alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Добрич (област Хасково)

Добрич е село в Южна България. То се намира в община Димитровград, област Хасково.

География 
Село Добрич се намира в Южна България, на 7 km от гр. Димитровград. През селото минава река Банска, над която има четири моста. Надморската височина на селото е 100 – 199 m.

Културни и природни забележителности 
 Църква „Свети Иван Рилски“
 Манастир „Успение Богородично“
 Читалище „Нов път 2011"

Съборът на село Добрич се провежда на 14 и 15 август.

Ежегодно на Сирни Заговезни в селото се пали висока клада за празника.

Личности 
  Иван Велев – участник в четата на Митьо Ганев
  Вельо Христозов – участник в четата на Митьо Ганев

Кухня 
Характерни за тази част на България са полеените яйца.

Външни препратки 
 Сайт на селото

Бележки 

Села в област Хасково
Населени места в община Димитровград
Дряново (област Ямбол)

Дряново е село в Югоизточна България. То се намира в община Тунджа, област Ямбол.

География 
Село Дряново е малко селце в област Ямбол.

История

Редовни събития 
Съборът на селото, където участват кукерски състави по традиция е на 2 август.

На първи август 2015 г. село Дряново е домакин на традиционния общински Илинденски събор.

Бележки 

Села в област Ямбол
Населени места в община Тунджа
Дряново (област Хасково)

Дряново е село в Южна България. То се намира в община Симеоновград, област Хасково.

География и климат 
Разположението на селото е много добро в климатично отношение. То е разположено в самия край на горнотрайкийската низина и в северозападните склонове на планината Сакар. Близостта на р. Марица, по коритото на която от юг през хладните месеци се наблюдават средиземноморски прониквания на въздушни маси, определя климата като сравнително мек. Зимите са топли, с кратко задържане на снежната покривка. В близост до селото се намират голям брой язовири и водоеми. Също така има (все още) и остатъци от гори. Природата е сравнително добре запазена, въпреки голямото количество обработваеми земи. За отбелязване е също, че близо до селото преминава древен римски път. С него за жалост са свързани и доста честите набези на иманяри в последните години.

История 
Селото е много старо, и името му дори и по времето на османската власт, остава непроменено. Изцяло населено с етнически Българи, без никакво примесване с малцинствени прослойки. В селото има и стара църква, която е възстановена. Възстановено е и старото читалище.

Население 
 Численост
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Източници 

Села в област Хасково
Населени места в община Симеоновград
Дряново (област Пловдив)

Дряново е село в Южна България. То се намира в община Лъки, област Пловдив.

География 
То е разположено по източния склон на един от ридовете на Радюва планина, в подножието на върховете Дръндевица (1646 м), Пандурова чука (1599 м) и Малкото солище (1750 м).

История 
Според фолклорното предание, в долния край на селото имало голямо дряново дърво, от което произлиза името му. В Дряново и Павелско съществува м. Павликянско каре, която дава предпоставка, че там са живели павликяни, които по-късно приели исляма.

Според преброяването на населението в Царство България през 1910 година, към 31 декември същата година в Дряново (Дреново) живеят 762 жители.

Личности 
 Емин Ага – родопски помак – войвода на една от трите чети, участвали във въстанието на Сен Клер (Хидает Бей) през 1878 година в Средните Родопи, с което се цели въдворяване на по-добър ред или ревизиране на Санстефанския мирен договор от 19 февруари 1878 година. Бивш подофицер от Османската армия.

Литература 
 Васил Дечев, „Миналото на Чепеларе“, София, кн.I, 1928 г. и кн.II, 1936 г.;

Бележки 

Села в област Пловдив
Населени места в община Лъки
Дунавци (област Велико Търново)

Дунавци е село в Северна България. То се намира в община Велико Търново, област Велико Търново.

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Източници 

Села в област Велико Търново
Населени места в община Велико Търново
Дунавци (област Стара Загора)

Дунавци е село в Южна България. То се намира в община Казанлък, област Стара Загора.

География 
Село Дунавци се намира на около 10 км западно от град Казанлък в подножието на Стара планина. В него има насаждения на овощни дръвчета и рози. През селото преминава река, наречена Бейкена. Гара на Подбалканската жп линия София-Карлово-Тулово-Бургас.

Южно от селото е разположен язовир Копринка.

История

Легенда за името на селото 
След Освобождението село Дунавци било с разбити и кални улици. По това време, селото се казвало Баслии, на името на турския владетел по онова време – бей Баясъл. В селото имало сватба. Докато вървели по изкаляните от дъжда улици, сватбарите се изцапали и кумът, който бил от Северна България, крайно възмутен възкликнал: „Това село да не го е заляла река Дунав, че е толкова кално?!“. Оттогава, местното население приело наименованието Дунавци за име на селото.

Население 

 Численост
Численост на населението според преброяванията през годините:

Преброяване на населението през 2011 г. 
Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Обществени институции 
 Народно читалище „Светлина – 1904“. Основано на 22 февруари 1904 г., по инициатива на учителя Минчо Лилов.

Културни и природни забележителности 
В центъра на село Дунавци се намира композицията „Дунавци“, която изобразява извор на две реки, вливащи се в една. Има плоча в памет на загиналите в Балканската война, Първата и Втората световни войни.

Иконите в църквата „Свети Димитър“ са дело на видния дебърски зограф Христо Благоев, който от 1908 до края на живота си в 1947 година е свещеник в селото.

Редовни събития 
 Всяка година на Сирни Заговезни местното население взема участие в един традиционен български празник – Кукери. Групата е доста добра – има няколко регионални награди и е канена от различни краища на България.
 26 октомври (Димитровден) е празник на селото. Организира се тържество, на което вземат участие всички жители на село Дунавци.

