alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Петково (Софийска област)

Петково е село в Западна България. То се намира в Община Елин Пелин, Софийска област. Около него няма хълмове или възвишение.

География 
Селото е разположено на около 4 км източно от град Елин Пелин и на 22 км от София в Софийското поле. То е равно село, както съседното село Лесново. Те са най-равните села в околността.

История на селото 
Селото е основано по времето на цар Иван Александър. През 1380 г. е превзето и напълно разрушено от османските турци. През средата на 19 век е основано наново като турски чифлик, собственост на Коджа Ахмед. Новото селище брояло малко къщи и било населено от българи, докарани от други селища, които заедно с цигани и турци обработвали чифлика. Селото започнало да се нарича по името на собственика-чифликчия Коджаматлиево. По времето на Коджа Ахмед не е могло и да се мисли за строеж на църква, тъй като българите в Коджаматлиево били малко. За турците и циганите в североизточния край на селото е съществувала малка джамия. През последните 10 – 15 години от османското владичество тази джамия била занемарена и изоставена, тъй като свиня влязла в нея и се опрасила. Останки от тази джамия личали до към 1906 г. Има сведения, че Васил Левски организира събирания в механата на Стоил Менджийски. Между Първата и Втората световна война е изградена църквата „Св. Петка“. От 1937 г. насам селото носи името на Света Петка – Петково. През 1957 г. е открита читалищната сграда на селото. През 1967 г. пътищата до съседните села са асфалтирани. През 1969 г. в селото е открит пощенски клон, а през 1974 г. в селото е прокарана водопроводна мрежа.

Обществени институции 
 Целодневен пенсионерски клуб.
 Здравна служба.
 НЧ „Отец Паисий 1912“
 Пощенски клон.
 ЦДГ „Звездичка“

Училище 
 Начално училище „Отец Паисий“ – бивше училище

Редовни събития 
Съборът на селото е на Петковден, който се празнува на 14 октомври всяка година. Всяка година, ден преди Свети Дух, в село Петково се прави курбан в двора на църквата „Св. Петка“.

Източници

Външни препратки 
 Вестник „Елин Пелин днес“, общински вестник, година VIII, брой 4 (124), април 2012  – статия „Поглед към миналото на с. Петково“

Села в Софийска област
Населени места в община Елин Пелин
Петковци (област Велико Търново)

Петковци е село в Северна България.
То се намира в община Елена, област Велико Търново.

География 
Село Петковци се намира в планински район.

Бележки

Външни препратки 

Села в област Велико Търново
Населени места в община Елена
Петковци (област Габрово)

За другото българско село с име Петковци вижте Петковци (Област Велико Търново).

Петковци е село в Северна България. То се намира в община Дряново, област Габрово.

География 
Село Петковци се намира в планински район.

Бележки

Външни препратки 

Села в област Габрово
Населени места в община Дряново
Петров дол (област Смолян)

Петров дол е село в Южна България. То се намира в община Мадан, област Смолян.

География 
Село Петров дол се намира в планински район.

Бележки 

Села в област Смолян
Населени места в община Мадан
Петрово (област Стара Загора)

Петрово е село в Южна България. То се намира в община Стара Загора, област Стара Загора.

Източници

Външни препратки 

Села в област Стара Загора
Населени места в община Стара Загора
Планиница (област Перник)

Планиница е село в Западна България. То се намира в община Перник, област Перник.

География 
Село Планиница се намира в  района на планина Черна гора, на 45 км югозападно от София, по пътя за Ковачевци, през село Лесковец. При Лесковец, при язовира пътят се отклонява за Планиница.

Климатът е умереноконтинентален с прохладно лято и средни температури около 22ºС и мека и снежна зима със средни температури около 1ºС.

Име 
Името на селото идва от факта, че е разположено на планина + ица.

Селото е било записано през 1448 година в турски регистър, като Планинци, през 1530 година, като Планиниче (İplaniniçe), а пък през 1576 година е записано като Сиредне Пиланче (Средна Планица).

Редовни събития 
Всяка първа неделя от месец юли се провежда традиционния събор на селото.

Забележителности 
Късноантична и средновековна крепост в местността Градище на 1,16 km западно от село Планиница, на източния склон на Черна гора. Крепостта е изградена през късната античност на площ около 3 дка. В миналото са били запазени част от крепостните стени и отделните помещения към тях. Просъществувала е и през ранното средновековие.

Личности 
 Вергил Ваклинов (1931 – 1953), граничар
 Александър Александров (1991 – ), ПП ГЕРБ
 Александър Планински (1879 - 1966), Детски писател, Педагог

Галерия

Бележки 

Села в област Перник
Населени места в община Перник
Планинци (област Габрово)

Планинци е село в Северна България. То се намира в община Трявна, област Габрово.

География 
Село Планинци се намира в планински район.

Бележки

Външни препратки 

Села в област Габрово
Населени места в община Трявна
Планинци (област Смолян)

Планинци е село в Южна България. То се намира в община Мадан, област Смолян.

География 
Село Планинци се намира в планински район в планината Родопи.

Бележки 

Села в област Смолян
Населени места в община Мадан
Обезлюдени селища в България
Победа (област Добрич)

Победа е село в Североизточна България. То се намира в община Добричка, област Добрич.

