alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Henning Mankell

Henning Georg Mankell (udtales mángkel) (født 3. februar 1948, død 5. oktober 2015) var en svensk forfatter og dramatiker. Han boede i Ystad (Skåne) og Mozambique. Han var især kendt for sin serie på 12 kriminalromaner om kriminalkommisær Kurt Wallander fra Ystad, som på nær én primært foregår i det sydlige Sverige. Serien har oftest en samfundskritisk undertone, som kan sammenlignes med Sjöwall og Wahlöös serie om Martin Beck. Henning Mankell skrev desuden en række børnebøger og andre romaner, ligesom han sammen med forfatteren Jan Guillou skrev manuskriptet til tv-serien Talismanen.

Henning Mankells teaterstykke Politik havde urpremiere i efteråret 2011 på Helsingborgs Stadsteater.
Mankells drama var et diskussionsteater, hvis hovedtema var ubådsjagten i den svenske skærgård, mens Olof Palme var landets statsminister.

I 1996 modtog Henning Mankell Astrid Lindgren-prisen og i 2008 den europæiske krimipris The Ripper Award.

Henning Mankell deltog 31. maj 2010 sammen med knap 700 andre fredsaktivister i Bordingen af Gaza-konvojen i den østlige del af Middelhavet. Han blev sammen med de andre arresteret, og kort efter udvist af Israel.

Bibliografi

Serien om Kurt Wallander 
 Mordere uden ansigt, 1991
 Hundene i Riga, 1992
 Den hvide løvinde, 1993
 Skyggerne, 1994
 Ildspor, 1995
 Den femte kvinde, 1996
 Det næste skridt, 1997
 Brandvæg, 1998
 Pyramiden (noveller), 1999
 Inden frosten (Wallanders datter Linda er hovedpersonen), 2002
 Den urolige mand, 2009
 Hånden, 2013

Øvrige romaner 
 Vindens søn, 2000
 Leopardens Øje, 1990
 Danselærerens genkomst, 2000
 Tea-Bag, 2001
 Dyb, 2004
 Kennedys Hjerne, 2005
 Italienske sko, 2006
 Kineseren, 2008
 Mindet om en snavset engel, 2012
 Svenske gummistøvler Oversat af Anneli Høier (Gyldendal 2016)

Børnebøger 
 Hunden som sprang mod en stjerne, 1990 
 Ildens hemmelighed, 1995

Referencer 

Personer fra Ystad
Børnebogsforfattere fra Sverige
Krimiforfattere fra Sverige
Svensksprogede forfattere fra Sverige
Aktivister fra Sverige
Svenskere i 1900-tallet
Svenskere i 2000-tallet
Gadejord

Gadejord har to betydninger:

 Gadejord kan være den jord, planter vokser i (se Gadejord (substrat)
 Gadejord kan være fællesjorden i en landsby (se Gadejord (matrikulært)
Hassel (slægt)

Hassel (Corylus) er en slægt med 10-15 arter af løvfældende buske og træer med spiselige nødder. Arterne er udbredt over hele den tempererede del af den nordlige halvkugle. De har hele, afrundede blade med dobbelt savtakket bladrand. Blomstringen sker meget tidligt, dvs. før løvspring. Han- og hunblomster er adskilte, sådan at de hanlige sidder samlet i lange, frithængende rakler, mens de hunlige rakler er meget små og skjult i knopperne, hvor kun støvfangene stikker frem. Frugterne er nødder, der sidder indhyllet i en "has", der dækker nødden mere eller mindre.

Her beskrives kun de, som er kendt i Danmark, og som vil kunne trives her.

 Hassel eller skovhassel (Corylus avellana)
 Amerikansk hassel (Corylus americana)
 Storfrugtet hassel (Corylus maxima) – anses i dag for at tilhøre Almindelig Hassel
 Tyrkisk hassel (Corylus colurna)

 Corylus californica
 Corylus chinensis
 Corylus colchica
 Corylus cornuta
 Corylus fargesii
 Corylus ferox
 Corylus heterophylla
 Corylus jacquemontii
 Corylus sieboldiana
 Corylus yunnanensis

Note 

Nytteplanter
Jo Nesbø

Jo Nesbø (født 1960 i Oslo) er en norsk forfatter, journalist, musiker og civiløkonom. Desuden er han tidligere professionel fodboldspiller for den norske Tippeliga-klub Molde FK.

Nesbø er i Danmark mest kendt for sin serie af kriminalromaner om den norske politimand Harry Hole og børnebøger (Doktor Proktor).
I sit hjemland er han imidlertid lige så kendt som frontfigur i bandet Di Derre (Dem Dér).

Bibliografi

Serien om Harry Hole 
 Flagermusmanden, 2000
 Kakerlakkerne, 2001
 Rødhals, 2001
 Sorgenfri, 2004
 Marekors, 2005
 Frelseren, 2006
 Snemanden, 2007
 Panserhjerte, 2009
 Genfærd, 2011
 Politi, 2013
 Tørst, 2017
Kniv, 2019

Andre udgivelser 
 Doktor Proktors pruttepulver, 2008 (børnebog)
 Headhunterne, 2008
 Doktor Proktors tidsbadekar, 2009 (børnebog)
 Doktor Proktor og verdens undergang. Måske., 2010 (børnebog)
 Doktor Proktor og det store guldrøveri, 2013 (børnebog)
 Sønnen, 2014
 Blod på sneen, 2015 (under pseudonymet Tom Johansen)
 Midnatssol, 2015
Kongeriget, 2020

Filmatiseringer 
Headhunterne blev i 2011 filmatiseret i Norge med Morten Tyldum som instruktør.

Priser 
 Glasnøglen (1998)
 Rivertonprisen (1997)



Krimiforfattere fra Norge
Thrillerforfattere
Romanforfattere fra Norge
Journalister fra Norge
Musikere fra Norge
Økonomer fra Norge
Norsksprogede forfattere fra Norge
Modtagere af Bokhandlerprisen
Modtagere af Kritikerprisen
Fodboldspillere fra Norge
Fodboldspillere fra Molde FK
Glasnøglen

Glasnøglen er en skandinavisk kriminallitteraturpris.

Modtagere

Henvisninger

Se også 
 Litteratur

Kilder 
 Litteraturpriser.dk

Litteraturpriser
Nordisk samarbejde
Have

En have er et afgrænset område, med bl.a. planter, beregnet til et bestemt formål. Formålet kan være rekreation, nyttehave, havedyrkning og/eller køkkenhave. En meget stor have kaldes en park.

Historisk 
De to oldnordiske ord haghae og garth betyder begge oprindelig hegn, gærde eller vold, men gik siden over til at betegne selve den indhegnede plads, have eller gård. Tidligere blev det samme ord også brugt om

 dyrehave
 kohave
 hestehave
 skovhave

Ordet have er fra en tid, da landskabet ikke var indhegnet, som det er i dag. Kreaturerne var enten tøjrede eller under opsyn af en hyrde. Markerne var hegnede frem til høsten. Derefter "opgav man ævred" (hegningen) og brugte kæppene som pindebrænde.

