alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Al-Qaeda

Al-Qaeda () – og med følgende translitteration: al-Qaida, al-Qa'ida, al-Quaida, el-Qaida, äl-Qaida, Al Kajda – betyder "grundlaget" eller "basen".

Det er en sunni-islamisk, paramilitær global bevægelse grundlagt af Osama bin Laden og Ayman al-Zawahiri i slutningen af 1980'erne som et samlingspunkt for arabere, som kæmpede i Afghanistan mod Sovjetunionen. Al-Qaeda bistod med at rekruttere, finansiere, transportere og træne sunnimuslimske ekstremister til den afghanske modstandsbevægelse. Al-Qaeda har optaget medlemmer af den nu nedlagte gruppe, al-Jihad.

Gruppens nuværende mål er, i samarbejde med andre ekstremistiske grupper, at vælte ikke-muslimske regimer samt at fjerne vesterlændinge og andre ikke-muslimer fra muslimske lande. Eksempelvis kræver Al-Qaeda at USA fjerner sine styrker og militærbaser fra Saudi-Arabien.

I februar 1998 udsendte Al-Qaeda manifestet "Verdens islamiske front for jihad mod jøderne og korsfarerne" hvori det blandt andet lød at det var en muslims pligt at dræbe amerikanere, civile som militære, samt deres allierede over hele verden.

Den 11. september 2001 kaprede 19 Al-Qaeda medlemmer 4 amerikanske passagerfly og styrede to af dem ind i World Trade Center i byen New York, det tredje ind i Pentagon ved Washington D.C., mens det fjerde styrtede ned i en mark ved Shanksville i Pennsylvania. Omkring 3.000 personer blev konstateret døde eller meldt savnede i forbindelse med disse aktioner.

Al-Qaeda har også taget ansvaret for bombeangrebene i august 1998 af de amerikanske ambassader i Nairobi i Kenya, samt i Dar es-Salaam i Tanzania. I forbindelse med disse angreb blev der meldt om 301 døde personer samt omkring 5.000 sårede. I angrebet på U.S.S. Cole den 12. oktober 2000 mens den lå i havn i Aden i Yemen blev 17 besætningsmedlemmer dræbt, og yderligere 39 såret.

Ydermere hævder Al-Qaeda at have nedskudt amerikanske helikoptere og dræbt amerikanske soldater i Somalia i 1993 samt at have udført 3 bombeaktioner mod amerikanske soldater i Aden i Yemen i december 1992.

Al-Qaeda hævder senest at have stået bag terrorangrebet imod den danske ambassade i den pakistanske hovedstad, Islamabad den 2. juni 2008. Angrebet blev udført af en selvmordsbomber, der med en bil med diplomati-nummerplader kom tæt nok på ambassaden til at sprænge hul i muren ind til bygningen. 2 ambassademedarbejdere, en dansk statsborger og mindst 3 andre blev dræbt ved angrebet, der efterlod et en meter dybt krater i vejen foran ambassaden. Omkring 35 mennesker blev såret ved angrebet. Det var det første og eneste bombeangreb imod en dansk ambassade nogensinde.

En dokumentar, The Power of Nightmares (Frygten for politik) vist på hhv. BBC og DR2 har draget eksistensen af Al-Qaeda som en verdensomspændende og koordineret terrororganisation i tvivl. Dokumentaren præsenterer en teori om at Al-Qaeda er så løst knyttet sammen at det er svært at se at organisationen er større end en lille klike omkring Osama Bin Laden.

Fodnoter

Eksterne henvisninger
Arkona

Arkona, også kaldet Jaromars Borg (tysk: Jaromarsburg), var vendernes borg på Rügen, og et kultsted for guden Svantevit, der dyrkedes i form af en kæmpemæssig træstatue, som af Saxo Grammaticus er beskrevet som havende 4 hoveder. Borgen var naturligt beskyttet i form af en næsten lodret klinteskrænt ned mod Østersøen. På landsiden var der anlagt en kredsformet jordvold.

I 1136 erobredes borgen af Erik 2. Emune, og de slaviske vendere tvangsdøbtes, men så snart ledingsflåden forlod området, genoptog man den gamle religion, og fæstningen tilbageerobredes.

I 1168 angreb og erobrede Valdemar den Store sammen med biskop Absalon og hans bror Esbern Snare borgen, og tilintetgjorde det store gudebillede. Øen gjordes til et dansk len, og der byggedes kirker, som med pavens godkendelse lagdes ind under Roskilde Stift.

Vest for Kap Arkona ses Königstreppe (= Kongetrappen), med 230 trin opad den 42 meter høje klint. Navnet er til minde om Frederik 2. af Sverige fra den tid, da Rügen var svensk. I 1833, da var Rügen blevet preussisk, fik Frederik Wilhelm 3. af Preussen anlagt en landingsplads og en trappe til ære for dampskibet Hercules, der deltog i den kejserlige russiske kronometer-ekspedition.  Fra dette punkt blev den første telegrafkabel lagt under Østersøen over til Sverige i 1865. Egnen begyndte at tiltrække sig turister, der ofte lagde til ved landingspladsen ud for trappen. Den blev dog helt raseret under stormfloden i 1953; men en ny Königstreppe stod færdig i 1995 på det samme historiske sted. I 2012 blev den igen så beskadiget, at den i 2017 stadig er afspærret. 

I 1927 blev navnet brugt til en tysk ocean liner, Cap Arcona.

Ønsker man at besøge resterne af Arkona-fæstningen og kommer dertil i bil, skal bilen parkeres nogle kilometer væk. Man kan dernæst gå, cykle eller tage med det særlige såkaldte "arkonatog"  ud til Kap Arkona, der er kendetegnet ved tre fyrtårne. I 2008 blev det forbudt at gå ind på selve fæstningsområdet, da der er fare for nedstyrtning på grund af havets erosion.

Noter

Eksterne henvisninger 
 Kap Arkona 
 
Bygninger, konstruktioner og anlæg fra middelalderen
Borge i Tyskland
Rügen
Grubehus

Et grubehus er en mindre bygning delvist nedgravet i jorden og ofte med en arne. Bygningstypen kendes fra jernalderen til tidlig middelalder.

Grubehuse er udgravet flere steder i landet, og en del museer og historiske værksteder har udført rekonstruktioner. Bl.a. Moesgård og  Haderslev Museum.

Jernalder
Skandinavisk jernalder
Bygninger, konstruktioner og anlæg fra vikingetiden
Middelalderlig arkitektur
Beboelsesbygninger
Hustyper
Eschede-ulykken

Eschede-ulykken, der var en af de alvorligste jernbaneulykker i Tyskland nogensinde, indtraf den 3. juni 1998, da ICE 884 Wilhelm Conrad Röntgen afsporedes ved Eschede. 101 personer omkom, og 88 blev alvorligt kvæstet.