География 
Село Победа се намира източно от град Добрич в равнинна местност. Духат постоянни ветрове, по-често северни и северозападни. Почвата е чернозем богат и плодоносен, даващ богата реколта от зърнени култури. Районът е известен с това, че много рядко валят градушки. Цялото землище е опасано с полезащитни пояси с цел предпазване на почвата от природни стихии. Има плитки подпочвени води до 5-7 м.

История 
Предполага се, че в района северно или североизточно от днешното село се разполага римско селище, наричано Скопис. Установени са и находки от римски монети из дворовете на настоящото село.

По време на османската власт селото се нарича Геленджик. През 1811 година 631 души в 100 семейства напускат селото и се преселват в Южна Бесарабия, където основават сегашното село Бешгьоз 

През 1888 г. в Геленджик функционира 12-членен общински съвет. Под румънско управление по време на Първата световна война през август 1916 г. от селото насилствено са интернирани в Молдова 43-ма етнически българи от мъжки пол на възраст от 15 до 78 г. На 5 септември 1916 г. при Добричката епопея, сили на Антантата - румънци и руси влизат в селото и стигнат на 100-200 м от българските окопи. Вечерта ген. Кантарджиев заповядва атака. Българите атакуват и с удар „на нож“ прогонват врага и освобождават Геленджик. Схватки става и по улиците селото. Противникът е отблъснат независимо от численото превъзходство на руските и румънски войски. В боевете участва Осми пехотен приморски полк с командващ полк. Панайот Минков. Офицерът е тежко ранен и умира в болница в София на 29 септември 1916 г. В негова памет съседното село носи името Полковник Минково. На 7 септември военният успех на българската армия е затвърден и развит от конницата на ген. Иван Колев. И до днес при обработка на земята и при строежи в Победа се срещат останки – гилзи, кости, части от дрехи, свидетелстващи за драматичните събития преди 90 години. Според историци край селото са погребани загинали български войници. 

По време на възстановеното румънско господство над Добруджа през 1929 г. от страна на местни жител в селото са регистрирани оплаквания до общинската управа, свързвани с прокарването денационализаторска политика.

След подписването на Крайовската спогодба през 1940 г.  Южна Добруджа и Геленджик са върнати в границите на Царство България. В чест на славната победа ню ген. Кантарджиев селото получава настоящото си име през 1942 г. През социалистическия период толбухинското село е преименувано на Димитър Ганево, но  от 1948 до 1957 г. познатото име е запазено в названието на местното ТКЗС „Победа”..

Източници 

 Село Победа е кръстено на победата ни над румъни, руси и сърби в 1916 г., ДТ

Вижте също 
 Геленджик, Краснодарски край, Русия.

Села в област Добрич
Населени места в община Добрич-селска
Побит камък (област Разград)

Побѝт ка̀мък е село в Североизточна България. То се намира в община Разград, област Разград.

География 
Село Побит камък се намира на около 20 km на север от град Разград, а старото му име е Дакили таш.

История 
На 1500 м североизточнооот селото в местността "Калето" с площ от 90 декара е идентифицирано средновековно селище с археологически свидетелства за активно населяване през IX - X век. Според новата селищна мрежа, днес Калето попада в землището на село Топчии.

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 

Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Обществени институции 
Една от най-големите забележителности на селото е Етнографският музей. В него са изложени селскостопански сечива и е отразен бита на жителите на Побит камък от 19 век. Впечатление прави характерното за бита на българина през 19 век кандило, което е било разположено между две съседни стаи. То е съществен признак на неговата духовност и непрестанно упование на Бога.

Редовни събития 
Всяка година хората в селото организират похода „По стъпките на Таньо войвода“.

Източници 

Села в област Разград
Населени места в община Разград
Подвис (област Смолян)

Подвис е село в Южна България. То се намира в община Смолян, област Смолян.

География 
Село Подвис е на 5 км от общинския център гр. Смолян. Намира се на главен път Смолян – Мадан. Състои се от няколко махали разпръснати по слънчевите склонове на планината на надморска височина 840 м.

История 
Селото е разположено под забележителната Момчилова крепост. Издигната е по времето на император Юстиниан I (527 – 565 г.). След сравнително кратко съществуване крепостта е опожарена от славяните. Възстановена е около XI в. През 1343 г. византийския император Йоан Кантакузин обявява родопския властелин Момчил за севастократор и предава в негово владение две крепости в Родопите – Подвис (спомената под името Повисд в неговата „История“) и Св. Ирина (с неустановено местонахождение). Действащо укрепително съоръжение е до османското нашествие в края на XIV в., когато отново е опожарена и не е възстановявана.

През 1966 г. Момчилова крепост, е обявена за археологически паметник на културата с национално значение. Достъпът до крепостта е напълно социализиран. От Подвис до крепостта се стига по екопътека с дължина 2,5 км.

Източници

Външни препратки 
 Село Подвис на сайта на община Смолян.

Села в област Смолян
Населени места в община Смолян
Подслон (област Добрич)

Подслон (старо име Куйджук) е село в Североизточна България. То се намира в община Добричка, област Добрич.

