Sammendrag: Øie, Stabel, Coward, Bruzelius, LundSaken gjaldt straffutmåling for blant annet uaktsomme drap forvoldt ved salg av metanolholdig sprit, og reiste særlig spørsmål om de uaktsomme drapene var begått under særdeles skjerpende omstendigheter.Erik Fallo var funnet skyldig i å ha innført til sammen rundt 70 000 liter sprit og i å ha omsatt til sammen rundt 50 000 liter av spriten. Store deler av det spritpartiet Fallo solgte, inneholdt metanol. Flere personer som hadde drukket spriten, døde eller ble betydelig skadet. Erik Fallo var funnet skyldig i uaktsom betydelig legemsbeskadigelse av en person og uaktsomt drap av to personer. Fallo var dessuten dømt for uaktsom forgiftning som har medført alminnelig fare for liv og helse, jf. straffeloven § 153 første ledd andre straffalternativ, jf. femte ledd. Per Erik Fossum var blant annet funnet skyldig i grovt heleri av 3000 liter sprit, som han hadde kjøpt av Fallo, og for å ha solgte videre nærmere 200 liter av spriten. To personer som drakk av spriten, ble metanolforgiftet og døde. Per Erik Fossum er funnet skyldig i uaktsomt drap av dem begge. Høyesterett fant at alle de uaktsomme drapene var forvoldt under særdeles skjerpende omstendigheter, jf. straffeloven § 239 andre straffalternativ. Det ble lagt vekt på at handlingene var alvorlige objektivt sett - særlig på grunn av det store skadepotensialet salg av metanolforgiftet sprit har - og på graden av den utviste skyld. Lagmanneretten hadde fastsatt straffen for Fallo til åtte år og seks måneder, og straffen for Fossum til fire år og seks måneder. Høyesterett mente at de handlingene Fallo var dømt for, i utgangspunktet lå svært nær lengstestraffen på ni år, men at det måtte gis et noe større fradrag i straffen enn det lagmannsretten hadde gjort. Fallo hadde dels avgitt en uforbeholden tilståelse, dels gitt forklaringer som - selv om de ikke var uforbeholdene - bidro til oppklaring både av egen sak og av andre saker i samme sakskompleks. Straffen ble satt til fengsel i åtte år. Høyesterett fant ikke grunnlag for å sette ned straffen for Fossum.

NORGES HØYESTERETT
Den 28. april 2006 avsa Høyesterett dom og kjennelse i
HR-2006-00715-A, (sak nr. 2005/1598), straffesak, anke,
I.
A (advokat John Christian Elden)
mot
Den offentlige påtalemyndighet (statsadvokat Siw Morrow)
II.
B (advokat Anders Brosveet)
mot
Den offentlige påtalemyndighet (statsadvokat Siw Morrow)
S T E M M E G I V N I N G :
(1) Dommer Øie: Saken gjelder straffutmåling for blant annet uaktsomme drap forvoldt ved
salg av metanolholdig sprit, og reiser særlig spørsmål om de uaktsomme drapene var
begått under særdeles skjerpende omstendigheter.
(2) Ved Oslo tingretts dom 4. mai 2005 ble A dømt for overtredelser av straffeloven § 153
første ledd andre straffalternativ, jf. tredje ledd, § 239 andre straffalternativ og § 238,
samt for overtredelser av tolloven § 61, jf. § 66, jf. § 60, jf. § 24, jf. tollovforskriften pkt.
4.5.1 og alkoholloven § 10-1 første og tredje ledd, jf. § 2-1 første ledd, og § 10-1 første og
tredje ledd, jf. § 3-1 første ledd. Han ble idømt straff av fengsel i tolv år. I tillegg ble han
dømt til å tåle inndragning med seks millioner kroner.
(3) B ble ved samme dom dømt for overtredelser av straffeloven § 239 andre straffalternativ
og § 317 første og tredje ledd, alkoholloven § 10-1 første og tredje ledd, jf. § 3-1 første
ledd, og våpenloven § 33 første ledd, jf. § 8 første ledd. Straffen ble satt til fengsel i fem
år. B ble dømt til å tåle inndragning med 38 000 kroner.

