Dato: 2023-09-28

Sammendrag: Produksjonslokalene til dørfabrikanten Trevaren Eydehavn AS i Agder brant ned til grunnen i 2020. Forsikringssummen for maskiner, inventar og løsøre var satt for lavt i forsikringsavtalen, fordi dørfabrikanten hadde gått ut i fra at fastmontert utstyr og installasjoner var omfattet av bygningsforsikringen til utleieren av produksjonslokalene. Det gikk imidlertid fram av vilkårene for bygningsforsikringen at utstyr og installasjoner spesielt montert for produksjonsvirksomheten ikke var å anse som en del av bygningen.

Dørfabrikanten hadde benyttet forsikringsmegler og reiste erstatningskrav mot forsikringsselskapet der forsikringsmegleren hadde sin ansvarsforsikring, begrunnet med mangelfull rådgivning. Lagmannsretten hadde kommet til at forsikringsmegler var erstatningsansvarlig. Spørsmålet for Høyesterett var om erstatningen skulle settes ned som følge av skadelidtes medvirkning, med den begrunnelse at dørfabrikanten ikke i tilstrekkelig grad hadde satt seg inn i forsikringsvilkårene.

Høyesterett har kommet til at erstatningen ikke skal settes ned, fordi dørfabrikanten ikke kan bebreides for ikke å ha avdekket at selskapet var underforsikret.

Høyesterett la særlig vekt på innholdet i oppdraget som var gitt til forsikringsmegleren, som innebar at forsikringsmegleren var forpliktet til å identifisere risikoområder for dekningen. Det ble også lagt vekt på at det ikke forelå noen konkret foranledning til å lese vilkårene om dekningsomfang.

Som følge av dommen må forsikringsmeglerens forsikringsselskap betale erstatning på 1 150 000 kroner til Trevaren Eydehavn. Dette kommer i tillegg til tidligere utbetalt erstatning på 2 515 000 kroner.

Dommen gir veiledning om nedsettelse av erstatning grunnet skadelidtes medvirkning, og da særlig ved erstatningsansvar for en forsikringsmegler overfor forsikringstaker.

D O M
avsagt 28. september 2023 av Høyesterett i avdeling med
dommer Bergljot Webster
dommer Wilhelm Matheson
dommer Arne Ringnes
dommer Wenche Elizabeth Arntzen
dommer Thom Arne Hellerslia
HR-2023-1796-A, (sak nr. 23-032834SIV-HRET)
Anke over Agder lagmannsretts dom 11. januar 2023
Trevaren Eydehavn AS (advokat Magne Olsen)
mot
AIG Europe SA (advokat Joachim Mikkelborg Skjelsbæk)

2
S T E M M E G I V N I N G
(1) Dommer Hellerslia:
Sakens spørsmål og bakgrunn
(2) Saken gjelder profesjonsansvar for forsikringsmegler og reiser spørsmål om erstatningen
skal settes ned som følge av at forsikringskunden ikke hadde satt seg inn i
forsikringsvilkårene, jf. skadeserstatningsloven § 5-1.
(3) Trevaren Eydehavn AS spesialproduserer innvendige og utvendige dører i leide lokaler.
Den 13. mai 2020 brant produksjonslokalene ned til grunnen.
(4) Skadeoppgjøret avdekket en betydelig underdekning i flere av forsikringsavtalene som
selskapet hadde inngått. Den forsikringen som står sentralt i saken for Høyesterett, er
forsikringen for maskiner, inventar og løsøre (også kalt MIL). Denne forsikringen var på
såkalt førsterisiko, som innebærer at verditap dekkes opp til et fastsatt beløp, her satt til
5 166 300 kroner. Trevaren Eydehavns tap var vesentlig høyere.
(5) Utstyr og installasjoner for produksjonen var omfattet av forsikringen for maskiner,
inventar og løsøre, som i punkt 8 definerte dekningsomfanget slik:
«Med maskiner, inventar og løsøre forstås:
 Maskiner, inventar og løsøre som er ledd i produksjons-/næringsvirksomhet,
med tilhørende tekniske installasjoner, herunder kabler og rør.
 Maskinfundamenter.
 Ledninger/rør med tilknyttet utstyr, som hovedsakelig betjener
maskiner/apparater herunder kabler for data og strøm.
 Ledninger/rør som benyttes til transport av varer.»
(6) Eier av bygget der produksjonen fant sted, Budalen Eiendom AS, hadde fullverdiforsikring
for næringsbygget. Det går fram av vilkårene punkt 8.2 at denne ikke dekket utstyr og
installasjoner montert for produksjonen:
«Som bygning regnes ikke:
 utstyr og installasjoner som er spesielt montert for produksjons- eller
næringsvirksomhet.
 …»
(7) Både Trevaren Eydehavn og Budalen Eiendom hadde sine forsikringer hos Landkreditt
Forsikring. Trevaren Eydehavn hadde over flere år benyttet Pareto Forsikringsmegling AS
som forsikringsmegler. Oppdraget var basert på en rammeavtale mellom Pareto og Norske
Trevarefabrikkers Landsforbund, der Trevaren Eydehavn var medlem.
(8) Forsikringsavtalene ble inngått i etterkant av en årlig gjennomgang av forsikringsbehovet
som Pareto hadde med Trevaren Eydehavn. Avtalene som gjaldt på skadetidspunktet, ble
inngått i oktober 2019. Trevaren Eydehavn leste ikke gjennom forsikringsvilkårene da de
mottok disse.
HR-2023-1796-A, (sak nr. 23-032834SIV-HRET)