Onsdag den 3. juni 1998 var ICE 884 Wilhelm Conrad Röntgen på vej fra München til Hamburg. Ved Eschede var hastigheden omkring 200 km/t. Cirka 2 km før Eschede brød en defekt hjulring på forreste vogns tredje aksel sammen, og ved et efterfølgende sporskifte ved indkørslen til Eschede afsporedes toget kl. 10.49. Det forreste lokomotiv blev revet løs fra resten af toget og fortsatte næsten uden skader gennem Eschede, indtil det automatisk blev bremset.

Togets tredje vogn stødte mod bropillerne på en vejbro, og sammenstødet fik den fjerde vogn til at løfte sig og ramme broen på en måde, der fik denne til at bryde sammen.

Brodækket faldt ned over bageste del af femte vogn og maste denne fuldstændig, og de efterfølgende vogne, 6 til 12, pressedes i zig-zag sidelæns op mod broen og blev svært beskadiget, medens det bageste lokomotiv afsporedes og kørte ind i vragdyngen.

Ulykken fik de europæiske myndigheder til at se nærmere på andre tog. Således resulterede det alene i Tyskland i, at man i løbet af et par uger udskiftede alle lignende hjul på togene. Desuden indledte man i Frankrig en lignende undersøgelse af TGV-togene, som ICE-teknologien er inspireret af.

Se også 
 Santiago de Compostela-ulykken

Eksterne henvisninger 

 Film Zug 884 (tysk, 2008)

Jernbaneulykker i Tyskland
Begivenheder i 1998
Isslag

Isslag er et fænomen, der opstår, når underafkølet regn rammer jorden og straks omdannes til is. På denne måde indkapsler regnen på meget kort tid alt den rammer i et jævnt lag is, hvilket kan give ekstremt glat føre; dette lag omtales ofte, til nogen forvirring, som et islag (for forklaring om islag se Frysende våde vejbaner). Isslag staves derfor ofte fejlagtigt islag, da folk forveksler det med dette lag af is. Der er dog tale om slag af is, fordi de underafkølede vanddråber straks ved overfladekontakt bliver til is, derfor isslag.

Forklaring 

Den underafkølede regn opstår, når der i en ellers frysende kold atmosfære findes et varmt lag i få hundrede meters højde med temperaturer over frysepunktet. Nedbøren forlader skyerne som sne, men smelter i det varmere luftlag og danner herefter regn. Når regnen forlader det varmere luftlag igen, bliver det nu underafkølet til en temperatur under 0 grader, men når ikke at fryse til iskorn (frosne regndråber) eller kornsne (frosne finregndråber) før den rammer jorden, men fryser straks til is ved anslag og danner en hård, ekstremt glat overflade overalt.

Fænomenet i Danmark 

I Danmark er fænomenet isslag relativt almindeligt som oftest i senvinteren, og forekommer et par gange om året. Vi får i Danmark typisk isslag, når en varmfront om vinteren passerer ind i Danmark fra sydvest. Den varme luft lægger sig højere, mens den kolde luft i nogen tid forbliver ved jordoverfladen. Dette skaber den usædvanlige situation, at der i en kortere periode er koldere ved jorden end højere oppe, og hvis der nu begynder at falde nedbør er betingelserne for isslag til stede.
Da isslag forekommer i forbindelse med en passerende varmefront er fænomenet heldigvis relativt kortvarigt, da isen efter varmefrontens endelige indmarch hurtigt smelter igen. I visse sjældne situationer kan fronten dog vende sig igen til fordel for koldere østenvind, der holder temperaturen under 0 grader. Isen kan derefter blive liggende, til stor fare og gene for alle, der bevæger sig ud.

Problemer i forbindelse med isslag 

Isslag skaber langt større problemer end andre typer nedbør. Det glatte lag af is der dækker alle overflader – f.eks. på veje, træer og elledninger – gør det ualmindeligt svært at bevæge sig rundt på gader og veje, og er dermed til stor fare for alle slags trafikanter. Al færdsel frarådes derfor som oftest stærkt af myndighederne.

I forbindelse med isslag ser man ofte strømsvigt som følge af, at el-ledningerne bliver tynget af den enorme vægt fra isen, der er flere gange større end den tilsvarende vægt fra eksempelvis sne. El-ledningerne kan ofte risikere at bryde sammen under isens vægt.

Eksterne henvisninger 

 Trafikken.dk om islag/isslag 

Nedbør
Vejtilstande
Vejr
Vandis
Sorø Station

Sorø Station på København-Korsør-banen er Danmarks næstældste bevarede jernbanestation - efter Roskilde. Den blev bygget i 1856 til åbningen af jernbanestrækningen Roskilde-Korsør, som blev anlagt af Sjællandske Jernbane Selskab (SJS).

Pga. søerne omkring Sorø kom stationen til at ligge 1½ km syd for byens centrum i bydelen Frederiksberg. Ønsket om en station inde i byen blev imødekommet med Sorø Bystation på Sorø-Vedde Banen, der blev åbnet i 1903. Persontrafikken på denne bane blev dog indstillet allerede i 1933, og banen blev lukket helt i 1950. Mens bystationen fandtes, blev Sorø Station også kaldt Sorø Landstation.

Stationens hovedbygning og sidebygninger (opført i 1856 og ændret 1888-99 af N.P.C Holsøe), samt vestre vandtårn (opført 1922 af K.T. Seest) blev fredet i 1993.

Antal rejsende 
Ifølge Østtællingen 2008 var udviklingen i antallet af dagligt afrejsende:

Noter

Eksterne henvisninger 

 Sorø Station på dsb.dk

Station
Stationer på Vestbanen
Stationer på Sorø-Vedde-banen
Fredede jernbanestationer i Danmark
Intercitytogstationer i Danmark
Diktator

En diktator var en embedsmand i antikkens Rom, der blev udnævnt af senatet og fik store magtbeføjelser. Udnævnelsen gjaldt et halvt år og var ofte i forbindelse med krig eller opstand. Den seneste udnævnelse var i 216 f.Kr. efter Slaget ved Cannae, hvor Marcus Junius Pera blev udnævnt til diktator.

Både Sulla og Cæsar brugte titlen for at få uindskrænket magt. Efter Cæsars død i 44 f.Kr. brugte ingen titlen.

I dag benyttes betegnelsen diktator om den øverste magthaver i et diktatur, og det er således dobbelt svært at afgøre, om en magthaver er en diktator. Dels er der ikke nødvendigvis enighed om et styre er et diktatur, dels er det ikke altid klart, hvem der er den øverste magthaver. Hitler, Lenin, Stalin, Mao og Hideki Tojo blev i 2008 udnævnt som de værste diktatorer i moderne tid af lektor i statskundskab på Aarhus Universitet Mette Skak.