Източници

Външни препратки 
 bg.guide-bulgaria.com

Села в област Стара Загора
Населени места в община Казанлък
Звезда (област Бургас)

Звезда̀ е село в Югоизточна България, община Руен, област Бургас.

География
Село Звезда се намира в Източна Стара планина, в югоизточната част на Върбишка планина, около 3 km на север-североизток от село Рупча.

Село Звезда има население от 300 души към 1934 г., 365 – към 1965 г., 97 – към 1975 г. и към 1985 г. е без постоянно население.

Към 2015 г. в селото няма нито една запазена къща. Достъпът до него е по почвен път от село Дюля.

История 
След края на Руско-турската война 1877 – 1878 г., по Берлинския договор селото остава на територията на Източна Румелия. След Съединението, от 1885 г. то се намира в България с името Айваджик. Преименувано е на Звезда през 1934 г.

Население

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Източници

Външни препратки 

Села в област Бургас
Населени места в община Руен
Здравец (област Варна)

Здравец е село в Североизточна България. То се намира в община Аврен, област Варна и е на около 10 км от село Аврен. Старото му име е Аканджъ („Нередовни части от армията“).

Население

Етнически състав

Преброяване на населението през 2011 г. 
Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Религии 
Християнство.

Културни и природни забележителности 
На 2 км от селото има микроязовир с хижа, която може да се ползва за отдих сред природата.

Редовни събития 
На 24 май се провежда селски събор. В селото има силно развита читалищна дейност. На Бъдни вечер група коледари обикалят селото и пеят за здраве по къщите. В началото на всяка година – на Бабинден, жените от селото се обличат в традиционните си носии и се събират да пеят и играят.

Личности 
 Димитър Стойков (р. 1931), акордеонист и композитор

Източници 

Села в област Варна
Населени места в община Аврен
Здравец (област Хасково)

Здравец е село в Южна България. То се намира в община Димитровград, област Хасково, между селата Бряст и Странско.

История 
Създадено по времето на турското иго. След Освобождението в него се заселват преселници от Меричлери и други близки селища.

Културни и природни забележителности 
В селото има лековита чешма, наречена „Горчивата чешма“, за която се вярва, че е полезна за очите.
Ежегодният събор на селото се провежда на 9 май.

История 
Създадено по времето на турското иго. След Освобождението в него се заселват преселници от Меричлери и други близки селища.
Старото име на село Здравец е Съххатларе.

Бележки 

Села в област Хасково
Населени места в община Димитровград
Здравец (област Търговище)

Здравец е село в Североизточна България. То се намира в община Търговище, област Търговище.

История 
Археологически разкопки на 400 м източно от селото, близо до ЖП спирка Здравец, разкриват селищна могила от халколита, с диаметър 80 м и височина 4–5 м.

В Здравец (или Подгорица) се заселва и служи като енорийски свещеник учителят Георги Попнаумов от Бобища, Костурско.

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Културни и природни забележителности 
 Църквата в с. Здравец, обл. Търговище, е построена през 1895 г. от майстор Никола от Плевенско. Тя е трикорабна, куполна базилика, с една полукръгла апсида. Иконостасът е с 40 икони. Има просторен балкон за женско отделение. Притворът е построен по-късно. Над него се издига хубава камбанария, която е осветена от Варненския и Преславски митрополит Симеон през 1907 година. Храмът е висока масивна сграда, която доминира над цялото селище. От 2009 г. тук служи свещ. Анатоли Ангелов Тодоров, който е завършил теология в Шуменския университет.

Кухня 
Храната на беломорците е описана в извадка от книгата на Георги Каратанасов „Здравец. Досег с миналото“.

Източници 

Села в област Търговище
Населени места в община Търговище
Здравец (област Пловдив)

Здравец е село в Южна България. То се намира в община Лъки, област Пловдив.

География 

Село Здравец се намира в планински район.

История 
Старото име на селото е „Бозова бичкия“. Името е свързано със самото създаване и на селището. По данни от местното население историята по създаването е следната: Създава се като малко селце основно от работници на местен собственик на гори — Димитър Бозев. Той разполага гатер („бичкия“) в тази местност от там идва и името — Бозова бичкия.

Транспорт

Автобусен транспорт 
Има осигурен автобусен транспорт.

Железопътен транспорт 
В село Здравец няма железопътна гара.

Въздушен транспорт 
В село Здравец няма летище. Най-близкото е Летище Пловдив до Крумово.

Религии 
Населението в селото е смесено. Състои се от християни и мюсюлмани.

Обществени институции 
От няколко години в селото започват да се правят и плахи стъпки за селски туризъм. Има няколко къщи пригодени за тази цел.

Културни и природни забележителности 
В близост до селото се намират:
 Кръстова гора — на около 20 км,
 Местността Рожен – 8 км,
 Зимния курорт Пампорово – 17 км, и др.

Външни препратки 

Села в област Пловдив
Населени места в община Лъки
Здравец (област Разград)

Здравец е село в Североизточна България. То се намира в община Самуил, област Разград.

Външни препратки 

Села в област Разград
Населени места в община Самуил
Искър (област Варна)

Искър е село в Североизточна България. То се намира в община Вълчи дол, област Варна. До 1934 селото носи османското название Ак-коюн („Бяла овца“).

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав

Преброяване на населението през 2011 г. 
Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Източници 

Села в област Варна
Населени места в община Вълчи дол
Обекти, наречени на Искър
Искър (област Плевен)

Ѝскър е село в Северна България. То се намира в област Плевен, община Гулянци.