География 
Намира се на 28 – 30 км от град Добрич и на около 10 – 12 км от гр. Тервел, по право, между двата града. До селото може да се достигне с автобус или маршрутно такси, като от Добрич се пътува не повече от 40 минути.

Селото се намира на 6 км от село Фелдфебел Денково, като спокойно може да се мине това разстояние пеш, по черен път.

Лятото в Подслон е тежко и горещо, зимите са снеговити, студени, ветровити, районът е познат с ежегодните снежни навявания и преспи, които, нерядко блокират движението.

Културни и природни забележителности 
Населението на селото е вероятно по-малко от официално обявеното. В това село живеят предимно турци – изключително работни, усмихнати и богобоязливи хора. Прехранват се с отглеждане на тютюн, със земеделие и животновъдство. Селото е обрамчено от златни житни ниви с дъх на мед. Залезът се вижда свободно и голям почти от всяка точка на селото.

Селото е типично добруджанско, хората там наричат себе си добруЖанци, а земята си Добружа. Било е в пределите на Румъния и години наред децата са се учили в румънски училища. Тези, които са все още живи, отлично говорят румънски и турски. Близки малки селца, в близост до Подслон са Фелдфебел Дянково, Кочмар, Гешаново.

В Подслон може да пиете най-сладката и дълбока кладенчова вода. Дълбоко под напуканата от суша добруджанска земя бликат кристално чисти подземни води.

Личности 
 Крали Костов Кралев – кмет на селото преди повече от 40 години.
 Ердинч Хаджиев (Доктора) – бивш народен представител

Други

Кухня 
Една-две подслонски /стари/ рецепти:

 Няколко чушки, или, казано по подслонски пиперки, пускате във вряло олио в чувенче – готварски съд с дебело желязно дъно и яйцевидна форма. Когато добре се запържат и започнат да ухаят, добавете сол и... прясно мляко. Бавно, на струйка, 1 – 2 водни чаши, забърквате кашичка, „посолявате“ с черен и червен пипер.

 Когато готвите картофена яхния, сложете и повечко червен пипер и много лющян – т.е. дивисил. Това е подслонският вкус!

Външни препратки 

Села в област Добрич
Населени места в община Добрич-селска
Подслон (област Стара Загора)

Подслон е село в Южна България. То се намира в община Стара Загора, област Стара Загора.

Селото се намира на 20 километра от гр. Стара Загора по посока Сливен.

Източници

Външни препратки 

Села в област Стара Загора
Населени места в община Стара Загора
Пожарево (област Силистра)

Пожарево е село в Североизточна България. То се намира в община Тутракан, област Силистра.

Старото име на селото е Български косуй. През 1942 г. то е прекръстено на Генерал Драганово в памет на генерал Драганов – командир на 1-ва Софийска дивизия, участвала в Тутраканската епопея. Името Пожарево селото носи от 1947 г.

Редовни събития 
Събор се провежда всяка година, обикновено 45 дена след Великден.

Личности 
 Генерал-майор Йордан Тодоров Йорданов – заместник-началник на отбраната до 2013 г., роден на 24.10.1954 г. в с. Пожарево, където е завършил и основното си образование.

Източници

Външни препратки 
 Галерия ТУТРАКАН 
 Общински съвет Тутракан
 Тутраканска епопея 

Села в област Силистра
Населени места в община Тутракан
Поляна (област Ямбол)

Поляна е село в Югоизточна България. То се намира в община Стралджа, област Ямбол.

География 
Разположено е в Югоизточния регион, на разстояние до столицата: 290.081 km от София. Площта на селото е 43.464km2 (НСИ). Население на село Поляна е 186 жители (по настоящ адрес към 15/12/2020 – ГРАО).

История 
Старото име на селото е Бургуджикьой.

Културни и природни забележителности 
В близост до селото се намират Бакаджиците с много обширна растителност и различен дивеч.

Други 
За селото е характерно голямо иэкупуване на селските къщи от англичани, тъй като се намира в района между Странджа и Сакар и това предоставя развитието на селски и друг вид туризъм.

Бележки 

Села в област Ямбол
Населени места в община Стралджа
Поляна (област Смолян)

Поляна е село в Южна България. То се намира в община Рудозем, област Смолян.

География 
Село Поляна се намира в планински район.

Бележки 

Села в област Смолян
Населени места в община Рудозем
Поляново (област Бургас)

Поляново е село в Югоизточна България, община Айтос, област Бургас.

География
Село Поляново се намира на около 6 km запад-северозападно от общинския център град Айтос. Разположено е в Айтоската котловина. Климатът е преходноконтинентален със слабо морско климатично влияние.

Общински път свързва Поляново със село Карагеоргиево на север, а на юг – след пресичането на първокласния Подбалкански път, водещ на изток към Айтос и на запад – към Карнобат – със село Пирне. На около 0,5 km североизточно от Поляново минава железопътната линия Пловдив – Бургас, на която има гара, обслужваща селата Поляново и Карагеоргиево. Надморската височина в центъра на селото е около 124 m.

История 
След края на Руско-турската война 1877 – 1878 г., по Берлинския договор селото остава на територията на Източна Румелия. От 1885 г. – след Съединението, то се намира в България с името Марково. Преименувано е на Поляново през 1949 г.

