Að vaða elginn í Köben

Ingibjörg Sólrún talar í Kaupmannahöfn í mars 2008. Sjá vef utanríkisráðuneytisins.

Er furða að Íslendingum sé ekki treyst?

- - -

Islands økonomi: Solid og fleksibel

Internationaliseringen startede i midten af 1990erne da EØS-aftalen trådte

i kraft. Bankerne kom dog først med på vognen omkring årtusindskiftet, da de

statsejede banker kom på private hænder.

De islandske bankers succes i udlandet har skabt opmærksomhed og til tider

fået nogle til at hæve deres øjenbryn. Hvordan magter et lille land føre sig

frem på den måde, hvad er det de vil, og så det klassiske spørgsmål; hvor

kommer pengene mon fra?

Der gives selvfølgelig ingen enkle svar. Det dynamiske indtog på det

internationale marked afspejler det faktum, at et lille hjemmemarked

motiverer virksomheder til at søge uden for landets grænser.

Hvor pengene kommer fra kan forklares med to ting; de islandske

pensionsfonde og et overflod af billige lån på udenlandske markeder.

De islandske pensionsfonde er utroligt stærke, takket være at islændingene

for snart 40 år siden etablerede et bæredygtigt pensionsopsparingssystem.

Ifølge tal fra OECD svarede pensionsfondenes samlede kapital i 2006 til ca.

133 % af landets bruttonationalprodukt. Samme år måtte de danske

pensionsfonde nøjes med at svare til 32,4 % af Danmarks

bruttonationalprodukt.

Pensionsfondene råder over enorme summer penge, og de skal give afkast.

Derfor går pensionsfondene sammen med de virksomheder, som søger ud i

verden.

Pensionsfondenes stærke stilling skyldes tre ting. For det første arbejder

hver islænding mere end folk gør i noget andet nordisk land. For det andet

er kvindernes deltagelse på arbejdsmarkedet højere end i nabolandene. Og for

det tredje betaler alle disse mennesker 10-20 % af deres bruttoløn til

pensionskasserne.

Helt frem til sidste halvdel af 2007 var det nemt og billigt at låne penge i

udlandet.

Derfor er det nærliggende at spørge hvordan turbulensen på det

internationale finansmarked vil påvirke de islandske investeringer i

udlandet, herunder Danmark?

Ikke blot Island, men hele det internationale marked bliver berørt af dette.

Årsagen er først og fremmest den krise, som subprime-boliglånene i USA har

skabt. Vi har set hvordan store og hæderkronede banker og finansinstitutter

har påtaget sig store tab på grund af subprime-lånene. Jeg vil i den

forbindelse påpege, at de fleste islandske banker har holdt fingrene væk fra

denne form for spekulationer, til forskel fra mange europæiske og

amerikanske banker. Derfor mener jeg ikke at bankerne, med deres

forsigtighed, har fået en retfærdig behandling i medierne.

Det er en vist trøst i, at man allerede er i gang med at luge ud og afvikle

de dårlige lån. Hovedrengøringen efter subprime-krisen på det internationale

finansmarked ventes at være gennemført allerede i slutningen af 2008.

Island er godt rustet til denne form for kriser. Statskassen er så at sige

gældfri med et overskud på statsbudgettet, og pensionsfondene er særdeles

stærke, hvilket jeg allerede har været inde på.

De islandske banker hviler på et solidt grundlag. Indtægter fra deres

kernevirksomhed voksede sidste år til trods for subprime-krisen. Bankernes

stærke likviditet bekræftes blandt andet af nylige kreditvurderinger fra

Moodys. De tre største banker har gentagne gange bestået Finanstilsynets

tryktest med gode resultater.

*

Når det er sagt, må vi huske at bankerne ikke er den altafgørende faktor for

hverken islandsk økonomi, indtoget på internationale markeder eller

velfærden. Fiskeriet og aluminiumindustrien er særdeles indbringende og

turismen er i hastig vækst. Bankerne bevæger sig på solide markeder og mange

højteknologi- og industrivirksomheder har stor fremgang i udlandet, for

eksempel Össur og Marel.

*

De islandske investorer har skabt store overskrifter i dansk presse. Man

skulle tro, at islændingene stod for hver anden udenlandsk investering i

Danmark. Det faktiske tal ligger tættere på knapt 2 %. Til trods for

ejerskabet er der tale om danske virksomheder, hvor tusindvis af mennesker

er ansat. Vi kan blot nævne nogle blomstrende virksomheder, som Magasin, FIH

Bank og Marel.

Islændinge er lige så forskellige som danskerne, og vil gerne blive dømt

efter deres handlinger. Kaupthing er en virksomhed med sin egen styrke og

svagheder, Glitnir en anden, Actavis en tredje og så videre. På samme måde

må man skelne imellem islandsk økonomi og den islandske stats rolle og

sammenligne dem med det, der sker i andre lande. Det er en normal og rimelig

fremgangsmåde.

Nogle påstår, at bankerne er blevet for store for landet og at den nuværende

turbulens vil medføre en alvorlig økonomisk krise i det islandske samfund.

Efter min mening er denne frygt helt ubegrundet.

Da Moodys i sidste uge valgte at sætte et minus uden for det tredobbelte

AAA, som tilfalder den islandske statskasse, var begrundelsen af selskabet

tidligere havde sat et lille minus uden for vurderingen af landets førende

banker. Men Moodys understreger, at bankerne er sunde med sundt og

tilstrækkeligt kapital, og god likviditet og derfor er der meget lav risiko

for systemforstyrrelser i banksektoren. Jeg kunne ikke være mere enig. Der

er blevet spurgt hvordan regeringen agter at reagere på en eventuel

bankkrise. Jeg opfatter spørgsmålet som yderst hypotetisk, da bankerne lever

og har det godt i øjeblikket, men jeg vil gerne tilføje at både regeringen

og Nationalbanken har ressourcer til at afværge en likviditetskrise,

beskytte indskyderne og undgå forstyrrelser i betalingssystemerne. Vi har de

værktøjer der skal til, og jeg kan forsikre jer om at den islandske

regeringen naturligvis vil reagere som enhver anden ansvarlig regering ville

gøre hvis en sådan situation opstod.

Islændinge er blevet godt modtaget i Danmark hvor de har mange venner.

Derfor kan den kritiske tone overraske. Vi bemøder denne kritik med at

besvare spørgsmål og det er blandt andet derfor, vi samles her i dag. Island

er et overskueligt og gennemsigtigt samfund, hvor dialogen er demokratisk.

Vi byder jer velkommen til dette møde, hvor I får mulighed for at danne jer

et førstehånds indtryk af den islandske økonomi. Og I skal selvfølgelig være

hjerteligt velkomne til Island, ligesom de 40.000 af jeres landsmænd, som

ventes at besøge Island alene i år.