Dato: 2025-08-26

Sammendrag: En mann var ilagt forelegg på 12 000 kroner for å ha oppbevart kamskjell i krabbeteiner. Teinene oppfylte ikke kravene til fluktåpning i høstingsforskriften § 29, gitt i medhold av havressursloven.

Mannen anket og gjorde gjeldende at forskriften ikke rammer et tilfelle der teinene ikke var satt ut i sjøen for å fangste krabbe, men for å oppbevare kamskjell.

Høyesterett er kommet til at mannen må frifinnes.

Etter høstingsforskriften § 29 gjelder påbudet om fluktåpning for «teiner som er satt ut til fangst av krabbe». Slik forskriften er formulert, er det et vilkår for straff at teinene er satt i sjøen for å fangste krabbe. Kravet til klar lovhjemmel innebærer da at bruk av teiner uten fangstformål ikke rammes av straffansvaret.

Dommen gir veiledning om høstingsforskriften § 29.

D O M
avsagt 26. august 2025 av Høyesterett i avdeling med
dommer Aage Thor Falkanger
dommer Per Erik Bergsjø
dommer Kine Steinsvik
dommer Are Stenvik
dommer Tonje Vang
HR-2025-1575-A, (sak nr. 25-057639STR-HRET)
Anke over Gulating lagmannsretts dom 21. februar 2025
A (advokat Maria Hessen Jacobsen)
mot
Påtalemyndigheten (statsadvokat Trond Høvik)

2
S T E M M E G I V N I N G
(1) Dommer Steinsvik:
(2) Saken gjelder straff for å ha satt ut krabbeteiner uten forskriftsmessig fluktåpning og
rømningshull. Spørsmålet er om straffebestemmelsen rammer et tilfelle der teinene ikke
var satt ut i sjøen for å fangste krabbe, men for å oppbevare kamskjell.
(3) Politimesteren i Vest utferdiget 30. november 2023 forelegg mot A for overtredelse av
havressursloven § 61, jf. § 16 andre ledd, jf. høstingsforskriften § 29 første ledd.
Grunnlaget er beskrevet slik:
«Forut for tirsdag 26. september 2023, i havet ved Litle Svartholmen i Bergen, brukte
han to krabbeteiner til å oppbevare kamskjell, til tross for at han i det minste burde
forstå at teinene også fungerte som fangstredskaper for krabbe. Teinenes fluktåpninger
var på kun 60 mm, og de manglet rømningshull.»
(4) A vedtok ikke forelegget, og det trådte i stedet for tiltalebeslutning etter
straffeprosessloven § 268.
(5) Hordaland tingrett avsa 19. april 2024 dom med slik domsslutning:
«1. A, født 00.00.1986, dømmes for overtredelse av havressursloven § 61,
jf. § 16 annet ledd, jf. høstingsforskriften § 29 første ledd og ilegges bot stor
12000 – tolvtusen – kroner, subsidiært 12 dager fengsel.
2. A, født 00.00.1986, dømmes til å tåle inndragning av 2 – to – stykk
krabbeteiner til fordel for staten, jf. havressursloven § 65.
3. A, født 00.00.1986, erstatter sakens kostnader med 3000 – tretusen –
kroner.»
(6) A anket til lagmannsretten over bevisbedømmelsen, lovanvendelsen og saksbehandlingen.
Anken over lovanvendelsen ble henvist til ankeforhandling. Ved Gulating lagmannsretts
dom 21. februar 2025 ble anken forkastet. A ble også dømt til å betale 3 000 kroner i
sakskostnader for lagmannsretten.
(7) A har anket til Høyesterett over lovanvendelsen under skyldspørsmålet. Han gjør gjeldende
at teinene ikke var satt ut til fangst av krabbe, og at han derfor ikke har handlet i strid med
høstingsforskriften § 29. Subsidiært anfører A at han må frifinnes på grunn av aktsom
rettsvillfarelse, og atter subsidiært fordi forholdet ikke kan anses rettsstridig.
(8) Påtalemyndigheten gjør gjeldende at lagmannsretten korrekt har lagt til grunn at As bruk
av krabbeteiner til oppbevaring av kamskjell i sjøen, innebærer en straffbar overtredelse av
påbudet om fluktåpninger og rømningshull i høstingsforskriften § 29 første og tredje ledd.
Bestemmelsen krever ikke at teinene var satt ut i den hensikt å fangste krabbe.
HR-2025-1575-A, (sak nr. 25-057639STR-HRET)