През 1948 г. в Поляново (тогава село Марково) е учредено Трудово кооперативно земеделско стопанство (ТКЗС) „Червено знаме“ – село Марково, Бургаско, което през 1954 г. влива в ТКЗС „Социализъм“ (дотогавашно ТКЗС „Единство“), село Карагеоргиево.

От периода 1957 – 1968 г. в Държавния архив – Бургас, се съхраняват документи на/за Народно основно училище „Н. Й. Вапцаров“, Поляново, фонд 874.

Население 
Населението на село Поляново наброява 254 души към 1934 г., вследствие на миграция намалява до 196 към 1956 г. и нараства до 402 към 1985 г., а към 2018 г. е с численост 364 души (по текущата демографска статистика за населението).

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Религии 
Преобладаващата религия в село Поляново е ислям.

Обществени институции 
Село Поляново към 2020 г. е център на кметство Поляново.

В село Поляново към 2020 г. има:
 джамия;
 пощенска станция.

Източници 

Села в област Бургас
Населени места в община Айтос
Поляново (област Хасково)

Поляново е село в Южна България. То се намира в община Харманли, област Хасково.

Личности 
Родени в Поляново
 Митре Завалов, български революционер от ВМОРО, четник на Ефрем Чучков

Бележки 

Села в област Хасково
Населени места в община Харманли
Поповци (област Велико Търново)

Поповци е село в Северна България. То се намира в община Велико Търново, област Велико Търново.

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Бележки 

Села в област Велико Търново
Населени места в община Велико Търново
Поповци (област Габрово)

Пòповци е село в Северна България, община Габрово, област Габрово.

География 
Село Поповци се намира на около 4 km северозападно от центъра на областния град Габрово. Разположено е северно край второкласния републикански път II-44 (Севлиево – Габрово) с югоизточната си част, а северозападната му част достига на около 1,2 km северно от второкласния път до непосредствено съседство със село Гледаци. Надморската височина в югоизточната част на селото нараства от около 320 m край пътя до около 350 m на север и североизток, а в северозападната му част нараства на север до около 400 – 410 m. Климатът е умереноконтинентален. Южно край селото тече река Лопушница.

Населението на село Поповци, наброявало 283 души при преброяването към 1934 г. и нараснало до 666 към 1975 г., намалява до 525 към 1985 г. и наброява 469 души (по текущата демографска статистика за населението) към 2019 г.

История 
През 1978 г. дотогавашното населено място колиби Поповци придобива статута на село.

Във фондовете на Държавния архив Габрово се съхраняват документи на/за:
 Списък на фондове от масив „K“:
– Кредитна кооперация „Надежда“ – с. Поповци, Габровско; фонд 162K; 1926 – 1949;
– Народно начално училище – с. Поповци, Габровско; фонд 274K; 1899 – 1944;
– Народно читалище „Дядо Стойно“ – с. Поповци, Габровско; фонд 407K; 1927 – 1951;
 Списък на фондове от масив „С“:
– Селкооп „Ново време“ – с. Поповци, Габровско (след поредица промени в наименованието на фондообразувателя Кредитна кооперация „Надежда“ – за периода 1952 – 1956); фонд 40; 1928 – 1956;
– Обединено трудово кооперативно земеделско стопанство (ОТКЗС) „Балкан“ – с. Поповци, Габровско; фонд 371; 1958 – 1965;
– Начално училище – с. Поповци, Габровско; фонд 668; 1932 – 1972;
– Селски здравен участък – с. Поповци, Габровско; фонд 1068 – след промени в наименованието на фондообразувателя – Общинска (участъкова) здравна служба (1944 – 1967) и Селски здравен участък (1968 – 2000);
– Народно основно училище – с. Поповци, Габровско; фонд 1093 – след поредица промени в наименованието на фондообразувателя – Начално училище „Н. Й. Вапцаров“ (1998 – 2000);
– Окръжно предприятие „Агрохимическо обслужване“ – с. Поповци, Габровско; фонд 1308; 1960 – 2001; след поредица промени в наименованието на фондообразувателя – Еднолично акционерно дружество „Агрохим-Г“ – Габрово (1999 – 2000).

Обществени институции 
Село Поповци към 2020 г. е център на кметство Поповци. Населените места в кметството са селата:

В село Поповци към 2020 г. има:
 действащо читалище „Дядо Стойно – 1927“;
 действаща само на големи религиозни празници православна църква „Свети Николай“;
 пощенска станция.

Източници

Външни препратки 

Села в област Габрово
Населени места в община Габрово
Поповци (Софийска област)

Поповци е село в Западна България. То се намира в Община Ихтиман, Софийска област.

География 
Село Поповци се намира в планински район.

Бележки

Външни препратки 

Села в Софийска област
Населени места в община Ихтиман
Попска (област Велико Търново)

За другото българско село с име Попска вижте Попска (Област Габрово).

Попска е село в Северна България.
То се намира в община Елена, област Велико Търново.

География 
Махала Попска се намира на 500 метра северозападно от село Беброво. Разположено е на наклонен терен по протежение на 700-800 метра.