Andre diktatorer 
 Benito Mussolini – Kongeriget Italien, 1922-43.
 Kim Il-sung – Nordkorea, 1948-94. 
 Kim Jong-un – Nordkorea, 2011-.
 Fidel Castro – Cuba, 1959-2008.
 Augusto Pinochet – Chile, 1973-90.
 Saddam Hussein – Irak, 1979-2003.
 Muammar Gaddafi – Libyen, 1969–2011.
 Francisco Franco - Spanien, 1939-1975
 Syngman Rhee - Sydkorea, 1948-1960

Kilder 

Regenters titler
Embeder i det Antikke Rom
Stubfræser

En stubfræser er en maskine, der fræser en træstub væk – oftest i forbindelse med træfældning og/eller rodbehandling.

Normalt bliver roden liggende nede i jorden, hvor den ikke gør skade eller er til besvær. I visse tilfælde er det dog vigtigt at få fjernet stubben. Det gælder f.eks. hvis træet har været angrebet af en alvorlig sygdom (f.eks. Elmesyge eller Ildsot), eller hvis der er risiko for, at Rodfordærver (Heterobasidion annosum) kan angribe gennem stubben.

Stubfræseren går ca. 30 cm ned i jorden og fjerner træet og det øverste af roden. Maskinens vigtigste del er tænderne, der er placeret på fræserskiven, der roterer hurtigt rundt. Med halvcirkelformede bevægelser fræses lag efter lag af stubben til man er nede i den ønskede fræsedybde.  
I Danmark findes en af de førende producenter af stubfræsere på verdensplan, FSI Power-tech  i Vejle.  Der ud over forhandles der i Danmark også stubfræsere af mærkerne Bandit , Vermeer  samt en række kinesiske modeller.

Se også 
 Entreprenørmaskiner

Kilder og henvisninger

Jordbrugsmaskiner
Ptolemaios 13. af Ægypten

Ptolemaios XIII (født i år 62 f.Kr./61 f.Kr., død den 13. januar 47 f.Kr., regent fra 51 f.Kr. – til den 13. januar i år 47 f.Kr.).

Ptolemaios var en af de sidste medlemmer af Ptolemaios dynastiet af Egypten, da han var søn af farao Ptolemaios XII af Egypten. Han efterfulgte ham i foråret 51 f.Kr. som medregent med sin ældre søster Kleopatra 7. af Egypten. I oktober år 50 f.Kr. blev han til konge sammen med hende, med Potheinus som regent for ham. I foråret 48 f.Kr. prøvede Ptolemaios og Potheinus at fjerne Kleopatra fra tronen, så de kunne blive hhv. enehersker og den mægtigste mand bag kongen. Det lykkedes dem at få Kleopatra til at flygte fra Alexandria, men snart vendte hun tilbage med sin egen organiserede hær, og borgerkrigen i Egypten begyndte. Et stykke tid efter ville en anden søster til Ptolemaios og Kleopatra sikre sig tronen som Arsinoe IV. Det gjorde situationen værre.

Nu flygtede den besejrede romerske general Pompejus til Egypten for at søge asyl for sin rival Julius Cæsar. I første omgang lod Ptolemaios og Potheinus som om de havde accepteret Pompejus' ønsker, men den 29. september 48 f.Kr. myrdede Potheinus generalen i håbet om at vinde Julius Cæsars venskab. Men da Cæsar tog til Egypten, fik han Pompejus' hoved forevist og blev så fyldt med afsky, at han tog Kleopatras parti. Han arrangerede snigmord på Potheinus og offentliggjorde Kleopatras tilbagekomst til Alexandria og tronen.

Ptolemaios ville stadig af med Kleopatra og allierede sig med sin søster Arsinoe IV. De samlede deres hære og gik imod de hære, som endnu var loyale mod Kleopatra; Julius Cæsar havde en lille del af sin hær med til Egypten. Slaget stod i Alexandria midt i december 48 f.Kr. og byen fik store skader af de voldsomme sammenstød, og ifølge oplysninger blev dele af Alexandrias Bibliotek brændt til grunden.

Romerske tropper kom til fra Pergamon og vandt over Ptolemaios og Arsione. De flygtede fra byen, og Ptolemaios skulle været druknet den 13. januar 47 f.Kr., mens han prøvede at krydse Nilen måske for at forhandle eller flygte fra Cæsar og Kleopatra. Kleopatra forblev enehersker, selv om hun udnævnte sin yngre bror Ptolemaios til medregent som Ptomelaios XIV af Egypten.

Faraoer
Tjek fødsels- og dødsår
Føde (næring)

Føde er navnet på det livsgrundlag, der gør det muligt for en art at udnytte sin niche.

Se også 
Producent (organisme)
Føde = lys + vand + CO2 + gødningsstoffer
Konsumenter
Planteæder
Føde = planter
Rovdyr
Føde = dyr
Destruenter
Føde = førne (dødt, organisk materiale)
Ernæring
Mad

Ernæring
Cæsarion

Ptolemaios 15. Filopator Filometor Cæsar (23. juni 47 f.Kr. – 23. august 30 f.Kr.), bedre kendt som under navnene Cæsarion og Ptolemaios Cæsar, var den sidste farao af Egypten. Han regerede med sin mor, Kleopatra 7., fra den 2. september 44 f.Kr. til hendes død den 12. august 30 f.Kr. og alene indtil Octavian fik ham myrdet. (Octavian blev til Romerrigets kejser Augustus i 27 f.Kr.). Cæsarion var den ældste søn af Kleopatra og muligvis Julius Cæsars eneste biologiske søn, hvorfor han fik tilnavnet Cæsarion, der betyder "lille Cæsar". Han var den sidste egyptiske regent fra Ptolemaios-dynastiet i Egypten. 

Cæsarion blev udnævnt til sin mors medregent tre år gammel, og selvom han kun var konge af navn, skete udnævnelsen, for at Kleopatra kunne holde sig sikkert på tronen. Ifølge Kleopatra var han nemlig udset til at blive Cæsars arving. Kleopatra insisterede på, at han var Julius Cæsars søn, men selvom det blev sagt, at han arvede Cæsars udseende og temperament, anerkendte Cæsar ham aldrig som sin søn. Cæsar skulle dog have givet ham tilladelse til at bære sit navn, og netop dette blev et stridspunkt, da Cæsars adoptivsøn Octavian kom i konflikt med Kleopatra. Da Octavian invaderede Egypten i år 30 f.Kr., prøvede Kleopatra at sende Cæsarion til Indien i sikkerhed fra sin grandfætter. Men romerne fik stoppet ham og tog ham til fange. Imens begik Marcus Antonius selvmord ved Octavians erobring af Alexandria 

Den 1. august år 30 f.Kr. blev Egypten officielt en provins i den Romerske republik. Kleopatra begik selvmord den 12. august. Imens overvejede Octavian, hvad han skulle stille op med den sidste farao. Han var selv grandnevø og adoptivsøn til Cæsarions far, Julius Cæsar. Octavian frygtede, at "for mange Cæsarer", som han sagde, ville true hans position som Cæsars arving. Desuden var Octavian selv optaget på listen over faraoer af Egypten som arving og efterfølger efter Cæsarion. Han besluttede at myrde sin adoptivbror.

