Sammendrag: Flock, Rieber-Mohn, Støle, Skoghøy, GussgardEin ungdom på 17 år og 9 månader hadde hatt samleie med ei jente som mangla nokre få dagar på å vere 13 år. I tingretten galdt domfellinga straffeloven § 195 første ledd første straffalternativ - seksuell omgang utan samleie - og straffa blei der målt ut til fengsel i 9 månader. I lagmannsretten blei den dømde funnen skyldig i brot på straffeloven § 195 første ledd andre straffalternativ, og straffa blei sett til fengsel i 2 år, av dei eitt år utan vilkår.For Høgsterett galdt spørsmålet straffutmålinga, der det sentrale punktet var kva for utslag det skulle gi at den dømde berre var 17 år og 9 månader på gjerningstidspunktet. Fleirtalet - 4 dommarar - uttala at ei høveleg straff ville ha vore fengsel utan vilkår i overkant av 2 år dersom den dømde hadde vore ein vaksen mann, og at den straffa som var målt ut i lagmannsretten, ikkje var for streng. Etter dette blei anken forkasta. Mindretalet røysta for ei straff av fengsel i 1 år og 6 månader, av det skulle 1 år gjeras på vilkår. Som følgje av venta prøvelauslating på den delen av straffa som ikkje var på vilkår, ville det neppe bli aktuelt med gjeninnsetjing i fengsel, sidan den dømde hadde uthalde 109 dagar i varetekt.

NORGES HØYESTERETT
Den 26. januar 2005 avsa Høyesterett kjennelse i
HR-2005-00130-A, (sak nr. 2004/1621), straffesak, anke,
A (advokat Odd Rune Torstrup)
mot
Den offentlige påtalemyndighet (statsadvokat Rune Høgberg)
S T E M M E G I V N I N G :
(1) Dommer Flock: Saken gjelder straffutmålingen ved forbrytelse mot straffeloven § 195
første ledd annet straffalternativ, der en ungdom på knapt 17 år og 10 måneder hadde hatt
samleie med en jente som manglet noen få dager på å være 13 år.
(2) Gulating lagmannsrett avsa 19. oktober 2004 dom med slik domsslutning:
"1 a. A, født 00.00.85, dømmes for overtredelse av strl. § 195, 1. ledd
2. straffalternativ til en straff av fengsel i 2 –to– år. Fullbyrdelsen av 1 –ett– år
av straffen utsettes i medhold av strl. §§ 52-54 med en prøvetid på 2 –to– år.
Til fradrag i straffen går 109 – etthundredeogni – dager for utholdt varetekt.
1 b. A, født 00.00.85, dømmes til innen 2 –to– uker fra dommens forkynnelse å
betale oppreisning til B med kr. 50.000,- – kronerfemtitusen–.
2 a. C, født 00.00.82, dømmes for overtredelse av strl. § 195, 1. ledd
1. straffalternativ jfr strl. § 49, strl. § 257, jfr. § 258 og strl. § 147, 1. og 2. ledd
3. straffalternativ til en straff av fengsel i 6 – seks – måneder. Strl. §§ 62 og 64
er iakttatt. Til fradrag i straffen går 104 – etthundredeogfire – dager for
utholdt varetekt.
2 b. C, født 00.00.82, dømmes til innen 2 – to – uker fra dommens forkynnelse å
betale oppreisning til B med kr. 20.000,- – tjuetusen –.
3 a. D, født 00.00.83, dømmes for overtredelse av str. § 195, 1. ledd
2. straffalternativ til en straff av fengsel i 2 – to – år og 6 – seks – måneder. Til
fradrag i straffen går 389 – trehundredeogåttini – dager for utholdt varetekt.

2
3 b. D, født 00.00.83, dømmes til innen 2 – to – uker fra dommens forkynnelse å
betale oppreisning til B med kr. 50.000,- – femtitusen –."