География 
Село Искър се намира на десния бряг р. Искър на около 3 км.от вливането в р. Дунав. Проведените мелиорации в района и изграждането на дигите увеличава обработваемите земи с около 5000 дк. В съседство са с.Гиген– 4 км, с.Славовица 8 км с.Баикал– 9 км, с.Крушовене през р. Искър 5 км. Общинският център Гулянци е на 24 км, а областният център Плевен е на 37 км.

История 
Предходни имена са Варненска махала, Селски дол, Гигенска махала. Селото съществува от тракийски времена 4-6 в. пр.н.е. като станция за охрана на пътищата и водите които минават през територията му./римски път от Виена до Констанца; водопровод за Улпиа Ескус; тракийска могила в местността Самодивска могила./

Религии 
По религия населението изповядва източно православно християнство.

Редовни събития 
През май хората от село Искър празнуват заедно традиционния празник Еремия. Празникът започва с водосвет и курбан в чест на пророка Еремия. Навремето хората са празнували Еремия във вековната дъбова гора в покрайнините на селото. Сега жителите и гостите на селото се настаняват под дълбоката сянка на парковите дървета, за да хапнат от вкусната курбан-чорба.

Външни препратки 
 www.sabori.bg

Бележки 

Села в област Плевен
Населени места в община Гулянци
Обекти, наречени на Искър
Каблешково (област Добрич)

Каблешково е село в Североизточна България. То се намира в община Тервел, област Добрич.

Редовни събития 

24.05 – сбор на с. Каблешково

Външни препратки 

Села в област Добрич
Населени места в община Тервел
Обекти, наречени на Тодор Каблешков
Каблешково (област Кърджали)

Каблешково е село в Южна България. То се намира в община Черноочене, област Кърджали.

География 
Село Каблешково се намира в района на Източните Родопи.

Външни препратки 

Села в област Кърджали
Населени места в община Черноочене
Обекти, наречени на Тодор Каблешков
Клисура (област Благоевград)

Клису̀ра е село в Югозападна България. То се намира в община Благоевград, област Благоевград.

География 
Село Клисура се намира в планински район на около 15 км западно от град Благоевград и на около 85 км югозападно от столицата София, до самата граница между България и Северна Македония, между двата склона на Влахина планина – Душев рид и Дренков рид. Селото се състои от 25 махали от по няколко къщи, почти всички от които са напуснати от бившите им жители. Всяка махала носи специфично наименование, което произлиза от фамилията на хората, заселили се там, като например, Гяурето, Янгелци, Бекярето, Капетанци, Мановци, Гоговци, Вакленци, Пишинето, Пандурето, Кумбарци и т.н.

Цялата територия на селото обхваща около 9000 декара, предимно дъбови и букови гори, прекъснати на места от обширни поляни.

История 
Най-вероятно името Клисура произхожда от самия ландшафт – каменен пролом. Най-старите заселници по тези земи са били пеонските племена. Останки от население от това време са намерени на около 3 километра от училището в селото. Следите от жилища, фрагменти от керамични съдове и други предмети носят тракийски характер.

Най-голям археологически обект в района на Клисура е Градището, намиращо се под връх Обел. Дебела стена от ломени камъни огражда пространство от около 10 дка площ. От северната страна на крепостта се забелязват останки от кула. Вътре се намират останки от жилища, строителна керамика и керамични съдове.

В 1891 година Георги Стрезов пише за селото:

Население 
Към 1900 година според известната статистика на Васил Кънчов („Македония. Етнография и статистика“) населението на селото брои 230 души, всичките българи-християни.

Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Личности 
Родени в Клисура

  Владо Чимев (1915 – 1942), български партизанин
  Гроздан Николов (1908 – 1942), български партизанин
  Никола Момчилов, доброволец в четата на Иван Атанасов – Инджето през Сръбско-българската война в 1885 година
  Сотир Атанасов (1876 – 1940), български военен и революционер
  Стоян Христов (1873 – 1961), български учен, икономист

Бележки 

Села в област Благоевград
Населени места в община Благоевград
Клисура (област София)

Клисура е село в Западна България. То се намира в Район Банкя, Столична община, област София.

География 
Селото е разположено на 25 км западно от столицата София.

Забележителности 
Край селото се намира обновеният женски манастир „Преп. Петка-Параскева“, известен като Клисурския манастир.

Редовни събития 
Събор на селото – 6 септември.

Събор на Клисурски манастир „Преп. Петка-Параскева“ – 14 октомври.

Транспорт 
Селото се обслужва от редовна линия на Центъра за градска мобилност - автобус 49. Линията се движи на интервал от 35 минути в делник, в предпразник и празник на 50 минути. Това прави селото, в категория с население под 100 души, с най-редовен транспорт в цялата страна.

Личности 
 Благой Иванов (1898-1951) – политик от БКП
 Евтим Митев (1948) – кметски наместник, политик от ГЕРБ

Галерия

Бележки 

Села в област София
Район Банкя
Кралево (област Хасково)

Кралево е село в Южна България. То се намира в община Стамболово, област Хасково.

Източници 

Села в област Хасково
Населени места в община Стамболово
Кралево (област Търговище)

Кралево е село, разположено в община Търговище, област Търговище.

География 
Село Кралево се намира на главния път, свързващ градовете Велики Преслав и Търговище. Отстои на 14 км югоизточно от общинския център.