I nutidens forstand er det altså afgrænsningen ("hegnet"), der gør haven til en have. Dette hegn kan tjene flere formål, f.eks. et hegn, der på én gang markerer territoriegrænserne og skærmer jordstykket mod vinden.

Havens elementer
Haver kan dyrkes og indrettes på mange måder. Skik og brug eller forskellige bestemmelser kan dog betyde at der er begrænsede muligheder for at gøre noget anderledes end naboerne. I haver kan man finde flere elementer, f.eks.:

Naturtyper
 Græsplæne
 Bed: f.eks. Specialbed, Stenbed
 Køkkenhave/Skærehave
 Prydbusk
 Prydtræ
 Blomst
 Sommerblomst
 Staude
 Stedsegrøn plante
 Hæk

Faste strukturer
Typisk:
 Hegn / Stakit
 Sti
Hyppigt:
 Terrasse
 Havedam
 Redskabsskur/-rum
 Trappe - fx stentrappe, trætrappe.
 Parterre
Eventuelt:
 Gynge
 Svømmebassin
 Solur
 Skulptur
 Havehus
 Legehus
 Hundehus
 Lysthus
 Carport
 Garage

Mobile strukturer
Hyppigt:
 Havestol
 Havebord
 Parasol
 Kompostbunke (eller -beholder)
 Regnvandsbeholder, regnvandstønde
Eventuelt:
 Sandkasse
 Havetrampolin
 Havenisse

Havedyrkning
Havedyrkning er en grænseadfærd: På den ene side beskæftiger man sig med naturen og skal have indsigt i dens virkemåder. På den anden side er havekunst "kultur" (dyrkning). Haver er simpelt hen dyrket natur.

Havekunstens historie viser mange løsninger på balancen mellem natur og kultur. Bevægelsen er først gået mod mere kultur med et klimaks i barokhaverne (fx Vaux-le-Vicomte). Senere har naturen vundet mere indpas i form af 'naturnær have' og permakultur (fx den projekterede have ved Ground zero-mindesmærket).

Ofte kan professionel hjælp være nødvendig i anlægsfasen eller i en  renoveringsfase. Dette varetages f.eks. af en gartner eller anlægsgartner. Dels skal haven tilpasses kundens ønsker, dels skal den fungere under naturens vilkår, og endelig skal den vise det dyrkede præg.

"Som musikerne er nødvendige for komponisten, sådan er gartnerne nødvendige for havearkitekten". (Gartnertidende II, 1956)

Se også 
Danmarks havebrug
Køkkenhave
Landbohave
Havekunst
Sejrshave (spc. USA/UK)
Gårdhave
Landskabsarkitekt/Landskabsgartner
Naturstensbelægning

Eksterne links
Otto Hahn

Otto Hahn (født 8. marts 1879 i Frankfurt am Main, død 28. juli 1968 i Göttingen) var en tysk kemiker.

De første nukleare isomerer (Uran Z/Uran X2), der nu kendes som Protactiniumisotoper, blev opdaget af Otto Hahn (og Lise Meitner) i 1921. I 1944 modtog han nobelprisen i kemi.

Eksterne henvisninger 

  Otto Hahn (1879-1968) Biografi

Kemikere fra Tyskland
Nobelprismodtagere i kemi
Nobelprismodtagere fra Tyskland
Æresdoktorer ved University of Cambridge
Vilhelm 3. af England

Vilhelm 3. af England og Vilhelm 2. af Skotland (; ) (14. november 1650 – 8. marts 1702 også kendt som Vilhelm af Oranien () var statholder i Nederlandene fra 28. juni 1672 og konge af England, Skotland og Irland fra 1689.

Biografi 
Vilhelm 3. blev født i Haag som fyrste af Oranien og var nevø af Karl 2. af England og Jakob 2. af England. Som Nederlandenes statholder var han i strid med landets overklasse. Ved Frankrigs invasion 1672 fik han endelig ledelsen af Nederland og forblev livet igennem en skarp modstander af Ludvig 14. og den franske stormagtspolitik. Fra 1677 var han gift – og regerede senere England, Skotland og Irland med Jakob 2.s datter Maria. 
Han var protestant og blev af den engelske opposition opfordret til at overtage magten fra den katolske Jakob 2. 

Han gik i land i England 5. november 1688 med en nederlandsk hær. Jakob flygtede uden kamp. Vilhelm og Maria måtte, før de overtog regeringen underskrive en aftale: Bill of Rights, der sikrede parlamentets magt. Han overholdt i det store hele løfterne, men hævdede dog til tider betydelig indflydelse især i udenrigspolitiske spørgsmål. Ud over nederlandske rådgivere støttede han sig på en kreds af loyale engelske adelige som hertugen af Marlborough, lord Shrewsbury og lord Godolphin. Han gav sine nederlandske yndlinge engelske titler. Uden at blive specielt populær i England opnåede han respekt ved sin faste protestantiske holdning.

I sin kongetid støttede Vilhelm helhjertet kampen mod Frankrig og førte krig i Irland 1690 for at afværge ekskong Jakobs invasionsforsøg. 1702 organiserede han med Parlamentets accept den koalition mod Frankrig, som førte den Spanske Arvefølgekrig, men døde før krigen af lungebetændelse efter et rideuheld.

I sine første måneder som konge var han også marineminister (Lord High Admiral).

Titler 
 4. november 1650 - 9. juli 1672: Hans Højhed fyrste af Oranien, greve af Nassau
 9–16. juli 1672: Hans Højhed fyrste af Oranien, statholder af Holland
 16. juli 1672 - 26. april 1674: Hans Højhed Prinsen af Oranien, statholder af Holland og Zeeland
 26. april 1674 - 8. marts 1702: Hans Højhed Prinsen af Oranien, statholder af Holland, Zeeland, Utrecht, Gelderland og Overijssel
 (England) 13. februar 1689 - 8. marts 1702: Hans Majestæt Kongen
 (Skotland) 11. april 1689 - 8. marts 1702: Hans Majestæt Kongen

Anetavle

Eksterne henvisninger 

|-

Konger af England
Vilhelm 02 af Skotland
Konger af Irland
Fyrster af Oranien
Nederlandske statholdere
Huset Oranien-Nassau
Protestantiske monarker
Marineministre fra England
Personer fra Haag
Walhalla
Lord High Admirals
Omkomne ved rideulykker
Rangoon

Rangoon, officielt Yangôn, er den største by og tidligere hovedstad i Burma (Myanmar). Byen har indbyggere og er beliggende ved Yangôn-floden.

Væsentlige eksportartikler fra byen omfatter ris, teaktræ, petroleum, uld og jernmalm. Byen har rismøller, savværker, olieraffinaderier og stål-, jern- og kobberindustri.

Byen blev sandsynligvis grundlagt i det 6. århundrede. Byen var dog, indtil den blev gjort til hovedstad i 1753 af kong Alaungapaya, en lille fiskerlandsby. Byen kom under britisk suverænitet i 1852. I 1930 blev byen ramt af et stort jordskælv og en flodbølge, som ødelagde størstedelen af byen.

