I.1.a og d), jf.
straffeloven § 48 a, overtredelse av tolloven § 64, jf. § 60, jf. § 66, jf. § 40,
jf. § 15, jf. tollforskriften av 15. desember 1967 punkt 5.10.1 og 5.10.2, jf.
straffeloven § 48 a og overtredelse av fiskeeksportloven § 9, jf. § 8, jf. § 6,
jf. fiskeeksportforskriften av 22. mars 1991 § 4, jf. straffeloven § 48 a
sammenholdt med de forhold foretaket er domfelt for ved tingrettens dom
– overtredelse av straffeloven § 286 første straffalternativ, jf. § 288, jf.
regnskapsloven 1977 § 1 første ledd, jf. annet ledd, jf. § 4, jf. § 5, jf. § 6, jf. § 9,
overtredelse av merverdiavgiftsloven § 72 nr. 1 og 3, jf. straffeloven § 271,
jf. § 270, overtredelse av straffeloven § 274 annet ledd, jf. første og tredje ledd
og to overtredelser av råfiskloven § 9, jf. § 7 annet ledd, jf.
sluttseddelforskriften § 1 (tiltalens post V, jf. I.1.b-c og 2), alt sammenholdt

3
med straffeloven § 48 a – til en bot til statskassen på 1 500 000 –
enmillionfemhundretusen – kroner.
2. Chr. Falch AS frifinnes for overtredelse av straffeloven § 166 første og annet
ledd, jf. straffeloven § 48 a.
3. I medhold av straffeloven § 34, jf. § 37 d inndras til fordel for statskassen
4 300 000 – firemillionertrehundretusen – kroner.
…
5. Saksomkostninger for lagmannsretten ilegges ikke. I tingrettens
omkostningsavgjørelse gjøres ingen endring.”
(5) Som i domsslutningen for A, er henvisningen til tingrettens domfellelse for overtredelser
av ligningsloven falt ut. Saksomkostningsansvaret etter tingrettens dom var på
kr 300 000.
(6) Også tre arbeidsformenn ved bedriften ble domfelt:
”I sak 03-127 M
1. B, født 00.00.62, frifinnes for overtredelse av straffeloven § 166 første og annet
ledd, og for en overtredelse av råfiskloven § 9, jf. § 7 annet ledd, jf.
sluttseddelforskriften § 1 (tiltalens post V, jf. I.1.a).
2. For den overtredelse av råfiskloven § 9, jf. § 7 annet ledd, jf.
sluttseddelforskriften § 1 som B er endelig domfelt for ved tingrettens dom
(tiltalens post V, jf. I.1.b-c), dømmes han til å betale en bot til statskassen stor
75 000 – syttifemtusen – kroner.
3. I saksomkostninger for tingretten betaler B 25 000 – tjuefemtusen – kroner.
Saksomkostninger for lagmannsretten ilegges ikke.
I sak 03-126 M
1. C, født 00.00.63, dømmes for en overtredelse av råfiskloven § 9, jf. § 7 annet
ledd, jf. sluttseddelforskriften § 1 (tiltalens post V, jf. I.1.d), sammenholdt med
den overtredelse av råfiskloven § 9, jf. § 7 annet ledd, jf. sluttseddelforskriften
§ 1 som han er endelig domfelt for ved tingrettens dom (tiltalens post V,
jf. I.1.b-c), til å betale en bot til statskassen stor 80 000 – åttitusen – kroner.
2. C frifinnes for overtredelse av straffeloven § 166 første og annet ledd, og en
overtredelse av råfiskloven § 9, jf. § 7 annet ledd, jf. sluttseddelforskriften § 1
(tiltalens post V, jf. I.1.a).
3. I saksomkostinger for tingretten betaler C 25 000 – tjuefemtusen – kroner.
Saksomkostninger for lagmannsretten ilegges ikke.
I sak 03-125 M
1. D, født 00.00.76, frifinnes for overtredelse av straffeloven § 166 første og annet
ledd.