История 
Пръв заселник бил свещеник, който си направил тук колиба. Местността носи названието Попова колиба. Съществува предание, че тук са живели няколко свещеника.

В миналото хората от селото се занимавали със скотовъдство и гурбетчийско градинарство. Част от мъжете работели в мините на Балканбас.

В 1947 г. е основано читалище „Светлина“, за сграда, на което е закупена и преустроена частна къща.

Личности 
Васил Иванов Узунов – революционен деец, изпълнявал задачи на местния революционен комитет в Елена, участник в подготовката на Априлското въстание в Еленско

Иван Савов Иванов, един от най-големите майстори щивачи на костюми в София от 1940 до 1970 г. Щил на Георги Парцалев, Гунди и мн.др.

Бележки

Външни препратки 
 Сайт на община Елена

Села в област Велико Търново
Населени места в община Елена
Попска (област Габрово)

Пòпска е село в Северна България, община Севлиево, област Габрово.

География 
Село Попска се намира на около 20 km западно от центъра на град Габрово, 17 km южно от град Севлиево и 29 km източно от град Троян. Разположено е в Средния Предбалкан, в северните разклонения на Черновръшки рид, в долината на река Росица край левия бряг на реката. Релефът е раздвижен, през северния и южния краища на селото се спускат откъм запад долините на два малки леви притока на Росица. През източната част на Попска минава – край левия бряг на Росица и следвайки приблизително извивките на реката – третокласният републикански път III-6072. Надморската височина в селото на кръстовището на републиканския път с пътното отклонение за Батошевския манастир е около 340 m.

Населението на село Попска, наброявало 416 души при преброяването към 1934 г., намалява до 120 към 1985 г. и 39 към 2011 г. и наброява 23 души (по текущата демографска статистика за населението) към 2019 г.

История 
През 1978 г. дотогавашното населено място махала Попска придобива статута на село.

Обществени институции 
Село Попска към 2021 г. е в състава на кметство Стоките.

Бележки

Външни препратки 

Села в област Габрово
Населени места в община Севлиево
Поройно (област Търговище)

Поройно е село в Североизточна България. То се намира в община Антоново, област Търговище.

География

История

Личности 
 Родени в Поройно
 Йордан Спасов (1910 – 1984), български актьор.

Села в област Търговище
Населени места в община Антоново
Поройно (област Силистра)

Поройно е село в Североизточна България. То се намира в община Дулово, област Силистра.

География 
Поройно е в Лудогорието, намира се на 1,5 км от град Дулово.

Селото наброява 1313 жители (към 2015 г.).

История 
Населението е от турски и ромски произход, за турската част от населението се смята, че са наследници на изселници дошли по тези земи след 1487 г., когато Османците унищожават Караманското царство и изселват членовете му.

До 1942 г. селото се казва Кара-Ямурлар. Буквално преведено името означава: черни дъждове, откъдето впоследствие получава и българското си име.

Направените преброявания през 1881 и 1893 г. дават подробна статистика относно жителите на Кара-Ямурлар.

През 1893 г. в селото е имало 131 домакинства и общо 781 души, от които 384 мъже и 397 жени.

От 1913 г. Поройно попада в границите на Румъния, която тогава окупира Южна Добруджа.

По силата на Крайовската спогодба селото е върнато на България през 1940 г.

Религии 
Микрорегионалната идентичност на населението предполага, че мнозинството изповядва Ислям. Той се ограничава до степента на културно-етническата обредност, а не до крайна ортодоксалност.

Обществени институции 
Начално Училище на селото се казва „Светлина“ и в него се обучават приблизително 60 ученика
Читалището е със самодеен състав и се казва „Христо Ботев“

Редовни събития 
Датата 9 септември е останала като дата празник на селото.

Кухня 
За кухнята е характерно широкото използване на продукти, които могат да се намерят в градината или от отглежданите животни.

Икономика 
Икономически селото е ориентирано аграрно, като основен дял имат пшеницата, царевицата и слънчогледът.

В последното десетилетие е популяризирано и отглеждането на сорт тикви с цел добив на тиквени семки, които се използват за рафиниране на масла за авио-индустрията, а и също като ядки.

Отглеждат се различни сортове тютюн (Вирджиния, Бърлей, Ориенталски).

Поради наличието на голямо количество пасища и мери в района на селото животновъдството също се радва на популярност, като най-разпространени са говедовъдството (черношарена порода), овцевъдството (тънкорунни – вълнодайни породи), а в по-малка част се отглеждат и кози (местна порода и кръстоски със саанската коза).

Разпространено е и овощарството.

Основното предприятие в селото е „Братя Пепеч“ ООД което се занимава с изкупуване и обработка на семена и ядки.

Транспорт 
През него преминава участък от Републикански път IIІ-216, който свързва гр. Дулово с Републикански път IІ-21 (гр. Силистра – гр. Русе).

Източници 

Села в област Силистра
Населени места в община Дулово
Правда (област Велико Търново)

Правда е село в Северна България. То се намира в община Горна Оряховица, област Велико Търново.

