Dato: 2022-06-14

Sammendrag: Parter og prosessfulmektiger:I. Påtalemyndigheten mot A (advokat Gøran Møller-Christiansen)II. B (advokat Bjørn Aksel Henriksen) mot PåtalemyndighetenIII. C (advokat Magnus Brekke Svanberg) mot Påtalemyndigheten

Den 14. juni 2022 ble det av Høyesteretts ankeutvalg med dommerne Skoghøy, Falch og
Østensen Berglund i
HR-2022-1170-U, (sak nr. 22-068166STR-HRET), straffesak, anke over dom:
I.
Påtalemyndigheten
mot
A (advokat Gøran Møller-Christiansen)
II.
B (advokat Bjørn Aksel Henriksen)
mot
Påtalemyndigheten
III.
C (advokat Magnus Brekke Svanberg)
mot
Påtalemyndigheten
avsagt slik
B E S L U T N I N G O G D O M :
(1) Sakens bakgrunn er en skuddveksling og en trefning i Skien i april 2020, foranlediget av en
konflikt etter en narkotikahandel. Til sammen seks menn ble tiltalt i saken, hvorav tre for
drapsforsøk, til dels på hverandre.
(2) Telemark tingrett avsa dom i saken 22. oktober 2021. I tingrettens dom ble A dømt for
drapsforsøk på D, samt en rekke andre overtredelser (grove trusler, våpenovertredelser og
narkotikaovertredelser). Straffen for A ble satt til fengsel i syv år. C ble frifunnet for

2
drapsforsøk på D, men domfelt for grove trusler og våpenlovbrudd. Straffen ble satt til fengsel
i to år. B ble dømt for medvirkning til grove trusler og våpenlovbrudd. Straffen for B ble satt
til fengsel i ett år og ni måneder som fellesstraff med resttiden fra en tidligere straffedom
avsagt i Sverige.
(3) D, som var tiltalt for drapsforsøk på A, ble frifunnet for drapsforsøk, men dømt for
våpenlovbrudd.
(4) De tiltalte A og B, samt medtiltalte E som ikke er en del av saken for Høyesterett, anket
tingrettens dom til lagmannsretten. As anke gjaldt bevisbedømmelsen og lovanvendelsen
under skyldspørsmålet for tiltalen om drapsforsøk og straffutmålingen. B og E innga
fullstendige anker. Påtalemyndigheten anket for så vidt gjaldt frifinnelsene av D og C for
drapsforsøk og straffutmålingen for samtlige tiltalte.
(5) Agder lagmannsrett fremmet ankene til behandling, og avsa 4. mars 2022 dom med slik
domsslutning:
«1. A, født 00.00.1983, frifinnes for tiltalens post Ia.
2. A dømmes for de forhold som er rettskraftig avgjort ved tingrettens dom,
sammenholdt med straffeloven § 79 bokstav a og § 79 bokstav b, til fengsel i 3
– tre – år og 9 – ni – måneder. Varetekt kommer til fradrag med 16 – seksten –
dager, jf. straffeloven § 83.
3. B, født 00.00.1995, dømmes for overtredelse av straffeloven § 264 jf. § 263
jf. § 15, straffeloven § 191 jf. § 190 første ledd jf. § 15 og straffeloven § 189a
jf. § 15, sammenholdt med straffeloven § 79 bokstav a, § 79 bokstav b, § 82 og
straffegjennomføringsloven § 45 til fengsel i 1 – ett – år og 6 – seks – måneder
som en fellesstraff med Agder lagmannsretts dom av 12. mai 2016. Varetekt
kommer til fradrag med 93 – nittitre – dager, jf. straffeloven § 83.
4. C, født 00.00.1994, dømmes for overtredelse av straffeloven § 275 jf. § 16 og
de forhold som er rettskraftig avgjort ved tingrettens dom, sammenholdt med
straffeloven § 79 bokstav a og § 79 bokstav b, til fengsel i 5 – fem – år.
Varetekt kommer til fradrag med 30 – tretti – dager, jf. straffeloven § 83.
5. E, født 00.00.1987, frifinnes.
6. D, født 00.00.1988, frifinnes for tiltalens post Ib.
7. D dømmes for de forhold som er rettskraftig avgjort ved tingrettens dom,
sammenholdt med straffeloven § 79 bokstav a og § 79 bokstav b, til fengsel i
1 – ett – år og 4 – fire – måneder.
Varetekt kommer til fradrag med 367 – trehundreogsekstisyv – dager,
jf. straffeloven § 83.»
(6) Påtalemyndigheten har anket lagmannsrettens dom for så vidt gjelder frifinnelsen av A for
tiltalepost Ia om drapsforsøk. Anken gjelder saksbehandlingen. Påtalemyndigheten anfører at
lagmannsrettens domsgrunner er mangelfulle, ved at domsgrunnene under lagmannsrettens
vurdering av tiltaltes forsett ikke er tilstrekkelige til at lovanvendelsen kan prøves.
Lagmannsretten vurderer videre bare sannsynlighetsforsett, ikke eventuelt forsett. Det er lagt
ned påstand om at lagmannsrettens dom oppheves.
HR-2022-1170-U, (sak nr. 22-068166STR-HRET)