2
(4) Både de tiltalte og påtalemyndigheten anket dommen til Borgarting lagmannsrett. Ankene
gjaldt ikke inndragningskravene. Lagmannsretten avsa 26. oktober 2005 dom med slik
domsslutning:
”1. A, født 00.00.1947, dømmes for overtredelse av straffeloven § 153 første ledd,
andre straffalternativ, jf femte ledd, straffeloven § 239 andre straffalternativ
og straffeloven § 238, til en straff av fengsel i 8 – åtte – år og 6 – seks –
måneder. Straffen er en fellesstraff med de forhold som er rettskraftig avgjort
ved Oslo tingretts dom av 4. mai 2005, alt sammenholdt med straffeloven § 62
første ledd, jf. straffeprosessloven § 348.
Til fradrag i straffen går 639 – sekshundreogtrettini – dager for utholdt
varetekt.
2. B, født 00.00.1929, dømmes for overtredelse av straffeloven § 239 andre
straffalternativ til en straff av fengsel i 4 – fire – år og 6 – seks – måneder.
Straffen er en fellesstraff med de forhold som er rettskraftig avgjort ved Oslo
tingretts dom av 4. mai 2005, alt sammenholdt med straffeloven § 62 første
ledd, jf strprl § 348.
Til fradrag i straffen går 222 – tohundreogtjueto – dager for utholdt
varetekt.”
(5) A og B har anket lagmannsrettens dom til Høyesterett. Ankene gjelder straffutmålingen.
Det er gjort gjeldende at domfellelsene for uaktsomt drap skulle ha vært subsumert under
straffeloven § 239 første straffalternativ, og ikke under andre straffalternativ om særdeles
skjerpende omstendigheter. Uansett er de utmålte straffer for strenge.
(6) Jeg er kommet til at straffen for A må settes noe ned, og at anken fra B må forkastes.
(7) I tidsrommet januar til september 2002 innførte A ved flere anledninger til sammen rundt
70 000 liter sprit. I perioden januar 2002 til sommeren 2003 omsatte han til sammen rundt
50 000 liter av denne spriten.
(8) Store deler av det spritpartiet A solgte, inneholdt metanol. Flere personer som hadde
drukket spriten, døde eller ble betydelig skadet. A er funnet skyldig i uaktsom betydelig
legemsbeskadigelse overfor C, som ble metanolforgiftet og lagt inn på sykehus
18. september 2002. Han er videre funnet skyldig i uaktsomt drap av D og E , som døde
av metanolforgiftning henholdsvis 23. og 27. september 2002. A er dessuten dømt for
uaktsom forgiftning som har medført alminnelig fare for liv og helse.
(9) Også andre personer er døde av metanolforgiftning etter å ha drukket sprit som A har
solgt. Som jeg kommer tilbake til, er B dømt for to tilfeller av uaktsomt drap, og
lagmannsretten har funnet det bevist at B hadde mottatt den metanolforgiftede spriten fra
A. Lagmannsretten omtaler også andre dødsfall, men sier ikke uttrykkelig hvem som
hadde formidlet den metanolforgiftede spriten som førte til dødsfallene. A er ikke funnet
strafferettslig ansvarlig for noen av disse dødsfallene.
(10) B kjøpte forsommeren/sommeren 2003 rundt 3000 liter sprit av A. For dette er han funnet
skyldig i grovt heleri. Han solgte videre nærmere 200 liter av spriten. To personer som
drakk av denne spriten, ble metanolforgiftet. F døde 16. juni 2004 etter langvarig
innleggelse på sykehus. G døde 24. juli 2004. B er funnet skyldig i uaktsomt drap av dem
begge.

3
(11) Om de nærmere omstendigheter rundt salget av den metanolforgiftede spriten uttaler
lagmannsretten blant annet:
”I september 2002 viste det seg at det var smuglersprit i omløp i Østfold – særlig i
Mosseområdet – som inneholdt metanol. Flere personer ble forgiftet, og forgiftningen
førte til en rekke dødsfall og betydelige skader. Første gang det ble påvist
metanolforgiftning gjennom konsum av sprit, var i begynnelsen av september 2002.
Dette førte til betydelig omtale i mediene, første gang 11. og 12. september. Den
12. september var omtalen riksdekkende, og det var bl.a. innslag også på tv. De
kannene som ble vist frem, var såkalte Leiria-kanner, en annen type kanner enn de A
som regel handlet med.
På dette tidspunktet oppsto det stor uro på det illegale spritmarkedet, både i Østfold og
andre steder. Mange stilte spørsmål om spritkvaliteten, det gjaldt også As kunder. A
har forklart at han imidlertid følte seg trygg på at hans sprit var ”ren”, bl.a. fordi hans
sprit nesten uten unntak kom på andre kanner og ingen var blitt syke på det tidspunktet
alarmen gikk i mediene. Dessuten hadde han fått forsikringer fra den portugisiske
leverandøren som bl.a. viste ham en test som garanterte for kvaliteten, og de spørsmål
og/eller klager han fikk gjaldt først og fremst lukt og smak, noe som i følge A slett ikke
var uvanlig.”