География 
Село купов, на тип южния склон до левия бряг на река Янтра. Край него минава ж. п. линията Г. Оряховица – Русе. Граничи със селата Янтра, Първомайци, кв. Калтинец, гр. Долна Оряховица и с. Драганово. Било е към община Темниско (Първомайци), после към гара Г.Оряховица, а сега е към община Горна Оряховица. Климатът е умереноконтинентален, валежите са умерени през цялата година. През лятото температурите достигат +39 °C, а през зимата до -10 °C. Почвите са подходящи за отглеждане на всякакъв вид зърнени култури, плодове и зеленчуци. На сегашното си място съществува от 1897 година.

История 
От първите поселения в региона (III хилядолетие пр. Хр.) частично са запазени две неолитни селища, намиращи се край с. Правда. В селището край с. Правда са намерени множество керамични и кремъчни артефакти, свързани с бита и култовете на праисторическите хора. Между тях със своята изящност се отличава керамична фигурка – блюдо с глава на бик. За пръв път за съществуването на селото се споменава през 1415 г. Тогавашният данък, който е бил наложен на селото е бил 2 – 3 хиляди ахчета. Според преданието то се наричало Ченгене кьой, след Освобождението било преименувано на Циганово, а на 19.02.1952 г. – Правда. В документ от 15 век /списък на тимарите/ е записано „село Чикянова, спадащо към Търново“ с къщи мюсюлмани 4, неженен 1, неверници 13, неомъжени 7. В миналото селото било на брега на Янтра, но след голямото наводнение през 1897 г., то е преместено на днешното място. Тогава всички цигански семейства и 4 български са преселени в Калтинец. Църква била построена в 1864 г. Училище било открито в частна къща през 1860 г., от 1864 г. се помещавало в църковната килия, а през 1892 г. построили училище, в което учили до 1912 г., то не пострадало от наводнението. По предание в селото имало турски чифлик. В най-скоро време бяха направени разкопки в местността Червен бряг и е било откито селище.

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Редовни събития 
На 26 октомври е сбора на селото.

Други 
В селото работят две земеделски фирми, които се занимават с производство на семена. Има една потребителна кооперация и една шивашка фирма. Домакинствата в селото са около 400, а жителите – около 650.

Източници 

Села в област Велико Търново
Населени места в община Горна Оряховица
Припек (област Бургас)

Прѝпек е село в Югоизточна България, област Бургас, община Руен.

География
Село Припек се намира на около 11 km на изток-североизток от общинския център село Руен и около 38 km на север от областния център град Бургас. Разположено е в Източна Стара планина, в западната част на Еминска планина, на около 1,5 km на север-северозапад от съседното село Подгорец. Изтеглено е в направление северозапад – югоизток по понижаващо се на югоизток неголямо продълговато възвишение, обградено от юг и изток от долчините на два малки местни ручея, събиращи югоизточно край селото водите си в малък ляв приток на река Елешница, и от запад – от суха долчина. През Припек минава общински път – в границите на селото негова главна улица, който на север води към селата Мрежичко, Средна махала, Добра поляна и от последното – към село Руен, а на югоизток през селата Подгорец и Сини рид към връзка с третокласния републикански път III-2085 и на запад по него към село Руен. Надморската височина при влизането на пътя в Припек от юг е около 315 m, а при излизането му на северозапад – около 385 m.

Населението на село Припек, наброява 432 души към 1965 г. и след колебания в числеността през следващите години наброява към 2018 г. 423 души.

При преброяването на населението към 1 февруари 2011 г., от обща численост 446 лица, за 400 лица е посочена принадлежност към „турска“ етническа група и за останалите не е даден отговор.

История 
След края на Руско-турската война 1877 – 1878 г., по Берлинския договор село с име Хедиѐтлер остава на територията на Източна Румелия. От 1885 г. – след Съединението, то се намира в България. Село Хедиетлер съществува до 1965 г., когато е закрито при разделянето му на две села – Голям Хедиетлер и Малък Хедиетлер в тогавашните община Челебиево, Бургаски окръг. През 1978 г. село Голям Хедиетлер е преименувано на Подгорец, а през 1980 г. село Малък Хедиетлер е преименувано на Припек.

Население

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Религии 
Религията, изповядвана в село Припек, е ислям.

Обществени институции 
Село Припек към 2020 г. е център на кметство Припек.

В Припек към 2020 г. има постоянно действаща джамия;

Източници 

Села в област Бургас
Населени места в община Руен
Припек (област Варна)

Припек е село в Североизточна България. То се намира в община Аксаково, област Варна. Старото му име е Диздар-кьой („село Крепостен пазач“).

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав

Преброяване на населението през 2011 г. 
Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Източници 

Села в област Варна
Населени места в община Аксаково
Припек (област Кърджали)

Припек е село в Южна България. То се намира в община Джебел, област Кърджали. То е единственото българско село в община Джебел.

География 
Село Припек се намира на границата между Родопите и Източните Родопи, в югоизточните склонове на Жълти рид, на 800 м надморска височина. Разположено е близо до границата на областите Кърджали и Смолян. Отстои на 15 км югозападно от Джебел, на 35 км от областния център Кърджали и на около 300 км от София. Всяка година се провежда традиционен събор на селото през месец май.

История

Население 

Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Жителите на селото са българи, около половината от тях се определят за християни, другата половина за мюсюлмани.