Under 2. verdenskrig besatte japanske styrker byen den 8. marts 1942.

Hovedstaden blev flyttet til Naypyidaw d. 7. november 2005.

Referencer 

Byer i Burma
Hydrolyse

Hydrolyse er en proces, hvor et molekyle reagerer med vand og opløses i mindre molekyler.

I organisk kemi er hydrolyse en kemisk reaktion, hvor et organisk molekyle (kemisk stof der indeholder C-atomer) bliver spaltet til to organiske molekyler under vandoptagelse. Den modsatte reaktion i organisk kemi er kondensation, hvor der bliver dannet et vandmolekyle hver gang to andre molekyler går sammen.

I uorganisk kemi bliver ordet hydrolyse ofte brugt om opløste salte og de kemiske reaktioner, hvor de bliver omdannet.

I biokemien katalyseres hydrolyse af hydrolaser.

Etymologi 
Hydrolyse kommer fra oldgræsk ὕδωρ (hydor), der betyder vand, og græsk λύσις, (lusis) fra luein, der betyder at skille.

Se også 
 kondensation

Kemiske reaktioner
Hydroxylgruppe

En hydroxygruppe er en organisk funktionel gruppe som findes i alkoholer; andre stofklasser kan også indeholde hydroxygrupper, hvis de indeholder andre funktionelle grupper med højere prioritet for navngivning end hydroxygruppen. Hydroxygrupper indgår ligeledes i kulhydrater, der er aldehyder eller ketoner med mange hydroxygrupper. Hydroxygruppen består af to atomer: ilt og brint. Iltatomet har en kovalent binding til brintatomet og en til resten af molekylet. Hydroxygruppen danner hydrogenbindinger. Hydroxygrupper findes dog også i andre stoffer, som f.eks. DNA og RNA.

Funktionelle grupper
Hyfe

En hyfe er de en- eller flercellede forgrenede tråde, der tilsammen danner svampes mycelium.

Eksterne henvisninger 

Svampe
Hæk (beplantning)

En hæk er en levende variant af det haveelement, hegnet, der skaber haven. Derudover kan hække bidrage til en indre opdeling af haven, så der opstår flere rum.

Hække kan plantes og plejes, så de får et bestemt præg. Med det formål kan man vælge mellem flere slags hæk:

 klippet hæk
 uklippet hæk
 rammebeplantning
 stammehæk
 kantbeplantning

En hæk består af en række af buske, som egner sig specielt til at danne en afgrænsende linje i haverummet. I Danmark bruges f.eks. bøg, liguster, eller taks.

Se også 
 Levende hegn
 Have

Eksterne links 
 www.altomhaek.dk

Hegn
Bygninger, konstruktioner og anlæg
Havedyrkning
Hæk

Hæk kan have flere betydninger:

 Hæk (beplantning) – hegn af levende planter
 Hækkeløb – en atletikdisciplin

Se også
 Agter – hæk er i maritim sprogbrug, en del af et skib, som rager agter ud over vandlinjen
Pungdyr

Pungdyr (Marsupialia) er en underklasse af pattedyr. Alle nulevende omkring 330 arter af pungdyr er endemiske for Australasien samt Nord- og Sydamerika. I modsætning til placentale pattedyr føder pungdyr relativt uudviklede unger, der ofte opholder sig på moderen i en pung i deres første levetid. Velkendte pungdyr er f.eks. kænguru, koala, opossum og den tasmanske djævel samt den nyligt uddøde pungulv.

Klassifikation 

 Infraklasse Marsupialia
 Orden Didelphimorphia (pungrotter), fx opossum
 Orden Paucituberculata (inkaspidsmus)
 Orden Microbiotheria
 Orden Dasyuromorphia (pungrovdyr), fx tasmansk djævel
 Orden Peramelemorphia (punggrævlinger)
 Orden Notoryctemorphia (pungmuldvarper)
 Orden Diprotodontia, fx flyvepungegern, koala, vombat, kænguru, wallaby

Billeder

Eksterne henvisninger 
 The Marsupial Ring
 July 12 2006, : Killer kangaroo, demon duck roamed Outback  Citat: "...they have found the fossilised remains of a fanged killer kangaroo and what they describe as a "demon duck of doom"..."Because they didn't hop, these were galloping kangaroos, with big, powerful forelimbs. Some of them had long canines (fangs) like wolves,"..."
Agira

Agira, tidligere San Filippo d'Argiriò, er en by på Sicilien, beliggende 15 kilometer sydøst for Nicosia på en 650 meter høj klippe. Agira, der er en af Siciliens ældste byer, hed i oldtiden Agyrium og er historikeren Diodorus Siculus' fødeby.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Byer på Sicilien
Ahm

Ahm er et dansk slægtsnavn, der kan føres tilbage til gården Søndertofte i Kappel Sogn på Lolland, hvor slægten første gang er nævnt i 1600-tallet. Slægten blev tidligt delt i to grene. En gren, der forblev i Kappel, og en gren der tog udgangspunkt i Randers. Gården Søndertofte blev nedrevet sidst i 90'erne. GPS koordinaterne var 54.773879,11.010007. I 2012 kan man stadig se beplantningen på stedet.

Efternavne
Ahmes

Ahmes, egypter, antages at have levet mellem år 2000 og 1700 f.Kr. Han skrev den ældste, matematiske lærebog, vi kender. Bogen begynder således: "Forskrift til at nå til kendskab om alle dunkle ting", men den indeholder ingen egentlige matematiske regler. Den belærer nærmest gennem løsning af opgaver, og reglerne må formodentlig findes i ældre, os ubekendte lærebøger. Det er væsentlig fra denne bog, at vi har kendskab til egyptisk matematik.

Eksterne henvisninger 
 The Ahmes Papyrus 

Matematikere fra Egypten
Det frie fald

Det frie fald refererer til et frit fald i et uniformt tyngdefelt uden nogen anden påvirkning. Mere bredt kan begrebet også referere til alle fald i atmosfæren, så opdrift og luftmodstand er til stede.

Modeller 
Det følgende er matematiske modeller for det frie fald.

Galileis faldlov 

I det simpleste tilfælde er accelerationen  en konstant:

hvor  er den konstante tyngdeacceleration, og minustegnet angiver, at legemet accelereres nedad. Hvis  er højden, kan loven også skrives som:

da den anden afledte af positionen er accelationen. Her er  tiden. Ved at integrere på begge sider ses det, at:

hvor  er legemets startfart i -retningen. Ved endnu en integration følger:

hvor  er legemets startposition. Hvis et legeme starter ved højden  uden startfart, tager det tiden  at falde ned. Faldtiden er da givet ved:

Modellen for frit fald er ikke eksakt 
Fuldstændig konstant er denne acceleration dog ikke. Da tyngdekraften varierer med afstanden mellem massecentrene i Jorden og det faldende legeme, vil tyngdeaccelerationen også variere en smule med højden. Ved Jordens overflade udvirker planetens tyngdekraft en tyngdeacceleration af ca. 9,82 m/s² (dog afhængigt af den breddegrad man befinder sig på). Stiger man fra havniveau til ti kilometers højde over dette, vil den øgede afstand til Jordens massecenter sænke denne værdi med blot 0,03 m/s².