История

Античност 
От всички регистрирани находки в Търговищко най-голям е броят на тези от периода на античността. Край Кралево се намират няколко тракийски могили, разкопани и публикувани от археолога Георги Гинев. През 1979 година край селото е открито т.нар. „Кралевско съкровище“, датирано между 4 и 3 век пр. Хр. В могилно погребение край Кралево са открити находки, съдържащи тракийско въоръжение - бронзов шлем, железен меч и сребърен нагръдник от ІІІ в. пр.н.е.

Средновековие 
В началото на X век в района на селището се развива занаятчийското производство, обслужващо близката столица Преслав.

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Селско стопанство 
Тука се намират големи лозови масиви от Мускат Отонел, Шардоне, Ракацители и десертният сорт Болгар.

Селото е богато и на овощни градини и лукови насаждения.

Освен това се засаждат и различни житни култури като пшеница, ечемик, слънчоглед и царевица.

Още 
В село Кралево се намира местността „Чаушйолу“, където има чешма и прекрасна поляна.

Библиография 
 Гинев, Георги. Тракийски могили при село Кралево, Търговищко. Варна, Зограф, 2000, 107 с.

Източници 

Села в област Търговище
Населени места в община Търговище
Марчел Юреш

Марчел Юреш () е актьор от Румъния. Участвал е в игралния екшън филм „Миротвореца“ (1997).

Външни препратки 
 

Румънски актьори и актриси
Лисец (Софийска област)

Лисец е село в Западна България. То се намира в община Самоков, Софийска област. То е първото обезлюдено село в община Самоков.

География 
Село Лисец се намира в планински район, във Верила.

Население 
 1934 г. – 189 жители
 1946 г. – 212 жители
 1956 г. – 150 жители
 1975 г. – 2 жители
 1992 г. – 0 жители

История 
Селото е възникнало около XVII - XVIII век, подобно на селата Яребковица и Плана от преселници от витошкото село Чуйпетлово, изхранващи се с планинско овцевъдство.

Бележки 

Села в Софийска област
Населени места в община Самоков
Малина (област Бургас)

Малина е село в Югоизточна България. То се намира в община Средец, област Бургас. Старото име на селото е Харман къръ. През 1934 г. е преименувано на Малина.

География
Селото се намира на 19 km от общинския център Средец и на 49 km от областния център Бургас.

История

Население

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Природни забележителности 
В селото има пещера с името „Кара Кольовата дупка“, която се намира до реката.

Източници 

Села в област Бургас
Населени места в община Средец
Малина (област Добрич)

Малина е село в Североизточна България. То се намира в община Генерал-Тошево, област Добрич.

Редовни събития 
 14 юни – събор на селото

Външни препратки 
 Информация от Официален сайт на Община Генерал Тошево

Села в област Добрич
Населени места в община Генерал Тошево
Мечка (област Плевен)

За другото българско село с име Мечка вижте Мечка (Област Русе). 

Мѐчка е село в Северна България. То се намира в община Плевен, област Плевен.

Част от данните не са попълнени, но бихте могли да ги добавите.

Обществени институции 
 Църква „Св. Петка“

Водоснабдяване 
Общото водоснабдяване на село Мечка е пуснато на 30 април 1967 година. Главните строителни работи са извършени от 26 март до 30 април същата година.

Личности 
 Родени в Мечка
 Иван Блажев, скулптор

Галерия

Литература 
 Ангелов, Ангел. Село Мечка, Плевенско, Кратка история. Плевен: „ЕА“ ЕООД, 1995, 197 с.
 Ангелов, Ангел. Село Мечка, Плевенско, Родословия. Габрово: „Габрово принт“ ЕООД, 1999, 379 с.
 Ангелов, Ангел. Говорът на село Мечка, Плевенско. Габрово: Принт, 2002,

Външни препратки 
 В село Мечка - като след война, BTV, 28 март 2012 г.

Села в област Плевен
Населени места в община Плевен
Николаево (област Велико Търново)

Николаево е село в Северна България. То се намира в община Стражица, област Велико Търново.

География

История 
Селото е било българска махала в турското село Юрюклеръ, което преведено на български значело – „буйни коне“ или „табун коне“. Юрюклери е било прекръстено в с. Николаево веднага след Освобождението. в памет на главнокомандующия армията при освобождението на България от османска власт, Великия княз Николай Николаевич (с указ № 56 от 28 март 1885 г.) Основно събитие през Руско-Турската война е „Битката при Чаиркьой“ на 9/21 септември 1877 г. когато след ожесточен бой за командната височина по шосето с. Чаиркьой (Камен) – с. Юруклер (дн. Николаево) Османската армия претърпява тежка загуба от 1500 убити и ранени. Руските загуби са 500 убити и ранени. Загиналите руски войни са погребани в осем братски могили при с. Камен.

Съобразно статистическите данни населението на селото се характеризира със следната демографска динамикака:

 1880 г. – 498 ж. /327 българи, 171 турци/
 1887 г. – 503 ж. /480 б., 3 т., 20 цигани/
 1892 г. – 555 ж. /544 б., 11 т./
 1900 г. – 647 ж. /634 б., 7 т., 6 ц./
 1905 г. – 736 ж. /707 б., 12 т., 17 ц./
 1910 г. – 780 ж. /755 б., 25 ц./

Към 2014 г. селото е сравнително обезлюдено и наброява до 80 жители-българи и около 10 временно пребиваващи цигани и турци – при близо 200 годни за живот къщи.