3
Mitt syn på saken
Saksforholdet og rettslige utgangspunkter
(9) Lovanvendelsen skal prøves på grunnlag av det saksforholdet tingretten har funnet bevist.
Tingretten la til grunn at A, på tid og sted som angitt i forelegget, brukte to krabbeteiner til
oppbevaring av kamskjell i sjøen. Teinene manglet rømningshull, og de hadde
fluktåpninger på 60 mm i diameter, som er mindre enn kravet i høstingsforskriften. De var
plassert på sandbunn på om lag fire meters dyp, der det erfaringsmessig er lite eller ingen
krabber, og de inneholdt ikke agn.
(10) En fluktåpning er en permanent åpning i teinen som skal sikre at mindre individer kommer
ut. Kravet til fluktåpninger i krabbeteiner er særlig begrunnet i hensynet til vern av
hummerbestanden. Rømningshull er åpninger i teinen som er lukket med bomullstråd
under høsting. Hullene vil åpne seg hvis teinen blir stående lenge i sjøen ved at tråden da
løser seg opp. Levende fangst vil dermed slippe ut dersom teinen går tapt eller etterlates.
(11) Høstingsforskriften § 29 inneholder påbud om fluktåpninger og rømningshull i teiner.
Første ledd første punktum har denne ordlyden:
«I teiner som er satt ut til fangst av krabbe på kyststrekningen fra grensen mot Sverige
til og med statistikkområde 00-38, skal det være minst én sirkelformet fluktåpning
med diameter på minst 80 mm på hver side av redskapet.»
(12) Av tredje ledd fremgår det tilsvarende at teiner «som er satt ut til fangst» av blant annet
krabbe, «skal ha rømmingshull innmontert» i samsvar med anvisninger i vedlegg til
forskriften.
(13) Spørsmålet i saken er om A kan straffes for å ha overtrådt påbudet i høstingsforskriften
§ 29 ved å sette ut krabbeteiner – uten forskriftsmessige fluktåpninger og rømningshull –
til oppbevaring av kamskjell.
(14) Forskriftsbestemmelsen er hjemlet i havressursloven § 16 andre ledd. Det følger videre av
havressursloven § 61 at forsettlig eller uaktsom overtredelse straffes med bøter eller
fengsel i inntil ett år, dersom ikke forholdet kommer inn under strengere
straffebestemmelser.
Lovskravet
(15) Rekkevidden av straffansvaret må fastlegges innenfor rammene av det strafferettslige
lovskravet, slik dette kommer til uttrykk i Grunnloven § 96, Den europeiske
menneskerettskonvensjon (EMK) artikkel 7 og straffeloven § 14.
(16) Lovskravet i Grunnloven § 96 innebærer for det første at straff bare kan idømmes av
domstolene med hjemmel i lovvedtak truffet av Stortinget. Kravet til hjemmel i formell lov
er likevel ikke til hinder for at den straffebelagte handlingsnormen er fastsatt i forskrift
med hjemmel i lov, så lenge straffetrusselen fremgår av loven selv.
(17) Både Grunnloven § 96 og EMK artikkel 7 krever videre at en straffebestemmelse må være
så klart utformet at det i de fleste tilfeller ikke vil være tvil om en handling rammes av
HR-2025-1575-A, (sak nr. 25-057639STR-HRET)

