alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Тинамуви

Тинамувите, наричани още скритоопашати (Tinamidae) са семейство птици, единствени в разред Тинамуподобни. Те са едни от най-древните видове птици. Най-близкият им друг разред са Щраусоподобните с които образуват групата Paleognathae (всички останали актуално съществуващи видове птици се включват в групата Neognathae).

Общи сведения 

Най-старите открити фосили от Тинамуподобни датират от преди около 10 млн. години. На външен вид напомнят представителите на разредите Кокошоподобни или Жеравоподобни. Кила на гръдната кост е добре развит, както е добре развита и летателната мускулатура. Строежа на скелета, перата и вътрешните органи е особен и типичен единствено за разреда. Размерите им варират от подобни на врабче (11 – 12 см дължина на тялото) докъм кокошка (около 40 см дължина на тялото). Оперението е предимно с маскировъчен цвят. Задният пръст на краката е закърнял или липсва, самите крака са силни и добре развити. Опашните пера са много къси и скрити, от където и идва названиети Скритоопашати. Човката е къса и заострена, подобна на видовете от разред Кокошоподобни. Крилете са къси и закръглени, летят лошо и на къси разстояния, но за сметка на това бягат бързо и ловко. Нямат изразен полов диморфизъм. В разреда се включват около 45 вида.

Разпространение 
Срещат се в Южна Америка и Мексико. Повечето от видовете обитават тропичните гористи райони.

Начин на живот и хранене 
Водят предимно нощен начин на живот и са много трудни за наблюдение. Живеят основно на земята, като някои видове нощуват по дърветата. Водят самотен начин на живот, с изключение на размножителния период, когато някои видове образуват ята. Всеядни, хранят се основно с насекоми, дребни безгръбначни, семена и плодове.

Размножаване 

Женските са по-едри от мъжките. Сред Тинамуподобните се срещат всички видове комбинации от полигамия, моногамия и полиандрия. Мъти мъжкият, като яйцата могат да са от различни женски, които могат да снасят и в гнезда на различни мъжки. Една женска снася от 1 до 15 яйца. Яйцата са едри, блестящи, едноцветни и могат да бъдат при различните видове, жълти, зелени, сини, сиви, червени или черни. Мъжката птица мъти около 20 дни, и макар че малките се излюпват достатъчно развити, за да могат да се придвижват и хранят сами, се грижи за тях, докато не станат самостоятелни.

Допълнителни сведения 
В някои страни са ловен обект. Повечето от видовете живеят и се размножават добре на затворено.

Списък на родовете

Семейство Tinamidae 
 Crypturellus Brabourne & Chubb, 1914
 Eudromia Geoffroy Saint-Hilaire, 1832
 Nothocercus Bonaparte, 1856
 Nothoprocta Sclater & Salvin, 1873
 Nothura Wagler, 1827
 Rhynchotus Spix, 1825
 Taoniscus Gloger, 1842
 Tinamotis Vigors, 1837
 Tinamus Hermann, 1783
Ентомология

Ентомологията е дял на биологията, който изучава насекомите. Както всички биологични науки, тя се разделя на обща и приложна.

Обща ентомология 
Общата ентомология изучава:
 Филогения, систематика и таксономия на насекомите
 Морфология на насекомите
 Анатомия и физиология на насекомите
 Биология на насекомите, в т.ч.
 Размножаване
 Развитие и метаморфоза
 Генерация
 Поведение
 Екология на насекомите, в т.ч.
 Абиотични фактори (температура и влага)
 Едафични фактори (почва и светлина)
 Биотични фактори (храна, микроорганизми, другите насекоми...)

Приложна ентомология 
Приложната ентомология изучава значението на насекомите за различните аспекти на човешката дейност. Тя включва:

Земеделска 
Земеделската ентомология изучава полезната и вредната ентомофауна в посевите и създава методи за оценка и борба, включително биологична (използване на ентомофаги), за нуждите на растителната защита. Допълнителен дял от земеделската ентомология са и ненасекомните неприятели по земеделските култури.

Специалната земеделска ентомология разглежда насекомите от гледна точка на техния основен гостоприемник и ги дели на:
 Многоядни неприятели
 Неприятели по житните култури
 Неприятели по бобовите култури
 Неприятели по техническите култури
 Неприятели по зеленчуковите култури
 Неприятели по овощните култури
 Складови неприятели

Медицинска и ветеринарна 
Медицинската ентомология изучава паразитните насекоми (бълхи, въшки и др.) и насекомите-преносители на заразни болести по хората и животните (мухи, комари, мравки и др.).

Екологична (мониторингова) 
Мониторинговата ентомология изучава разпространението и числеността на определени видове насекоми, които имат специфични изисквания към условията на средата, в която живеят. Това са т.нар. „индикаторни организми“. Чрез тяхното определяне и преброяване могат да се докажат настъпилите промени в екосистемата. Така например, при изсичането на голям брой дървета в една гора до почвата започва да достига повече светлина. Вследствие от това там се заселват и размножават светлолюбиви и сухолюбиви летящи насекоми, а тъмнолюбивите, и влаголюбивите пълзящи насекоми намаляват, и изчезват.

Стопанска 
Стопанската ентомология изучава начините за отглеждане и повишаване на продуктивността на полезните за човека насекоми.

Пчеларство 
Изучава пчелите.

Бубарство 
Изучава копринената пеперуда Bombyx mori, чиито пашкули са известни в практиката като „буби“.

 
Аграрни науки
Земеделие
Клонове на биологията
Смъртно наказание

Смъртното наказание е налагането на смърт като наказание за дадено престъпление в резултат на съдебен процес. Някои юрисдикции, прилагащи смъртното наказание, ограничават прилагането му до малък брой тежки престъпления, най-вече измяна и убийство. Исторически, а в някои системи и днес, смъртното наказание е използвано и при по-широк кръг престъпления, включително кражба и грабеж.

Макар и в миналото смъртното наказание да е съществувало в практически всички общества, днес то използва активно само в 58 държави, като в 95 то е премахнато, а останалите не са го прилагали от началото на 21 век или го разрешават само при изключителни обстоятелства, като състояние на война. В много страни използването на смъртното наказание е предмет на остри спорове. Хартата на основните права на Европейския съюз забранява използването на смъртно наказание в държавите от съюза. В България то е премахнато от 10 декември 1998 година, като мораториум върху изпълнението на смъртна присъда има от 1990.