3
(9) Trevaren Eydehavn mente at Pareto hadde opptrådt erstatningsbetingende ved at det var ytt
mangelfull rådgivning knyttet til dekningsomfanget og klargjøring av grensene mellom
ulike forsikringsprodukter. Pareto hadde tegnet ansvarsforsikring hos AIG Europe SA.
(10) Trevaren Eydehavn tok ut stevning 30. november 2020 mot AIG med krav om erstatning
etter rettens skjønn, oppad begrenset til 12 millioner kroner. Agder tingrett avsa
20. september 2021 dom med slik slutning:
«1. Trevaren Eydehavn AS har krav på erstatning fra AIG Europe S.A til
gjenanskaffelse av maskiner, inventar, løsøre mv. med kroner 4 365 333.
2. AIG Europe SA dømmes til innen to uker å betale erstatning til Trevaren
Eydehavn AS med kroner 162 000.
3. Partene bærer egne sakskostnader.»
(11) Domsslutningen punkt 1 bygger på at tingretten fant Pareto ansvarlig for mangelfull
rådgivning. Erstatningen ble ikke avkortet som følge av skadelidtes medvirkning.
Domsslutningen punkt 2 gjelder erstatning for mangelfull rådgivning knyttet til forsikring
av maler, modeller og mønstre. Krav om erstatning knyttet til forsikring av varer og
bistand under skadeoppgjøret ble ikke tatt til følge.
(12) AIG anket dommen til lagmannsretten. Trevaren Eydehavn innga avledet anke, men med
et lavere krav enn for tingretten. Agder lagmannsrett avsa 11. januar 2023 dom med slik
slutning:
«1. AIG Europe SA dømmes til å betale erstatning til Trevaren Eydehavn AS
med 2 515 000 – tomillionerfemhundreogfemtentusen – kroner innen
2 – to – uker fra dommens forkynnelse.
2. Sakskostnader for tingrett og lagmannsrett tilkjennes ikke.»
(13) Lagmannsretten var enig med tingretten i at Pareto er erstatningsansvarlig for mangelfull
rådgivning knyttet til forsikringen for maskiner, inventar og løsøre. Tapet ble – basert på
partenes enighet – satt til 3 500 000 kroner. Det ble så foretatt avkortning med om lag en
tredjedel – 1 150 000 kroner – som følge av at Trevaren Eydehavn var å bebreide for ikke å
ha lest forsikringsvilkårene. Videre tilkjente lagmannsretten erstatning knyttet til forsikring
av maler, modeller og mønstre med 165 000 kroner. Trevaren Eydehavns avledede anke
ble forkastet. Beløpene som ble tilkjent i lagmannsretten, er utbetalt av AIG.
(14) Trevaren Eydehavn har anket til Høyesterett. Anken gjaldt rettsanvendelsen knyttet til
skadelidtes medvirkning og saksbehandlingen. Det ble også gjort gjeldende at partene
hadde inngått bindende avtale som var til hinder for avkortning.
(15) Høyesteretts ankeutvalg fremmet 25. april 2023 anken for så vidt gjelder rettsanvendelsen
knyttet til spørsmålet om erstatningen skal avkortes på grunn av skadelidtes medvirkning.
For øvrig ble anken ikke tillatt fremmet.
HR-2023-1796-A, (sak nr. 23-032834SIV-HRET)