Землището на селото, в поголямата си част е изкупено от местния арендатор и други земевладелци.☁

В горния рай на селото извира река Черни лом – оттук и името на следващото село по реката с. Лом Черковна или може би обратното – от името на селото реката си е получила името. Другата забележителност на селото е могилата. Тя е почти в средата на селото. Произходът ѝ може би още не е установен, но е ясно, че е изкуствена и е от стари времена. Върхът на могилата представляваше кръгла и равна поляна. Особено атрактивна е и селската чешма, която дори и в най-сухите периоди не променя своя воден дебит и ниска температура.

Културни и природни забележителности 
Полето във формата на сърце, училище, което вследствие е съборено.

Редовни събития 
Събора на селото е първата седмица от месец ноември.

Села в област Велико Търново
Населени места в община Стражица
Николаево (област Габрово)

Николаево е село в Северна България. То се намира в община Трявна, област Габрово.

География 
Село Николаево се намира в планински район на главния път между Трявна и Габрово. В Николаево се пресичат три от старите коларски пътища (понастоящем пътеки), които свързват северна и южна България. На 20 километра югозападно по билото на Стара планина (с около 100 м над надморското равнище на селото) се намира връх Шипка. Старите хора разказват как техните деди са ходили пеша на училище в Боженци по пряка пътека от местността Сечен Камък.

История 
Николаево се сдобива с настоящото си име след Освобождението 1878 г. По време на Османската империя селото дълго време се нарича Дупините.

Културни и природни забележителности 
Николаево е известно с хайдушките дружини които са се подвизавали в този район. Днес селото няма училище, църква или дори магазин. Все още е запазена къщата, където Васил Левски е отсядал за почивка и срещи с революционери при дългите си пътувания из страната. Известен е лековития извор между двата високи бряста в края на селото, за който се говори, че спомага за плодовитост, бъбречни проблеми и други заболявания.

Бележки 

Села в област Габрово
Населени места в община Трявна
Николаево (област Перник)

Николаево е село в Западна България. То се намира в община Радомир, област Перник.

География 
Николаево е разположено в източните склонове на южния дял на планината Черна гора (Горнострумски хребет), на 3 км от град Радомир.

История 
Възниква на мястото на бивш турски чифлик.

Източници 

Села в област Перник
Населени места в община Радомир
Николаево (област Плевен)

Никола̀ево е село в Северна България. То се намира в община Плевен, област Плевен.

География 
Селото се намира на 22 км от общинския и областен център град Плевен. Най-близкото населено място е село Ласкар – на 3 км северно. През село Николаево минава река Чернялка.

История 
Старото име на селото е Пърдилово. Това е посочено в речника на братя Данчови. „Пърдило“ се нарича кошарата, в която се отглеждат овце.

Културни и природни забележителности 

 Празникът на селото се отбелязва традиционно на 24 май
 На Никулден традиционно се прави водосвет в църквата „Св. Николай Чудотворец“

Известни личности 
 Тоно Лазаров Тонов (7 февруари 1927 – 1970) – поет, завършва гимназия в Ловеч. Следва Сoфийски университет, специалност Българска филология. По-късно става редактор в Радио София, където кaто заместник главен редактор на детско младежкия отдел създава различни рубрики с постоянни герои. Автор на много детски приказки, стихотворения и поеми. От 1962 до смъртта си е отговорен редактор на младежкия отдел в БНТ.
 Неда Антонова (р. 1940) – българска писателка

Бележки 

Села в област Плевен
Населени места в община Плевен
Николаево (област Сливен)

Николаево е село в Югоизточна България. То се намира в Община Сливен, област Сливен.

География 
Разположено е сред възвишенията на Сърнена гора: Дик тепе, Фърчански баир и Хендешки баир, обединени около център, сред който се разстила Шашкън дере.

История 
До 1878 година името му е Мутишов чифлик.

Променя няколко пъти името си – Айякьой, Екьой, Еникьой, Екьово, и след освобождението от османска власт – Николаево.

Редовни събития 
Ежегодно на 24 май се чества празникът на селото.

Бележки 

Села в област Сливен
Населени места в община Сливен
Пещера (област Смолян)

Пещера е село в Южна България. То се намира в община Смолян, област Смолян.

География 
Село Пещера се намира в планински район.

Бележки 

Села в област Смолян
Населени места в община Смолян
Прилеп (област Бургас)

Прилеп е село в Югоизточна България. То се намира в община Сунгурларе, област Бургас.

География
Село Прилеп се намира в Югоизточна България на 20 km от общинския център Сунгурларе и на 85 km от областния център Бургас. Населението му е 771 души през 2007 г.

История 

Според легендата името Прилеп идва от факта, че селото е прилепено към планината. Друга легенда твърди, че в Прилеп никога не са безчинствали турци по време на османското владичество. Местните така пазели проходите към селото, че турски потери така и не влезли. За да си гарантират относителната свобода, прилепчани се съгласили да плащат т.нар. „войнушки данък“ на валията на Сливен.

Население

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Обществени институции 

 Кметство
 Читалище „Васил Левски – 1929“
 Основно училище „Васил Левски“

Спорт 
След повече от 25 години в селото беше възстановен футболният отбор. През сезон 2012/2013, местния тим „Балкан“ (Прилеп) се състезава в Бургаската Б-ОФГ-Запад.

Източници 

Села в област Бургас
Населени места в община Сунгурларе
Прилеп (област Добрич)

Прилеп е село в Североизточна България. То се намира в община Добричка, област Добрич.

Старото му име е Чукурово.

Част от данните не са попълнени, но бихте могли да ги добавите.

Външни препратки 

Села в област Добрич
Населени места в община Добрич-селска
Раковски (област Добрич)

Раковски е село в Североизточна България. То се намира в община Каварна, област Добрич.