(3) Dommen ble avsagt etter anke over Stavanger tingretts dom av 23. mars 2004, der
domfellelsen for domfelte nr. 1 var begrenset til overtredelse av straffeloven § 195 første
ledd første straffalternativ, og straffen var utmålt til fengsel i 9 måneder.
(4) Domfelte nr. 1 og nr. 3, A og D, anket lagmannsrettens dom til Høyesterett. Av ankene
ble kun As anke over straffutmålingen tillatt fremmet.
(5) Jeg er kommet til at denne anken bør forkastes.
(6) Det straffbare forhold fant sted i Stavanger natt til 27. september 2003. Fornærmede, en
jente som fylte 13 år en uke senere, hadde vært på fest i et hybelhus sammen med to
venninner og tre gutter og var blitt kraftig beruset. Domfelte, som er av tyrkisk
opprinnelse, hadde samtidig vært på fest et annet sted i dette huset, og også han hadde
drukket alkohol. Noe over midnatt møttes domfelte og fornærmede ute på gaten.
Fornærmede var da fortsatt relativt godt beruset. De kom i snakk, og etter kort tid begynte
de å kysse hverandre. Det endte med at de ble enige om å gå inn igjen. Domfelte oppsøkte
et utested og skaffet seg nøkkelkort til Ds hybel, hvor han tidligere på kvelden hadde vært
på fest. Mens de deretter var på denne hybelen, stakk domfelte hånden under
fornærmedes skjørt, trakk trusen til side og stakk en finger inn i skjeden. Like etterpå
trakk han av henne trusen og la seg over henne. Han trengte inn i henne med sitt
kjønnslem og fikk utløsning.
(7) Etter at D var kommet tilbake til sin hybel sammen med domfelte nr. 2, C, forlot A
rommet, mens fornærmede ble liggende igjen i sengen, delvis avkledt. Hun ble deretter
utsatt for de overgrep som C og D er straffedømt for i lagmannsrettens dom, se punkt 2 a
og 3 a i den domsslutning som er referert innledningsvis.
(8) Ved lov nr. 76/2000 ble minstestraffen for overtredelse av straffeloven § 195 første ledd
annet straffalternativ – samleie med barn under 14 år – hevet til fengsel i 2 år. På samme
måte som i dommen referert i Rt. 2004 side 755 tar jeg under henvisning til
Ot.prp. nr. 28 (1999–2000) side 24 utgangspunkt i at straffen skal utmåles som en
ubetinget fengselsstraff. For personer under 18 år kan straffen settes under den
minstestraff som er bestemt for handlingen, se straffeloven § 55. Et alternativ til å gå
under strafferammen vil være å gjøre en del av fengselsstraffen betinget, slik
lagmannsretten har gjort.
(9) Det sentrale spørsmål ved straffutmålingen er hvilket utslag det skal gi at domfelte bare
var 17 år og 9 måneder på gjerningstidspunktet.
(10) Ved denne vurderingen vil det være av vesentlig betydning hvilket avvik fra 18-års
grensen det i den enkelte sak er tale om. I vår sak manglet gjerningsmannen to og en halv
måned på å være 18 år. Isolert sett tilsier ikke dette at det er grunn til å utmåle en straff
som ligger betydelig under minstestraffen.