Cæsarion er emnet i et digt, skrevet af Konstantinos Petrou Kavafis i 1918.

Faraoer
Deisme

Deisme (Latin: Deus = Gud) er betegnelse for troen på, at der findes en gud, men at denne ikke griber aktivt ind i verdens gang. Gud har skabt verden som et perfekt funktionelt system, der kan køre af sig selv, hvorfor Gud derfor ikke aktivt behøver at gribe ind i verden. 

Dette gudsbegreb står inden for monoteismen, men i kontrast til f.eks kristendommens og jødedommens  gudsbegreber. Deismen  følger dog jødedommen og kristendommen på en del vigtige punkter, da den også hævder, at Gud har skabt verden og står uden for verden, men da den i en forstand ser verden som et perfekt urværk, der kører af sig selv uden Guds indgriben, adskiller den sig ligeledes på afgørende punkter fra disse tre religionsopfattelser. Deisme var en rationaliseret måde at se kristendommen på, som var skabt på kritikken af kristendommen i oplysningstiden. Nu mentes det, at Gud havde skabt verden og naturlovene men ikke griber ind. Man begyndte at se på religiøs tolerance, religionsfrihed. Eksempelvis mener Ludvig Holberg, at Gud er naturen selv, og verden har skabt sig selv. Også filosoffer mente, at man skulle begrunde ud fra en antireligiøs tankegang, man skulle bruge rationalet. 

Yderligere påstår opfattelsen, at teologien udelukkende skal bygge på rationalet uden henvisning til åbenbaringer, (da disse er umulige ifølge deismen), eller autoriteter.

Opfattelsen opstod i 1600-tallet og var især udbredt hos oplysningsfilosofferne.

Se også 
 Ateisme
 Religion
 Determinisme
 Pandeisme
 Panteisme
 Fri vilje

Spiritualitet
Gudsopfattelser
Teisme

Teisme ( af Græsk: θεός ( 'teos' ) = Gud) er først og fremmest troen på at der findes en eller flere guder, dvs skabende væsener, der er verdens og menneskelivets fundament,- her står teismen i modsætning til ateismen.

Teisme betegner endvidere den opfattelse at dette skabende væsen er personlig, og som ganske vist virker i naturen, men som dog er udenfor og hævet over naturens love og processer. I denne betydning står teisme i modsætning til panteisme, den opfattelse at Gud eller det guddommelige er alnaturen eller verdens og menneskelivets iboende princip.

I visse sammenhænge betegner teisme desuden den specifikke gudstro, der indebærer, at den Gud eller de guder, der findes, griber mere eller mindre aktivt ind i verdens gang. Her står teismen i modsætning til deismen. I deismen, der især blev udviklet under oplysningstiden, tænkes Gud at have sat verden i gang ligesom som et stort urværk, men ellers griber han ikke ind i dens processer.

Se også 
 Antiteisme

Gudsopfattelser
Religionsvidenskab
Religionsfilosofi
Cleopatra Selene 2.

Cleopatra Selene 2.  (40 f.Kr. – 6 e.Kr.), somme tider refereret som Kleopatra VIII. Hun var datter af Kleopatra VII og Marcus Antonius.

Omkring år 26 f.Kr. giftede hun sig med Juba II af Numidien, og som bryllupsgave gav Cæsar Augustus Kleopatra Selene titlen og rettigheder som dronning af Mauretanien. Parret regerede som konge og dronning af Numidien indtil den politiske situation blev for vanskelig for dem og de flyttede til Mauretanien.

Børn af Cleopatra og Juba var:

 Ptolemaios af Mauretanien født i 10 f.Kr.
 En datter af Cleopatra og Juba, hvis navn ikke er blevet registreret, er nævnt i en inskription. Det er blevet foreslået, at Drusilla af Mauretanien var en datter, men hun kan have været et barnebarn i stedet. Drusilla er beskrevet som et barnebarn af Antonius og Cleopatra, og kan have været en datter af Ptolemaios af Mauretanien.
 Zenobia af Palmyra, Dronning af Syrien, hævdede afstamning fra Cleopatra, selv om dette er usandsynligt.

Noter

Referencer 
 

Personer i antikken
Kvinder i antikken
Prinsesser fra antikken
Ikke-regerende dronninger
Alexander Helios

Alexander Helios  ( (f. 40 f.Kr. til 29 f.Kr.) var søn af Kleopatra VII af Egypten og Marcus Antonius, og tvillingebror til Cleopatra Selene. Selvom han stadigvæk var barn blev han forlovet til Iotapa (f. 43 f.kr) datteren af kongen af Media i år 33 f.kr. I efteråret af år 34 f.kr. under "donationen af Alexandria" blev Alexander kronet som hersker af Armenien, Media og Parthia. Selvom om disse troner allerede var optaget af Artavasdes II af Armenien, Artavasdes I af Media og Phraates IV af Parthia. Hans forældre havde den holdning at han sikkert ville blive efterfølger for de tre konger i tilfælde af sygdom, krig eller andet.

Alexander blev sikkert dræbt af romerne, da Augustus invaderede Egypten i år 30 f.kr. dronning Kleopatra begik sammen med Marcus Antonius selvmord. Der har siden ikke været kilder angående Alexander Helios.

Referencer 

Personer i antikken
Ptolemaios Philadelphus

Ptolemaios Philadelphus. (35 til 12 f.kr.) Han var det yngste barn af Marcus Antonius og Kleopatra VII. Augustus Cæsar tog ham og hans søster Cleopatra Selene med tilbage til Rom efter invasionen af Ægypten i 30 f.kr. som fanger, efter deres forældre havde begået selvmord og deres to brødre blevet myrdet efter ordre fra Augustus. De voksede op sammen, og Marcus Antonius' kone Octavia også Augustus søster tog sig af dem. Ptolemaois blev en karetkører og døde i en ulykke på banen i modstand mod sin rival Antipater, søn af Kong Herodes den Store af Judæa.

Personer i antikken
Marcus Antonius

Marcus Antonius (født 20. april 83 f.Kr., død august 30 f.Kr.) var en romersk politiker og general, medlem af det andet Triumvirat. Når vi i dag ved, at hans fødselsdag var 20. april, skyldes det, at romerne senere erklærede dagen for nefastus (= ulykkesdag). Han betragtede sig som efterkommer af Anton en søn af halvguden Herkules og var også høj og muskuløs. Cicero syntes, han lignede en bokser og slagter.

Han tilhørte en politisk indflydelsesrig plebejerfamilie og var en vigtig støtte for Julius Cæsar som militær leder og administrator. Ved mordet på Cæsar 44 f.Kr. var Antonius hans medconsul og tog straks ledelsen af popularerne. Han vendte stemningen imod cæsarmorderne og sikrede popularernes indflydelse. Han blev udsat for voldsomme personlige angreb fra Cicero, som beskyldte ham for at søge diktatormagt.