Все пак, 60% от световното население живее в държави, в които се изпълнява смъртно наказание, и това включва четирите страни с най-голямо население (Китай, Индия, Съединените американски щати и Индонезия). През 2008 година тези държави гласуват против препоръчителната резолюция на Общото събрание на Организацията на обединените нации за мораториум на прилагането на смъртно наказание.

История 

В почти всяко общество, в един или друг момент, се е прилагало смъртно наказание, както като наказание за извършено престъпление, така и като мярка срещу политическото дисидентство. В повечето случаи, смъртно наказание се е прилагало само за определени престъпления, като убийство, шпионаж, държавна измяна, както и като част от военното право. В някои държави престъпленията от сексуален характер, като изнасилване, кръвосмешение, изневяра, содомия също се наказват със смъртно наказание, а в някои ислямски държави така се наказват и религиозните престъпления, като апостасията и богохулството. Някои държави наказват със смърт организирането на трафик на наркотични вещества, в Китай − търговията с жива плът, както и корупцията. Във военното право, смъртни присъди са издавани за малодушие, дезертьорство, неподчинение и участие в метеж.

Съвременно използване

Методи за изпълнение

Дебати за смъртното наказание 

10 октомври е световен ден срещу смъртното наказание. По този повод през 2003 г. Европейската комисия излиза с декларация, в която призовава да бъде прекратено прилагането на смъртното наказание „при всички обстоятелства“ и във всички страни.

Религиозни възгледи

Източници
Хановерска династия

Хановерската династия () е династия, наследила династията Стюарт като крале на Великобритания и управлявала от 1714 до 1901 година. Времето на управление на първите четирима крале от тази династия във Великобритания е известно и като Джорджианска епоха. Днешната британска владетелска фамилия, династията Уиндзор е нейно съребрено разклонение.

До 1837 управляват също така първоначалното си владение в Германия – Хановер (отначало като курфюрсти, а после като крале). Те са клон на стария германски род Велфи, който до началото на 18 век управлява Брауншвайг.

Макар в много отношения представителите на династията да са чужди на английската култура (Джордж I изобщо не говорел английски), Велфите се оказват на британския престол благодарение на Акта за наследяването на престола от 1701 г., който отрязва пътя към британската корона на многочислените католици, свързани кръвно с династията Стюарт. Хановерските владетели произлизат от курфюрстината София Хановерска, чиито родители са английската принцеса Елизабет Стюарт (дъщеря на Джеймс I и Анна Датска) и протестантът Фридрих V, курфюрст на Пфалц.

Джорджианската епоха се характеризира с усилване на парламентаризма, отслабване на кралската власт, укрепване на британската демокрация. По това време започва Индустриалната революция и започва бурно развитие на капитализма. Това е и периодът на Просвещението и революциите в Европа, войната за независимост на американските колонии, завоюването на Индия и Френската революция.

Благодарение на встъпването на Велфите на британския престол някои известни личности от Хановер продължават да работят в Англия и постигат световна слава – композиторът Георг Фридрих Хендел и астрономът Уилям Хершел. В същото време английската външна политика започва да се ръководи и от интересите на Хановерското курфюрство и защитата му от външни посегателства. Това става една от причините за Седемгодишната война.

Според принципите на унаследяване на престола на Обединеното кралство при липса на мъжки наследници тронът се заема от женски наследник, но с кончината на съответната кралица династията се счита за приключена, а нейният наследник е основоположник на нова династия на името на бащата (въпреки че той е принц-консорт, а не властващ владетел). Така с кончината на кралица Виктория е прекратена Хановерската династия във Великобритания, а синът ѝ Едуард VII поставя началото на съвременната властваща династия. Тя е Сакс-Кобург и Гота по името на баща му принц-консорт Алберт, но през Първата световна война Великобритания влиза във война с Германската империя и по политически подбуди за подсилване на морала на нацията и особено на войниците на бойното поле, немското име е заменено с Уиндзор по името на замъка Уиндзор, официална резиденция на кралското семейство, което име се запазва до днес.

Списък на кралете 
 Джордж I (1714 – 1727)
 Джордж II (1727 – 1760), син на предидущия
 Джордж III (1760 – 1820), внук на предидущия
 Джордж IV (1820 – 1830), син на предидущия, регент от 1811
 Уилям IV (1830 – 1837), брат на предидущия
 Виктория (1837 – 1901), племенница на предидущия

Източници
Лиеж (провинция)

Лиеж (; , Лойк; , Лютих) е провинция в Източна Белгия, част от Валония. Граничи с провинция Валонски Брабант на запад, Намюр на югозапад, провинция Люксембург на юг и Германия на изток. Площта на провинцията е 3862 км², а населението – 1 105 326 души (по приблизителна оценка от януари 2018 г.). Административен център е град Лиеж.

Провинция Лиеж се подразделя на четири окръга: Юи, Лиеж, Вервие и Уарем.

Източници
Ено

Ено () е провинция в Югозападна Белгия, част от Валония. Граничи с Франция на югозапад, провинция Намюр на югоизток, провинция Люксембург на югоизток, провинции Валонски Брабант и Фламандски Брабант на североизток, провинция Източна Фландрия на север и провинция Западна Фландрия на северозапад. Площта на провинцията е 3786 км², а населението – 1 341 645 души (по приблизителна оценка от януари 2018 г.). Административен център е град Монс.

Провинция Ено се подразделя на седем окръга: Ат, Шарлероа, Монс, Мускрон, Соани, Тюен и Турне.

Източници
Люксембург (провинция)

Люксембург () е провинция в Южна Белгия, част от регион Валония.

Граничи с:
 провинция Намюр на северозапад,
 Франция на югозапад,
 Люксембург на югоизток и
 провинция Лиеж на североизток.

Площта на провинцията е 4440 km², а населението – около 283 227 души (по приблизителна оценка от януари 2018 г.). Административен център е град Арлон.

Провинция Люксембург се подразделя на 5 окръга: Арлон, Бастон, Марш ан Фамен, Ньофшато и Виртон.