(11) Forsvareren har pekt på en rekke straffutmålingsmomenter som etter hans oppfatning
både burde tilsi en lavere samlet straff og at en større andel av fengselsstraffen ble gjort
betinget. I den forbindelse finner jeg grunn til å bemerke:

3
(12) Den omstendighet at domfelte og fornærmede før overgrepet ikke var helt ukjente for
hverandre, kan slik jeg ser det vanskelig tillegges noen betydning. Det er ikke tale om
noen utnyttelse av et tillits- eller avhengighetsforhold, noe som ellers kunne ha vært en
skjerpende omstendighet ved straffutmålingen. Ved at domfelte tok med seg fornærmede
inn på hybelen, brakte han henne i en situasjon hvor hun i liten grad var i stand til å
motsette seg seksuelle tilnærmelser. – Lagmannsretten har lagt vekt på at overgrepene fra
de tre gjerningsmennene i noen grad fremstår som samordnet, at de for fornærmede har
virket særlig skremmende og ydmykende, og at forholdet ligger nær opp til grensen for
§ 195 annet ledd bokstav a. Dette er en beskrivelse som er mer dekkende for de to øvrige
domfelte. Men det taler ikke til As fordel at han forlot rommet og etterlot fornærmede
delvis avkledt i sengen etter at hans to venner hadde ankommet.
(13) Det er i tillegg gjort gjeldende at domfelte allerede i avhør dagen etter pågripelsen, som
den første av de tre siktede, erkjente å ha hatt seksuell omgang med fornærmede, og at
også dette bør være en omstendighet som bør tillegges vekt ved straffutmålingen. Jeg er
ikke enig i dette. Domfelte har hele tiden benektet at han hadde samleie med fornærmede,
slik han ble straffedømt for i lagmannsretten. Han har således ikke spart fornæmede for
den belastning som etterforskning og rettergang må ha vært for henne. Hensett til den
bevissituasjonen som forelå, kan jeg heller ikke se at hans forklaring kan ha gitt noen
prosessøkonomisk gevinst.
(14) Jeg tillegger det en viss skjerpende vekt at fornærmede var klart yngre enn de 14 år som
er den øvre grense for å kunne anvende straffeloven § 195, og at domfelte var gjort
oppmerksom på dette i alle fall innen overgrepene ble begått.
(15) Dersom domfelte hadde vært en fullt voksen mann, antar jeg at en passende straff ville ha
vært ubetinget fengsel i overkant av 2 år. Når lagmannsretten i dette tilfelle har satt
straffen til fengsel i 2 år, hvorav 1 år betinget, kan jeg ikke se at straffen er blitt for streng.
Med et varetektsfradrag på 109 dager betyr det at domfelte må gjeninnsettes for soning av
reststraffen. I denne saken gjør verken rehabiliteringshensyn eller andre hensyn en slik
gjeninnsettelse lite tilrådelig.
(16) Jeg stemmer for denne
K J E N N E L S E :
Anken forkastes.
(17) Dommer Rieber-Mohn: Jeg er kommet til at anken bør tas til følge og straffen settes ned.
Selv om fornærmede var meget ung – nær 13 år – kan begivenhetsutviklingen frem til den
straffbare krenkelse fant sted ikke være uten betydning for bedømmelsen av forholdet,
iallfall ikke når gjerningsmannen var så ung som i dette tilfellet. Det som da springer i
øynene, er at fornærmede med venninner oppsøkte tre gutter av tyrkisk opprinnelse, som
ikke er identiske med de senere gjerningsmennene, og drakk anseelige mengder alkohol –
øl og vodka – slik at hun ble kraftig beruset. Det er også på det rene at fornærmede utpå
natten ikke ville reise med venninnen hjem, men at hun gikk tilbake til hybelbygget ”i håp
om at hun der ville treffe på guttene fra vorspielet”. Hun var da ”relativt godt beruset”.

4
Det var tilfeldig at de tre gjerningsmennene kom ut av bygget og traff på fornærmede. Det
videre hendelsesforløp karakteriseres av at yngstemann – A, som fornærmede i følge
tingrettens dom visste hvem var – tar kontakt med henne, at hun blir med ham, kysser
ham flere ganger og havner på hybelen der de drikker øl og røyker en sigarett før den
seksuelle omgang finner sted. Det må legges til grunn at det ikke er elementer av uvilje
eller ufrivillighet i noen del av begivenhetsutviklingen, heller ikke under selve den
seksuelle omgang mellom fornærmede og A. Blant annet på dette vesentlige punkt skiller
hans forhold seg fra det langt grovere forhold som medtiltalte D etterpå gjorde seg
skyldig i.