Efter en kort uheldig krig mod sin rival, Cæsars grandnevø Octavian (senere Augustus), slog Antonius om, allierede sig med ham og ryttergeneralen Lepidus og dannede det andet triumvirat 43 f.Kr.. Sammen med dem stod Antonius for de voldsomme udrensninger blandt senatorerne som fulgte alliancen. Han menes at være ansvarlig for Ciceros død. Det var Antonius, som ledede Folkepartiets hær i det endelige opgør med cæsarmorderne Brutus og Cassius, som blev knust i slaget ved Philippi 42 f.Kr.

Den næste halve snes år var Antonius og Octavian Romerrigets herrer og ledede styret i øst. Antonius blev som led i alliancen gift med Octavians søster, men han traf den egyptiske dronning Kleopatra VII, som blev hans elskerinde og samleverske, og som han fik tre børn med: tvillingerne Alexander Helios (Solen) og Cleopatra Selene (Månen) samt Ptolemaios Philadelphus. Forholdet til Octavian blev dårligere, og det andet triumvirat sluttede i 33 f.Kr. og det kom til åben krig. Octavian besejrede Antonius i søslaget ved Actium i 31 f.Kr., og Antonius og Kleopatra begik selvmord.

Antonius er blevet både rost og kritiseret af historikerne: han roses som en dygtig general med stort personligt mod, men kritiseres for drikfældighed, brutalitet og ustabilitet. Ved sin slægtsskabsforbindelse til Augustus blev han stamfader til tre romerske kejsere: Caligula, Claudius og Nero.

Henvisninger

Eksterne henvisninger 

 Plutarch: Lives of the noble Grecians and Romans (Engelsksproget online-biografi af historikeren Plutarch).

Politikere fra Romerriget
Personer fra Romerriget der har begået selvmord
Generaler
VHF

VHF er en forkortelse for det engelske tekniske begreb Very High Frequency ("Meget Høj Frekvens"), hvilket er elektromagnetiske bølger med en frekvens på mellem 30 MHz og 300 MHz.

En VHF-radio er et apparat til talekommunikation (kaldtes også tidligere en radiotelefon).

I VHF-båndet (dvs. VHF-frekvensområdet) er man i nogen grad afhængig af at der er fri sigt mellem sende- og modtageantenner, specielt i den høje del af båndet, da VHF-signaler ikke følger jordens krumning i samme grad som lavere frekvenser. Dette betyder at f.eks. tv- og radiostationer, der skal dække større områder eller bjergrigt landskab er henvist til høje master og stor sendeeffekt.

Se også 
 Frekvensbånd
 Modulation

Radioteknik
Radiospektrum
Bærebølge

En bærebølge er det signal, der bærer modulationen i et signal, uanset om det er en elektromagnetiske bølger eller et elektrisk signal. Bærebølgen er kendetegnet ved at den har en fast frekvens, man stiller radiomodtageren ind på, når man skal modtage radioudsendelsen. 

Anvendes flere bærebølger samlet i en transmission, kaldes disse underbærebølger.

Modulationen er den information, der overlejres bærebølgen og dermed indeholder udsendes. Det kan være tale, musik eller data, der på forskellig måde kan 'kodes' (moduleres) ind i bærebølgen. Alt efter modulationsformen vil bærebølgen være til stede i forskellig form, være undertrykt eller mangle helt.

Se også
Sidebånd
Frekvensbånd
Modulation

Kommunikationskredsløb
Sidebånd

Når et radiosignal skabes i en radiosender ved at f.eks. tale eller musik lægges (moduleres) ind i radiosignalets fundament, bærebølgen, skabes automatisk 2 frekvensbånd af blandingsprodukterne mellem bærebølgens frekvens og talens/musikkens frekvenser. 

Disse 2 sidebånd er indbyrdes spejlvendte og ligger på hver sin side af bærebølgen. Hvor store de er (sendeenergi) og hvor brede de er (frekvensmæssigt) afhænger af modulationsformen og -graden.

Eksempel: Hvis et radiosignal på 150 MHz amplitudemoduleres med en tone på 1 kHz (prøvebilledetonen), vil der foruden bærebølgen kunne måles 2 andre frekvenser på antennen, nemlig et 1 kHz under og et andet 1 kHz over de 150 MHz, altså 149,999 MHz og 150,001 MHz.

Havde tonen været på 5 kHz, ville signalerne ligge 5 kHz væk fra bærebølgen. Da tale og musik indeholder mange frekvenser, vil de 2 signaler konstant skifte afstand fra bærebølgen i takt med talens/musikkens frekvenser. Et sidebånds 'bredde' er altså lig den højeste tone, der udsendes. 

Ved tale begrænser man frekvensområdet til området 300 Hz til 3,4 kHz, så et radiosignal fylder altså mindst ca. 7 kHz i frekvensbåndet. Den nærmeste anden radiokanal skal altså ligge mindst 7-8 kHz væk. Ved musik, hvor man gerne vil have toner op til 15 kHz med, fylder en radiokanal altså 30 kHz i båndet.

Alt dette forudsætter en amplitudemodulation (AM). Ved frekvensmodulation (FM) fylder sidebåndene mere. Se under de forskellige modulationsformer.

Se også
Spektrumanalysator
Frekvensbånd

Radioteknik
Modulationstyper

nl:Lower Side Band
Medusa

Medusa var en af gorgonerne i den græske mytologi. Hendes ansigt omgivet af slanger endte på den græske gudinde Athenes skjold. Mange kender figuren på hendes hår, der består af slanger.

Medusa var datter af Phorkys og Ketos. Hun havde to søstre og var den eneste dødelige af de tre.

Tidlige fortolkninger af myten fortalte, at Medusa og hendes søstre var født som uhyrer. Senere beskrives Medusa som en køn ung pige, men da Poseidon voldtog hende i Athenes tempel, blev gudinden så vred, at hun forvandlede den mishandlede pige til et uhyre med slangehår.

Medusa blev dræbt af den berømte græske sagnhelt Perseus. Han havde lånt en dølgehjelm af guden Hades. Når han tog den på, blev han usynlig. Desuden lånte han gudinden Pallas Athenes spejlblanke skjold. Derefter red han til verdens ende og fandt Medusa. Hun kunne ikke se ham, fordi han var usynlig, men hun kunne høre, hvor han var. Perseus brugte Pallas Athenes skjold som spejl. Medusa forstenede, da hun så sit frygtelige spejlbillede. Hurtigt trak han sit sværd og huggede hovedet af hende. Blodet, der vældede frem, blev til en snehvid hest med vinger. Det var Pegasus, som Medusa var gået svanger med efter Poseidons overfald. Perseus satte Medusas hoved fast i sit bælte og brugte det til at frelse Andromeda fra havuhyret Ketos – Medusas far. Orfikerne så Medusas hoved i fuldmånen. Hun blev en dæmon, der holder andre dæmoner på afstand.