(12) A ble varetektsfengslet 27. oktober 2002 og løslatt 23. januar 2003. I løpet av
forsommeren eller sommeren 2003 solgte A de ca. 3000 literne med sprit som jeg
tidligere har omtalt, til B. Lagmannsretten har funnet det bevist at B da han kjøpte spriten,
visste at A hadde sittet en lengre periode i varetekt i tilknytning til salg av metanolholdig
sprit. I juli samme år solgte han spriten videre til F.
(13) En gang i løpet av vinteren 2004 solgte B den spriten som førte til Gs død, til H.
Lagmannsretten har funnet det bevist at B visste at spriten stammet fra det samme partiet
som F ble forgiftet av, og at H skulle selge spriten videre. B hadde testet spriten med et
alkometer for å undersøke om den var metanolforgiftet, og visste ikke at denne testen ikke
var til å stole på.
(14) Jeg går nå over til spørsmålet om de uaktsomme drapene skal subsumeres under § 239
første eller andre straffalternativ. Etter andre straffalternativ heves lengstestraffen fra tre
til seks år dersom et uaktsomt drap er forvoldt under særdeles skjerpende omstendigheter.
Jeg legger til grunn at andre straffalternativ tar sikte på å ramme de spesielt straffverdige
tilfellene av uaktsomt drap.
(15) Det er lite rettskildemateriale om den generelle forståelsen av kriteriet ”særdeles
skjerpende omstendigheter” i § 239. Om det tilsvarende kriteriet i andre ledd i
straffeloven § 233 om forsettlig drap heter det imidlertid i Rt. 2002 side 262:
”Ved avgjørelsen av om det foreligger særdeles skjerpende omstendigheter etter
straffeloven § 233 annet ledd, skal det anlegges en relativt bred vurdering der selve
drapshandlingen står sentralt, men der også bakgrunnen for handlingen, domfeltes
subjektive forhold og etterfølgende omstendigheter kan tillegges vekt, jf. Rt.1989
side 1331 og Rt. 1992 side 1094.”
(16) Etter mitt syn gir denne uttalelsen veiledning også for anvendelsen av § 239 andre
straffalternativ. Jeg ser likevel ikke bort fra at vekten av enkelte momenter kan variere
noe ettersom det er tale om forsettlig eller uaktsomt drap.

4
(17) D og E døde med under en ukes mellomrom. Etter mitt syn må spørsmålet om det
foreligger særdeles skjerpende omstendigheter, vurderes likt i forhold til disse to
uaktsomme drapene, som A altså er domfelt for.
(18) Det er ikke holdepunkter for at A visste eller burde vite om faren for metanolforgiftning
da han solgte spriten. Hans uaktsomhet består i at han i ettertid unnlot å varsle kjøperne
om faren til tross for at da han burde skjønne at spriten kunne være metanolforgiftet.
(19) Metanolforgiftet sprit er svært farlig. Den enkelte som drakk av den forgiftede spriten, ble
utsatt for en stor grad av fare for å dø eller pådra seg betydelig skade. A hadde dessuten
solgt store mengder av forgiftet sprit. Risikoen for at en eller flere personer ville dø eller
bli alvorlig skadet, var derfor betydelig. Spriten hadde med andre ord et stort
skadepotensial, og unnlatelsen av å varsle var svært alvorlig objektiv sett.
(20) Også As subjektive skyld er etter min mening av betydning. Han burde omgående ha
varslet om faren da han ble kjent med at det var metanolforgiftet sprit i omløp. Ikke bare
kjente han til den generelle risikoen; han hadde også fått klager på den spriten han selv
hadde solgt. De grunner han har oppgitt for at han trodde at spriten var ”ren”, burde han
ikke ha slått seg til ro med.
(21) Lagmannsretten har lagt til grunn at A ble klar over risikoen for at spriten var forgiftet
allerede i begynnelsen av september. Han hadde god tid til å tenke seg om. Likevel varslet
han ikke. I stedet forsikret han bekymrede kunder om at spriten var ”ren”. Slik skapte han
en falsk trygghet og økte risikoen for at noen ville drikke av den forgiftede spriten.
(22) Jeg finner etter dette at det foreligger særdeles skjerpende omstendigheter, og at det var
riktig av lagmannsretten å subsumere de to uaktsomme drapene som A er dømt for, etter
andre straffalternativ.