(18) As forhold skiller seg fra de øvriges også ved at han var vesentlig yngre enn disse – 17 år
og 9 måneder. Det kan ikke forventes at en ung gutt, som for øvrig også var
alkoholpåvirket, har den samme forståelsen som en voksen person for fornærmedes
beskyttelsesbehov i et tilfelle som det foreliggende. Dette er også bakgrunnen for at
minstestraffen på to års fengsel for samleie med barn under 14 år ikke gjelder her, jf.
straffelovens § 55. Etter denne bestemmelse ”kan” retten – uten noen begrensninger – gå
under den minstestraff som er fastsatt for handlingen. Bestemmelsen er utslag av det
prinsipp, som antas å være alminnelig akseptert, at det skal særlige grunner til å benytte
fengselsstraff overfor unge mennesker. Dette prinsipp er også kommet til uttrykk i
straffeprosesslovens § 174 om at personer under 18 år ikke bør pågripes og fengsles,
jf. § 184 annet ledd, ”hvis ikke det er særlig påkrevd”. Endelig nevnes at prinsippet er
forankret i FN’s konvensjon om barnets rettigheter artikkel 37 bokstav b) der det heter at
frihetsberøvelse bare skal ”benyttes som en siste utvei og for et kortest mulig tidsrom”.
Personer under 18 år omfattes av konvensjonen, som er gjort til norsk lov ved
menneskerettslovens § 2 nr. 4. På denne bakgrunn anser jeg det ikke relevant å ta i
betraktning hva straffen burde ha blitt om domfelte hadde vært en fullt voksen mann.
(19) Ved straffutmålingen kommer det også inn som et tungtveiende moment at domfelte har
utholdt 109 dager i varetektsfengsel, etter det opplyste under belastende forhold. Jeg kan
ikke se at noen vektige grunner taler for at det er behov for å påføre A, som er ustraffet og
ikke registrert for nye forhold, ytterligere frihetsberøvelse. Jeg anser en straff av fengsel i
1 år og 6 måneder passende, der 1 år gjøres betinget. Med prøveløslatelse på den
ubetingede del, vil det neppe bli aktuelt med gjeninnsettelse i fengsel. Jeg bemerker for
øvrig at det straffbare forhold som denne saken gjelder, neppe tilhører kjernen av den
kategori seksualforbrytelser som lovgiveren har ønsket å straffe strengere.
(20) Jeg tilføyer at jeg finner støtte for en slik straffutmåling i avgjørelsen i Rt. 2002 side
1350. Der hadde en 25 år gammel mann hatt samleie med en jente på 13 ½ år, som han
noen måneder hadde vært ”kjæreste” med. Sistnevnte moment foreligger ikke i vår sak,
men jeg bemerker at det neppe er uproblematisk å legge til grunn et kjæresteforhold med
en alderskonstellasjon som nevnt. Domfelte i den saken var altså godt voksen, og
fornærmede hadde som barn et beskyttelsesbehov, uansett kjæresteforholdet.
Minimumsstraffen var 2 års fengsel, som straffen ble fastsatt til, men slik at 1 år og 9
måneder ble gjort betinget. En av dommerne ville sette den ubetingede del til 45 dagers
fengsel. Det er for meg ikke innlysende at 17-åringen i vår sak skal straffes med en
betydelig lengre – fire ganger så lang – ubetinget fengselsstraff som 25-åringen i nevnte
sak.

5
(21) Dommer Støle: Jeg er i det vesentlige og i resultatet enig med
førstvoterende, dommer Flock.
(22) Dommer Skoghøy: Likeså.
(23) Dommer Gussgard: Likeså.
(24) Etter stemmegivningen avsa Høyesterett denne
K J E N N E L S E :
Anken forkastes.