3
(7) A har inngitt tilsvar til påtalemyndighetens anke, og anfører at det bestemmende mindretalls
begrunnelse for frifinnelsen fullt ut redegjør for hvorfor mindretallet finner at han ikke har
utvist nødvendig forsett, og at anken må nektes fremmet.
(8) C har anket lagmannsrettens dom til Høyesterett. Anken gjelder lagmannsrettens
saksbehandling, idet det anføres at lagmannsretten har lagt til grunn et hendelsesforløp som
ikke stemmer med verken forsvarets eller aktoratets presentasjon. Uansett er lagmannsrettens
vurdering av om C handlet i nødverge utilstrekkelig. Det er lagt ned påstand om at
lagmannsrettens dom oppheves.
(9) Påtalemyndigheten har kommentert Cs anke, og slutter seg til forsvarers fremstilling av
lagmannsrettens domsgrunner sammenholdt med det som kom frem under ankeforhandlingen.
Etter påtalemyndighetens syn foreligger det en saksbehandlingsfeil ved at lagmannsretten
skulle ha begrunnet hvordan de kom til et bevisresultat som stred mot det partene presenterte.
Påtalemyndigheten slutter seg også til at lagmannsrettens vurdering av nødverge er knapp.
Etter påtalemyndighetens syn kan imidlertid ikke feilen ha hatt betydning for resultatet, og
anken bør derfor nektes fremmet.
(10) B har anket lagmannsrettens dom til Høyesterett. Anken gjelder lagmannsrettens
lovanvendelse og straffutmåling.
(11) Høyesteretts ankeutvalg bemerker at saken gjelder anker fra to ulike tiltalte og fra
påtalemyndigheten vedrørende en tredje tiltalt.
(12) Tiltalte C er domfelt i lagmannsretten for et forhold han ble frifunnet for i tingretten. Han har
derfor ankerett til Høyesterett, og hans anke kan bare nektes fremmet dersom ankeutvalget
enstemmig finner det klart at den ikke kan føre frem, jf. straffeprosessloven § 323 første ledd
siste punktum.
(13) For tiltalte Bs anke og påtalemyndighetens anke vedrørende tiltalte A følger det av
straffeprosessloven § 323 første ledd første og andre punktum at anken krever samtykke.
Samtykke kan bare gis når anken reiser spørsmål av betydning utenfor foreliggende sak, eller
det av andre grunner er særlig viktig å få saken prøvd i Høyesterett.
(14) Etter straffeprosessloven § 323 tredje ledd bokstav a kan Høyesteretts ankeutvalg avgjøre
anken uten ankeforhandling når ankeutvalget enstemmig finner det klart at lagmannsrettens
dom bør oppheves helt eller delvis.
(15) Ankeutvalget finner enstemmig at det ikke er tilstrekkelig grunn til at anken fra tiltalte B blir
fremmet for Høyesterett, jf. straffeprosessloven § 323. Hans anke tillates derfor ikke fremmet.
(16) For tiltalte A er spørsmålet om lagmannsrettens domsgrunner ved vurderingen av tiltaltes
drapsforsett, hvor det bestemmende mindretallet kom til at forsettskravet ikke var oppfylt, har
mangler som gjør at det ikke er mulig å se om loven er riktig anvendt.
(17) Ankeutvalget er kommet til at lagmannsrettens domsgrunner for å frifinne A for tiltalens post
Ia ikke er tilstrekkelige til å prøve om straffelovgivningen er riktig avvendt. Det bestemmende
mindretallet – som i lagmannsrettens dom her er omtalt som flertallet – uttaler på side 15 at
det «på grunnlag av de ytre omstendigheter, vitneforklaringer eller alminnelige
erfaringssetninger, ikke [er] mulig å slutte noe med tilstrekkelig grad av sikkerhet for at
HR-2022-1170-U, (sak nr. 22-068166STR-HRET)