Frit fald; en del af bevægelseslæren 
Inden for bevægelseslæren har man en række generelle formler for bevægelse ved konstant acceleration: For frit faldende legemer er accelerationen en konstant størrelse nær jordoverfladen, man anvender ofte værdien 9,82 m/s² i Danmark, så med bevægelsesformlerne kan man nøje beregne den øjeblikkelige højde og (lodrette) fart til ethvert tidspunkt i løbet af faldet.

Frit fald betyder at atmosfæren ikke yder nogen modstand mod bevægelsen, da det ikke er muligt at fjerne atmosfæren i større områder, må man betragte bevægelsesformlerne som idealiserende formler; som passer meget godt for små, tunge objekter næsten uden luftmodstand.

Frit fald i flere dimensioner 
Acceleration er matematisk set en vektor, dvs en størrelse, der har en udstrækning (længde) og en retning. En vektor afbildes grafisk som en pil. Tyngdeaccelerationens retning er direkte hen imod massecenteret for det legeme (f.eks. Jorden), der udøver tyngdekraften: Faldende legemers hastighed målt i tyngdeaccelerationens retning dvs. "lodret") vil vokse proportionalt med tiden.Tyngdeaccelerationen har derimod ingen indflydelse på den hastighed, et faldende legeme måtte have i retninger vinkelret på tyngdeaccelerationens retning: En bil, der kører ud over en skrænt med 60 km/t, vil blive ved med at opretholde 60 km/t målt i det vandrette plan, men tyngdeaccelerationen vil samtidig få bilen til at accelerere nedad, dvs. forøge dens hastighed målt i lodret retning. Bilen vil, efter at have forladt skrænten, følge en parabel-formet bane. Bolde og andre legemer, der sparkes eller kastes mere eller mindre skråt til vejrs, vil ligeledes følge en såkaldt kasteparabel.

Eksterne henvisninger

Kildehenvisninger 

Konvertering mellem potentiel energi og kinetisk energi
Mekanisk energilagring
Gravitation
Glykogenese

Glykogenese er dannelse af glykogen fra glukose. Reaktionerne foregår i cytosolen i primært muskel- og leverceller efter glukose er transporteret ind gennem cellemembranen.

Glukose → Glukose-6-fosfat → Glukose-1-fosfat → UDP-Glukose → Glykogen

Molekylærbiologi
Marius Fiil

Marius Anton Pedersen Fiil (21. maj 1893 – 29. juni 1944) var en dansk kroejer og leder af modstandsgruppen Hvidstengruppen.

Biografi 
Han blev født den 21. maj 1893 i Hvidsten Kro som søn af dens ejer Niels Pedersen (Fiil) og den 35 årige hustru Nicoline Mathilde Pedersen, og døbt i Gassum Kirke trinitatis søndag samme år.

Han blev gift med Gudrun Margrethe Kjul Christensen Søvang, og da de fik sønnen Niels i 1920 var han husejer og cykelhandler.

Han arvede Hvidsten Kro fra sine forældre, og drev den sammen med sin kone, Gudrun Fiil. Sammen havde de sønnen Niels Fiil, og døtrene, Tulle Fiil, Ritta Fiil, Gerda Fiil og Bitten Fiil.

Modstandsbevægelsen 
Marius Fiil gik ind i modstandsbevægelsen i 1943 og dannede Hvidstengruppen, der hentede nedkastede våben og sendte dem videre ud i modstandsbevægelsens netværk. Gruppen blev arresteret af Gestapo den 11. marts 1944, en uge senere blev nyheden om deres anholdelse bragt i De frie Danske. Måneden efter skrev De frie Danske igen om Fiil, at han med flere fra Hvidsten var blevet overført fra Randers til Vestre Fængsel. 

Den 29. juni 1944 blev Marius Fiil henrettet sammen med sin søn, svigersønnen Peder Bergenhammer Sørensen, og fem andre fra gruppen - mekanikeren Johan Kjær Hansen, radioforhandleren Niels Nielsen Kjær, karetmager Søren Peter Kristensen, møller Henning Andersen og dyrlæge Albert Carlo Iversen. De blev alle henrettet ved skydning i Ryvangen.

Marius Fiil ældste datter, Kirstine Fiil, der var gift med Peder Bergenhammer Sørensen, blev sammen med gårdejer Jens Stenz og chauffør Bjarne Hyldgård Andersen, idømt til livsvarigt tugthus. Hans yngste datter, Gerda Fiil, blev derimod idømt to års ungdomsfængsel. Vognmand Anders Venning Steensgård og købmand Knud Peter Buchhorn Christensen (1916-1987) blev også idømt fire års tugthus.

Efter hans død 

Den 15. juli 1944 skrev De frie Danske om henrettelsen af Fiil, hans søn og svigersøn, om den ældre datters livstidsdom, den yngre datters dom på to år, og sammenlignede Fiil med Svend Gønge og Niels Ebbesen, samtidigt med at de udtrykte medfølelse for den efterladte enke. Seks måneder efter skrev januarnummeret af modstandsavisen Frit Danmark at Fill og syv andre med navn nævnte medlemmer af Hvidsten gruppen var blevet henrettet den 29. juni året før.

Den 2. juli 1945 blev hans og hans søns jordiske rester fundet i Ryvangen og ført til Retsmedicinsk institut, 10. juli samme år blev de kremeret i Bispebjerg Krematorium sammen med de seks andre henrettede medlemmer af gruppen.

Han er sammen med sønnen og de seks øvrige henrettede fra Hvidstengruppen mindet ved Hvidsten Kro og i Mindelunden i Ryvangen.

Populær kultur 
 I den danske drama-film fra 2012 Hvidsten Gruppen bliver Marius Fiil portrætteret af Jens Jørn Spottag.

Kilder

Eksterne henvisninger 

 
 
 
 

Medlemmer af Hvidstengruppen
Henrettede i Danmark af den tyske besættelsesmagt under 2. verdenskrig
Personer henrettet ved skydning
Erhvervsfolk fra Danmark
Henrettede personer fra Danmark
Glykogenolyse

Glykogenolyse er nedbrydning af glykogen (n) til glukose-6-fosfat og glukose (n-1) fra glykogenreserver i lever og muskler. Nedbrydningen sker først og fremmest ved spaltningen af alfa-1,4.glycosidbindinger mellem glukoseenhederne i glykogenmolekylet. Denne spaltning varetages af enzymet glykogen phosphorylase. Spaltningen af alfa-1,6-glykosidbindinger varetages af et afgreningsenzym.

Reaktionen foregår som følger:

Glykogen → Glukose-1-phosphat → Glukose-6-phosphat → Glukose

Denne reaktion forløber i 92% af tilfældene. I 8% af tilfældene dannes glukose direkte fra glykogenmolekylet af enzymet alfa-1,6-glucosidase, da glukosemolekylet i denne sammenhæng er bundet til glykogen-"backbone" med en alfa-1,6-glycosidbinding ved et forgreningspunkt. For nærmere forklaring henvises til den engelske side for glycogenolyse.