Henvisninger 

Væsener i græsk mytologi
Termodynamik

Termodynamik (termo = varme , dynamik = bevægelse) er studiet af makroskopisk egenskaber såsom temperaturer, tryk og energi i fx gasser og væsker. Termodynamikken er således af stor vigtighed inden for alle grene af naturvidenskaben. Termodynamikken definerer fx, hvad temperatur er og beskriver, hvordan is smelter.

Den statistiske mekanik er en videreudvikling, hvor makroskopisk egenskaber fra termodynamikken har deres oprindelse i mikroskopiske egenskaber. Termodynamik og statistisk mekanik kaldes samlet for termisk fysik og stemmer overens i den termodynamiske grænse.

Grundlæggende love for termodynamikken 
For termodynamikken er fire grundlæggende love blevet formuleret:
 Termodynamikkens 0. lov om termodynamisk ligevægt.
 Termodynamikkens 1. lov om energiens konstans.
 Termodynamikkens 2. lov om entropi.
 Termodynamikkens 3. lov om det absolutte nulpunkt.

Kredsprocesser og delprocesser 
Inden for termodynamikken bruger man ofte kredsprocesser og derunder delprocesser til at beskrive forskellige processer og gøre det muligt at regne på disse.
Et klassisk eksempel derpå er at beskrive gassen i en Stirlingmotor. Alt efter hvordan stemplerne bevæger sig, og dermed hvordan gassen forholder sig til dette med hensyn til volumen, temperatur eller tryk, kan man altså beskrive dette med forskellige delprocesser.

Delprocesser 

Til beskrivelse af forskellige tilstande findes der forskellige typer af kurver:

 Isokor proces – konstant volumen.
 Isobar proces – konstant tryk.
 Isoterm proces – konstant temperatur.
 Adiabatisk proces – Varmetilførslen er lig nul.
 Isentalpisk proces – konstant entalpi.
 isentropisk proces (ingen termisk varme tilføres eller fjernes fra arbejdsfluidet – entropien er konstant – det kaldes også en reversibel adiabatisk proces)

Kredsprocesser 

En kredsproces, hvis vi holder os til eksemplet med motoren, er beskrivelsen af en hel omdrejning for stemplet i motoren.
Jeg vil nok en gang henlede opmærksomheden på Stirlingmotoren, og specielt billedserien, som viser de fire faser. Disse fire faser, svarer som sagt til en kredsproces.

Karakteristisk for en kredsproces er blandt andet, at ændringen i den indre energi () er lig nul.

Dette er egentlig også helt intuitivt, når det kommer til stykket. Konsekvensen af, at ændringen i den indre energi ville være forskellig fra nul, ville være, at man fik mere energi ud af motoren, end man tilførte den.
Hvis fortegnet skulle være negativt, ville man blot kunne vende processen og dermed stadig udnytte den overskydende energi.

En kredsproces optegnes i et koordinatsystem med volumen ud af x-aksen og tryk ud af y-aksen.

På billedet til højre ses en sammensætning af delprocesser, som ender i samme punkt, hvor den starter, altså en kredsproces. Kredsprocesserne, der bliver vist, er som følger:

 Rød: Isokor
 Blå: Isobar
 Grøn: Isoterm

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Noter til Varmelære

Se også 
 Termoakustik
Talteori

Talteori er en gren af matematikken og er som det fremgår forskellige teorier om tal. Heraf kan nævnes bl.a. primtal, fuldkomne tal og Fermats sidste sætning. Bemærk desuden at der for det meste kun regnes med hele tal i forbindelse med talteori.

At gå op i tal 
I daglig tale, snakker man ofte om, at et tal går op i et andet. Helt præcist gælder følgende:
Ethvert helt tal  kan skrives på formen:

Hvis  er lig 0 gælder således at  er et multiplum af , og at  dermed pr. definition går op i . Dette skrives også: 

Ved indførelsen af begrebet største fælles divisor (se divisor) af to tal fås en række interessante sammenhænge, såsom Bezouts identitet som en række matematiske beviser bygger på. En effektiv metode til at finde to tals største fælles divisor er Euklids algoritme.

Primtal 

Et primtal er et naturligt tal med 2 divisorer (1 og tallet selv). For at illustrere hvad der menes, kan vi betragte de første 10 tal i vores system, og vurdere om de er primtal.

1 opfattedes som fortalt ikke som et primtal
2 er et primtal, fordi kun 1 og 2 går op i det.
3 er et primtal, fordi kun 1 og 3 går op i det.
4 er ikke et primtal, fordi 2 går op i det.
5 er et primtal, fordi hverken 2, 3 eller 4 går op i det.
6 er ikke et primtal fordi både 2 og 3 går op i det.
7 er et primtal fordi hverken 2, 3, 4, 5 eller 6 går op i det.
8 er ikke et primtal fordi 2 og 4 går op i det.
9 er ikke et primtal fordi 3 går op i det.
10 er ikke primtal fordi 2 og 5 går op i det.

Man kan yderligere konkludere at det eneste lige primtal der findes er 2, da 2 går op i alle øvrige lige tal.

 
Matematiske discipliner
Trigonometri

Trigonometri (fra græsk trigōnon = tre vinkler og metro = måle) er en gren af matematikken der behandler relationen mellem sider og vinkler i trekanter. Hertil er bl.a. knyttet disse fire trigonometriske funktioner:

Tilføjelser gælder for den retvinklede trekant.

 sinus (forkortet sin) = den modstående katete divideret med hypotenusen.
 cosinus (forkort. cos) = den hosliggende katete divideret med hypotenusen.
 tangens (forkort. tan eller tg) tangens er opkaldt efter tangent til enhedscirklen. tan = den modstående katete divideret med den hosliggende katete.
 cotangens (forkortet cot) er defineret som reciprok tangens.

De to funktioner, sinus og cosinus, er defineret ud fra enhedscirklen. Hvorimod tangens og cotangens er defineret ud fra sinus og cosinus.

Trekantberegninger 
En trekant har tre sider og tre vinkler, dvs. der hører i alt seks værdier til en given trekant. Hvis tre af disse seks er givet (mindst én af dem en side), kan man ved hjælp af regneregler beregne de tre manglende værdier. De tre regler er:
 at summen af vinklerne i enhver trekant er 180°.
 cosinusrelationerne kaldes også den udvidede Pythagoras pga. lighed med Pythagoras' læresætning.
 sinusrelationenerne

Regneopgaver af denne art kaldes for trekanttilfælde, og de inddeles efter hvilke oplysninger, der er givet.