4
regelen, og at det er mulig å forutse at straff kan bli konsekvensen, jf. HR-2024-1107-A
karantenehotell avsnitt 80 videre henvisninger.
(18) Det nærmere innholdet i klarhetskravet er oppsummert slik i HR-2020-2019-A
mobiltelefon avsnitt 16 og 17:
«Klarhetskravet innebærer at domstolene ved tolkningen og anvendelsen av
straffebestemmelser må påse at straffansvar ikke ilegges utover de situasjoner som
selve ordlyden i straffebudet dekker. Manglende støtte i ordlyden avhjelpes ikke av at
lovgiver har ønsket å ramme forholdet, eller at forholdet er klart straffverdig. Jeg viser
her til avgjørelsene HR-2016-1458-A Haxi avsnitt 8 og Rt-2014-238 Hønsehauk
avsnitt 18, begge med videre henvisninger.
Det er likevel slik at straffebestemmelser må tolkes, og utgangspunktet ved tolkningen
er alminnelig juridisk metode. Klarhetskravet i EMK artikkel 7 er ikke til hinder for
dette, men kravet innebærer at det endelige tolkningsresultatet må ha tilstrekkelig
forankring i selve loven, slik at hensynet til forutberegnelighet ivaretas.
I HR-2019-900-A Eksportkontroll avsnitt 32 uttrykkes dette slik at ʻinnholdet i
straffebestemmelser må kunne klargjøres fra sak til sakʼ, men at forutsetningen er at
ʻbestemmelsens kjerne etter denne tolkningsprosessen forblir den sammeʼ.»
(19) Lovskravet er altså ikke til hinder for at ordlyden i straffebestemmelser tolkes og presiseres
gjennom juridisk metode. Dette er særlig aktuelt i tilfeller der ordlyden selv inneholder
skjønnsmessige ord og uttrykk, er semantisk uklar eller for øvrig formulert slik at den
åpner for ulike tolkningsalternativer, for eksempel gjennom uklar setningsoppbyggning.
Rekkevidden av straffansvaret må da klargjøres gjennom tolkningen, men straffansvar
forutsetter at tolkningsresultatet har tilstrekkelig forankring i ordlyden. At andre rettskilder
kan begrense rekkevidden av ansvaret, reiser ikke problemer i denne sammenhengen.
Gjelder høstingsforskriften § 29 første ledd ved bruk av krabbeteiner til oppbevaring av
kamskjell?
(20) Høstingsforskriften § 29 første ledd, som tiltalen gjelder, inneholder som nevnt påbud om
fluktåpninger i teiner. Det er uomstridt at A satte ut teiner som ikke oppfylte kravet om
fluktåpninger med en diameter på minst 80 mm. Teinene hadde fluktåpninger, men disse
målte bare 60 mm i diameter. At teinene var satt ut på den aktuelle kyststrekningen der
påbudet gjelder, er også på det rene.
(21) Det springende punktet ved tolkningen er derfor om påbudet i § 29 første ledd første
punktum gjelder i et tilfelle der teinene ikke ble satt i sjøen for å fangste krabber, men for å
oppbevare kamskjell.
(22) Etter ordlyden i § 29 første ledd første punktum «skal det være» forskriftsmessige
fluktåpninger
«i teiner som er satt ut til fangst av krabbe på kyststrekningen …».
(23) Ordlyden tilsier etter en naturlig språklig forståelse at påbudet gjelder teiner som er satt ut
med formål om krabbefangst. Jeg viser særlig til preposisjonsuttrykket «til fangst av
krabbe».
HR-2025-1575-A, (sak nr. 25-057639STR-HRET)