2. For den overtredelse av råfiskloven § 9, jf. § 7 annet ledd, jf.
sluttseddelforskriften § 1 (tiltalens post V, jf. I.2) som D er endelig domfelt for
ved tingrettens dom dømmes han til å betale en bot til statskassen stor 75 000
– syttifemtusen – kroner.

4
3. I saksomkostninger for tingretten betaler D 25 000 – tjuefemtusen – kroner.
Saksomkostninger for lagmannsretten ilegges ikke.”
(7) Lagmannsrettens dom ble avsagt etter de domfeltes anker over Lofoten tingretts dom av
18. november 2002. Ankene gjaldt flere forhold og ankegrunner, herunder
bevisbedømmelsen under skyldspørsmålet for en rekke tiltaleposter. Jeg fremhever at
lagmannsretten, i motsetning til tingretten, fant at straffeloven § 166 første og annet ledd
– tiltalebeslutningen post I – ikke kunne anvendes i idealkonkurrens med råfiskloven § 9,
jf. § 7 annet ledd, jf. bryggeseddelforskriften.
(8) Straffen ble i lagmannsretten nedsatt for alle de tiltalte: For Falch fra fengsel i ett år og ni
måneder og fem års rettighetstap til fengsel i ett år, for selskapet fra en bot på fire
millioner kroner til en bot på 1,5 millioner kroner, og for B, C og D fra fengsel i 90 dager
til en bot på henholdsvis 75 000, 80 000 og 75 000 kroner. Falch ble i lagmannsretten
frifunnet for inndragningskravet, som tingretten hadde tatt til følge med 1,2 millioner
kroner. Inndragningen for selskapet ble redusert fra 12 millioner til 4,3 millioner kroner.
(9) Sakens sammenheng og de domfeltes personlige og økonomiske forhold fremgår av
tingrettens og lagmannsrettens domsgrunner og mine bemerkninger i det følgende.
(10) Påtalemyndigheten og to av de domfelte, A og Chr. Falch AS, har anket lagmannsrettens
dom til Høyesterett. Påtalemyndighetens anke over lovanvendelsen under
skyldspørsmålet for tiltalebeslutningens post I, konkurrensspørsmålet, og straffutmålingen
for samtlige domfelte, er tillatt fremmet. Falchs og selskapets anke over straffutmålingen
er også tillatt fremmet. Deres anke over lagmannsrettens omkostningsavgjørelse ble
behandlet som et subsidiært kjæremål og forkastet av kjæremålsutvalget.
(11) Forsvareren for Chr. Falch AS har i skranken gjort gjeldende at det foreligger nye
opplysninger om selskapets økonomiske situasjon, og at inndragningen derfor bør kunne
prøves av Høyesterett, selv om kjæremålsutvalget ikke tillot denne delen av anken
fremmet.
(12) Til dette bemerker jeg at domfelte ikke har begjært kjæremålsutvalgets beslutning
omgjort, og utvalgets nektelse er i utgangspunktet endelig. Jeg kan for øvrig heller ikke se
at det foreligger noe egentlig nytt. Etter det opplyste var selskapets økonomiske stilling,
herunder regnskapet for 2002, kjent allerede for lagmannsretten. Endringene i selskapets
situasjon etter lagmannsrettens dom har sammenheng med den foretaksstraff og
inndragning som ble idømt.
(13) Jeg er kommet til at påtalemyndighetens lovanvendelsesanke ikke kan føre frem. Videre
er det mitt syn at A bør idømmes rettighetstap, og at fengsels- og bøtestraffene bør lempes
noe.
(14) Jeg ser først på lovanvendelsesanken.
(15) Tiltalebeslutningens post I gjelder unnlatt eller uriktig utfylling av bryggesedler og
sluttsedler, vurdert som ”falsk forklaring” og forbrytelser mot straffeloven § 166 første og
annet ledd. Post V gjelder, med samme gjerningsbeskrivelse, overtredelser av råfiskloven
§ 9, jf. § 7 annet ledd og § 1 i forskrift om sluttseddel/bryggeseddel og mottaksjournal.