Преброяване на населението през 2011 г.
Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Политика 

Към 2004 г. от Общински съвет Джебел не са отделени средства за селото. Това според кмета се дължи на политиката на ДПС към различната етническа принадлежност от турците. Кметът на селото Филип Хитов констатира:

Кметът пише писма до шефа на парламента и шефовете на всички групи в него с предложение за поправка в закона за местното самоуправление. Според този закон към този момент, за да стане едно селище община, трябва да има поне 5000 жители. Кметът на селото предлага след този текст да се сложи запетайка и да се добавя „с изключение за планински и гранични села, които могат да имат не по-малко от 1000 жители“.

Кметове на кметство 

Кметове на кметство в село Припек, избирани на местните избори през годините:

 2003 – Филип Райков Хитов (независим). Получава 208 действителни гласа и печели от на първи тур с 61,72%, пред Иван Господинов Пашов от НДСВ с 38,27%. Броят на избирателите е 757.
 2007 – Асен Митев Славов (БСП). Получава 220 действителни гласа и печели от на първи тур с 55,00%, пред Асен Росенов Смилянов от инициативен коминет с 24,00% и Милко Сивков Пехливанов от политическо движение „Социалдемократи“ с 21,00%. Броят на избирателите е 757.
 2011 – Стефан Славчев Джуванов (ГЕРБ). Получава 308 действителни гласа и печели от на първи тур с 66,09%, пред Боян Митев Шишков от БСП с 28,76% и Илия Кирилов Бонев от коалиция Десен съюз – Джебел с 5,15%. Броят на избирателите е 740.
 2015 – Стефан Славчев Джуванов (ГЕРБ). Единствен кандидат за кмет, получава 397 действителни гласа от общо 727 избиратели.
 2019 – Стефан Славчев Джуванов (ГЕРБ). Единствен кандидат за кмет, получава 395 действителни гласа от общо 724 избиратели.

Обществени институции 

 Средно училище „Паисий Хилендарски“ (основано през 1920 г.)
 Народно читалище „Димитър Благоев – 1963“
 Православна църква „Свети Илия“
 Целодневна детска градина „Песнопой“

Редовни събития 
 24 май – Традиционен пролетен събор, посветен на родопската песен.

Източници

Литература 
 2016 – „Говорът на село Припек, Джебелско“, Христина Тончева, Иван Г. Илиев. (ISBN 978-954-712-584-1)

Села в област Кърджали
Населени места в община Джебел
Присад (област Добрич)

Присад е село в Североизточна България. То се намира в община Генерал-Тошево, област Добрич.

География 
Присад (Хашлъджа кьой) е село от състава на Община Генерал Тошево, област Добрич. Селото се намира на 3 км.от общинския център в посока село Петлешково, където е и Добруджански земеделски институт. Землището на селото е 5, 693 кв. км, а надморската височина е 253 м. Към датата на последното преброяване (2011 г.) в селото живеят по постоянен адрес 472 души и по настоящ 478.  На територията на селото функционира Земеделска кооперация с Присад.  Инфраструктурата не е поддържана, като от дълги години няма ремонтирани улици с изключение на площада пред кметството. През селото преминава Републикански път III-9002.

История 
Източно от днешното село, на около 150 м е разкрит тракийски некропол от II –IV век. В най-стар писмен документ селото се намира през 1729 г. През осемнадесети век е отразено в oфициални турски документи на 11 места, като е записано под името Агачлъджа. През 1873 г. е включено в кааза Хаджиоглу- Пазарджик (дн. Добричка), отстои на 3 часа път, с 13 мюсюлмански къщи. Старото му име просъществува около два века като среща освен като Агачлъджа и като Хашлъджа кьой. Името се превежда като обилен на дърва, зелен. Някои българи от онова време споменават селото и като Агачица, което до голяма степен запазва корена му. От своя страна името Хашлъджа може да се преведе като „овощно дърво“, „присадка“, което кореспондира и с днешното му име. На 1. 10.1941 г. Общински съвет в с. Касъм предлага да се сменят турските имена с български. Така Хашлъджа е записано Присадово. По-късно, със Заповед 2192 от 27.06.1942 г. е решено селото да се нарече Присад.
Интересен факт от историята на селото е, че през 1928 г. в него е създадена група на ДРО (Добруджанска революционна организация). В Присад са се укривали нелегални ръководители на организацията. За известно време е работила  и незаконна печатница, чиято сграда е възстановена след 1944 г. и запазена до 70-те години на миналия век.
В днешно време селото не се различава по нищо от останалите села в този район на България. Основен поминък за местните е земеделието и животновъдството. В Присад функционира детска градина, в която над 20 деца пълноценно биват обучавани.

Селски събор 
Селският събор се провежда ежегодно на четвърти октомври.