Редовни събития 
На 3 юни се празнува сбора на селото, а през октомври се състои празникът – „Весела трапеза от есенни гозби“.

Източници 

Села в област Добрич
Населени места в община Каварна
Обекти, наречени на Георги Раковски
Раковски (област Разград)

Рако̀вски е село в Североизточна България. То се намира в община Разград, област Разград.

География 

Раковски е село в Североизточна България. Селото се намира в община Разград, област Разград, с жп спирка и прелез по линията от Варна за Русе.

Население – 2639
Надм. височина – 276 м.

Пощ. код – 7264
Тел. код – 084728
МПС код – PP
Кметство – Раковски

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Личности 
Свилен Симеонов (до 2000 г. Танер Узунов) – сержант от френския чуждестранен легион, убит при сражение в Афганистан на 20 януари 2012.

Източници

Външни препратки 
Сайтът на селото: selorakovski.eu 

Села в област Разград
Населени места в община Разград
Обекти, наречени на Георги Раковски
Садово (област Бургас)

Садово е село в Югоизточна България. То се намира в община Сунгурларе, област Бургас.

География
Село Садово се намира на 18 km от общинския център Сунгурларе и на 99 km от областния център Бургас. То е разположено на средния склон на Източна Стара планина, в долината на река Луда Камчия, обградено с широколистни дъбови и букови гори. Неговото землище заема южните разклонения на Върбишкия проход. Село Садово е разположено на пътя, свързващ Върбишкия с Котленския проход и оттам с градовете Котел, Сливен, Ямбол, Шумен, Омуртаг, Сунгурларе, Карнобат. Най-близко разположените селища са Медвен (родното място на Захари Стоянов), Бероново, Везенково и Дъбовица (Шехово).

История

Население

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Редовни събития 
На 24 май се провежда събор на селото.

Източници

Външни препратки 
 www.sadovo.eu

Села в област Бургас
Населени места в община Сунгурларе
Садово (област Варна)

Садово е село в Североизточна България. То се намира в община Аврен, област Варна, и е на около 7 км от село Казашка река. Старото име на селото е Сулуджа-али („Високо водно място“).

История 
Българският облик на селото се оформя около 1829-30 г., когато се заселват няколко семейства ваяци от Голица и Еркеч и така заедно с околните села Венелин, Аврен и Здравец създават поредната еркешка колония.

Един от най-знаменитите кметове на селото е Кольо Душков, роден през 1915 г. в селото и участвал във Втората световна война. Той е кмет от 1965 г. до 1998 г. Прекарва ток и вода и асфалтира цялото село. Организира цех за производство на керамични съдове и свежда безработицата до минимум. Създава магазини, детска градина, училище и поща. Отначало в селото има един телефон, но след три години телефон вече има във всеки дом.

Население

Етнически състав

Преброяване на населението през 2011 г. 
Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Религии 
Основната религия в селото е православието. Църквата в селото е осветена през 1869 г. и е именувана на св. Димитър Солунски.

Редовни събития 
Съборът на селото се празнува на 7 ноември - Димитровден (по стар стил).

Личности 
 Тодор Митев, член на Варненския окръжен съд през 1923 г.

Източници 

Села в област Варна
Населени места в община Аврен
Садово (област Благоевград)

Са̀дово е село в Югозападна България. То се намира в община Хаджидимово, област Благоевград.

Население

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

География 
Село Садово се намира в планински район.

История 
От османски поименен регистър от 1478 година става ясно, че към тази дата в Садово са живели 116 немюсюлмански домакинства, 12 на тюркмени-мюсюлмани и 9 новоприели исляма.

Църквата „Света Параскева“ е от 1863 година. В „Етнография на вилаетите Адрианопол, Монастир и Салоника“, издадена в Константинопол в 1878 година и отразяваща статистиката на мъжкото население от 1873 година, Садово (Sadovo) е посочено като село със 78 домакинства и 65 жители мюсюлмани и 200 българи. В 1889 година Стефан Веркович (Топографическо-этнографическій очеркъ Македоніи) отбелязва Садово като село с 44 български и 24 турски къщи.

В 1891 година Георги Стрезов пише за селото:

Към 1900 година според известната статистика на Васил Кънчов („Македония. Етнография и статистика“) населението на селото брои 401 души, от които 288 българи християни и 113 турци.

Селото е населено с местни българи и потомци на бежанци от Егейска Македония и по-точно от района на днешните селища Като Неврокопи (Зърнево) и Като Вронду (Долно Броди). Последното село от българска страна преди граничният пункт Илинден - Ексохи (Възем).

Редовни събития 
Всяка година на 14 октомври има събор в чест на Света Петка. Празникът се отбелязва на селския площад.

Бележки 

Села в област Благоевград
Населени места в община Хаджидимово
Скала (област Бургас)

Скала е село в Югоизточна България. То се намира в община Сунгурларе, област Бургас.

География
Село Скала се намира на 9 km от общинския център Сунгурларе и на 90 km от областния център Бургас. Разположено е в планински район.

История 
В миналото, независимо, че селото е било чисто българско, е носело турското име Каябаш, което означава „голяма скала, издигаща се над другите“. Преди селото от северната страна на пътя е Каябашкото езеро, което се подхранва от карстов извор. По западното му крайбрежие са открити останки от наколни жилища на праисторически хора. Тези останки са дали повод да възникне сред народа легенда за изчезнало старо село. Тя била записана и публикувана за пръв път през 1866 г. от възрожденеца Илия Блъсков чрез неговата „Изгубена Станка“. В 1872 г. пътешественикът Канец посетил селото и езерото. Между другото, той пише, че според преданието на мястото на езерото имало село с черква и че някога тук станала голяма катастрофа. В една нощ внезапно водата се издигнала и погълнала селото, нивите и лозята. В сегашното село, разположено по-ниско е останал от църквата на потъналото село само един камък с кръст. След това пътешественикът добавя, че никой не смеел да се засели при тази коварна вода, макар и да е пълна с риба.