4
Partenes syn på saken
(16) Den ankende part – Trevaren Eydehavn AS – har i korte trekk gjort gjeldende:
(17) Det er ikke grunnlag for å redusere erstatningen på grunn av skadelidtes medvirkning.
(18) Skadelidtes opptreden må ses i lys av ansvars- og rollefordelingen mellom partene.
Trevaren Eydehavn hadde engasjert en profesjonell aktør til å bistå med forsikringene. Det
kan da ikke forventes at selskapet setter seg inn i alle vilkårene. Selv om Trevaren
Eydehavn er næringsdrivende og ikke forbruker, er selskapet ikke en profesjonell aktør
innen forsikring. Risikoen for manglende dekning var lite nærliggende og lite synlig for
forsikringstaker i en situasjon der forsikringstaker hadde benyttet forsikringsmegler.
Trevaren Eydehavn har derfor ikke opptrådt uaktsomt ved ikke å lese gjennom
forsikringsvilkårene.
(19) En gjennomlesning av vilkårene ville ikke ha ført til at Trevaren Eydehavn hadde forstått
grensen mellom de ulike forsikringene, som i dette tilfellet var tegnet av to ulike selskaper
– utleier og leietaker.
(20) Det vil uansett ikke være rimelig å foreta avkortning, i hvert fall ikke med så mye som en
tredjedel. Forskjellen i skyld mellom partene er stor. Det må også tillegges vekt at Pareto
har ansvarsforsikring.
(21) Trevaren Eydehavn AS har lagt ned slik påstand:
«1. AIG Europe SA dømmes til å betale erstatning til Trevaren Eydehavn AS
med et beløp oppad begrenset til kr. 1.150.000, tillagt forsinkelsesrente fra
26.01.23.
2. Trevaren Eydehavn AS tilkjennes sakskostnader for lagmannsrett og
Høyesterett.»
(22) Ankemotparten – AIG Europe SA – har i korte trekk gjort gjeldende:
(23) Lagmannsretten har korrekt kommet til at det skal foretas avkortning grunnet skadelidtes
medvirkning.
(24) Forsikringsvilkårene utgjør en helt sentral del av en forsikringsavtale, og det må forutsettes
at forsikringstaker leser og setter seg inn i vilkårene. Dette gjelder også om forsikringen er
tegnet gjennom bistand fra forsikringsmegler. I dette tilfellet ble det i tillegg gitt en
uttrykkelig oppfordring om å lese vilkårene.
(25) Trevaren Eydehavn trodde at fastmonterte maskiner var dekket av bygningsforsikringen,
men det går klart fram både av vilkårene for denne forsikringen og vilkårene for
forsikringen for maskiner, inventar og løsøre at dette ikke er riktig. Også tidligere
skadeoppgjør viste skillet mellom forsikringene. Misforståelsen om dekningsomfang ville
blitt avdekket dersom Trevaren Eydehavn hadde satt seg inn i vilkårene. Selskapet tok en
bevisst risiko da de la til grunn at deres eiendeler var dekket av en forsikring som var
tegnet av et annet selskap, uten å undersøke vilkårene i denne.
HR-2023-1796-A, (sak nr. 23-032834SIV-HRET)

5
(26) Det er ut fra skyldgrad og forholdet mellom partene rimelig å foreta avkortning med en
tredjedel. Trevaren Eydehavn er en profesjonell part som selv må bære risikoen for ikke å
oppfylle de forventninger som det er naturlig å stille i et kontraktsforhold som dette. Også
prevensjonshensyn taler for avkortning.
(27) AIG Europe SA har lagt ned slik påstand:
«1. Anken forkastes.
2. AIG Europe SA tilkjennes sakskostnader for Høyesterett.»
Mitt syn på saken
Rettslige utgangspunkter om skadelidtes medvirkning
(28) Slik saken står for Høyesterett, er det rettskraftig avgjort at Pareto er erstatningsansvarlig
for mangelfull rådgivning. Spørsmålet er om erstatningen skal settes ned grunnet
skadelidtes medvirkning.
(29) Skadeserstatningsloven § 5-1 nr. 1 og 2 lyder slik:
«1. Dersom den direkte skadelidte eller erstatningssøkeren har medvirket til
skaden ved egen skyld, kan erstatningen settes ned eller falle bort for så vidt
det er rimelig når en tar hensyn til atferden, og dens betydning for at skaden
skjedde, omfanget av skaden og forholdene ellers. Dette gjelder likevel ikke
dersom skadelidte på skadetiden ikke hadde fylt 10 år.
2. Som medvirkning reknes det også når den direkte skadelidte eller
erstatningssøkeren har latt være i rimelig utstrekning å fjerne eller minske
risikoen for skade eller etter evne å begrense skaden.»
(30) Etter § 5-1 nr. 1 er det et vilkår for avkortning at det foreligger «skyld» hos skadelidte, og
skadelidtes opptreden må stå i årsakssammenheng med – ha «medvirket til» – skaden.
Dersom disse vilkårene er oppfylt, «kan» erstatningen falle bort eller reduseres.
Bestemmelsen nevner forhold som skal vektlegges ved kan-vurderingen – atferden, hvor
vesentlig skadelidtes opptreden er i årsaksbildet og skadens størrelse. Det følger av
formuleringen «forholdene ellers» at oppregningen ikke er uttømmende. Ordlyden åpner
derfor for en bred vurdering av om det skal foretas avkortning, og i tilfelle med hvor mye.
I bunnen ligger en rimelighetsvurdering – «for så vidt det er rimelig».
(31) Forarbeidene underbygger at det er tale om en samlet helhetsvurdering dersom vilkårene
om skyld og årsakssammenheng er oppfylt, jf. Ot.prp. nr. 75 (1983–1984) side 37. Det
heter i samme proposisjon på side 64 at det ved denne vurderingen «selvsagt [må] tas
hensyn til atferden på begge sider». Det framgår videre at det kan tas i betraktning at
skadevolder har ansvarsforsikring. Også rettspraksis bygger på at det skal foretas en
helhetlig vurdering av omstendighetene i den enkelte sak, se som eksempel
HR-2018-872-A avsnitt 108.
HR-2023-1796-A, (sak nr. 23-032834SIV-HRET)