Източници
KDE

KDE (K Desktop Environment) е проект за свободен софтуер за създаване на мощна и лесна за използване среда за т.нар. работен плот или основния екран на операционни системи, които поддържат X Window System.

Основни приложения 
 Amarok – Audio player
 Akregator – Aggregator
 Dolphin – файлов мениджър в KDE 4
 K3b – за обработка на оптични дискове
 Kaffeine – Media player
 Kate – текстов редактор
 KDevelop – Integrated Development Environment (IDE)
 KMail – клиент за електронна поща
 KMPlayer – Media player
 KNode – News клиент
 Konsole – Terminal emulator
 Kopete – Instant messaging клиент
 Konqueror – уеббраузър и файлов мениджър
 KTorrent – BitTorrent клиент
 KView – за преглеждане на изображения
 KWrite – олекотен текстов редактор
 Okular – за преглеждане на документи в KDE 4

Структура 
Текущата дистрибуция се състои от няколко групи пакети:
 aRts Аналогов синтезатор в реално време и звуков демон
 KDE-Libs Различни библиотеки необходими за работата на KDE
 KDE-Base Основните компоненти (Мениджъра на прозорци, работно поле, панел, навигатор)
 KDE-Network Множество мрежови програми
 KDE-Pim Лични програми, Адресник, Органайзер, Е-мейл клиент
 KDE-Graphics Програми за работа с графични изображения
 KDE-Multimedia Мултимедиа, всичко нужно за да се забавляваме
 KDE-Utilities Полезни програмки (калкулатор, текстови редактори, бележник)
 KDE-Edu Програми предназначени за учебни цели
 KDE-Games Колекция от забавни игри (Убий Бил, Мини)
 KDE-Toys Играчки, разни приложения които радват окото
 KDE-Addons Допълнение към пакета приложни програми
 KDE-Artwork Икони, стилове, тапети или всички красоти в KDE
 KDE-Admin Инструменти за Системно Администриране
 KDE-SDK Скриптове и инструменти за улеснена разработка на KDE приложения
 KOffice Вграден Офис пакет програми
 KDevelop Работна среда за програмни разработки интегрирана със C/C++
 Quanta Инструмент за разработка на Web приложения

Факти и статистика 
Кодът на KDE съдържа около 4 милиона реда, за сравнение ядрото на Линукс съдържа по-малко от 3,7. Повече от 800 разработчици подпомагат развитието на KDE. Екипът от преводачи се състои от около 300 души. KDE е преведена на приблизително 45 езика, между които и български. KDE се базира на библиотеката QT.

Основни версии

История на проекта 
 14 октомври 1996: Проектът е обявен от Матиас Етрих.
 На 11 януари 2008 е пусната KDE 4.0

Вижте също 
 GNOME
 Konqueror

Източници

Полезни адреси 
  Официална страница на KDE
  Страница за приложни програми за работа в KDE
  Блаженство за вашите очи: теми, тапети, икони
  Форум на KDE ползвателите, място за въпроси и помощ
  Страница на разработчиците на KDE
  „Нежна“ страница за KDE 

Компютърни потребителски интерфейси
Софтуер от 1990-те години
1996 година
SeaMonkey

SeaMonkey Internet Application Suite (, на кратко: SeaMonkey, преди Mozilla Application Suite и Нетскейп Комуникатор ()) е комплект от няколко програми за използване на интернет: Browser, Mail & Newsgroups, Composer (), ChatZilla и уеб инструменти. Кодът е лицензиран под Мозила Публичен Лиценз (MPL) 2.0. За SeaMonkey има много добавки, пълни теми и леки теми (персони).

Browser 
SeaMonkey Browser е уеб браузъра на комплекта. С него може да се използват протоцолите HTTP, HTTPS и FTP. Някои от функциите на браузъра са:

 Табове;

 Управление на дата (като история);

 Pop-up блокър;

 Безопасен режим, които трябва да работи срещу проблеми като несъместими добавки;

 Теми и персони;

 Уеб инструменти за програмиране;

 и др.

Mail & Newsgroups 
Със SeaMonkey Mail & Newsgroups потребителят може да чете новини и електронна поща, да се композират и пращат електронни писма. Използва протокола IMAP за четене на поща, SMTP за изпращане на писма, RSS и Atom за четене на емисии. Има функции като:
 Табове;

 Спам филтри;

 Тагове и др. функции за сортиране на писма;

 Много акаунти;

 S/MIME и PGP криптиране;

 Адреси;

 LDAP;

 Опционални календари чрез добавката „Lightning“;
 и др.

Composer 
SeaMonkey Composer е WYSIWYG HTML и CSS композитор. С него може да се пишат уеб сайтове и след това да се публикуват към уеб сървър чрез FTP.

Address Book 
SeaMonkey Address Book е програма за управлявне на адреси, например – имейл адреси.

ChatZilla 
ChatZilla е IRC чат клиент. Използва табове и може да се променя как изглежда чрез така наречените „мотифи“. ChatZilla е програма по-отделена от SeaMonkey. Има отделен прозорец за настройване.

История 
Mozilla Application Suite, е продължение на Netscape преди Netscape Communications Corporation да бъдат купени от AOL. На 2005 година, Мозила са обявили, че ще прекратят Mozilla Application Suite, но са обещали, че ще има продължение на софтуера наречено „проект SeaMonkey“.

Вижте също 
 Mozilla Application Suite
 Mozilla Firefox

Препратки и бележки 

Mozilla
Свободен софтуер, програмиран на C++
Семинар

Семинарът е форма на обучение, обикновено провеждана в университет.

Участниците (студентите) са на малки групи. От тях се иска да участват активно в учебния процес. Те често трябва да пишат кратки теми и да ги представят в класа. Участниците не би следвало да са начинаещи.

Етимология 
Думата „семинар“ (на руски: семинар, на немски, английски: seminar) идва от латинската дума „seminarium“, която означава „разсадник“.
друга дума от латински „semen“ означава „семе“.