5
(16) Tingretten domfelte samtlige fem tiltalte for begge tiltaleposter i idealkonkurrens, men de
domfeltes anker over lovanvendelsen ble tatt til følge av lagmannsretten, som frifant for
post I. Påtalemyndigheten har anket lagmannsrettens lovanvendelse til Høyesterett, og
gjør gjeldende at straffeloven § 166 kan anvendes ved siden av straffebestemmelsen i
råfiskloven for de forholdene saken gjelder.
(17) Før jeg går inn på vurderingen av konkurrensspørsmålet, finner jeg grunn til å gi en kort
beskrivelse av reglene om brygge- og sluttsedler, slik regelverket var i det tidsrommet
denne delen av saken gjelder, årene 1999–2000.
(18) Forskrift om sluttseddel/bryggeseddel og mottaksjournal av 5. september 1990 er hjemlet
i råfiskloven § 7 annet ledd og saltvannsfiskeloven § 9. Etter § 1 i forskriften påbys
fiskemottaksbedrifter å ”skrive ut sluttseddel/bryggeseddel etter lagets bestemmelser”
straks etter levering. Både kjøper og selger er ansvarlige for at seddelen er korrekt utfylt
og at opplysningene er riktige.
(19) Henvisningen til ”lagets bestemmelser” gjelder i dette tilfellet forretningsreglene for
Norges Råfisklag, som er ett av flere fiskesalgslag med enerett til førstehåndsomsetning
av fisk.
(20) Etter Råfisklagets forretningsregler skal fiskekjøperen ved hver levering utferdige en
datert sluttseddel med spesifikasjon av mottatt kvantum. For faste båter kan sluttseddelen
utstedes ved utløpet av hver leveringsuke. I så fall skal det utstedes en foreløpig
mottakskvittering i form av en bryggeseddel, hvorfra opplysningene ukentlig overføres til
sluttseddelen. Så vidt jeg forstår, var dette den vanlige fremgangsmåten i lagets
virkeområde.
(21) Brygge- og sluttsedlene er et integrert ledd i reguleringen av næringen og
ressursforvaltningen, og denne registreringen av førstehåndsomsetningen i salgslagene og
Fiskeridirektoratet spiller her en helt sentral rolle. Hjemmelsbestemmelsen i § 7 annet
ledd ble tatt inn i råfiskloven ved lov 19. januar 1990 nr. 2 som ledd i tiltak for å styrke
kontrollen med at ressursreguleringene i fiskeriene blir overholdt, jf. Ot.prp. nr. 81 (1988–
89) side 3. Overtredelser straffes etter råfiskloven § 9 eller saltvannsfiskeloven § 53.
Tiltalebeslutningen gjelder straffebestemmelsen i råfiskloven § 9, som retter seg mot
fiskemottagerne.
(22) Jeg er enig med lagmannsretten i at straffeloven § 166 ikke kan benyttes ved siden av
råfiskloven § 9, jf. § 7 annet ledd, jf. bryggeseddelforskriften. Spørsmålet er ikke regulert
i loven, og forarbeidene gir heller ikke holdepunkter av særlig betydning. Det må derfor
løses ut fra generelle prinsipper om idealkonkurrens. Ved vurderingen legger jeg vekt på
at bestemmelsene ikke tar sikte på forskjellige sider ved det straffbare forhold, og en
oppgave som rammes av § 166 vil også rammes av bestemmelsen i råfiskloven. Begge
straffebestemmelser beskytter offentligrettslige interesser. Dette er tilfellet selv om
sluttseddelen også gjør tjeneste som kjøpekontrakt mellom fiskeselger og fiskekjøper. Før
lovendring 15. juni 2001 nr. 51 ga råfiskloven § 9 kun grunnlag for bøtestraff, men den
omstendighet at strafferammen er høyere i straffeloven § 166 kan ikke være tilstrekkelig
til at bestemmelsen kan anvendes i idealkonkurrens. Hvorvidt straffeloven § 166 kunne ha
vært anvendt i stedet for bestemmelsene i råfiskloven, går jeg ikke inn på.

6
(23) Jeg går etter dette over til straffutmålingen, først for A og Chr. Falch AS. Innledningsvis
bemerker jeg at det er vanskelig å finne sammenlignbare tilfeller i rettspraksis til
veiledning for utmålingen.
