Любомир Андрейчин

Любомир Димитров Андрейчин е български езиковед и публицист, един от най-големите изследователи на българския език. Основоположник е на съвременната българска описателна граматика, занимава се основно с въпросите на българския книжовен език и стилистиката на съвременния българския език, ревностно отстоявайки употребата на правилните форми в писмената и говорната реч. Професор е в Софийския университет и член-кореспондент на БАН.

Биография 
Любомир Андрейчин е роден на 22 март 1910 г. в Габрово в семейството на Димитър Андрейчин, лесовъд, и Ангелина Андрейчина, има сестра Марта. Учи лесовъдство по настояване на баща си, но след първата година на обучението прекъсва и записва славянска филология в Историко-филологическия факултет на Софийския университет, която завършва през 1934 г., тъй като родният език за него е „онова, което винаги му е било на сърце“.

Специализира славянска филология в Славянския институт в Ягелонския университет в Краков. Там по-късно води лекции по български език (1931 – 1936) и става доктор по философия на Ягелонския университет (1936).

Завръщайки се в България, работи като коректор и редактор.

Асистент в СУ от 1941. Член е на БКП от 1945 г. Става доцент през 1946 г., а през 1950 г. – професор по съвременен български език в Катедрата по история на българския език на СУ. От 1951 г. е член-кореспондент на Българската академия на науките и ръководител на Секцията по съвременен български език, а от 1957 – и директор на Института за български език при БАН.

Създава служба „Езикови справки“ към БАН, чрез която езиковеди дават консултации по правописни и правоговорни въпроси. Дълги години води предаването „Родна реч“ по Българското национално радио.

Бил е против правописната реформа от 1945 г. за премахването на буквите „ят“ (ѣ) и „голям юс“ (ѫ).

Семейство 

Женен за Надежда Андрейчина.

Награди и отличия 
 Орден „Кирил и Методий" II ст. (1957) и I ст. (1959, 1963)
 Орден „Народна република България“, III степен (1970)

Посмъртно признание 
В чест на постиженията и в памет на приноса на знаменития лингвист към изучаването и описването на родния ни език на негово име е наречен Институтът за български език (ИБЕ) „Проф. Любомир Андрейчин“ към БАН, който играе регулираща и нормативна роля по въпросите на българския език.

Библиография 
 Основна българска граматика, София, изд. „Хемус“ АД, 1944 (2-ро изд., изд. „Наука и изкуство“, 1978).
 „Език и стил на Любен Каравелов“. – Годишник на Софийския университет, ИФФ, т. 46/1950.
 На езиков пост, София, изд. „Наука и изкуство“, 1961.
 Из историята на нашето езиково строителство, София, изд. „Народна просвета“, 1986.

Източници

Външни препратки 
 Институт за български език (ИБЕ) „Проф. Любомир Андрейчин“
 Галина Минчева, „Проф. Любомир Андрейчин не станал академик заради македонския език“, в. „Сега“, 2 февруари 2002 г.
 Любомир Андрейчин за правописното правило за пълния член (3)
 От и за Любомир Андрейчин в Своден каталог НАБИС – национален каталог на академичните библиотеки в България

Български езиковеди
Български преводачи на полскоезична литература
Български полонисти
Преподаватели в Софийския университет
Преподаватели в Ягелонския университет
Член-кореспонденти на БАН
Членове на БКП
Носители на орден „Народна република България“ III степен
Носители на орден „Св. св. Кирил и Методий“
Възпитаници на Ягелонския университет
Възпитаници на Факултета по славянски филологии на Софийския университет
Родени в Габрово
Починали в София