Metabolisme
Glukoneogenese

Glukoneogenese er nydannelse af glukose i leveren fra

Glycerol
Pyruvat
Laktat
Aminosyrer

Metabolisme
Fysiologi
CeBIT

CeBIT er verdens største computermesse og finder sted hvert år i marts i Hannover. Arrangør er Deutsche Messe AG.
"CeBIT" er et akronym og betyder Centrum der Büro- und Informationstechnik (Centrum for kontor- og informationsteknik).
Begyndte som en underafdeling af industriudstillingen Deutsche Messe, men voksede år for år og fra 1986 har CeBIT været holdt som selvstændig messe.

I 2003 var omkring 6.500 virksomheder fra cirka 60 lande repræsenteret og udstillingsområdet udgjorde 360.000 m² fordelt på 27 haller og havde 560000 besøgende.

I de seneste år er udstillingen blevet noget mindre. I 2007 var der 6153 udstillere og 480000 besøgende.

CeBIT åbningsdage 
 1997: 13 marts – 19 marts
 1998: 19 marts – 25 marts
 1999: 18 marts – 24 marts
 2000: 24 februar – 1 marts
 2001: 22 marts – 28 marts
 2002: 13 marts – 20 marts
 2003: 12 marts – 19 marts
 2004: 18 marts – 24 marts
 2005: 10 marts – 16 marts
 2006: 9 marts – 15 marts
 2007: 15 marts – 21 marts
 2008: 4 marts – 9 marts
 2009: 3 marts – 8 marts
 2010: 2 marts – 6 marts
 2011: 1 marts – 5 marts
 2012: 6 marts – 10 marts
 2013: 5 marts – 9 marts
 2014: 10 marts - 14 marts

Trafikal adgang 
Adgang til udstillingen kan ske med messeområdets egen jernbanestation, med sporvogn fra Hannover Hauptbahnhof eller med bil ad motorvejen (Messe-Schnellweg) lige øst for messeområdet.

Hver dag under CeBIT udstillingen i timerne omkring udstillingens åbning er motorvejs trafikken så omfattende at bomme ændrer tilkørelsen og derved ensretter motorvejs stykket nord øst for messeområdet, så der på alle 4 baner af den 4 sporede motorvej køres mod messeområdet.

Ekstern henvisning 

 Officielt websted (på tysk og engelsk)

Computerbegivenheder
Hannover
Messer
Jammers Minde

Jammers Minde er et manuskript af Christian 4.s datter Leonora Christina, der sad fængslet i Blåtårn i årene 1663—85, mistænkt for delagtighed i ægtefællen Corfitz Ulfeldts forræderi.

Historie 
Inden hun påbegyndte Jammers Minde, havde hun afsluttet en fransk selvbiografi, henvendt til den europæiske offentlighed. Hun fik manuskriptet smuglet ud i 1673.

Hun tog så fat på Jammers Minde i Blåtårn, men værket blev først fuldført efter at hun var løsladt og bosat i Maribo kloster. Teksten skildrer hendes liv i de 22 år, hun sad indespærret; et selvforsvar og samtidig en beskrivelse af et pinefuldt fangenskab.

Efter Leonora Christines død tog hendes søn Leo Ulfeldt håndskriftet med til Østrig, hvor det gik i arv til hans efterkommere. Det blev første gang udgivet i 1869. Originalmanuskriptet befinder sig i dag på Frederiksborgmuseet.

Titlen Jammers Minde fandt hun selv på, og har kalligraferet den på forsiden. Så følger et forord dateret 11. juni 1674 (senere rettet til 18. juli) til hendes børn, hvad der rimeligvis er grunden til, at hun valgte at skrive på dansk. Bortset fra indespærringen i Blåtårn og afrejsen derfra, foregår hele handlingen inde i fængslet. Skriftet er delt i tre.
 1. De første 78 sider er skrevet med tydelig skrift og få rettelser, og virker som en renskrivning af en kladde. Papiret er af samme slags hele vejen, en papirtype benyttet i administrationen på Københavns slot i årene 1673-80. Senere er denne første del blevet grundig korrigeret, med Leonora Christinas skrift og et andet blæk. Efter side 78 er teksten skrevet på flere slags papir, og skriften ændrer flere steder karakter.
 2. Side 93-192 er skriften trængt mere sammen, og der er mange rettelser. Tilføjelser står i margen, og papirtypen varierer. Mens hun som regel skrev haffuer (= har) i første del, skriver hun haffwer i anden del. I sine brev ændrede hun dette i starten af 1693.
 3. Side 193-270 er tredje del. Her er skriften større, måske fordi papiret er af dårligere kvalitet. Det fremstår som en kladde, for teksten har mange sjuskefejl, og ord er udeglemt. Hun går fra at skrive vd til ud. I sine breve ændrede hun stavemåde i 1696.

Kulturkanon 
Værket er optaget i Kulturkanonen.

Først da Jammers Minde blev trykt i 1869, blev det muligt at bedømme Leonora Christina som forfatter. Baroklitteratur virkede jævnt over opstyltet og forskruet på 1800-tallets læsere, men Leonora Christinas værk var helt anderledes, så nært op til talesprog og dagligtale, at det klang naturligt også i 1800-tallet. Jammers Minde inspirerede J.P. Jacobsen, da han skrev Fru Marie Grubbe. Efter nederlaget i 1864 kunne nationen identificere sig med den indespærrede kongedatter, der magtede at holde på værdigheden gennem de værste ydmygelser. Kristian Zahrtmann skildrede hendes liv i sine malerier og gjorde beretningen levende for eftertiden.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Jammers Minde på Internetarkivet

}

Selvbiografier
Kulturkanonen
Leine

Leine er en flod i Tyskland, med en total længde på 281 km, hvoraf ca. 100 km er sejlbar. 

Floden har sit udspring ved Leinefelde/Eichsfeld i Thüringen, løber gennem Göttingen, Alfeld og Hannover og munder ud i floden Aller.

Floder i Tyskland
Odder Sogn

Odder Sogn er et sogn i Odder Provsti (Århus Stift)

I 1800-tallet var Odder Sogn et selvstændigt pastorat. Det hørte til Hads Herred i Aarhus Amt. Odder sognekommune blev ved kommunalreformen i 1970 kernen i Odder Kommune.

I Odder Sogn ligger Odder Kirke.