Как е станала тази катастрофа е лесно обяснимо. Навярно, при някое силно земетресение земните пластове са били разместени, водата е изригнала нагоре и погълнала селото в своята бездна. Сметнали станалото за чудо, народът създал култ към тази вода и езерото е било обявено за свято.

През XII в. византийската дворцова летописка Анна Комнина, в своите хроники нарича езерото свято. Някога турците са го наричали „хисар гьол“ (крепостно блато). По време на Руско-Турската война през 1877-1878 г. топографите на руския Генерален щаб съставили подробна карта на цяла България и в нея езерото е означено „святото блато“, както народът го наричал.

Към края на юни 1884 г. проф. К. Иречек посещава селото и описва езерото. Той пише, че то има овална форма, от запад към изток - около 1200 крачки дълго. От южната страна било заобиколено от ниски, горе-плоски скали, над които водел съединителен път. На северния му бряг се издигала уединена скала. Върху нея намерил развалини от антична и средновековна крепост, издигната точно срещу южния вход на Върбишкия проход.

На юг близо до езерото се издига вр. Чуката (511 м). Тук има останки от друга древна крепост. Изгледът от върха на юг е по-ясен, отколкото на скалата. Добре се виждат Светиилийските и Манастирските възвишения, Сакар планина, р. Тунджа и Странджа планина. На югоизток като на длан се наблюдава Сунгурларска долина, част от Карнобатското поле и самия град, и подбалканския път за южна България...

Население

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Източници 

Села в област Бургас
Населени места в община Сунгурларе
Скала (област Силистра)

Скала (до 1950 г. Недино) е село в Североизточна България. То се намира в община Дулово, област Силистра.

География

История 
След проучванията в Южна Добруджа, където близо 50 години се провеждат разкопки на селища и некрополи, стават известни два византийски моливдовула от средновековната крепост при Скала. Единият е на Леон - протоспатарий при манглавитите, датиран в 70-те − 80-те години на Х в., а другият – на Анастасий, асикрит от края на Х − първите десетилетия на ХI в. Те свидетелстват, че след разорението на Добруджа, настъпило след военната кампания на киевския княз Светослав I и завладяването на областта от Йоан Цимисхий, околността на днешното село Скала отново е населена, а в крепостта е настанен византийски гарнизон. През 1032 или 1036 година печенегите опустошават и разрушават Дръстър и средновековните селища в района на днешните Цар Асен, Скала и Одърци. Вероятно местното българското население напуска земите си, в които се нас­таняват печенезите.

В османски регистри от 1676 г. селото е споменато като Сеид Али факъх, като до 1942 г. носи името Сеид Алифакъ. По Букурещния мирен договор от 1913 г. е отстъпено на Румъния. През 1940 г. е върнато на България по Крайовската спогодба от 1940 г.

Източници 

Села в област Силистра
Населени места в община Дулово
Славяново (област Хасково)

Славяново е село в Южна България. То се намира в община Харманли, област Хасково. До 1907 г. е наричано Корашлии, а до 1946 г. носи името Князъ-Борисово.

География 
Селото е разположено в рида Хухла, на северните ниски части на Хасковската хълмиста област. Покрай селото протича Бисерска река. От общинския център Харманли отстои на 21 км югозападно, от областния център Хасково отстои на 32 км югоизточно.

Население

История 
Село Корашлии е основано по време на Османската империя от някой си Горуж-бей, от чието име се счита, че произхожда наименованието на селището. Пръвоначално е населено само с турци, но по-късно е имало и българска махала, около 1530-1580 г. част от турците са се изселили поради болест, като имотите им са били изкупени от българи.

През 1878 г. село Корашлии попада в състава на Източна Румелия. Към 1880 г. в селото има 298 къщи, в които живеят 314 отделни семейства, населението е изцяло българско, от което 838 са мъже, а 806 жени.

През 1907 г. със заповед на Министерството на вътрешните работи, селото е преименувано на Князъ-Борисово.

При избухването на Балканската война един човек от Князъ-Борисово е доброволец в Македоно-одринското опълчение.

В землището на селото има конусовидни могили, по всяка вероятност стари тракийски гробници.

Към 1926 г. обработваемата земя на селото е 18334 декара, където се засяват предимно зърнени храни. Къщите са едноетажни с дворове и градини, изградени са от камък, керпич и тухли, покрити с обикновени керемиди. Поминъка на хората е земеделие, скотовъдство, бубарство, лозарство, тутюнопроизводство, както и по-малко занаятчийство. Към 1930 г. в селото има изградени и функциониращи община, прогимназия, черква, пощенска станция, читалище, кредитна кооперация, популярна банка, околийска лечебница, полицейски участък, 6 манифактурни магазина, 4 воденици и една моторна мелница, както и 20 километрово шосе до гр. Харманли.

На 5 януари 1946 г. селото е преименувано от Князъ-Борисово на Славяново.

Културни и природни забележителности 
 храм „Св. архангел Михаил“ на Харманлийска духовна околия на Старозагорска епархия на БПЦ
 Народно читалище „Развитие – 1903“

Личности 
Родени в Славяново
 ген. Румен Радев (р. 1963), петият президент на Република България.
 Професор Тянко Йорданов
 Професор Иван Домбалов

Бележки 

Села в област Хасково
Населени места в община Харманли
Средец (област Смолян)

Средец е село в Южна България. То се намира в община Неделино, област Смолян.

