Asunto oli aika lailla sellainen kuin kuvien perusteella saattoi odottaa: kodikas ja melko tyylikäskin. Tavaroiden säilytykseen on joitakin fiksuja ratkaisuja, joiden ansiosta tilaa on yllättävän paljon asunnon kokoon nähden. Mahduinkin elämään siellä vallan hyvin, vaikka vietin siellä useamman viikon isohkon tavaramäärän kanssa etsiessäni vuokra-asuntoa Dublinista. Kaksikin majoittuu mukavasti, kunhan matkaseuralainen on sellainen, että sängyn jakaminen ei ole ongelma.
Se, mikä kuvista ei välity, on kosteus, joka ainakin talvisaikaan oli melko hurjaa. Vettä tiivistyi oven sisäpinnalle ja jopa pihanpuoleisella seinällä olevaan pistorasiaan, mikä ei vaikuttanut hirveän turvalliselta. Asuntoon myös ilmaantui jotain mustaa kasvustoa, joten jos olet homeelle herkkä, kannattaa harkita tarkkaan. Claudia kyllä kävi säännöllisesti siivoamassa asunnon ja pyyhkimässä mustat läiskät pois. Muutenkin isäntäväki oli oikein avuliasta ja vastasi ripeästi kaikkiin kyselyihin.
Naapurusto vaikutti rauhalliselta, joskin vähän epäsiistiltä. Taksikuskit varoittelivat, että siellä olisi turvatonta, mutta mitään mekastavia koiria ja kissoja kummempaa häiriötä siellä ei asumiseni aikana sattunut. Tekemistä tai näkemistä alueella ei kovin kummoisesti ole, mutta muutaman sadan metrin päässä Cardiffsbridge Roadilla on tarjolla joitakin peruspalveluja: Dunnes Stores -supermarketti, muutama ruokapaikka, apteekki ja paikallinen pubi. Samalta tieltä menee myös bussi keskustaan, joka kulkee päiväsaikaan 4-5 kertaa tunnissa, joten tapahtumien äärelle ei ole vaikea päästä.
Julkista liikennettä varten kannattaa ehdottomasti hankkia paikallinen matkakortti Leap Card, mikäli aikoo viivähtää Dublinissa vähänkään pidemmän ajan. Matkojen maksaminen kortilla on paitsi halvempaa kuin käteisellä maksaminen, myös huomattavan paljon kätevämpää, sillä busseissa kelpaavat vain kolikot ja vaihtorahaa ei saa. Kortin voi ostaa vaikkapa Dunnes Storesin naapurista Paul's Newsagents -lehtikioskilta.