Stednavne 
I Odder Sogn findes følgende autoriserede stednavne:
 Balle-Fensholt (bebyggelse)
 Balle-Findal (bebyggelse)
 Balle (bebyggelse, ejerlav)
 Egholm (bebyggelse)
 Fillerup (bebyggelse, ejerlav)
 Findal (areal)
 Frederikshald (bebyggelse)
 Gelstrup (bebyggelse)
 Morsholt (bebyggelse, ejerlav)
 Odder (bebyggelse, ejerlav)
 Ondrup (bebyggelse, ejerlav)
 Parkvej (station)
 Rathlousdal (ejerlav, landbrugsejendom)
 Rodsteenseje (ejerlav, landbrugsejendom)
 Rold (bebyggelse)
 Rude Havvej (station)
 Sander (bebyggelse)
 Snærild (bebyggelse, ejerlav)
 Studshoved (bebyggelse)
 Svorbæk (bebyggelse, ejerlav)
 Tvenstrup (bebyggelse, ejerlav)
 Tvenstrup Bjerge (bebyggelse)
 Tvenstrup Mark (bebyggelse)
 Ulvskov (areal, bebyggelse)
 Vejlskov (areal)
 Østermark (bebyggelse)
 Østervangen (bebyggelse)

Historie 
Odder var oprindeligt en større landsby, men den er vokset i kraft af sin beliggenhed ved herregårdene Rodsteenseje og Rathlousdal samt mange vandmøller, der var tidligere tiders industrianlæg.

Den første skole blev oprettet i 1741 på foranledning af godsejeren fra Rodsteenseje. Skoleholderen hed Jens Jensen Aadder. Der blev bygget et 6 fags bindingsværkshus ved indgangen til kirken, og det stod til omkring 1850, hvor det menes nedbrændt.

Den første privilegerede kro i Hads Herred blev opført i Odder i 1742. I 1850 fik man bevilling til at holde marked 2 gange om året – det blev senere udvidet til 4 og 6 gange. I forbindelse med ansøgningen om marked søgte man om hjælp til at grave en kanal fra Norsminde til Kildegården i den nordøstlige ende af den daværende by, men henvendelsen blev ikke besvaret, og Odder blev ikke havneby.

Tvenstrup Kirke 

Tvenstrup Sogn var anneks til Odder og lå lidt nord for byen. Det blev allerede i 1674 ved kongelig reskript bevilget, at kirken måtte nedrives, og materialerne benyttes til Odder Kirke. Sognefolkene fik dog overtalt Admiral Jens Rodsteen til, at de kunne beholde kirken mod selv at holde den ved lige, og den blev bevaret indtil 1820, da den var blevet for forfalden. Den "gyldne" altertavle, som indtil 1645 stod i Odder Kirke, kom på foranledning af pastor Niels Blicher til Nationalmuseet.

Indbyggertal for Odder Sogn 
 1769 – 926
 1801 – 1.239
 1840 – 2.117
 1860 – 2.429
 1880 – 2.931
 1901 – 4.231
 1921 – 
 1940 – 5.987
 1950 – 6.726
 1960 – 6.953
 1970 -
 1980 – 9.076
 1990 – 10.148
 1995 – 10.490
 2000 – 10.779
 2005 – 11.643

Noter

Eksterne kilder/henvisninger 
 
 
 Odder Museum
 Tvenstrup Kirke hos danmarkskirker.natmus.dk (Danmarks Kirker, Nationalmuseet)

Sogne i Odder Kommune
Sogne i Århus Stift
Sogne i Hads Herred
Mikroklima

Klimaet er et rullende gennemsnit af de seneste 30 års vejrlig. Det måler man i de såkaldte engelske hytter, som skaber helt ensartede vilkår omkring de meteorologiske data. Én af de væsentlige forudsætninger for disse data er, at de måles i skygge i 2 meters højde over jorden. På den måde fremskaffer man oplysninger om "det store klima", makroklimaet.

Hvis man vil vide mere om egnens klima, sådan som det kan opleves af levende mennesker, dyr og planter, må man tage helt lokale forhold med i betragtning. Man tvinges med andre ord til at undersøge det, som kaldes lokalklima eller mesoklima.

Men forholdene, sådan som de er lige dér, hvor personen, dyret eller planten befinder sig, dem får man kun noget at vide om, hvis man undersøger mikroklimaet. Det er nemlig klimaet på lige præcis det sted, man er interesseret i: haven, klitten, branddammen osv.

Mikroklimaet er kendetegnet ved, at det lader sig påvirke af ganske små ændringer i betingelserne. Hvis plænen lige er blevet slået, så har dens mikroklima ændret sig. Når skoven får blade, så ændrer dén ene ting alle forhold på skovbunden. Og hvis man dræner en mose, så vandet ikke længere står højt og holder mosen kold, så ændrer det også mikroklimaet.

Det vigtige ved mikroklimaet er, at det er det klima, dyr og planter må klare sig i. Græsplanterne, Skovmærkerne og Dafnierne må pænt indrette sig efter det eller se at forsvinde hen, hvor betingelserne er bedre. Lystfiskere kan fortælle historier om, hvordan vindretning, skyggefald og lufttryk får fiskene til at flytte sig hen til ganske bestemte steder i et vandløb. Det er et godt eksempel på, at mikroklimaet er forskelligt inden for ganske korte afstande.

Hvis man ønsker at forbedre mikroklimaet på et sted, kan man gribe det an på to måder, som ikke udelukker hinanden:
 man kan forbedre lokalklimaet (sydhæld, læ, solindstråling, vand)
 man kan mildne udsvingene i mikroklimaet (skygge, store sten, vand, porøs jord osv. (Se havedyrkning)

Se også 
 Byklima
 Pionerart
 Temperaturmaksimum
 Temperaturminimum
 Relativ luftfugtighed
 Evapotranspiration
 Dvale
 Klima
 Økologi

Kilder 
 

Økologi
Klima
Stænderforsamling

Stænderforsamling har flere betydninger:

 Stændermøde – møde mellem rigets stænder i middelalderen (i Danmark fra 1468).
 Rådgivende provinsialstænderforsamlinger – indført i Kongeriget Danmark og Hertugdømmerne på baggrund af de to anordninger af 28. maj 1831 og på de fire forordninger af 15. maj 1834.
Gibberellin

Gibberrelliner er en gruppe af plantehormoner. De udvikles til giberellinsyre fra mevalonsyre i ungt væv som skudspidser, vækstlag og nydannede frø. De betragtes i dag som såkaldte "tænd-og-sluk" hormoner, der regulerer strømmen af andre hormoner rundt i planten. I denne egenskab medvirker de også til længdevækst, flytning af sukkerreserver.

Hvis et træ er blevet hårdt skadet f.eks. ved beskæring, vil der udvikles store mængder gibberellin i alle sårfladerne. De vil i næste omgang regulere transporten af henholdsvis auxiner og cytokininer sådan, at røddernes vækst hæmmes, mens topvæksten begunstiges.

Hos nogle planter fremkalder gibberelliner desuden blomsterdannelse.

Hormoner
Glycerid

Glycerid er et andet navn for fedtstof. Der findes både mono-, di- og triglycerider, som benævnes efter antallet af fedtsyrer, der er forbundet med den trivalente alkohol, glycerol (kendt som glycerin). Fedtstoffer, der er opbygget af mættede fedtsyrer, er faste ved stuetemperatur, mens de umættede fedtsyrer får fedtstofferne til at være flydende.

Det er normalt triglycerider, man mener, når man taler om fedtstoffer. De findes nemlig som energidepoter i mange slags dyrisk væv.