4
tiltalte handlet med sannsynlighetsforsett om å treffe og å drepe D».
(18) Det finnes imidlertid ingen holdepunkter for at det bestemmende mindretall har vurdert
eventuelt forsett – såkalt dolus eventualis – som er beskrevet i straffeloven § 22 første ledd
bokstav c. Etter denne bestemmelsen er handlingen forsettlig dersom gjerningspersonen
«holder det for mulig at handlingen dekker gjerningsbeskrivelsen, og velger å handle selv om
det skulle være tilfellet». Slik faktum i denne saken ligger an, var det nærliggende å vurdere
eventuelt forsett når sannsynlighetsforsett ikke ble funnet bevist. Når det ikke er gjort, er
lagmannsrettens domsgrunner ikke tilstrekkelige til å prøve anken, og ankeutvalget finner det
klart at lagmannsrettens dom, domsslutningen punkt 1 og 2, må oppheves,
jf. straffeprosessloven § 343 andre ledd nr. 8 jf, § 323 tredje ledd bokstav a.
(19) Tiltalte C har ankerett til Høyesterett. Partene er enige om at lagmannsrettens flertall ved sin
vurdering av skyldspørsmålet for C har bygget på en beskrivelse av hendelsesforløpet som
ikke stemmer med bevisene i saken eller noen av partenes versjoner av det som skjedde under
skuddvekslingen.
(20) I støtteskriv til Cs anke til Høyesterett har hans forsvarer uttalt:
«Flertallet har lagt til grunn at skuddet som traff ruta på Mercedesen, som anses som
drapsforsøk overfor D, var det siste skuddet som ble avfyrt av C. Dette har imidlertid ikke
støtte i bevisene i saken. Snarere tvert imot tilsier tekniske bevis på stedet, at dette ikke
kan være riktig.
Det er ubestridt at C har avfyrt fem skudd, med en pistol som tar syv kuler i magasinet.
Ved politiets undersøkelse av pistolen i ettertid ble det funnet to patroner i magasinet, og
én tomhylse i kammeret. På åstedet ble det funnet fire tomhylser, nokså samlet nede ved
veien i Munkelia. Dette tilsier at det femte og siste skuddet må ha vært det som traff
rekkverket oppe på terrassen (som ikke kan ha vært avfyrt nede ved veien fra), og som det
ikke ble funnet noen tomhylse i tilknytning til.
Lagmannsrettens flertall har for sin vurdering følgelig bygget på et faktum som ikke er
blitt anført av verken påtalemyndigheten eller forsvarerne under tingrettens eller
lagmannsrettens behandling. Det faktum lagmannsretten bygger sin avgjørelse på, ble
heller ikke tatt opp med sakens aktører.
Flertallet har ved å legge ovennevnte forhold til grunn snudd om på deler av
hendelsesforløpet, noe som gjør at faktum er uklart. Det at det aktuelle skuddet er plassert
på et annet tidspunkt i hendelsesforløpet, er egnet til å påvirke den rettslige vurderingen
av Cs subjektive skyld. Dette som følge av at hans skyld vurderes ut fra de objektive
omstendighetene i saken.
Et annet eksempel som illustrerer at lagmannsretten har misforstått og lagt til grunn et
uriktig faktum, er at det på side 19 fremgår at D ble ‘svært overrasket da han hørte
ytterlige skudd mens han var ved Golfen og utøvde vold mot B’. D har imidlertid aldri
forklart dette i saken.»
(21) Denne fremstillingen av faktum har påtalemyndigheten sluttet seg til. Påtalemyndigheten har
uttalt at det er «enighet om at domspremissene er mangelfulle i så måte, idet de ikke beskriver
hvordan retten kan ha kommet til et slikt faktum som strider mot vesentlig bevisføring og
annet kjent faktum i saken».
HR-2022-1170-U, (sak nr. 22-068166STR-HRET)

5
(22) Etter straffeprosessloven § 40 fjerde ledd skal domsgrunnene i alle saker som har vært
behandlet ved meddomsrett, «angi hovedpunktene i rettens bevisvurdering».
(23) Etter ankeutvalgets oppfatning har lagmannsretten ikke i tilstrekkelig grad forklart hvilke
beviser domfellelsen av C for drapsforsøk bygger på. Dette kan ha virket inn på
lagmannsrettens resultat. Ankeutvalget finner det etter dette klart at også lagmannsrettens
dom, domsslutningen punkt 4, må oppheves, jf. straffeprosessloven § 343 første ledd,
jf. § 323 tredje ledd bokstav a.
(24) For de delene av lagmannsrettens dom som oppheves, oppheves også ankeforhandlingen,
jf. straffeprosessloven § 347 første ledd.
(25) Avgjørelsene er enstemmige.
S L U T N I N G I B E S L U T N I N G
Anken fra B tillates ikke fremmet.
S L U T N I N G I D O M
Lagmannsrettens dom, domsslutningen punkt 1, 2 og 4, oppheves.
Ingvald Falch Jens Edvin A. Skoghøy Cecilie Østensen Berglund
(sign.) (sign.) (sign.)
HR-2022-1170-U, (sak nr. 22-068166STR-HRET)