(23) Når det gjelder den objektive grovheten av de to uaktsomme drapene som B er funnet
skyldig i, viser jeg til det jeg tidligere har nevnt om risikoen for død eller betydelig skade.
Det må imidlertid tas hensyn til at B hadde solgt betraktelig mindre mengder sprit enn A.
Det samlede skadepotensialet var derfor mye mindre, men det var langt fra lite.
(24) Da B solgte spriten sommeren 2003, hadde det skjedd en rekke dødsfall, som hadde fått
store oppslag i mediene. Han kjente til den generelle faren for at sprit som var i omløp,
var metanolforgiftet. Han kjente også til at A – som han hadde kjøpt spriten av – hadde
sittet i varetekt fordi han var mistenkt for å ha solgt metanolholdig sprit. I denne
situasjonen var det kvalifisert klanderverdig å selge spriten.
(25) Særdeles klanderverdig var det av B å selge den spriten som G døde av, når han visste at
spriten stammet fra det samme partiet som spriten som tok livet av Sørensen. Resultatet
av testen med alkometer kunne han ikke stole på. Etter mitt syn må Bs skyld her ligge helt
på kanten til forsett.
(26) Min konklusjon er at det også i forhold til de uaktsomme drapene av F og G forelå
særdeles skjerpende omstendigheter.
(27) G de momenter som taler for at særdeles skjerpende omstendigheter foreligger. Særlig
legger jeg vekt på at det uaktsomme drapet av I mitt syn ligger helt på grensen til forsett.

5
B er videre funnet skyldig i grovt heleri av 3000 liter sprit og i ulovlig å ha videresolgt
nærmere 200 liter sprit av meget høy alkoholkonsentrasjon. B er også dømt for
oppbevaring av alkohol og sigaretter som er ulovlig innført til Norge, og for ulovlig å ha
oppbevart en gasspistol.
(28) Sammenlignet med A må det tas i betraktning at B har hatt befatning med langt mindre
mengder ulovlig sprit, og at han ikke er en like sentral aktør på det illegale spritmarkedet
som A er. Vesentlig er det også at han, ved å ha solgt mye mindre sprit, heller ikke har
utsatt så mange mennesker for fare som A har gjort. Men også B har i lengre tid hatt
befatning med smuglersprit. Han er domfelt fem ganger for brudd på alkoholloven og
tolloven.
(29) Etter mitt syn har lagmannsretten også i forhold til B lagt for liten vekt på hans
forklaringer. B har erkjent uaktsomt drap av G, men ikke at det foreligger særdeles
skjerpende omstendigheter. Han har også forklart seg om de faktiske forhold rundt Fs
dødsfall, men jeg finner ikke å kunne legge til grunn at han her har forklart seg
uforbeholdent. Det må likevel gis et viss fradrag i straffen for at han har bidratt til sakens
oppklaring. For de øvrige forhold har han gitt en uforbeholden tilståelse.
(30) Jeg finner på denne bakgrunn at lagmannsretten synes å ha gitt et for lite fradrag i straffen
for tilståelsen og det øvrige bidraget til å oppklare saken. Samtidig har lagmannsretten i
forhold til B etter min mening tatt utgangspunkt i et for lavt straffenivå. Samlet sett mener
jeg derfor at B ikke har fått for streng straff. Jeg tilføyer at det forhold at soning på grunn
av Bs høye alder kan bli mer byrdefullt for ham enn for andre innsatte, ikke kan gi
grunnlag for å redusere straffen i en sak som denne. Jeg viser særlig til at han gjentatte
ganger er dømt for brudd på alkohollovgivningen. Jeg mener på denne bakgrunnen at
anken fra B må forkastes.
(31) Etter det opplyste er varetektsfradragene de samme som fastsatt i lagmannsrettens dom.
(32) Jeg stemmer for denne
D O M O G K J E N N E L S E :
1. I lagmannsrettens dom gjøres den endring at straffen for A settes til fengsel i
8 – åtte – år.
2. Anken fra B forkastes.
(33) Dommer Stabel: Jeg er i det vesentlige og i resultatet enig med
førstvoterende.
(34) Dommer Coward: Likeså.
(35) Dommer Bruzelius: Likeså.
(36) Dommer Lund: Likeså.

6
(37) Etter stemmegivningen avsa Høyesterett denne
D O M O G K J E N N E L S E :
1. I lagmannsrettens dom gjøres den endring at straffen for A settes til fengsel i
8 – åtte – år.
2. Anken fra B forkastes.