География 
Село Средец се намира в планински район. Средец е най-голямото село в Неделинска община. То се намира в подножието на най-високия връх в Източните Родопи Алада, който е висок 1241 метра, от който се вижда Бяло море.

История 
Средец се намира в полите на първенеца в източните родопи връх „Алада“, който е висок 1241, и от който се вижда Бяло море. То е второто по големина селище в Неделинска община. То е разположено между два потока, които се съединяват в края на селото и дават началото на Тикалска река. Старото име на Средец е „Капенек“. Също така в миналото е било известно и с наименованието „Тикла“. Първоначалните заселници са се установили в местността „Селището“, която се намира на 2 километра северозападно от сегашното положение на селото.

Редовни събития 
В село Средец се провежда събор на 24 май.

Други 
Нос Средец на остров Смит в Антарктика е наименуван на селото.

Бележки

Външни препратки 
 Официален уебсайт 

Села в област Смолян
Населени места в община Неделино
Средец (област Стара Загора)

Средец е село в Южна България. То се намира в община Опан, област Стара Загора.

История 

Старото име на селото е Сиромашлии.

Други 
Нос Средец на остров Смит в Антарктика е наименуван на селото.

Бележки

Външни препратки 

Села в област Стара Загора
Населени места в община Опан
Стража (област Търговище)

Стража е село в Североизточна България. То се намира в община Търговище, област Търговище.

История

Древност 
Налице са археологически сведения за три селища в землището на днешното село, които са населявани от дълбока древност. Първата селищна могила - Калайджи дере, е датирана от халколита. Тя е с диаметър 60 м и височина 4,5 м, разположена на 1 км източно от селото, на десния бряг на приток на река Врана, като попада и в землището на село Руец. Второто разкрито селище - Стража 1, е от неолита и е разположено на 1 км североизточно от селото, в овощна градина на левия бряг на приток на река Врана. Третото селище е населявано през халколита, Римския и Ранносредновековния период. То е разположено на 2 км източно от селото, в местност Падиша, на брега на река Умник, приток на Врана.

Османски период и легенда за името на селото 
Има легенда за името на селото и неговото възникване. Селото в средните векове 15 - 16 век се е намирало на около 3 км източно от сегашното му местонахождение. Там както е сега населението е било турско и българско. Ражда се обаче красива мома българка, наричана Стратижа. Турците започват да задирят младата и хубава българска жена, а за да я предпази баща и изнася цялото си семейство и се заселва на място, където е сегашното село, или до „Дядо Митковата чешма“. Така започват да прииждат и други семейства и се формира новото селище, чието име е част от името на тази българка.

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Култура 
Поради демографския срив Детската градина и училището са затворени. Функционира читалище „Развитие“. Последната сграда на читалището, която се намира в центъра на селото е открита през 1972 година. Преди това то се е помещавало в две стаи в стария център на селото, където се предполага че е основано селото. При разкопките на площада пред читалището трактор пропада и след идването на археолози от Търговищкия исторически музей се установява, че това е древноримска керамична пещ. Те преценяват, че това не представлява историческа ценност и находката е заровена, а отгоре е положен асфалт. Към читалището има сформирана фолклорна певческа група, която има завоюван златен медал от Фолклорния фестивал „Копривщица-2010“.

 Народно читалище „Развитие – 1926“ (основано през 1926 г.)
 ФК Искра - футболен клуб, състезаващ се в ОФГ Търговище

Религия 
В селото има два храма:

 Джамия
 Църква „Света Параскева“ - построена през 1923 г.

Други 
До 2010 година в селото функционира Дом за деца с увреждания „Св. Мина“, към месец януари 2009 година в него живеят 21 деца и 39 младежи.

Източници 

Села в област Търговище
Населени места в община Търговище
Стража (област Смолян)

Стража е село в Южна България. То се намира в община Смолян, област Смолян.

География 
Стража е село в средните Южни Родопи. Намира се в община Смолян, на 6 километра от самия град и на 15 километра от курортния комплекс Пампорово.

Над селото има връх (скала), който е наричан с различни имена като: Стената, връх Стража, Стражарника или по думите на местните жители Стеньота. Той е с надморска височина от 1354 метра. Селото е разположено под южния склон на върха и е с надморска височина от 1150 метра на центъра.

Стража е изградено върху пресечена терен в три основни махали с околовръстен полигон 222,576 декара. Населението му е от 108 жители с постоянен и 20 жители с настоящ адрес по проучвания от 2009 година. Селото се намира високо в планината и е ориентирано на юг, накъдето се открива панорамна гледка.

История 
Селото се нарича така, защото през римско време са минавали кервани, през една скала, наречена „Стената“, там имало пазачи (стражари), които пазили керваните. Местните разказват различни легенди, свързани със селото:
 След битка край пазената от стражарите скала златото, пренасяно от един керван, е останало там заровено, но и до днес така това злато никой не го знае къде е.
 Носи се легенда, че при тази скала има тунел, който води до съседното село Тикале и това било скривалище на хората от Стража.

Религии 
Населението е 100% мюсюлмани и изповядват исляма. В селото има реконструирана изцяло джамия. По данни – старата е на над 500 години.

Редовни събития 
Всяка година мюсюлманското настоятелство организира курбан. Чества се Рамазан и Курбан байрам.

Източници

Външни препратки 
 Ловно-рибарска дружина Стража

Села в област Смолян
Населени места в община Смолян