(24) Chr. Falch AS er en større fiskeindustribedrift med hovedkontor i Svolvær.
Driftsinntektene var i 2003 ca. 92 millioner kroner. Selskapet hadde et negativt
driftsresultat på ca. 2,4 millioner kroner og et årsunderskudd på ca. 3,2 millioner kroner.
Men selskapet hadde da gjort avsetning for den bot og inndragning som var idømt ved
lagmannsrettens dom, til sammen 5,8 millioner kroner. Som en konsekvens av dette, viste
selskapets balanse en negativ egenkapital på ca. fire millioner kroner.
(25) Selskapet, som er et familieaksjeselskap, hadde i 2003 noe over 30 ansatte. A var
selskapets daglige leder. Han hadde også en større aksjepost og satt i selskapets styre.
Hans far, Erling Falch sr., var selskapet styreformann. Han var også ansatt i selskapet og
spilte, iallfall i den perioden saken gjelder, en sentral rolle på kontorsiden i virksomheten.
(26) Jeg legger til at virksomheten nå drives av et nystiftet aksjeselskap, Falch Marine AS,
som også eies av familien. Det er unødvendig å gå nærmere inn på dette.
(27) Domfellelsen av A og selskapet omfatter forskjellige forhold, dels overtredelser av
råfisklovgivningen og dels av regnskaps- og ligningslovgivningen mv. I tillegg er
selskapet dømt for uaktsomme overtredelser av tolloven og fiskeeksportloven. De
sistnevnte forhold dreide seg ifølge lagmannsrettens dom om misforståelser med
forholdsvis beskjedne økonomiske konsekvenser. Det sentrale ved straffutmålingen er de
øvrige forhold.
(28) Lagmannsretten har sammenfattet overtredelsene av råfiskloven slik:
”Den ene hovedgruppen omfatter tilfeller hvor fisken er levert ett år og brygge- og
sluttsedler er utferdiget tidlig neste år. Disse tilfellene gjelder regelmessig levering av
fisk som er fisket utover den enkelte fiskers kvote i leveringsåret. Som følge av
overtredelsene av sluttseddelforskriften, er fiske blitt ført mot fiskernes kvote det
påfølgende år. Det er således tale om levering av ulovlig fanget fisk.
Den andre hovedgruppen, som omfatter de fleste enkeltovertredelsene, gjelder tilfeller
hvor brygge- og sluttsedler er utferdiget mot slutten av ett år, mens fisken er levert
tidlig neste år. I disse tilfellene er sedlene utferdiget som ledd i et opplegg som la til rette
for en forskyvning av fiskernes kvoter fra det ene til det andre kvoteåret i strid med
regelverket. Den fisk som er fisket og levert over årsskiftet, er holdt utenfor og tilsiktet
holdt utenfor den enkelte fiskers kvote i fangst- og leveringsåret, og må anses som
ulovlig fanget fisk.
Den tredje gruppen omfatter tilfeller hvor det på brygge- og sluttsedler er ført et annet
fartøy enn det som faktisk har fisket og levert fisken. Bakgrunnen for disse tilfellene var
regelmessig at fisken var fisket og ble levert av fartøy som hadde fisket hele sin kvote i
leveringsåret. Man ønsket derfor å føre fisken på fartøy som ikke hadde fisket opp
kvotene sine. Også i disse tilfellene var det tale om ulovlig fanget fisk.”
(29) Det dreier seg således om kvoteforskyvninger, der brygge- og sluttsedlene ble uriktig
utfylt, for å tildekke at fangsten ikke hadde skjedd innenfor kvotene eller for å legge til
rette for overskridelser året etter. Dette har fiskerne hatt fordel av, men også bedriften,
som – slik lagmannsretten peker på – er tilført mer fisk for bearbeiding og salg enn den

7
ellers ville ha fått, og omgåelsene kan også ha virket konkurransevridende i forhold til
andre fiskemottak.