6
(32) Også vurderingen av om skadelidte har opptrådt med skyld vil bero på en helhetlig
vurdering av en rekke momenter, slik at vilkåret om skyld og kan-vurderingen til en viss
grad vil kunne gli over i hverandre.
(33) Skyldbegrepet i § 5-1 nr. 1 refererer til det tradisjonelle erstatningsrettslige skyldbegrepet,
som stiller krav om bebreidelse, jf. Rt-2015-606 avsnitt 38. Det er i utgangspunktet ikke
rettsstridig å opptre til skade for seg selv. Som påpekt i Viggo Hagstrøm og Are Stenvik,
Erstatningsrett, 2. utgave 2019, side 512, foreligger det ikke på samme måte som for en
skadevolder normer for skadelidtes opptreden. Forarbeidene er inne på dette når det,
riktignok i en parentes, er uttalt at skyldbegrepet har en særegen betydning i denne
sammenhengen, da det ikke betyr at skadelidte har opptrådt rettsstridig,
jf. Ot.prp. nr. 75 (1983–1984) side 35. Det heter så at «det avgjørende er om skadelidtes
opptreden er av en slik karakter at den bør kunne få betydning for hans erstatningskrav».
(34) Det er nærliggende å vurdere situasjonen i vår sak etter alternativet i § 5-1 nr. 2, altså som
et spørsmål om skadelidte skulle ha fjernet eller minsket risikoen for skade, her ved å
gjennomgå forsikringsvilkårene. Også § 5-1 nr. 2 gir uttrykk for et krav om bebreidelse,
men presisert til at skadelidte «i rimelig utstrekning» har latt være å fjerne eller minske
risikoen for skade.
(35) Vurderingen av om skadelidte kan bebreides, må etter dette ta utgangspunkt i hvilke
forventninger som det var naturlig å stille til skadelidte i den konkrete situasjonen.
Risikoen vil da ha betydning – både skadepotensialet og risikoens styrke – samt i hvilken
grad risikoen var synbar. Videre vil skadelidtes subjektive forhold kunne ha betydning, for
eksempel om skadelidte er en profesjonell aktør eller forbruker. Hvilken årvåkenhet som
kan forventes av skadelidte, vil også avhenge av forhold på skadevoldersiden, slik som
hvilken kunnskap og innsikt skadevolder har, jf. Rt-2002-286 KPMG på side 294. Dette
momentet vil ha særlig vekt i saker om profesjonsansvar – det er da gitt et oppdrag nettopp
fordi rådgiveren har en særlig kunnskap og innsikt.
(36) De momentene som er nevnt her, vil også være relevante ved kan-vurderingen. Jeg
presiserer at det likevel vil være viktige forskjeller mellom skyld-vurderingen og kan-
vurderingen. Blant annet vil det at skadevolder har ansvarsforsikring, bare ha betydning for
kan-vurderingen, jf. Rt-2005-1714 avsnitt 29.
(37) Trevaren Eydehavn har vist til at det strenge profesjonsansvaret tilsier at også terskelen for
avkortning grunnet skadelidtes medvirkning legges høyt, slik at det strenge ansvaret ikke
undergraves. Jeg kan ikke se at det er grunnlag for å legge terskelen høyere generelt i saker
om profesjonsansvar. Den omstendighet at skadevolder har et strengt profesjonsansvar, kan
imidlertid få betydning ved den konkrete vurderingen av om skadelidte kan bebreides, og
av om avkortning i så fall skal skje.
(38) Med de utgangspunktene som er nevnt her, går jeg over til å vurdere Trevaren Eydehavns
opptreden.
Skadelidtes opptreden i saken her
(39) Spørsmålet om Trevaren Eydehavn kan bebreides for ikke å ha lest vilkårene, må vurderes
ut fra hvilke forventninger det var naturlig å stille til selskapets opptreden i den aktuelle
HR-2023-1796-A, (sak nr. 23-032834SIV-HRET)