Se også 
 Grundrelationen - også kaldet idiotformlen
 Radian
 Vinkelfrekvens
 Sfærisk trigonometri – trigonometri udført på en kugles overflade i stedet for på en plan

Bøger 

 Carstensen, Jens & Frandsen, Jesper (1990): Obligatorisk matematik. Forlaget Systime, Herning. 
 Holth, Klaus m.fl. (1987): Matematik Grundbog 1. Forlaget Trip, Vejle.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Trigonometriske funktioner 

Websites hjælper med trekantsberegning

 http://cossincalc.com/
 http://carbidedepot.com/formulas-trigright.asp
 https://www.mathwarehouse.com/triangle-calculator/online.php

 
Trekant geometri
Enhedscirklen

Enhedscirklen er en særlig cirkel, der anvendes i forbindelse med trigonometri. Enhedscirklen er kendetegnet ved at dens radius er 1. Indlagt i et retvinklet koordinatsystem har den sit centrum i origo dvs. (0,0).

Ethvert punkt på enhedscirklen vil danne en vinkel mellem x-aksen og retningslinjen fra centrum og ud til punktet. Tænker vi på et bestemt punkt kalder vi det for retningspunktet, og det har således også en retningsvinkel, på digrammet til højre kaldet t, og dennes størelse måles fra x-aksen og “mod uret”.

Radianvinklen svarende til vinklen t, er buelængden på enhedscirklen fra (0,0) til retningspunktet til t.

Enhedscirklens omkreds er 2·π; dens areal er π.

Trigonometriske funktioner 
Man definerer de trigonometriske funktioner cosinus og sinus ud fra enhedscirklen. Hvis (x,y) er koordinaterne til retningspunktet, så er 

Lader vi radius være hypotenusen i en retvinklet trekant, med x og y som katetelængderne, så har vi vha. Den pythagoræiske læresætning: x2 + y2 = 1, og dermed relationen

Tangens defineres som: , men kan også findes vha. enhedscirklen. Der oprejses en lodret tangent til cirklen igennem (1,0) og tegnes en ret linje gennem (0,0) og retningspunktet til t. Skæringspunktet mellem denne linje og den oprejste tangent vil så have koordinaterne (1,tan t).

Eksterne henvisninger 

Trigonometri
Cirkler
Analytisk geometri
Origo

Origo (Latin: oprindelse, start, kilde, ophav) er det samme som "nulpunktet" i et koordinatsystem, og alle punkter i koordinatsystemet beskrives i forhold til dette. Origo bliver dermed også udgangspunktet for stedvektorer.

Origo har koordinaterne (0,0) i et todimensionalt/plant koordinatsystem, og koordinaterne (0,0,0) i et tredimensionalt/rumligt koordinatsystem.

Der er forskellige måder at skrive en vektors navn på, men meget brugt er det at vektoren med navnet "0" er den der peger på origo, også kaldet nulvektoren. Eksempler herpå er: . Desuden har man nulmatricen: .

Grafer
Geometri
Vektorer
Elementær matematik
Kontinuitet

Kontinuitet er et begreb inden for matematik. Populært kan det siges, at en funktion er kontinuert, hvis man kan tegne grafen for den uden at løfte pennen. Funktionen må altså ikke lave nogle "hop".

Matematisk defineres kontinuitet således: Betragt en funktion , hvor A er en delmængde af . Så siges f at være kontinuert i et punkt a hvis man for alle  kan finde et  så grafen for f i området mellem  og  ligger mellem  og . Opskrevet med kvantorer gælder altså at:

En definition, der kan vises at være ækvivalent, er: En funktion f er kontinuert i a, hvis f(x) går mod f(a), når x går mod a. Den ækvivalente matematiske definition lyder således: 

Bemærk følgende kontraintuitive konsekvens: ifølge definitionen er en funktion f kontinuert i a hvis a er et isoleret punkt i definitionsmængden for f. For hvis der ingen andre x''' er end a inden for en afstand af  fra a, så er implikationen i definitionen trivielt opfyldt.

En funktion er kontinuert, hvis den er kontinuert i alle punkter i sin definitionsmængde.
Af ovenstående kontraintuitive konsekvens følger endnu en: ifølge definitionen 
kan en funktion godt være kontinuert selvom der så at sige er huller i dens definitionsmængde og funktionen "hopper" mellem disse huller. Funktionen f der kun er defineret i 1 og 2 og hvor f(1)=6 og f''(2)=9, er således kontinuert.

Inden for topologi 
Begrebet kontinuitet kan udvides til mere generelle afbildninger, hvilket er et vigtigt tema inden for topologi.

Givet en afbildning  mellem to topologiske rum. Så siges f at være kontinuert, hvis  er åben i M for alle åbne mængder A i N.

Inden for statistik 
I statistik bruges kontinuert om en numerisk stokastisk variabel, som kan antage reelle eller komplekse værdier (eventuelt inden for et interval) i modsætning til en diskret variabel, som kun kan antage heltals værdier (eller en endeligt mængde reelle eller komplekse værdier). Når man regner med forventningsværdier i det kontinuerte tilfælde integrerer man i stedet for at summe.

Funktioner
Statistik
Topologi
Infinitesimalregning
Herman Bing (politiker)

Herman Meyer Bing (23. januar 1845 i København – 24. januar 1896 sammesteds) var en dansk politiker.

Han var søn af fabriksejer Meyer Herman Bing og bror til Laurids Bing. Han var 1865-71 i England, beskæftiget med handel og industri, og blev i 1872 kasserer i den nystiftede Landmandsbank, men mistede i 1884 denne stilling på grund af den iver, hvormed han deltog i den politiske bevægelse, særlig som medstifter og medstyrer af Københavns liberale Vælgerforening.

Samme år var han med til at grundlægge bladet Politiken og var indtil sin død medudgiver heraf, idet han fortrinsvis varetog dets økonomiske ledelse. I 1889 grundlagde han desuden Aalborg Amtstidende, som fra 1893 gik over til redaktøren, Vilhelm Lassen.

Endvidere var han 1890-92 folketingsmand for Aalborg Amts 3. kreds og siden 1895 for Københavns Amts 3. kreds (Valbykredsen). Han fulgte som sådan Hørups retning. Han er begravet på Mosaisk Vestre Begravelsesplads.

Kilder 

 Elberling, E., fhv. Bibliotekar:

Eksterne henvisninger 
 

Folketingsmedlemmer i 1890'erne
Folketingsmedlemmer fra Venstrereformpartiet
Herman
Jøder fra Danmark
Erhvervsfolk fra Danmark
Journalister ved Politiken
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Salmonsens
Funktion

Funktion har flere betydninger:
 Funktion (matematik) – en matematisk relation mellem variable værdier
 Funktion (programmering) – en stump kode som udfører en bestemt opgave

Se også
 Funktionær – arbejder med serviceorienterede eller administrative funktioner
 Funktionsorienteret – programmeringsparadigme hvor beregning er evaluering af funktioner
 Funktionel gruppe – en del af et molekyle som er bestemmende for molekylets kemiske egenskaber
 Funktionalisme (arkitektur) – kunstnerisk stilperiode i Europa 1920-40
 Funktionalisme (sociologi) – teori om socialt samspil
 Funktionsharmonisk analyse – en analyseteknik inden for musik
Bardehvaler

Bardehvaler (Mysticeti) er en underorden af hvaler der kendetegnes ved at have mistet alle tænder til fordel for såkaldte barder. Eksempler på bardehvaler er blåhval, finhval, pukkelhval, rethval, grønlandshval og gråhval. Bardehvalerne har udskiftet tænderne med lange trævler i overmunden – kaldet barder. Hvalen æder ved at fylde munden med vand som sies ud gennem barderne med tungen. I barderne hænger mange smådyr fast, som kan være krill eller fisk, og som hvalen derefter sluger. Modsat tandhvalerne har bardehvaler altid to blåsthuller oven på hovedet. Der er stort set 3 fourageringsteknikker: Finhvalerne sluger store mængder vand på en gang i munden, rethvalerne sier vandet mens de svømmer, og gråhvalen hvirvler havbunden op som den så filtrerer for bunddyr.