Значения:
 групови практически занимания на студенти под ръководството на преподавател
 (рядко) помещение, където се провеждат такива занимания
 (остаряло) научен институт във висше училище

Вижте също 
 Лекция

Висше образование
Асиметрична цифрова абонатна линия

ADSL (, асиметрична цифрова абонатна линия) е широко разпространена технология за предоставяне на широколентов достъп до Интернет, използващ наличните медни телефонни кабели (познати под термина последна миля).

ADSL се отличава от другите DSL технологии по това, че скоростите на предаване и приемане са несиметрични. Потребителят може да „сваля“ информация с много по-висока скорост от тази, с която може да „качва“. Това прави ADSL технологията по-подходяща за употреба в домашни условия или в малък офис. По-големите бизнес потребители с активна изходяща комуникация трябва да се ориентират към SDSL.

ADSL използва недоловимите за човешкото ухо високи честоти на медния чифт, благодарение на което се постига значително по-бърз трансфер, отколкото е възможно с традиционните модеми, които работят през звуковия обхват на телефонната линия. От март 2008 г. пакетите предлагани на крайните клиенти са със скорост на даунлоуд до 6 & 12 мегабита/сек и ъплоуд до 1 мегабит/сек.
Към 2023 г. предлаганите ADSL абонаметни планове са със корост до 20 mbps download и 2 mbps upload.

Друга важна особеност на ADSL технологията е възможността по един чифт да се използват едновременно телефон и високоскоростен Интернет. Това е възможно, благодарение на факта, че ADSL не заема ниските честоти на медната усукана двойка, които се използват от обикновената телефонна услуга. С цел да се гарантира пълна липса на смущения между услугите в двата края на линията (в централата на БТК и във вашия дом или офис) се монтират специални устройства, наречени сплитери, които се монтират от ADSL доставчика като част от услугата.

От ноември 2017 г. БТК ЕАД /Vivacom/ стартира внедряваването на подобрената VDSL технология, запазва се използването на съществуващите ADSL /телефонни/ кабели, като прехода се осъществява единствено със смяна на крайното устройство на клиента.  VDSL стартира пилотно първо в градовете Поморие, Несебър, Обзор, Бяла Слатина и Койнаре. До края на 2019 г. VDSL технологията замества ADSL на територията на цялата страта, а където това е технически невъзможно продължава да бъде изпозван ADSL. 
Към 2023 г. предлаганите VDSL абонаметни планове са със скорост до 50 mbps download и 10 mbps upload.

ADSL в България 
В България ADSL услуги се предлагаха единствено от БТК. Това положение се промени от юни 2008, когато Орбител стартира първата алтернативна услуга под търговската марка ODSL.

Вижте също 
 Цифрова абонатна линия

Външни препратки 
 ADSL-технология

Телефония
Мрежови стандарти
Свързване към мрежата
Анаксагор

Анаксагор е древногръцки, предсократически философ, представител на йонийската школа и основоположник на философския живот в Древна Атина, където живее около 30 години, докато не е прогонен от града, след като е обвинен в безбожие.

Виждания 
Според Анаксагор не природна стихия, а Умът (движеща сила, наричана от него Нус) стои в основата на природата и нейния порядък.

Той учи, че като цяло светът не възниква и не загива, а съществуват "семена на нещата", които са вечни. Според него няма най-малки съставни елементи, а материята получава свойствата си от това, което преобладава в сместа. Тези семена Аристотел определя впоследствие като „хомеомерии“ (подобночастни). Семената представляват, според Анаксагор, минимални частици, които имат всички свойства на нещата. Във всяко семе присъстват качествата на всички неща и в този смисъл Анаксагор учи, че всичко е във всичко, но в тях обаче преобладават качествата на определен предмет, затова при съединяване на частиците възниква конкретният предмет.

Анаксагор е известен със своята космология и с проникновените си природонаучни достижения, като откритието на причината за затъмненията и убеждението, че Млечният път представлява съвкупност от звезди, но твърде отдалечени и затова със слята светлина. Забележително в това отношение е и схващането му, относно природата на Слънцето - че е огромен нажежен до жълто камък, издигнат високо в небето.

Използвана литература

Източници

Външни препратки 
 Биография на Анаксагор 

Древногръцки философи
Метафизици
Епистемология
Древногръцки математици
Древногръцки астрономи
Древногръцки физици
Философи на математиката
Философия на образованието
Йония
Левкип

Левкип е древногръцки философ. Приема се, че той пръв изказва хипотезата за атомния строеж на света. Написал е „Големият световен ред“ и „За ума“, но тези трудове не са оцелели до наши дни.

За Левкип говорят древногръцки историци, но Диоген Лаерций споменава, че според Епикур и Хермарх той не е съществувал реално. На Левкип се приписват най-важните аспекти на атомизма. Основен проблем според Левкип е търсенето на единство и многообразие. Единство – от единството на атома, който е олицетворение на пълнотата. Но за да се движат атомите е необходимо да съществува празно пространство. Левкип описва атома като неделима пределно малка частица, от която е създадено цялото многообразие на света. Атомът се намира в непрестанно движение – от него се създават различни комбинации.

Бележки 

Древногръцки философи
Протагор (пояснение)

Протагор може да се отнася за:

 Протагор (ок. 485 пр.н.е.—ок. 410 пр.н.е.), древногръцки философ
 Протагор, философски диалог от Платон
 Протагор, кратер на Луната
Протагор

Протагор () е древногръцки предсократически философ, първият и най-известен от софистите (като такъв е посочен от Платон). В диалога Протагор, Платон му приписва създаването на занятието професионален софист.

Обявен за безбожник, той е бил изгонен от Атина, а произведението му „За Боговете“ – изгорено и загубено завинаги.

Смята се, че е създал сериозни противоречия в древността с изказването си, че „човекът е мяра за всички неща“, тази идея е била твърде революционна за тогава и е била в противоречие с другите философски доктрини, според които светът е базиран на нещо обективно и независимо от човека. В действителност пълното изказване на Протагор е „Човек е мярка за всички неща – на съществуващото, защото съществува и на несъществуващото, защото не съществува.“  По тази причина е приеман за скептик и релативист. Според Протагор познанието не може да бъде абсолютно, то е ограничено.

Известен е също така и с разсъжденията си за материята: „Материята е течаща“, „Основните причини на всички вещи се намират в материята“.