7
situasjonen. Det står da sentralt at Trevaren Eydehavn hadde engasjert forsikringsmegler.
Situasjonen må derfor skilles fra der en forsikringstaker kjøper forsikring direkte av
forsikringsgiver.
(40) Jeg ser først på hva Trevaren Eydehavn kunne forvente av Pareto.
Paretos oppdrag og utførelsen av dette
(41) Paretos oppdrag var som nevnt basert på en rammeavtale om
forsikringsformidlingstjenester mellom Pareto og Norske Trevarefabrikkers Landsforbund.
Gjeldende rammeavtale var inngått 10. oktober 2017, men Pareto hadde vært benyttet som
forsikringsmegler siden 2012. Under rammeavtalen var det den enkelte medlemsbedrift
som var oppdragsgiver – det var den enkelte medlemsbedrifts forsikringer oppdraget
gjaldt, og det var den enkelte medlemsbedrift som betalte for oppdraget.
(42) Forsikringsmegling er regulert i lov om forsikringsformidling. På skadetidspunktet gjaldt
lov om forsikringsformidling av 2005, som i dag er avløst av ny lov vedtatt i 2021. Etter
dagjeldende lov var det blant annet krav om tillatelse fra Finanstilsynet (§ 2-1), krav til
kunnskap og kompetanse (§ 3-2), krav om ansvarsforsikring (§ 4-2) og krav til
uavhengighet (§ 5-2 og § 5-2 a). Dagjeldende forskrift om forsikringsmegling § 3-1 fjerde
ledd lød slik:
«Forsikringsformidleren skal, særlig på grunnlag av opplysningene fra kunden, som et
minimum presisere kundens krav og behov, samt begrunne hvert råd den gir kunden
om et bestemt forsikringsprodukt. Disse presiseringene skal tilpasses den foreslåtte
forsikringsavtalens kompleksitet.»
(43) Det følger av dette at forsikringsmegleren skal analysere kundens behov og gi råd om
forsikringsdekning basert på en slik analyse.
(44) I tillegg var Paretos oppdrag regulert i rammeavtalen. Selskapets forpliktelser overfor den
enkelte medlemsbedrift er nærmere beskrevet i vedlegg A til avtalen. Det følger av punkt 1
at bortsett fra skadeoppgjør skal kommunikasjon med forsikringsgiver gå gjennom Pareto.
Videre heter det i punkt 2 om hva Pareto skal utføre (min kursivering):
«Analyse og kartlegging av forsikringsbehov
 Innhente informasjon om virksomheten og løpende forsikringer, inkl.
innhenting og analyse av skadestatistikk for de siste 5 år.
 I samarbeid med oppdragsgiverene avdekke forsikringsbehov.
 Utarbeide en skriftlig analyse som inkluderer en gjennomgang av dagens
forsikringsprogram og som identifiserer risikoområder som ikke er
forsikringsmessig dekket. Foreslå alternative løsninger i forhold til løpende
forsikringsprogram.»
(45) Det er rettskraftig avgjort at Pareto utførte oppdraget på en måte som innebar
erstatningsansvar for underdekningen i forsikringen for maskiner, inventar og løsøre.
Lagmannsretten begrunnet Paretos ansvar slik:
«Lagmannsretten finner at Pareto har utvist ansvarsbetingende uaktsomhet når det
gjelder underdekning i maskiner, inventar og løsøre. For denne dekningen viser
HR-2023-1796-A, (sak nr. 23-032834SIV-HRET)