(30) Lagmannsretten har anslått den samlede førstehåndsverdien av fisken, eksklusive
merverdiavgift, til ca. 6,7 millioner kroner. For A er beløpet noe lavere, idet han ble
frifunnet for et beløpsmessig relativt beskjedent forhold under denne tiltaleposten.
(31) Jeg er enig med lagmannsretten i at det dreier seg om omfattende og alvorlige
overtredelser av sentrale bestemmelser for næringen og ressursforvaltningen, som det av
allmennpreventive grunner bør reageres strengt på. Men jeg understreker at straffen etter
råfiskloven § 9 kun var bøter da handlingene fant sted.
(32) Videre er, som nevnt, selskapet og A domfelt for overtredelser av straffeloven § 286
første straffalternativ, jf. § 288, jf. regnskapsloven 1977 § 1 første ledd, jf. annet ledd, jf.
§§ 4, 5, 6 og 9, merverdiavgiftsloven § 72 nr. 1 og 3, jf. straffeloven § 271, jf. § 270 nr. 1,
straffeloven § 274 annet ledd, jf. første og tredje ledd og ligningsloven § 12-1 nr. 1 litra a.
(33) Dette førte til at selskapets resultatregnskap og balanse ble feil i årene 1995 til 1999, for
de fire første årene med lavere resultat og egenkapital enn det riktige. For årene 1995 til
1998 ble selskapet ilignet for lav inntektsskatt, og i årene 1997 til 1999 ble det unndratt
merverdiavgift. Men også i disse henseender dreide det seg om forskyvninger fra ett år til
et annet.
(34) Lagmannsretten har sammenfatningsvis beskrevet forholdene slik:
”Som tidligere pekt på, var det, slik lagmannsretten forstår saken, nettopp
skattemessige motiver som lå til grunn for [lovovertredelsene]. Størrelsen på de beløp
som er unndratt i skatt det enkelte år, er ikke opplyst. Det må imidlertid legges til grunn
at beløpene er betydelige. Det er også de merverdiavgiftsbeløp som er unndratt ved
inngivelse av oppgave og betaling av 6. termin 1997, 6. termin 1998 og 6. termin 1999.
Selv om de skattepliktige inntekter er kommet til beskatning i senere år, og unndratt
merverdiavgift i hvert enkelt tilfelle er medtatt og betalt i forbindelse med den
etterfølgende termin, foreligger det i samtlige tilfeller fullbyrdede overtredelser av hhv.
ligningslov og merverdiavgiftslov, jf. Rt. 1996 88. Overtredelsene gjelder betydelige
beløp, og må karakteriseres som omfattende og alvorlige. Det er likevel ikke helt uten
betydning for straffutmålingen at det man tilsiktet med de straffbare overtredelser av
ligningsloven var å forskyve inntekter til senere ligningsår, ikke varig å unndra
inntekter fra beskatning. Heller ikke er det uten betydning for straffutmålingen at de
unndratte merverdiavgiftsbeløp er innberettet og oppgjort, ved den i hvert tilfelle
påfølgende avgiftstermin.”
(35) Jeg slutter meg til lagmannsrettens vurdering.
(36) Det fremgår av lagmannsrettens dom at de nevnte overtredelsene ble initiert av E sr., som
også sto sentralt ved gjennomføringen, men at A deltok sammen med ham. Når det
gjelder overtredelsene av råfiskloven, hadde A en langt mer aktiv rolle.
(37) Lagmannsretten fastsatte straffen for A til fengsel i ett år, uten rettighetstap.
Påtalemyndigheten har gjort gjeldende at det bør idømmes tidsbegrenset rettighetstap
etter straffeloven § 29 nr. 2 i tillegg til fengselsstraffen. Falch mener at fengselsstraffen er
blitt for streng, men at lagmannsrettens vurdering av spørsmålet om rettighetstap er
korrekt.

8
(38) Etter straffeloven § 29 nr. 2 kan, når allmenne hensyn krever det, rettighetstap idømmes
hvis den straffbare handling viser at vedkommende er uskikket for en stilling eller
virksomhet eller det må fryktes nye misbruk.