Биография 
Протагор е роден в Абдера, Тракия, Древна Гърция. Според Авъл Гелий Протагор изкарвал прехраната си като носач, но един ден е забелязан от Демокрит да носи множество малки парчета дърво, завързани с връв, Демокрит забелязва, че те са вързани с такава геометрическа точност, че според него Протагор бил математически гений по рождение. По тази причина Демокрит го взима при себе си на обучение по философия.

По-късно самият Протагор започнал да обучава по философия. Най-известният му ученик бил Еватъл.
 
Пак според Авъл Гелий двамата сключили договор, съгласно който Еватъл още в началото платил половината от таксата за обучението си, а втората половина щял да заплати след като (и ако) спечели първото си дело (или публичен спор). Но обучението свършило, а Еватъл и не помислял да влиза в спор или да завежда дело. Протагор му писал: „Трябва да ми заплатиш за обучението си. Ако не го направиш, аз ще заведа дело срещу теб. Ако спечеля делото, ще трябва да ми заплатиш, съгласно решението на съда. Ако го загубя – трябва да ми заплатиш, съгласно нашия договор. И в единия, и в другия случай ще трябва да ми заплатиш, така че по-добре плащай без да съм те дал под съд!“
На което Еватъл, като добър ученик, отговорил: „По-добре не завеждай дело, защото ако аз загубя, не трябва да ти плащам, съгласно клаузата в нашия договор. Ако го спечеля – пак не трябва да ти плащам – този път съгласно решението на съда. И в единия, и в другия случай нищо няма да получиш!“.

Реторика 
За разлика от повечето преподаватели, които предлагали специфично, практическо обучение по реторика и публично говорене, Протагор се опитвал да формулира разумно обяснение на много общо ниво за широк кръг от човешки феномени, например език и обучение. Той също така изглежда е имал интерес към правилната употреба на думите, тема която по-силно се асоциира с неговия колега софист Продик.

Астрономия 
Лунният кратер Протагор е наречен на негово име.

Източници 

Древногръцки философи
Софисти
Древногръцки оратори
Хора от дем Абдера
Скептици
Горгий

Горгий (на гръцки: Γοργίας, Горгиас) е древногръцки софист, въвел обучението по реторика в Атина. Обикновено се счита, че той е първият философ, въвел теориите на солипсизма и нихилизма.

Роден е в Леонтини на о-в Сицилия. През 427 пр.н.е. е изпратен от съгражданите си при ръководителя на делегацията, за да помоли за закрилата на Атина срещу сиракузката агресия. След това се установява в Атина, където се изявява като оратор и преподава реторика.

Известен е най-вече с това, че въвежда реториката в Древна Гърция. Спомага за възприемането на атическия диалект като език, на който трябва да се пише проза. Автор е на произведението За природата или несъществуващото. Същината му може да се прочете в писанията на Секст Емпирик и в трактата De Melisso, Xenophane, Gorgia, написано вероятно от Теофраст. В това произведение той пише:

 Нищо не съществува.
 Дори нещо да съществува, то е непознаваемо.
 Дори нещо да съществува и да бъде познаваемо, то знанието за него не може да бъде съобщено на другите.

Приема се, че Горгий създава солипизма и нихилизма с тези твърдения.

Автентичността на две риторически упражнения, Възхвала на Елена и Защита на Паламед (издадени с Антифон, редактор Ф. Блас в поредиците Тойбнер от 1881, F. Blass, Teubner), приписвани на него, е спорна.

Външни препратки 
  Encomium of Helen (htm) , превод от 1999 от Браян Донован; Encomium of Helen (pdf) , превод от Дж. Дилън и Т.Гергел, 2003
  On the Nonexistent (htm) in Sextus Empiricus, Adv. Ac. I, 65 – 87;On Non-Existence(pdf)-Jstor, transl. from the Greek in Hermann Diels's "Die Fragmente der Vorsokratiker

Древногръцки философи
Софисти
Реторици
Сицилианци
Сократ (пояснение)

Сократ може да се отнася за:

 Сократ (ок. 470 пр.н.е. – 399 пр.н.е.), древногръцки философ
 Сократ Македонски (IV век пр.н.е.), древномакедонски военачалник
 Сократ Схоластик (ок. 380 – ок. 450), византийски историк
 Сократес, бразилски футболист
Пирон от Елида

Пирон  е древногръцки философ, смятан за първия представител на скептицизма. Пирон проповядвал пълно въздържание от емоция и чувства. Само така светът може да се възприеме правилно. Диоген Лаерций споменава, че учениците на Пирон са следвали неотлъчно своя учител и са следели да не се самонарани от това, че се въздържа дори и от предпазване примерно от животни и каруци. С дни е седял неподвижен на улицата или на някоя поляна.

Веднъж кораб, на който бил и Пирон, попаднал в силна буря: хората се суетели как ще се спасят, а Пирон видял в трюма едно прасе, което спяло, посочил го и казал: „Това е мъдрецът!“.

Пирон изглежда не е писал книги, но неговите възгледи изложил Тимон от Флиунт, пишейки сатири; от тях обаче е запазена незначителна част. Като основен източник се приема книгата на Секст Емпирик Пиронови основоположения ()), при все че е писана четири века след смъртта му.

Източници 

Древногръцки философи
Скептици
Шифон

Шифонът е лек, фин и прозрачен плат, изтъкан от памук, коприна или синтетични влакна. Тъче се от фина, но здраво усукана прежда.

Шифонът трудно се поддава на обработка, но той пада на дипли и изглежда добре. Въпреки малкото си тегло той е доста здрав.

Използва се за вечерни тоалети, вечерни блузи, пасмантерия, шалове и пеньоари. Намира сериозно приложение в колекциите висша мода на Карл Лагерфелд за „Шанел“, Джон Галиано за „Кристиан Диор“, Кристиан Лакроа, Валентино, както и в произведенията на българските дизайнери Невена Николова, Жана Жекова, Виргиния Здравкова, Мария Недкова, Фани Пападопулу, и др.

Платове
Прилепнала дреха

Прилепналите дрехи стоят по тялото поради еластичността си. Много от тях са една цялостна дреха, а не комплект от две отделни.