8
lagmannsretten til at grensen mellom de ulike forsikringsproduktene utgjør et typisk
risikoområde, især som en følge av at dekningen varierer mellom fullverdi og
førsterisiko. I saken her tilkommer også at trevarevirksomheten i Eydehavn var skilt i
et eiendomsselskap og et driftsselskap, selv om det må legges til grunn at A forvaltet
ansvaret for forsikringsavtalene på vegne av begge selskaper høsten 2019. Også rent
faktisk kan grenseflatene mellom hva som er bygning og hva som er maskiner by på
utfordringer å trekke når mye er fastmontert i bygget. Selv om det etter
forsikringsvilkårene lest i sammenheng ikke er tvilsomt at alle maskiner – også de
fastmonterte – sorterer under MIL-forsikringen, kan det vanskelig sies at det for en
ordinær forsikringskunde må være åpenbart at for eksempel en lakkboks – som i
praksis er et luftsikkert rom med avsug og tilluftstilførsel – er en ‘maskin’, og ikke en
del av bygget.
…
Når det som her er tale om uklar og utilstrekkelig dokumentert rådgivning innenfor et
risikoområde som etter lagmannsrettens syn ligger i kjernen av det bruk av
forsikringsmegler skal tilføre av merverdi i form av rådgivning mv. overfor sikrede,
og det ikke er ført bevis for at Pareto på en tydelig og forståelig måte har gjort
Trevaren kjent med hvordan denne grensedragningen etter forsikringsvilkårene er å
forstå, innebærer det etter lagmannsrettens syn at Pareto har opptrådt uaktsomt i
forhold til det strenge megleransvaret de som profesjonsutøver er underlagt på en måte
som må lede til erstatningsansvar.»
(46) Slik jeg forstår lagmannsrettens dom, knytter uaktsomheten seg til kjernen i Paretos
oppdrag, nemlig å identifisere forsikringsbehovet, og som en del av dette å identifisere
risikoområder for manglende dekning. Jeg presiserer at dette er noe annet enn å sette riktig
forsikringssum for de eiendeler som er dekket, noe som i utgangspunktet vil bero på
forsikringstakers opplysninger.
Trevaren Eydehavns opptreden
(47) Det er på det rene at ingen i Trevaren Eydehavn leste forsikringsvilkårene, verken
vilkårene for forsikringen for maskiner, inventar og løsøre eller vilkårene for
bygningsforsikringen. Lagmannsretten har lagt til grunn at dersom Trevaren Eydehavn
hadde lest vilkårene under begge forsikringsavtalene, ville misforståelsen om
dekningsomfanget blitt avdekket.
(48) AIG har vist til at Pareto ga en uttrykkelig oppfordring til Trevaren Eydehavn om å lese
gjennom forsikringsvilkårene. Jeg er ikke enig i det.
(49) E-post 7. oktober 2019 fra Pareto til Trevaren Eydehavn gjaldt fornyelse av forsikringene,
og vedlagt e-posten var faktura, forsikringsbevis, sikkerhetsforskrifter og forsikringsvilkår.
Det heter her:
«Vennligst kontroller at opplysningene som fremkommer i polisen er korrekt.
Vi ber om at vilkår og sikkerhetsforskrifter blir gjennomgått og tilpasset bedriftens
internkontroll.»
(50) Slik jeg leser dette, er det mest nærliggende å forstå siste del av oppfordringen slik at
denne gjelder vilkår og sikkerhetsforskrifter som forsikringstaker plikter å oppfylle, og
HR-2023-1796-A, (sak nr. 23-032834SIV-HRET)

9
som derfor bør implementeres i bedriftens systemer for internkontroll. Ut over slike vilkår
og sikkerhetskrav er det kun bedt om at «opplysningene som fremkommer i polisen»,
kontrolleres. Det er noe uklart om «polisen» sikter til forsikringsbeviset eller
forsikringsavtalen, og hva som utgjør «opplysningene». Den mest naturlige forståelsen er
uansett at denne delen av oppfordringen gjelder opplysninger som Trevaren Eydehavn selv
hadde kommet med. E-posten kan derfor ikke forstås som en oppfordring om å gjennomgå
forsikringsvilkårene i sin helhet.
(51) AIG har også vist til at Trevaren Eydehavns oppfatning om at deres eiendeler var forsikret
under et annet selskaps forsikring, ga en særlig oppfordring til å sette seg inn i vilkårene
som gjaldt for den forsikringen. Synspunktet har etter min oppfatning i utgangspunktet
gode grunner for seg.
(52) Situasjonen i vår sak var imidlertid slik at de to selskapenes forsikringer langt på vei ble
sett på under ett. E-posten jeg har vist til ovenfor, omhandlet kun forsikringene for
Trevaren Eydehavn. Denne ble sendt til A, som var daglig leder, styreleder og deleier i
Trevaren Eydehavn. Den ble også sendt til hans far, B, som var den andre deleieren i
Trevaren Eydehavn og eneeier i Budalen Eiendom. Det er ikke omstridt at Pareto sendte
tilsvarende e-post til samme adressater om bygningsforsikringen for Budalen Eiendom. A
hadde ingen formell posisjon i Budalen Eiendom, men håndterte forsikringene for begge
selskapene. Det var videre samme forsikringsmegler som håndterte forsikringene for begge
selskapene, og Pareto var klar over det tette forholdet mellom selskapene. Slik jeg ser det,
hadde derfor Trevaren Eydehavn en berettiget forventning om at Pareto vurderte den
samlede dekningen av bygning og maskiner, inventar og løsøre.
(53) Ankemotparten har også vist til skadeoppgjøret etter en brann i 2014. Dette var en mindre
brann som kun rammet deler av produksjonsanlegget. Slik dette skadeoppgjøret er
presentert for Høyesterett, kan imidlertid ikke AIGs anførsler om hva Trevaren Eydehavn
måtte forstå basert på skadeoppgjøret, bringe saken i noen annen stilling.
(54) Det som da står igjen, er en situasjon der det ikke forelå noen konkret oppfordring til å lese
vilkårene og heller ikke noen konkret mistanke om underdekning. Det var derfor heller
ikke klart hva Trevaren Eydehavn skulle lete etter i vilkårene. Vilkårene for de ulike
forsikringene er omfattende – samlet for forsikringene til Trevaren Eydehavn dreier det seg
om rundt 160 sider. Jeg viser her til beskrivelsen i Rt-2003-1524 avsnitt 31, der det var tale
om en ansvarsbegrensningsklausul som var «plassert blant detaljerte og svært omfattende
vilkår som forsikringsselskapene er vel kjent med at forsikringstakere i sin alminnelighet
finner nokså utilgjengelige». Beskrivelsen er langt på vei dekkende også for saken her.
(55) Jeg vil også bemerke, slik lagmannsretten har pekt på, at grensen mellom forsikringene
ikke er enkel. Utgangspunktet er klart nok: Fastmontert produksjonsutstyr er dekket under
forsikringen for maskiner, løsøre og inventar, og ikke under bygningsforsikringen.
Trevaren Eydehavn hadde imidlertid hatt produksjon i disse lokalene gjennom mange år,
og bygningen og produksjonsutstyret var derfor integrert i hverandre. Den mest kostbare
installasjonen som ikke ble godkjent erstattet under bygningsforsikringen, var en såkalt
lakkboks, som er et spesialinnredet rom for lakkering. Ifølge Finansklagenemndas
avgjørelse FinKN-2018-45 skal denne anses som maskin/produksjonsutstyr og ikke en del
av bygningen, selv om den utgjør et eget rom i bygget. Andre eksempler på
grensespørsmål er flisavsug og flisbrenner sett opp mot ventilasjon og fyring av bygget.
Jeg nevner også at lokalene ifølge leieavtalen var delvis innredet.
HR-2023-1796-A, (sak nr. 23-032834SIV-HRET)