(39) Det dreier seg i dette tilfellet om en rekke forskjellige straffbare handlinger begått av
daglig leder i næringsvirksomhet, av et betydelig omfang, med et overveiende planmessig
preg og over en lengre tidsperiode. Overtredelsenes karakter og omfang viser etter mitt
syn at uskikkethetskriteriet er tilfredsstilt i forhold til ledende stillinger eller
styringsoppgaver i fiskerinæringen. Allmenne hensyn taler også for rettighetstap i en sak
av denne karakter. Riktignok er det lenge siden overtredelsene fant sted. Dette har
sammenheng med at etterforskningen i saker som dette tar tid, og også i dette tilfellet har
etterforskningen vært omfattende. Jeg finner ikke å kunne tillegge tidsmomentet
avgjørende vekt. På den annen side vil, som lagmannsretten har pekt på, et rettighetstap
ramme hardt, og jeg finner at tidsrammen bør settes til tre år.
(40) Jeg mener at det i tillegg til rettighetstapet bør reageres med en fengselsstraff. Men særlig
når det tas hensyn til det meget følbare rettighetstapet, bør fengselsstraffen mildnes i
forhold til lagmannsrettens utmåling. Jeg anser en fengselsstraff på seks måneder for
passende. Etter det opplyste legger jeg til grunn at Falch skal ha to dagers
varetektsfradrag.
(41) Jeg går etter dette over til å se på ankene over den foretaksstraffen lagmannsretten idømte
Chr. Falch AS, en bot på 1,5 millioner kroner.
(42) Innledningsvis minner jeg om at selskapet, med bakgrunn i overtredelsene av råfiskloven,
også er idømt inndragning etter straffeloven § 34. Forgåelsene fant sted dels før, dels etter
skjerpingen av inndragningsbestemmelsen ved lovendring 11. juni 1999 nr. 39, som trådte
i kraft 1. juli samme år. Etter lovendringen skal inndragning av utbytte i utgangspunktet
være obligatorisk og uten fradrag for utgifter.
(43) Som tidligere bemerket, var førstehåndsverdien av fisken ca. 6,7 millioner.
Inndragningsbeløpet ble satt til 4,3 millioner kroner. Inndragningen må sies å ha rammet
selskapet hardt, idet nettovinningen av overtredelsene må antas å ha vært forholdsvis
beskjeden. Jeg bemerker at lagmannsretten la til grunn at bruttofortjenesten var ca.
400 000 kroner.
(44) I lys av inndragningen, og også det personlige straffansvar for gjerningsmennene, kan det
reises spørsmål om det i tillegg bør utmåles en foretaksstraff etter straffeloven § 48 a. Det
dreier seg imidlertid om omfattende lovbrudd, begått av sentrale personer i selskapets
ledelse for å fremme dets forretningsmessige og økonomiske interesser. Etter mitt syn
taler de allmennpreventive hensyn klart for at selskapet også pålegges en følbar bøtestraff.
Men den samlede reaksjon overfor selskapet er etter min mening blitt for høy. Når det tas
hensyn til inndragningen på 4,3 millioner kroner, mener jeg at boten bør settes til
kr 700 000.
(45) Endelig er straffutmålingen for B, C og D påanket av påtalemyndigheten, som har hevdet
at det må reageres med fengselsstraff, hensett til at de etter påtalemyndighetens syn også
skulle ha vært dømt etter straffeloven § 166. Forsvareren har i skranken gjort gjeldende at
bøtene bør settes ned.

9
(46) Disse domfelte har, som arbeidstagere i bedriften, utstedt de uriktige bryggesedlene og
har spilt en sentral og nødvendig, men ikke selvstendig, rolle i omgåelsene av kvote- og
registreringsordningen. For C har lagmannsretten i skjerpende retning vist til at han
overtrådte bryggeseddelforskriften også etter at opprullingen av saken var innledet. På
den annen side har han hatt et varetektsopphold. Dette tar jeg hensyn til ved å fastsette
boten og den subsidiære fengselsstraffen på samme nivå som for de to andre.
(47) Jeg finner det klart at det bør reageres med en bøtestraff av ikke ubetydelig størrelse.