Прилепналите дрехи осигуряват защита срещу наранявания по време на плуване или гмуркане, като те намаляват треперенето на мускулите, предпазват от порезни и прободни рани, както и от охлузвания. Прилепналите дрехи защитават тялото от ултравиолетовите слънчеви лъчи. Примери за това са костюмите за гмуркане, топлоизолационните костюми и прилепналите дънки.

Прилепналите дрехи са фетишизирани от някои хора. Предполагаемата причината за това е, че те стават „втора кожа“ и фетишистки заместител на човешката кожа. Най-честите форми са спандексовият и гуменият фетишизъм. При спандексовия фетишизъм материалът, от който е изработена прилепналата дреха, е освен това и лъскав.

Примери 
 Дънки
 Трика

Мода
Спортно облекло
Папунякоподобни

Папунякоподобните (Upupiformes) са разред средно големи и дребни птици, използван в някои остарели класификации на птиците. Днес двете негови семейства се включват в разред Птици носорози.

Човката е най-често дълга и тънка. Оперението е ярко и красиво, повечето видове имат голяма и добре развита качулка от пера на главата. Били са включвани в разред Синявицоподобни. Има спорове в определянето на точния състав на разреда, но се счита, че включва 3 семейства, всяко с по един род. Общият брой на видовете е около 10–12.

Разпространение 
Ареалът им на разпространение включва Европа, Азия, Африка. Срещат се в умерените и тропични области. В България единственият представител на разреда е Папунякът.

Начин на живот и хранене 
Хранят се предимно с животинска храна, насекоми, червеи, безгръбначни.

Размножаване 
Повечето видове са моногамни, като двойките се запазват често за цял живот. Снасят от 2 до 15 яйца. Мъти предимно женската и често през това време мъжкия носи храна. Мътенето продължава 2–3 седмици. Малките се излюпват голи и безпомощни и родителите се грижат за тях. Напускат гнездото след 3–4 седмици.

Допълнителни сведения 
В България Папуняка е защитен вид.

Списък на семействата 
 Разред Upupiformes – Папунякоподобни
 Семейство Phoeniculidae – Дървесни папуняци
 Семейство Rhinopomastidae – Дървесни папуняци
 Семейство Upupidae – Папунякови

!
Амниоти

Амниотите (Amniota) са група гръбначни животни, имащи възможност за сухоземно размножаване.

Името на групата идва от сложно конструираното яйце (по-точно една от обвивките в това яйце), което позволява зародишното развитие да протича в изцяло суха среда.

Първите амниоти еволюират в три големи групи. Тези групи се именуват по броя на появилите се странични отвори в черепната кутия, възникнали с цел облекчаване на теглото на черепа и подобряване окачването на челюстната мускулатура. От тези подгрупи на амниота произхождат следните класове и групи живи или изчезнали сухоземни (или вторичноводни) гръбначни:
 Synapsida (един отвор)
 Mammalia бозайници
 Sauropsida - Сауропсиди
 Anapsida (без отвори в черепната кутия) – костенурки
 Diapsida (два отвора):
 Lepidosauria – Лепидозаври (гущери, змии)
 †Ichthyosauria – Ихтиозаври
 †Plesiosauria – Плезиозаври
 Archosauria – Архозаври
 †Pterosauria – Птерозаври
 Crocodylia – Крокодили
 †Dinosauria – Динозаври
 Aves – Птици

Групата амниота на практика монополизира екологичните зони, обитавани от едри животни. Единствените едри животни, които не са амниота са акулите, главоногите мекотели и малък брой видове костни риби.

Външни препратки 
Amniota – Tree of Life web project
Дърво на пътешественика

Дървото на пътешественика (Ravenala madagascariensis) е растение, което се среща най-често в горещи и умерено влажни местности. То изглежда като палма и достига до височина 30 m. Произлиза от Мадагаскар. В Африка се среща в зоната на влажните тропични гори. То е наречено така, защото в листата му се съдържа вода, която може да утоли жаждата на пътешественика.

Външни препратки 
 Дървото на пътешественика на ITIS 

Strelitziaceae
Флора на Мадагаскар
Тера хелада

Тера хелада () е поясът на високопланински ливади. Те растат на височина от 3800 до 4500 m. Средните годишни температури са +8 – +4 °C. Духат силни ветрове, през нощта температурите падат под нулата. Валежите са 1000 mm годишно. Изпарението е голямо.

Биогеография
Kill 'Em All

„Kill 'Em All“ е дебютен студиен албум на американската траш метъл група Металика, записан през май 1983 и издаден по-късно същата година. Първоначално е кръстен „Metal Up Your Ass“, но звукозаписната компания отказва да издаде албум с подобно име. „Kill 'Em All“ е един от най-важните албуми в историята на рок музиката. Това е албумът, който дава на света стила траш. Бързи и тежки китарни рифове, изцяло в стил на Металика, в комбинация с креативността на групата и някои иновативни хрумвания, създават предпоставки за развитието на съвсем нов стил в метъла. В „Kill 'Em All“ басът е изнесен на значително по-предна позиция от когато и да било, като освен това има доста по-главна роля в музикалната структура на песните. Албумът включва и цял бас-инструментал ((Anesthesia) Pulling Teeth), написан изцяло от Клиф Бъртън. През 80-те години списанията Metal Hammer и Kerrang определят този албум, като Speed Metal. Дори сочат Metallica, като един от основните създатели на този стил. Цитат: „В началото на 80-те години развяха знамената на спийд метъла“. В техните публикации относно Металика към този и следващите три албума се споменава Speed Metal.

В сравнение с бъдещите албуми, „Kill 'Em All“ звучи сурово и натурално, вокалите на Хетфийлд са недоизваяни и леко стерилно звучащи, а текстовете все още не особено задълбочени. Което не пречи албумът да звучи свежо, a песента Seek and Destroy да се превърне в един от символите на цялостното творчесво на Металика и на метъл музиката изобщо.

За албума допринася и бившият китарист Дейв Мъстейн, който взима участие в написването на четири от песните, но е изгонен от групата преди те да бъдат записани в студио. В откриващото парче Hit the Lights (което е и първата записана официална песен) участие има и първият басист на Металика Макговни.