Organiske forbindelser
Glykogen

Glykogen eller glykogén er dyrenes (inkl. menneskenes) modstykke til planternes stivelse. Det er et kulhydrat, som kemisk set er et polysakkarid, og det består af forgrenede kæder af glukoseenheder. Forgreningerne optræder for hver 12-18 glukoseenheder. Som i amylopektin er de gennemgående bindinger mellem glukoseenhederne alpha-1,4-bindinger og forgreningspunkterne alpha-1,6-bindinger. I ét enkel molekyle glykogen kan der være op til 120.000 enheder glucose – et typisk glykogénmolekyle består af 30.000-50.000 glukoseenheder, og den forgrenede struktur gør det let at frigøre glukose, når der er behov for det.

Glykogen kaldes somme tider for "dyrisk stivelse". Det findes oplagret i leverceller (op til 8% af leverens vægt efter et måltid) og muskelceller (1% af musklernes vægt), i alt ca. 100 g i leveren og 400g i musklerne, hvor det ligger klar som et omsætteligt brændstof, der let kan omdannes til glukose eller omdannes til energi via glykolysen. Desuden findes der små mængder af stoffet i visse hjerneceller. Bakterier og visse andre mikroorganismer indeholder også glykogen.

Eksterne links 
 Stivelse og amylaser. Biotech Academy.dk 
 Sukkers betydning for fysisk aktivitet og motion. Perspektiv.nu/da

Kulhydrater
Polysakkarider
Gadejord (substrat)

Gadejord eller "byjord" er den jord, som findes under gadernes belægninger af fliser, sten eller asfalt. I sjældne tilfælde kan man genfinde den oprindelige muld dernede, men i de fleste tilfælde møder man enten tykke, sorte kulturlag eller et rod-sammen af murbrokker, jordkabler, bagstøbninger og stabilgrus.

Gadejord er et meget barskt miljø for planter. Kun de mest hårdføre, vilde arter kan vokse og trives i det. Et ekstremt eksempel kan være mælkebøtten, der endda kan vokse igennem asfalt. Plantedyrkning i bymiljø må nødvendigvis bestå i omhyggelig og indsigtsfuld pleje af planterne, og det er på ingen måde tilstrækkeligt at sørge for jord til forankring og forsyning med vand, luft og gødning. Derfor må f.eks. bytræers jord også indeholde hele den diversitet af bakterier, svampe og jordbundsdyr, som den gør i skoven, og det er ikke tilfældet i gadejord. Derfor bliver træerne gennemsnitligt ikke mere end 7 år (syv år) gamle.

Se også 
Jordforbedring
Plantning
Træpleje

Jordbrug
Landskabsarkitektur
Gadejord (matrikulært)

Gadejord er i Danmark en af flere betegnelser for en række arealer til fælles brug for medlemmerne af et bylaug. Betegnelsen stammer fra udskiftningen i slutningen af 1700-tallet.

Fællesarealerne kan fx være en landsbygade, en kirkesti eller en anden sti, et gadekær, en fællesvanding, en grus, ler- eller kalkgrav.

Historie 
Tilbage til middelalderen har jordejendom været beskattet. Derfor har man haft behov for at have oversigter over faste ejendomme i landet. Derfor indførte man et matriklen, som er en fortegnelse over faste ejendomme. 

I 1600-tallet og 1700-tallet var jorden i Danmark typisk ejet af store godser og herregårde. På disse lå der en række landsbyer. Landsbyerne udgjorde små enheder/laug. De var ofte placeret med gårdene i midten rundt om et gadekær. Jorden lå rundt om byen og var opdelt i en lang række lodder, som hver bonde dyrkede.

Det vanskeliggjorde dyrkningen så derfor besluttede regeringen at omfordele jorden (kaldet udskiftningen), så den blev samlet i større og sammenhængende marker. Det tog for alvor fart da ”Forordning om Jordfællesskabets Ophævelse” blev udstedt den 23. april 1781.

Som led i udskiftningen forblev en række arealer fælles. Det kunne fx være gaden, gadekæret og en grusgrav.

De udskilte ejendomme fik hvert sit matrikelnummer mens fællesarealerne ikke fik et matrikelnummer.

Ejerskab og udvikling 
Fællesarealerne blev ejet og administreret af bylauget. Bylauget mødtes og drøftede forhold og afgjorde tvister osv. De sad i rundkreds på hver sin sten.

Som tiden gik blev nogle arealer solgt fra og andre er blevet inddraget af naboejendommene som følge af hævd.

Bylaugnene mistede sin betydning med indførelsen af sognerådene og senere kommunerne. Derfor ophørte mange bylaug med at eksistere og ejerskabet til gadejorden var derfor ikke ganske klar. I princippet tilhørte den fortsat fællesskabet af lodsejere i det pågældende ejerlav, som der i dag er godt 9.000 af. 

Dette gav anledning til en række uhensigtsmæssigheder hvis der skulle ske afklaring af skellene mellem ejendomme. 

Ved en ændring af Udstykningsloven i 1991 fik kommunerne derfor mulighed for at få dom for ejendomsretten til arealerne, hvis ikke andre kunne gøre en begrundet ejendomsret gældende. Der var dog en særlig undtagelse vedrørende de såkaldte domaineejendomme, hvor ejendomsretten forblev statens i henhold til en lov fra 1852. 

Det blev endvidere bestemt, at alle grundstykker i Danmark skulle have et matrikelnummer. Derfor har alle stykker gadejord nu et matrikelnummer, men ejerskabet er fortsat ikke afklaret.

Der er derfor fortsat en række udfordringer med gadejord, hvorfor det normalt kræver en landinspektør hvis der skal ske ændringer, der involverer et stykke gadejord. I visse tilfælde kræver de desuden en egentlig dom at få afklaret ejerskabet formelt.

Nedenfor er et eksempel på udviklingen i gadejorden i Dåstrup i Roskilde Kommune (se også billedet øverst til højre i artiklen). Gadejorden er det laksefarvede areal omkring gadekæret (det blå område).

Kilder og eksterne henvisninger 

 
 
 
 

Fast ejendom
Inter-

Forstavelsen inter- kommer af latin inter = "mellem". Det er en orddel, som indgår i mange af vore fremmedord, f.eks.:

interdikt = erklæring om fredløshed
interregnum = periode mellem to konger
interesse = hvad der ligger én på sinde
intervention = indgriben

Præfikser
Intra-

Forstavelsen intra- kommer af latin intra = "inden for". Den bruges i mange af vore fremmedord, som et ordled, der sættes foran en ordstamme for at udtrykke, at noget er inden i det, som hovedordet betegner. Eksempler:

intrauterin = inden for livmoderen
intracellulær = inden i cellen
intraspecifik = inden for den enkelte art

Ordet intra bruges også som forkortelse for intranet.

Se også
Extra
Inter-
Cis- og trans-

Præfikser
Kristtorn-ordenen

Kristtorn-ordenen (Aquifoliales) er en lille orden med fem familier. De har følgende fællestræk: Blomsterne er ret små. Frugterne er stenfrugtagtige med én kerne i hver sten.