 Underorden: Mysticeti (Bardehvaler, mindst 12 arter i fire familier.)
 Familie: Gråhvaler (Eschrichtiidae)
 Gråhval (Eschrichtius robustus)
 Familie: Finhvaler (Balaenopteridae)
 Blåhval (Balaenoptera musculus)
 Finhval (Balaenoptera physalus)
 Sejhval (Balaenoptera borealis)
 Vågehval (Balaenoptera acutorostrata)
 Antarktisk vågehval (Balaenoptera bonaerensis)
 Pukkelhval (Megaptera novaeangliae)
 Brydeshval (Balaenoptera edeni/Balaenoptera brydei)
 Omuras hval (Balaenoptera omurai)
 Familie: Rethvaler Balaenidae
 Rethval (Eubalaena glacialis)
 Sydlig rethval (Eubalaena australis)
 Grønlandshval (Balaena mysticetus)
 Familie: Dværgrethvaler (Neobalaenidae)
 Dværgrethval (Neobalaena marginata)

Oprindelse 
Bardehvaler er udviklet fra tandhvalerne, og i Oligocæn levede Aetiocetus, der både havde tænder og barder. Barderne er ikke bevaret, men i overkæben er der spor efter blodforsyningen til bardeproduktionen. I fostertilstanden udvikler moderne bardehvaler anlæg til tænder, der senere opløses.

Se også 
 Tandhvaler (Odontoceti)
 Hvalarter (liste)

Litteratur/kilde 
 "Danmark fanger hvaler", Natur og Museum, 18. årgang, nr. 1-2. 1977. Naturhistorisk Museum, Århus.
Tandhvaler

Tandhvaler (Odontoceti) er en underorden af hvaler der er kendetegnet ved at have tænder, i modsætning til den anden gruppe af hvaler, bardehvalerne, der ikke har tænder. De fleste tandhvaler har mange relativt ens, spidse tænder i munden, mens næbhvalerne kun har to i underkæben. Tandhvalerne er alle rovdyr og lever især af fisk og blæksprutter, mens de større arter også kan tage større bytte som sæler, hajer eller kæmpeblæksprutter. Typisk for tandhvaler er at de kun har et enkelt blåsthul oven på hovedet, i modsætning til bardehvaler som har to.
Alle tandhvaler formodes at bruge biosonar, dvs. de kan orientere sig og fange bytte ved hjælp af ekkolokalisering. En lang række anatomiske specialiseringer er knyttet til biosonaren, bl.a. det asymmetriske kranium, den fedtfyldte melon forrest på hovedet og et kompliceret system af luftblindsække i forbindelse med næseborene. Ingen af disse strukturer findes hos noget andet pattedyr og understøtter at Odontoceti er en monofyletisk gruppe, dvs. de nedstammer alle fra en fælles stamform, der havde biosonar.

Systematik 
Tandhvaler inddeles normalt i 7 familier, med enkelte eksempler angivet under hver familie:

 Familie: Kaskelotter Physeteridae. En art, kaskelot, den største af alle tandhvaler.
 Kaskelothval (Physeter macrocephalus)
 Familie: dværgkaskelotter Kogiidae. To nærtbeslægtede arter
 Lille dværgkaskelot Kogia sima
 Almindelig dværgkaskelot Kogia breviceps
 Familie: Næbhvaler Ziphiidae. En stor familie hvoraf de fleste arter er meget dårligt kendt. Blandt de bedst kendte arter er:
 Døgling (Hyperoodon ampullatus)
 Almindelig næbhval (Mesoplodon bidens)
 Småhovedet hval (Ziphius cavirostris)
 Familie: Floddelfiner Platanistidae. Flere arter af flodlevende delfiner, bl.a.
 Gangesfloddelfin (Platanista gangetica)
 Familie: Marsvin Phocoenidae. 6 arter af små tandhvaler, f.eks.
 Marsvin (Phocoena phocoena)
 Finneløst marsvin (Neophocaena phocaenoides)
 Familie: Narhvaler Monodontidae. To nærtbeslægtede arter
 Hvidhval (Delphinapterus leucas)
 Narhval (Monodon monoceros)
 Familie: Delfiner Delphinidae. En stor gruppe af omkring 30 forskellige arter, f.eks.
 Spækhugger (Orcinus orca)
 Grindehval (Globicephalus melaena)
 Øresvin (Tursiops truncatus)
 Almindelig delfin (Delphinus delphis)
 Hvidnæse (Lagenorhynchus albirostris)
 Hectors delfin (Cephalorhynchus hectori)

Se også 
 Bardehvaler (Mysticeti)

Referencer

Kilde/litteratur 
 "Danmark fanger hvaler", Natur og Museum, 18. årgang, nr. 1-2. 1977. Naturhistorisk Museum, Århus.
Dardanellerne

Dardanellerne (), tidligere Hellesponten (efter Helle) er et snævert stræde i det nordvestlige Tyrkiet, som forbinder Marmarahavet med det Ægæiske Hav. Sammen med Marmarahavet og Bosporus udgør de forbindelsen mellem Sortehavet og Middelhavet.

Ligesom Bosporus-strædet adskiller Dardanellerne Europa (i dette tilfælde Gallipoli-halvøen) fra Asien.

Strædet har historisk haft strategisk betydning. Eksempelvis under den Trojanske krig, som fandt sted på den asiatiske side af strædet, og under 1. verdenskrig, hvor Slaget ved Gallipoli blev udkæmpet i dette område.

Stræder (farvand)
Tyrkiets geografi
Bosporus

Bosporus (tyrkisk İstanbul Boğazı) er det stræde, som skiller Europa og Lilleasien fra hinanden. Strædet skærer midt igennem Istanbul, og deler dermed byen i en europæisk og en asiatisk del.

Bosporus forbinder Sortehavet med Marmarahavet. Fra Marmarahavet er gennem Dardanellerne vandforbindelse til Ægæerhavet og derigennem til Middelhavet. 

Bugten Det Gyldne Horn, der nord for Istanbuls historiske kerne skærer sig ind i Bosporus' europæiske bred, er en naturlig havn.

Stræder (farvand)
Tyrkiets geografi