Първоначално албумът включва кавърите Blitzkrieg и Am I Evil?, но впоследсвие са премахнати и добавени към излезлия през 1987 LP „Garage Inc. Revisited“, а по-късно и в излезлия през 1999 двоен диск „Garage Inc. Re-Revisited“.

На обложката е показана локва кръв, излизаща от тъпата страна на чук, символизирайки страстта към мъчението и убийството.

Песни

Сингли 
 „Jump in the Fire“ (1984) – съдържа още live–изпълнения на Seek and Destroy и Phantom Lord.
 „Whiplash“ (1985) – издаден само в САЩ, съдържа Jump In The Fire, Whiplash (Special Neckbrace remix), Seek And Destroy и Phantom Lord.

Състав 
 Джеймс Хетфийлд – вокали и китара
 Кърк Хамет – соло китара
 Ларс Улрих – барабани
 Клиф Бъртън – бас китара

Персонал 
 Jon Zazula – главен продуцент
 Paul Curcio – продуцент
 Chris Bubacz – записи
 Andy Wroblewski – записи
 Bob Ludwig – мастеринг

Чарт постижения

Външни препратки 
 Ревю от allmusic

Албуми на Металика
Музикални албуми от 1983 година
Дебютни албуми
Рочестър (Ню Йорк)
Енос

Енос (, Енез, , Енос) е град, околийски и общински център в Източна Тракия, Северозападна Турция, вилает Одрин (Едирне) на югоизток от устието на река Марица. Между устието на Марица и града се намира националният парк Далян.

През 1738 г. населението на Енос, както на всички важни градове в европейската част на Османската империя, е преобладаващо турско. Според статистиката на професор Любомир Милетич в 1912 година в Енос живеят 35 семейства помаци, смесени с турци и гърци.

В 1912 година по време на Балканската война Енос е превзет от българската армия. Градът е крайна точка на линията Мидия — Енос, територията, която според Лондонския мирен договор Османската империя отстъпва на страните от Балканския съюз.

Външни препратки 
 Сайт на града 
 Petit, L. Typicon du monastère de la Kosmosotira près d'Aenos (1152. - Izvestija Russkogo arheologicheskogo instituta v Konstantinopole, T. XIII (1908), pp. 17-77

Бележки 

Градове на Марица в Турция
Градове във вилает Одрин
Атон (бог)

Атон („слънчев диск“, „тялото на Ра“) е древноегипетски бог, свързван с първия монотеистичен култ в човешката история, въведен от Ехнатон.

Особено е бил почитан от фараона – реформатор Ехнатон и съпругата му Нефертити, които го провъзгласяват за върховно и единствено божество, въпреки несъгласието на другите жреци по време на египетската 18 династия. Смята се, че това е прототипът на трите основни монотеистични религии: Юдаизъм, Християнство и Ислям.

В името на  Бог Атон, Ехнатон и Нефертити основават новата си столица Амарна/Ахетатон.

Богът Атон се е изобразявал като слънчев диск с лъчи. След смъртта на Ехнатон прекомерното почитание на бог Атон се отменя, а той е смятан за фараон-еретик. Атон е бог на слънцето, чиито лъчи завършвали с разтворени длани.

Източници 

Египетски божества
Трогонови

Трогоновите (Trogonidae) са семейство средно големи и дребни красиво оцветени птици от разред Трогоноподобни (Trogoniformes). Дължината на тялото е между 20 и 40 cm. Човката е широка, къса и плътна, често пъти края ѝ е назъбен. Краката са къси, слаби и нерзавити. Характерно е че са обърнати назад първи и втори пръст. Опашката е дълга. Често пъти имат добре изразен полов диморфизъм. Най-известните представители на разреда са Кветцалите (род Pharomachrus).

Разпространение 
Срещат се в тропическите области на Африка, Азия, Северна Америка и Южна Америка. Обитават гъсти гористи тропически и екваториални гори.

Начин на живот и хранене 
Живеят сред клоните на сравнително високи дървета, от порядъка на 10 m. Водят заседнал и самотен начин на живот. Потайни трудни за наблюдение птици. Хранят се предимно с насекоми и дребни безгръбначни, но южноамериканските видове ядат и плодове.

Размножаване 
Моногамни птици, гнездят в дупки по дърветата, които някои видове могат да издълбаят в по-мека дървесина и сами. Снасят 2–4 яйца направо на дъното на дупката без да я постилат с нищо. Яйцата са едноцветни, оцветени в мръсно бяло, жълтеникаво или зеленикаво. Мътят и двамата родители в продължение на 16–21 дни. Малките се излюпват слепи, голи и напълно безпомощни. И двамата родители ги хранят с преработена в гушата им храна. Те напускат гнездото след 2 до 3 седмици.

Допълнителни сведения 
Повечето видове са защитени. В семейство Трогонови са включени 6 рода.

Списък на родовете 
Разред Трогоноподобни
 Семейство Трогонови
 Род Apaloderma —
 Род Euptilotis —
 Род Harpactes —
 Род Pharomachrus – Кветцали (Квезали, Кетцали)
 Род Priotelus —
 Род Trogon – Трогони
Трипръсткови

Трипръстковите (Turnicidae) са семейство дребни птици от разред Дъждосвирцоподобни. Според друга голяма част от орнитолозите най-рядко биват причислявани въз основа на морфологични сходства към разредите Кокошоподобни и Жеравоподобни. По външен вид приличат на пъдпъдъци. Тежат около 30 – 50 г. Повечето от видовете имат три пръста на краката, откъдето разредът носи името си. Мъжкият е по-дребен и по-скромно оцветен.

Разпространение 
Разпространени са в южните части на Испания, Африка, Мадагаскар, южна Азия и принадлежащите ѝ острови чак до Австралия, Соломонови острови, Нова Каледония. Обитават открити тревисти равнини.

Начин на живот и хранене 
Водят наземен начин на живот. Летят само при нужда. Всеядни са. Хранят се със семена и дребни безгръбначни като насекоми и червеи.

Размножаване 
Не образуват двойки, а нещо подобно на полиандрия. Една женска бива оплождана от няколко мъжки и снася до около 15 яйца в гнездата им. Мътенето и отглеждането на малките се извършва от мъжкия. Могат да отгледат до 4 люпила годишно.