 Cardiopteridaceae
 Helwingiaceae
 Kristtorn-familien (Aquifoliaceae)
 Phyllonomaceae
 Stemonuraceae

Planteordener
Det Kommunistiske Manifest

Det Kommunistiske Manifest (tysk: Manifest der Kommunistischen Partei), af og til omtalt som Manifestet eller Det Kommunistiske Partis Manifest, er et af de mest betydningsfulde politiske skrifter i verdenshistorien. Det er skrevet af Karl Marx og Friedrich Engels og blev udgivet første gang i London den 21. februar 1848.

Manifestet dannede med sine idéer om proletariatets diktatur, det klasse- og statsløse samfund og fælles ejendomsret over produktionsmidlerne grundlaget for den gren af den kommunistiske ideologi, der senere er blevet kaldt for marxisme.

På Kommunisternes Forbunds kongres i London i november-december 1847 fik Karl Marx og Friedrich Engels til opgave at skrive et program for forbundet. Arbejdet med manifestet blev startet kort efter kongressen. Marx og Engels arbejdede sammen til slutningen af december, og opholdt sig indtil der i Brussel. Men efter at Engels rejste til Paris i slutningen af december fortsatte Marx arbejdet alene. I løbet af januar 1848 skrev Karl Marx manifestet færdig og det blev sendt til trykning i London, og udkom første gang i slutningen af februar.

Det var annonceret, at manifestet ville udkomme på : Engelsk, fransk, tysk, Italiensk, flamsk og dansk, men i realiteten var den første udgivelse kun på : Tysk, polsk og dansk.

I de første udgaver og oversættelser var forfatterne anonyme. Først i 1850 blev forfatternes navne kendt efter den første engelske oversættelse af manifestet blev trykt i "The Red Republican".

Den første linje i manifestet lyder "Et spøgelse går gennem Europa – kommunismens spøgelse. Alle magter i det gamle Europa har sluttet sig sammen til en hellig klapjagt på dette spøgelse, paven og tsaren, Metternich og Guizot, franske radikale og tysk politi,".

I 2013 blev Det Kommunistiske Manifest optaget i UNESCO's Memory of the World Programme sammen med Marx's Kapitalen.

Indhold 
Manifestet indeholder et forord og følgende fire hovedkapitler:

 Bourgeoisi og proletariat
 Proletarer og kommunister
 Socialistisk og kommunistisk litteratur
 Kommunister og oppositionspartier

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Det kommunistiske manifest på Wikisource
 Det Kommunistiske Manifest  Emneliste med bibliografisk, historisk og aktuelt materiale om Manifestets politiske betydning i dag. (på Modkraft.dk/Tidsskriftcentret) 
 Det Kommunistiske Partis Manifest på Marxistiske klassikere 
 Det Kommunistiske Partis Manifest, lydbog.

Kommunisme
Filosofiske skrifter
Verdensminde
Folketingsvalget 1968

Folketingsvalget den 23. januar 1968 blev udskrevet af statsminister Jens Otto Krag, efter at den socialdemokratiske regering kom i mindretal den 15. december 1967 i en afstemning i Folketinget angående devaluering af kronen og fastfrysning af en dyrtidsportion . Efter valget dannedes en borgerlig flertalsregering bestående af Venstre, Det Konservative Folkeparti og Det Radikale Venstre, VKR-regeringen, med den radikale partileder Hilmar Baunsgaard som statsminister. Socialdemokratiet kom i opposition for første gang siden 1953, som resultat af valget. Valgdeltagelsen var høj med 89,3% af de stemmeberettigede. Det foregående valg fandt sted den 22. november 1966.

Baggrunden for valget 
I november 1967 devaluerede Storbritannien pundet med 14,3 procent, og den danske socialdemokratiske regering besluttede at lade kronen følge delvist med ved at devaluere med 7,9 procent. For at bremse en kommende inflation ville regeringen bl.a. fastfryse en dyrtidsportion. Dette skabte splid i SF, der havde været regeringens eneste støtteparti siden valget i 1966 (det såkaldte røde kabinet). En gruppe på seks SF'ere stemte imod forslaget ved dets tredje behandling den 15. december sammen med oppositionspartierne. Dermed kom regeringen i mindretal, og Krag udskrev valg. Dagen efter forlod de seks SF'ere deres parti og dannede Venstresocialisterne (VS).

Valgresultat

Personlige stemmer 
Følgende kandidater fik flest personlige stemmer:

 Hilmar Baunsgaard (B): 20.252
 Aksel Larsen (F): 15.095
 Jens Otto Krag (A): 14.689
 Poul Hartling (D): 14.012
 Poul Møller (C): 13.515
 Aage Hastrup (C): 12.767
 Lis Groes (A): 12.730
 Erhard Jakobsen (A): 12.170
 Kristian Albertsen (A): 12.009
 Grethe Philip (B): 11.852

Valgets følger 
Ved valget i 1968 gik Socialdemokraterne tilbage med syv mandater, SF var i splittelse og blev nærmest halveret med en nedgang på 9 mandater, mens de fra SF udtrådte venstresocialister kun lige kom over spærregrænsen, men trods alt sikrede sig 4 mandater. Venstre gik lidt tilbage og Det Konservative Folkeparti lidt frem. Liberalt Centrum mistede alle sine fire mandater og kom ikke i Folketinget igen. Den store valgvinder var Radikale Venstre som fordoblede sit mandatantal fra 13 til 27, og opnåede flertal sammen med Venstre og de Konservative. De efterfølgende forhandlinger resulterede i en flertalsregering bestående af de tre partier med Hilmar Baunsgaard som den første og foreløbig eneste radikale statsminister siden 1920.

Referencer

1968
Politiske valg i 1968
Almindelig løvefod

 
Almindelig løvefod (Alchemilla vulgaris) er en løvfældende, tuedannende flerårig urt med opstigende stængler. Den findes på enge og i skove.

Beskrivelse 
Bladene er langstilkede med store, sammenvoksede akselblade. Selve bladpladen er nyreformet eller næsten rund med 5, 7 eller 9 foldede lapper. Randen er skarpt savtakket. Oversiden er lyst grågrøn, mens undersiden er en hel del lysere. Begge sider er dunhårede.

Blomstringen sker i maj-juni, hvor blomsterne ses i endestillede stande på særlige skud. De enkelte blomster er gulgrønne og små. Frugterne er bittesmå nødder, som modner godt her i landet.

Planten breder sig ved hjælp af korte udløbere, og den bliver efterhånden tæppedannende. Rødderne er tætsiddende og trævlede.
Højde x bredde og årlig tilvækst: 0,25 × 0,25 m (25 × 25 cm/år). 9 planter dækker 1 m² på to år.

Voksested 
Almindelig løvefod gror på fugtig bund i enge, overdrev og lyse skove over det meste af Europa inklusive Danmark, hvor den er almindelig i hele landet.

Kilde 
 Signe Frederiksen et al., Dansk flora, 2. udgave, Gyldendal 2012. .
 Sten Porse: Plantebeskrivelser, DCJ 2002 (CD-Rom).

Eksterne henvisninger 

Flerårige urter
Gule blomster