10
(56) Jeg legger til grunn at nettopp den omstendighet at forsikringsvilkår kan være kompliserte,
er en viktig del av bakgrunnen for at en forsikringstaker er villig til å betale for det
oppdraget som en forsikringsmegler skal utføre. Jeg viser her til min gjennomgang av
Paretos forpliktelser, og da særlig forpliktelsen til å identifisere risikoområder for
dekningen. Oppdragsavtalen innebar en rollefordeling mellom partene. Ved å inngå avtale
med Pareto som forsikringsmegler hadde Trevaren Eydehavn valgt å betale en profesjonell
oppdragstaker for å utføre oppgaver som selskapet ellers måtte ha utført selv.
(57) Som nevnt må situasjonen derfor skilles fra der en forsikringstaker kjøper forsikring
direkte av forsikringsgiver. Av denne grunn er avgjørelsen i Rt-2003-1524 av begrenset
relevans for spørsmålet i saken her. Det ble der foretatt en avkortning med en fjerdedel
fordi forsikringstaker ikke hadde gjennomgått vilkårene for å påse at yrkesskadeforsikring
var omfattet. Men saken gjaldt altså kjøp direkte fra forsikringsgiver. Jeg bemerker likevel
at også i den situasjonen ble avkortning begrunnet med at det forelå en konkret
foranledning til å gjennomgå vilkårene, ettersom slik dekning tydelig var omfattet av et
konkurrerende tilbud, jf. avsnitt 33.
(58) Forsikringsvilkår er en sentral del av en forsikringsavtale, og prevensjonshensyn
– hensynet til å unngå feil som i denne saken – kan tilsi at det stilles krav til
forsikringstaker om å gjennomgå vilkårene. Hensynet gjør seg i utgangspunktet gjeldende
også om forsikringstaker har gitt et oppdrag til en forsikringsmegler. Samtidig vil
prevensjonshensyn i særlig grad begrunne et strengt ansvar for den parten som sitter med
størst kompetanse og derfor har størst mulighet til å forebygge feil, som i dette tilfellet var
Pareto. Trevaren Eydehavn må, som en mellomstor bedrift, regnes som en profesjonell
part, men har ingen særlig kompetanse innen forsikring. Forsikringsmegler hadde på sin
side gjennom flere års samarbeid et godt kjennskap til bedriften.
(59) Det er for øvrig ingen holdepunkter for at Trevaren Eydehavn bevisst tok en sjanse
– aksepterte risikoen – i den hensikt å holde kostnadene til forsikring nede.
(60) Jeg er etter dette kommet til at Trevaren Eydehavn ikke kan bebreides for at
underdekningen i forsikringen for maskiner, inventar og løsøre ikke ble avdekket. Den
gjennomgang av vilkårene som dette ville ha krevd, gikk etter min vurdering ut over hva
som i rimelig utstrekning kunne forventes i saken her. Jeg har da særlig lagt vekt på
innholdet i det oppdraget som var gitt til Pareto som forsikringsmegler, og at Pareto etter
oppdragsavtalen var forpliktet til å identifisere risikoområder for dekningen. I tillegg har
jeg lagt vekt på at det ikke forelå noen konkret foranledning til å lese vilkårene om
dekningsomfang. Dette gjelder også vilkårene i bygningsforsikringen til
eiendomsselskapet, der grensesnittet mellom forsikringene særlig framgikk.
(61) Vilkåret om skadelidtes skyld er derfor ikke oppfylt, og erstatningen skal ikke settes ned.
Konklusjon og sakskostnader
(62) Jeg er etter dette kommet til at anken fører fram. Slutningen formuleres slik at denne kun
omfatter den delen av erstatningen som ikke allerede er betalt.
HR-2023-1796-A, (sak nr. 23-032834SIV-HRET)