Класификация 
Семейството включва 2 рода:
 Род Трипръстки (Turnix)
 Род Ortyxelos

Източници
Уилям IV

Уилям IV , с рождено име Уилям Хенри (), е крал на Обединено кралство Великобритания и Ирландия и крал на Хановер от 26 юни 1830 до смъртта си.

Произход и управление 
Той е син на крал Джордж III и по-малък брат и наследник на крал Джордж IV. В младостта си той служи във военноморския флот и по-късно е наричан кралят-моряк.

При управлението му са извършени някои важни реформи: променен е Законът за бедните, демократизирано е общинското управление, ограничен е детският труд и е забранено робството в Британската империя. Най-важната законодателна промяна е Актът за реформа от 1832, който изменя британската избирателна система.

Уилям се меси в политиката много по-малко от брат си и баща си, но е последният монарх, назначил министър-председател против волята на Парламента (през 1834).

Монарси на Обединеното кралство
Хановерска династия
Родени в Лондон
Робърт Пийл

Робърт Пийл () е британски политик, министър-председател от декември 1834 до април 1835 и повторно от юни 1841 до 29 юни 1846. Преди това на два пъти е министър на вътрешните работи (1822 – 27 и 1828 – 30). Сочен е за основоположник на съвременната правоохранителна система във Великобритания и основател на лондонската полицейска служба (Metropolitan Police Service). Един от основателите на Консервативната партия. По негова инициатива са отменени Житните закони, ограничаващи вноса на зърно

Син на заможен производител на текстил и политик, Пийл е първият министър-председател с буржоазен произход. Той завършва с отличен успех по класическа филология и математика колежа Крайст Чърч в Оксфорд. Става член на Камарата на общините през 1809, с което започва забележителната му кариера в партията на торите. Пийл става член на правителството като министър на вътрешните работи (1822 – 27) и под негово ръководство се реформира наказателното право и се създава модерна полицейска служба с нов тип офицери, които в негова чест са наречени „бобита“ („bobbies“). След кратка пауза поема отново поста на вътрешен министър в правителството на своя политически ментор херцога на Уелингтън (1828 – 1830), същевременно ръководейки Камарата на общините (Leader of the House of Commons).

В периода 1830 – 34 се намира в опозиция, а от ноември 1834 е избран за министър-председател и едновременно за канцлер на хазната. Издава т.нар. манифест Tamworth (декември 1834), положил основните принципи на съвременната Консервативна партия. Правителството му е правителство на малцинството и зависи в голяма степен от подкрепата на вигите. Само след четири месеца правителството пада и той се връща към ролята си на лидер на опозицията в парламента, а правителството оглавява лорд Мелбърн (1835 – 1841). След общите избори през 1841 г. Пийл отново става министър-председател и правителството му управлява пет години. Действията му играят голяма роля за установяването на свободна търговия и съвременна банкова система. Приети са закони за мините, подоходния данък, за фабриките и за регулиране на железниците. След избухването на Големия глад в Ирландия, се солидаризира с вигите и радикалите, които искат отмяна на Житните закони и това води до оставката му през 1846. Пийл остава влиятелен член на парламента и лидер на групата на „пийлитите“ до смъртта си през 1850.

Пийл е известен с това, че често започва с опозиция, характерна за торите, към дадена мярка, но след това обръща мнението си и застава начело на подкрепата за либерално законодателство. Пример за това са позициите му по следните закони: Test Act, Catholic Emancipation, Reform Act, подоходния данък и, най-важно, отмяната на Житните закони. Историкът А. Тейлър пише: „Пийл е в първите редици държавници от XIX век. Той провежда католическата еманципация, отменя Житните закони и създава съвременната Консервативна партия върху руините на старите тори“.

Източници 

Английски политици
Министър-председатели на Великобритания
Изъмбард Кингдъм Брунел

Ѝзъмбард Кѝнгдъм Брюнѐл () (9 април 1806 – 15 септември 1859) е британски строителен инженер.

Проектира мостове и корабостроителници, в това число и Голямата западна железница; поредица известни параходи, включително първият задвижван с витло презокеански параход, както и редица важни мостове и тунели. Неговите проекти революционизират обществения транспорт и съвременното инженерство.

Въпреки че проектите на Брюнел не винаги са успешни, те често съдържат новаторски решения на дългогодишни инженерни проблеми. По време на своята кратка кариера той реализира много инженерни постижения, между които първият тунел под плавателна река и създаването на парахода SS Great Britain, който е първият витлов презокеански параход, и към това време (1843) най-големият кораб въобще.

Той проектира и построява и един от първите висящи мостове в света – Клифтън Съспеншън Бридж в Бристол.

През 2002 г. Брюнел е поставен на второ място в публичното допитване на BBC за определяне на „100-те най-велики британци“. През 2006 г., по повод двувековната годишнина от рождението му, са организирани големи тържества под името Брюнел 200.

Източници 
 Brunel biography with additional images  from the Design Museum

Членове на Британското кралско научно дружество
Британски строителни инженери
Британски машинни инженери
Корабостроене
Починали в Лондон
Хампшър
Марс (бог)

Марс () е римският бог на войната и вторият по важност след Юпитер в Древен Рим в качеството му на бог-закрилник на града. Син е на Юпитер и Юнона, съпруг на Белона, любовник на Венера и баща на Ромул и Рем, основателите на Рим (от весталката Рея Силвия).

Фестивалите в чест на Марс се провеждали през месеците март (кръстен на него) и октомври.

Първоначално е бог на плодородието, реколтата, добитъка и границите, както и закрилник на добитъка, полетата, границите и фермерите. По време на разширението на Римската империя се свързва с битките и се превръща в равностоен на бог Арес от древногръцката митология.

Източници 
 Richard L. Gordon, Anne Ley, Mars. In: Der Neue Pauly (DNP). Band 7, Metzler, Stuttgart 1999, ISBN 3-476-01477-0, Sp. 946 – 951.
 Georg Wissowa: Religion und Kultus der Römer. Beck, München 1902, S. 129 – 138, Digitalisat
 Mary Beard, J.A. North, and S.R.F. Price, Religions of Rome: A History (Cambridge University Press, 1998), pp. 47 – 48.

Римски богове
Арес