Likevel er boten etter mitt syn satt noe høyt. Jeg mener boten – for samtlige – bør
reduseres til kr 50 000. Den subsidiære fengselsstraffen er uteglemt i lagmannsrettens
dom og settes til 20 dager, jf. straffeloven § 28.
(48) Jeg stemmer for denne
D O M :
1. Lovanvendelsesanken forkastes.
2. I lagmannsrettens dom gjøres disse endringer:
For A:
Straffen settes til fengsel i 6 – seks – måneder, med fradrag for 2 – to – dager for
utholdt varetekt.
I tillegg fradømmes han for et tidsrom på 3 – tre – år retten til å inneha stilling
som daglig leder, inneha styreverv eller utøve egen næringsvirksomhet innen
virksomheter som driver med mottak, produksjon og/eller omsetning av fisk, jf.
straffeloven § 29 nr. 2.
For Chr. Falch AS:
Straffen etter straffeloven § 48 a settes til en bot på 700 000 – syvhundretusen –
kroner.
For B:
Straffen settes til en bot på 50 000 – femtitusen – kroner, subsidiært 20 – tyve –
dagers fengsel.
For C:
Straffen settes til en bot på 50 000 – femtitusen – kroner, subsidiært 20 – tyve –
dagers fengsel.
For D:
Straffen settes til en bot på 50 000 – femtitusen – kroner, subsidiært 20 – tyve –
dagers fengsel.

10
(49) Dommer Skoghøy: Bortsett fra spørsmålet om hvorvidt A skal idømmes rettighetstap, er
jeg i det vesentlige og i resultatet enig med førstvoterende.
(50) Selv om de forhold A er dømt for, samlet sett må anses som forholdsvis alvorlige, finner
jeg ikke tilstrekkelig grunn til å ilegge ham rettighetstap. Som lagmannsretten har
fremholdt, vil et rettighetstap ramme både A og Chr. Falch AS hardt. Både i
lovforarbeider og rettspraksis er det mant til varsomhet med bruk av rettighetstap, jf.
Matningsdal/Bratholm (red.): Straffeloven med kommentarer, Første del, 2. utgave
(2003), side 195-196. Spørsmålet om rettighetstap skal idømmes, må også ses i
sammenheng med den fengselstraff som er utmålt, og den inndragning og foretaksstraff
som selskapet er ilagt. Jeg kan ikke se at det er nødvendig med en slik reaksjon i dette
tilfellet. Ved vurderingen har jeg også lagt vekt på den tid som har gått siden handlingene
fant sted. Etter rettspraksis må tidsmomentet tillegges særlig vekt ved avgjørelsen av om
rettighetstap skal idømmes, jf. Matningsdal/Bratholm, op.cit. side 202.
(51) Dommer Tjomsland: Jeg er i det vesentlige og i resultatet enig med
førstvoterende, dommer Mitsem.
(52) Dommer Rieber-Mohn: Likeså.
(53) Dommer Gjølstad: Likeså.
(54) Etter stemmegivningen avsa Høyesterett denne
D O M :
1. Lovanvendelsesanken forkastes.
2. I lagmannsrettens dom gjøres disse endringer:
For A:
Straffen settes til fengsel i 6 – seks – måneder, med fradrag for 2 – to – dager for
utholdt varetekt.
I tillegg fradømmes han for et tidsrom på 3 – tre – år retten til å inneha stilling
som daglig leder, inneha styreverv eller utøve egen næringsvirksomhet innen
virksomheter som driver med mottak, produksjon og/eller omsetning av fisk,
jf. straffeloven § 29 nr. 2.
For Chr. Falch AS:
Straffen etter straffeloven § 48 a settes til en bot på 700 000 – syvhundretusen –
kroner.

11
For B:
Straffen settes til en bot på 50 000 – femtitusen – kroner, subsidiært 20 – tyve –
dagers fengsel.
For C:
Straffen settes til en bot på 50 000 – femtitusen – kroner, subsidiært 20 – tyve –
dagers fengsel.
For D:
Straffen settes til en bot på 50 000 – femtitusen – kroner, subsidiært 20 – tyve –
dagers fengsel.