11
(63) For Høyesterett har Trevaren Eydehavn vunnet fram fullt ut. Selskapet har derfor i
utgangspunktet rett til å få dekket sine sakskostnader for Høyesterett, jf. tvisteloven
§ 20-2 første ledd. Jeg kan ikke se at det er grunn til å gjøre unntak i medhold av
§ 20-2 tredje ledd. Salæret, som er på 365 200 kroner, framstår som rimelig og nødvendig,
jf. tvisteloven § 20-5 første ledd. I tillegg kommer utgifter på 5 689 kroner og rettsgebyret.
(64) Trevaren Eydehavn har også krevd dekket sakskostnader for lagmannsretten. Spørsmålet
om erstatningen skulle avkortes, var ett av flere tvistepunkter for lagmannsretten, der
selskapet kun vant fram på enkelte av disse. Slik jeg ser det, kan Trevaren Eydehavn ikke
anses for å ha vunnet fram i det vesentlige for lagmannsretten selv om det nå er gitt
medhold i spørsmålet om avkortning, jf. tvisteloven § 20-2 andre ledd og § 20-9 andre
ledd.
(65) Lagmannsretten kom til at Trevaren Eydehavn hadde fått medhold av betydning,
jf. tvisteloven § 20-3. Det vil klart være tilfelle etter at det nå er gitt medhold i at det ikke
skal foretas avkortning i erstatningen. Det kreves etter § 20-3 tungtveiende grunner for å
bli tilkjent sakskostnader. Terskelen er relativt høy, jf. HR-2020-1531-U avsnitt 12. Det
helt sentrale vurderingskriteriet er hvor mye parten har fått medhold, og andelen av
sakskostnadene som knytter seg til den delen av saken, jf. HR-2020-565-U avsnitt 29. Det
går fram av lagmannsrettens dom at det var spørsmålet om ansvar for Pareto som var
sakens tyngdepunkt. AIG fikk her medhold i to av fire krav. Styrkeforholdet mellom
partene er ikke av en slik karakter at dette kan begrunne unntak fra hovedregelen. Jeg er
kommet til at det ikke foreligger tungtveiende grunner til å tilkjenne erstatning for
sakskostnader for lagmannsretten i medhold av tvisteloven § 20-3.
(66) Jeg stemmer for denne
D O M :
1. AIG Europe SA betaler erstatning til Trevaren Eydehavn AS med
1 150 000 – enmillionetthundreogfemtitusen – kroner, tillagt lovens
forsinkelsesrente fra 26. januar 2023, innen 2 – to – uker fra forkynnelse av
dommen.
2. I sakskostnader for Høyesterett betaler AIG Europe SA til Trevaren Eydehavn AS
400 721 – firehundretusensyvhundreogtjueen – kroner innen 2 – to – uker fra
forkynnelse av dommen.
3. Sakskostnader for lagmannsretten tilkjennes ikke.
HR-2023-1796-A, (sak nr. 23-032834SIV-HRET)

12
(67) Dommer Arntzen: Jeg er i det vesentlige og i resultatet enig med
førstvoterende.
(68) Dommer Matheson: Likeså.
(69) Dommer Ringnes: Likeså.
(70) Dommer Webster: Likeså.
(71) Etter stemmegivningen avsa Høyesterett denne
D O M :
1. AIG Europe SA betaler erstatning til Trevaren Eydehavn AS med
1 150 000 – enmillionetthundreogfemtitusen – kroner, tillagt lovens
forsinkelsesrente fra 26. januar 2023, innen 2 – to – uker fra forkynnelse av
dommen.
2. I sakskostnader for Høyesterett betaler AIG Europe SA til Trevaren Eydehavn AS
400 721 – firehundretusensyvhundreogtjueen – kroner innen 2 – to – uker fra
forkynnelse av dommen.
3. Sakskostnader for lagmannsretten tilkjennes ikke.
HR-2023-1796-A, (sak nr. 23-032834SIV-HRET)