5
(24) Slik den siterte delen av første punktum er formulert, er det nærliggende å lese uttrykket
som et vilkår for at påbudet om fluktåpninger skal gjelde, og følgelig
– siden formuleringen utgjør en del av gjerningsbeskrivelsen i en straffebestemmelse –
som et vilkår for straffansvar.
(25) Når ordlyden så klart oppstiller et krav om fangstformål, vil en innskrenkning eller
bortfortolkning av innskuddet «som er satt ut til fangst av krabbe», slik jeg ser det, utvide
området for det straffbare. En slik tolkning må derfor skje innenfor rammene av
lovskravet.
(26) Jeg kan ikke se at ordlyden i § 29 første ledd første punktum inneholder uklare elementer
med behov for nærmere presisering gjennom tolkning. Setningsoppbyggningen er etter
mitt syn også entydig. I en slik situasjon er det vanskelig å se at det er rom for andre
tolkningsalternativer enn det som følger av den naturlige språklige forståelsen.
(27) As oppbevaring av kamskjell i krabbeteinene dekkes derfor ikke av ordlyden.
(28) Etter omstendighetene kan en straffebestemmelse måtte ses i sammenheng med andre
bestemmelser i loven eller forskriften, jf. HR-2024-1107-A karantenehotell avsnitt 86.
I hvilken grad konteksten i en situasjon som den foreliggende kunne ha begrunnet en
innskrenkende tolkning av en klart formulert straffbarhetsbetingelse, går jeg ikke nærmere
inn på. Jeg har verken funnet bestemmelser i havressursloven eller i de øvrige delene av
høstingsforskriften som gir tilstrekkelig holdepunkter for noen annen tolkning av
§ 29 første ledd første punktum, enn den som følger av ordlyden.
(29) Aktor har vist til havressurslovens formål om blant annet å sikre en bærekraftig forvaltning
av de viltlevende marine ressursene. Høstingsforskriften har ikke en egen
formålsbestemmelse, men det er klart at også påbudet om fluktåpninger og rømningshull i
§ 29 har som formål å verne hummerbestanden og dessuten ivareta hensynet til
dyrevelferd.
(30) Jeg er enig med aktor i at disse formålene best ivaretas dersom påbudet i § 29 anses å
omfatte enhver bruk av teiner i sjø, uten hensyn til om de er satt ut til fangst eller for andre
formål. Hensynet til en effektiv håndhevelse av påbudet tilsier på samme måte at det ikke
stilles krav om fangstformål.
(31) Men slik § 29 første ledd første punktum er formulert, kan ikke formålsbetraktninger eller
reelle hensyn etter mitt syn begrunne en tilsidesettelse av det som etter ordlyden er et
vilkår for straffansvar. Jeg føyer til at det synes uproblematisk å gi en presis regulering
som omfatter enhver bruk av teiner, uavhengig av fangstformål, dersom lovgiver finner en
slik regulering ønskelig.
(32) Jeg konkluderer på denne bakgrunn med at påbudet i høstingsforskriften § 29 første ledd
første punktum gjelder bare dersom teinene er satt ut for å fangste krabbe. Tilsvarende
gjelder påbudet om rømningshull i § 29 tredje ledd bare der teiner er satt ut til fangst av de
arter som denne bestemmelsen nevner.
HR-2025-1575-A, (sak nr. 25-057639STR-HRET)

6
Konklusjon
(33) Mitt syn på tolkningen av høstingsforskriften § 29 første og tredje ledd leder til at As bruk
av krabbeteiner til oppbevaring av kamskjell ikke rammes av straffebestemmelsen.
(34) A skal derfor frifinnes.
(35) Jeg stemmer for denne
D O M :
A, født 00.00.1986, frifinnes.
(36) Dommer Vang: Jeg er i det vesentlige og i resultatet enig med
førstvoterende.
(37) Dommer Stenvik: Likeså.
(38) Dommer Bergsjø: Likeså.
(39) Dommer Falkanger: Likeså.
(40) Etter stemmegivningen avsa Høyesterett denne
D O M :
A, født 00.00.1986, frifinnes.
HR-2025-1575-A, (sak nr. 25-057639STR-HRET)