Sammendrag: Støle, Bruzelius, Stang Lund, Flock, GussgardDomfelte var funnet skyldig i legemsbeskadigelse ved at han hadde slått en person flere ganger i ansiktet med knyttet hånd. Fornærmede ble påført et kutt som måtte sys og fikk slått løs to tenner. Episoden inntraff etter at fornærmede hadde opptrådt klart provoserende som kunde i en kiosk der domfelte arbeidet. Blant annet hadde han kommet med en rasistisk uttalelse mot domfelte, samt sjikanert en kunde. Med bistand av en vekter klarte domfelte etter flere forsøk å få fornærmede ut av kiosken, men denne slo da domfelte med knyttet neve i øyet.Tingretten fastsatte straffen til fengsel i 40 dager, av lagmannsretten redusert til 30 dager. Høyesterett kom under tvil til at det var forsvarlig å fravike det klare utgangspunkt om ubetinget fengselsstraff ved legemsbeskadigelse, og ga dom på 45 timer samfunnsstraff og en bot på 5000 kroner. Domfelte hadde gjort gjentatte forsøk på å løse en vanskelig situasjon som var skapt av fornærmede, og han hadde handlet i berettiget harme, jf. straffeloven § 56 b. Han hadde også umiddelbart avgitt en uforbeholden tilståelse, jf. straffeloven § 59 annet ledd.

NORGES HØYESTERETT
Den 25. juni 2004 avsa Høyesterett dom i
HR-2004-01116-A, (sak nr. 2004/590), straffesak, anke,
A (advokat Erik Keiserud)
mot
Den offentlige påtalemyndighet (kst. statsadvokat Stein Vale)
S T E M M E G I V N I N G :
(1) Dommer Støle: Saken gjelder spørsmålet om bruk av samfunnsstraff ved domfellelse for
legemsbeskadigelse, jf. straffeloven § 229 første straffalternativ.
(2) Oslo tingrett avsa 26. juni 2003 dom med slik domsslutning:
”1. A, født 00.00.80, dømmes for overtredelse av straffeloven § 229, 1.
straffalternativ til en straff av fengsel i 40 – førti – dager. Varetekt kommer til
fradrag med 1 dag.
2. Saksomkostninger idømmes ikke.”
(3) A anket dommen til Borgarting lagmannsrett, som 13. februar 2004 avsa dom med slik
domsslutning:
”I tingrettens dom gjøres den endring at straffen settes til fengsel i 30 – tretti – dager
med fradrag for 1 – en – dag for utholdt varetekt.”
(4) A har anket til Høyesterett over straffutmålingen. For Høyesterett har spørsmålet vært om
reaksjonen skal være dom på samfunnsstraff.
(5) Jeg er under tvil kommet til at anken fører frem.
(6) Lagmannsretten har beskrevet den straffbare handling og omstendighetene rundt denne,
slik:

2
”Tiltalte, A, som sommeren 2002 arbeidet i en kiosk i Karl Johansgate i Oslo, ble sent en
kveld oppsøkt av fornærmede som var narkoman og hans venninne. Fornærmede
knuste en flaske inne i kiosklokalet, han sjikanerte en kvinnelig kunde og han ville ikke
rette seg etter tiltaltes gjentatte anmodninger at han måtte forlate kiosken. Tvert om
reagerte fornærmede med en rasistisk uttalelse mot tiltalte. Etter at tiltalte, i samarbeid
med en vekter med makt hadde geleidet fornærmede ut, slo han også tiltalte med
knyttet neve i øyet. Slaget var kraftig, og det svartnet et øyeblikk for tiltalte. Da han så
at fornærmede var i ferd med å løpe fra stedet, løp han etter. Etter kort tid, noen
sekunder, tok han igjen fornærmede og slo ham umiddelbart med knyttet hånd flere
ganger i ansiktet. Fornærmede ble påført de skader som er angitt i tingrettens dom.”
(7) I tingrettens dom er det med henvisning til erklæring fra legevakten angitt at fornærmede
ble påført et ”2 cm. langt kutt over venstre øye, som måtte sys med 2 sting og fikk løse
fortenner.”
(8) Jeg bemerker at domfelte i juli 2001 er bøtelagt for en overtredelse av straffeloven § 228
første ledd.
(9) Det følger av rettspraksis, senest ved Høyesteretts dom 16. juni 2004 HR-200401058-A i
sak nr. 2004/532, at det som et klart utgangspunkt ikke skal gis dom på samfunnsstraff
ved domfellelse for legemsbeskadigelse. Det må foreligge spesielle omstendigheter
dersom domstolene skal unnlate å reagere med ubetinget fengselsstraff ved overtredelse
av straffeloven § 229. Når jeg under tvil er kommet til at det er forsvarlig i denne saken å
anvende samfunnsstraff, er det ut fra en samlet vurdering og med særlig vekt på den
opptakt til den straffbare handling som er beskrevet i det jeg har gjengitt fra
lagmannsrettens dom.
(10) Som lagmannsretten legger jeg til grunn at domfelte har handlet i berettiget harme, jf.
straffeloven § 56 b. Jeg er enig med lagmannsretten i at det generelt må forventes av en
ansatt på en arbeidsplass at vedkommende er i stand til å håndtere de problemer som
måtte oppstå uten å ty til voldshandlinger.
(11) Domfeltes voldsutøvelse må karakteriseres som alvorlig. Men ved vurderingen av
straffverdigheten av domfeltes handlemåte må det tillegges vekt at han gjorde gjentatte
forsøk på å løse den vanskelige situasjonen som var skapt av fornærmede. Med bistand av
vekteren lyktes det også å få fornærmede ut av kiosken. Det var det knyttneveslaget fra
fornærmede som utløste domfeltes sinne, og legemsbeskadigelsen fulgte nokså
umiddelbart etter det harde slaget som traff domfelte i øyet.
(12) Jeg er videre enig med lagmannsretten i at det må få en viss betydning at A umiddelbart
avga en uforbeholden tilståelse, jf. straffeloven § 59 annet ledd. Ved dette har han gjort
sitt for å legge forholdene til rette for en enklere behandling av straffesaken. Etter det som
er opplyst, må jeg legge til grunn at det ikke berodde på tiltaltes eget forhold at saken i
tingretten ikke ble avgjort etter reglene om tilståelsesdom.
(13) Etter dette er jeg blitt stående ved at det er forsvarlig å gi dom på samfunnsstraff, men da
slik at det også idømmes en ubetinget bot på 5 000 kroner. Samfunnsstraffen kan
passende settes til 45 timer. Det er da tatt hensyn til bøtestraffen, samt at domfelte har
vært undergitt frihetsberøvelse i 1 dag. Gjennomføringstiden settes til 90 dager, og den
subsidiære fengselsstraffen til 30 dager med fradrag for 1 dags frihetsberøvelse.
(14) Jeg stemmer for denne

3
D O M :
I lagmannsrettens dom gjøres disse endringer:
Straffen settes til 45 – femogførti – timers samfunnsstraff, jf. straffeloven § 28 a
sammenholdt med straffeloven § 60 annet ledd. Gjennomføringstiden skal være 90 – nitti
– dager, og den subsidiære fengselsstraffen 30 – tretti – dager med fradrag for
frihetsberøvelse i 1 – en – dag.
I medhold av straffeloven § 28 a femte ledd idømmes i tillegg en ubetinget bot på 5000 –
femtusen – kroner, subsidiært fengsel i 5 – fem – dager.
(15) Dommer Bruzelius: Jeg er i det vesentlige i og i resultatet enig med
førstvoterende.
(16) Dommer Stang Lund: Likeså.
(17) Dommer Flock: Likeså.
(18) Dommer Gussgard: Likeså.
(19) Etter stemmegivningen avsa Høyesterett denne
D O M :
I lagmannsrettens dom gjøres disse endringer:
Straffen settes til 45 – femogførti – timers samfunnsstraff, jf. straffeloven § 28 a
sammenholdt med straffeloven § 60 annet ledd. Gjennomføringstiden skal være 90 – nitti
– dager, og den subsidiære fengselsstraffen 30 – tretti – dager med fradrag for
frihetsberøvelse i 1 – en – dag.
I medhold av straffeloven § 28 a femte ledd idømmes i tillegg en ubetinget bot på 5000 –
femtusen – kroner, subsidiært fengsel i 5 – fem – dager.