Други 

Кметове на селото

През 70 те години - пълномощник Илия Димов

 Гинка Павлова
 Божидар 
 Стефан Стефанов
 Стефан Христов
 Севджан Исмаил Асанова

Видни личности
 Васил Павлов – дългогодишен председател на АПК

Външни препратки 
 Информация от Официален сайт на Община Генерал Тошево

Села в област Добрич
Населени места в община Генерал Тошево
Приселци (област Бургас)

Присéлци е село в Източна България, област Бургас, община Несебър. През 2021 г. е включено в общ референдум за преминаване към нова община Обзор. По-голямата част от участниците в него от селото гласуват за, но други 4 села са против, оспорват вота и организират протести и контрареферендум с резултат оставане в община Несебър.  Новата община не е утвърдена с президентски указ.

География 
Село Приселци се намира край границата на Бургаска с Варненска област, на 7,6 km от Обзор, на 48 km от общинския център Несебър и на 64 km от областния център Бургас.

Забележителности 
Намиращо се само на 7 километра от морския бряг по склоновете на Стара планина, селото предлага възможности за развитие на морския и планинския туризъм. На запад от селото се простира гора, наречена Дългата стока, която красиво се простира по целия път към селото. На юг започват склоновете на Стара планина, в която красиво се сливат вечната букова и орехова гора.

В гората започва път, който се простира високо в планината. По пътя има редица поляни, на които може да се наблюдава китното селце, а в далечината се мият морските брегове край гр. Обзор.

Население

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Личности 
 Ангел Керезов (р. 1939) – български борец, олимпийски медалист

Други 
Туристическо селище, разположено в предпланините над Обзор, на 7 км от северния плаж на града. В селото има над 70 вили, хотел, параклис, планирано е изграждане на конна база на „Лукойл“ (спряно).

Източници

Външни препратки 

Села в област Бургас
Приселци (област Варна)

Приселци е село в Североизточна България, област Варна, община Аврен.

Намира се на 4 км от село Близнаци, област Варна. Старото му име е Мемиш Софулар.

География 
Приселци е разположено на източните скатове на Авренското плато. През него минава главният път за гр. Бургас.

Население 
Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

История 
Земеделци от Мемиш Софулар са сред най-активните уастници в метежа от 5 март 1900 г. във Варна, едно от първите стълкновения в селските бунтове против десятъка от този период.

Днешното име на селото прозилиза от заселилите се там на няколко бежански вълни хора от Източна Тракия в периода от Освобождението до 1913 година.

Празници 
За Сирни Заговезни се организира т.нар. паликош. Всяка първа неделя на юни в селото има събор с богата музикална програма и народни борби.

Личности 
 Кирил Игнатов (1913 – 1994), политик от БКП

Източници

Външни препратки 
 priseltsi.info 
 www.avren.bg

Населени места в община Аврен
Села в област Варна
Продановци (област Велико Търново)

Продановци е село в Северна България. То се намира в община Велико Търново, област Велико Търново.

География 
Село Продановци се намира в планински район.

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Бележки 

Села в област Велико Търново
Населени места в община Велико Търново
Продановци (област Габрово)

Продановци е село в Северна България, община Габрово, област Габрово.

География 
Село Продановци се намира на около 2,5 km запад-северозападно от центъра на град Габрово и около 0,5 km южно от габровския квартал Войново. Надморската височина на селото варира между 400 m в севрозападния му край и 420 m – в югоизточния. Продановци има пътна връзка с квартал Войново. На около 400 m северно от селото се намира малкият язовир край квартал Войново, построен на река Лопушница, която има началото си на около 800 m югозападно от Продановци.

Население 
Населението на село Продановци наброява 32 души при преброяването към 1934 г., намалява през следващите години до отсъствие на постоянни жители в отделни периоди, а към 2019 г. наброява (по текущата демографска статистика за населението) 5 души.

Източници и бележки

Външни препратки 

Села в област Габрово
Населени места в община Габрово
Пряпорец (област Кърджали)

Пряпорец е село в Южна България. То се намира в община Черноочене, област Кърджали.

География 
Село Пряпорец се намира в района на Източните Родопи.

Външни препратки 

Села в област Кърджали
Населени места в община Черноочене
Пряпорец (област Стара Загора)

Пряпорец е село в Южна България. То се намира в община Стара Загора, област Стара Загора.

География 
Село Пряпорец се намира в планински район.

Източници

Външни препратки 

Села в област Стара Загора
Населени места в община Стара Загора
Пчелин (област Бургас)

Пчелин е село в Югоизточна България. То се намира в община Сунгурларе, област Бургас.

География

Селото се намира на 22 km от общинския център Сунгурларе и на 94 km от областния център Бургас.

История

Население

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Източници 

Села в област Бургас
Населени места в община Сунгурларе
Пчелин (Софийска област)

Пчелин е село в Западна България. То се намира в Община Костенец, Софийска област. Старото име на селото е Кованлък.

География 
Село Пчелин се намира в планински район.

Културни и природни забележителности 
В курортния комплекс Пчелински бани се намира един от 10-те най-топли минерални извора с температура на водата 73 градуса по Целзий. Водата е хипертермална радонова, а микроклиматът е уникален. Балнеохотел „Виталис“ разполага с модерен спа център и хипертермални басейни. Намиращата се в района обществена баня не работи.

Иконостасът на храма „Свети Георги“, 1932 г., е дело на дебърски майстори от рода Филипови.

Външни препратки 
 Уебсайт на село Пчелин
 Информационен сайт на района

Села в Софийска област
Населени места в община Костенец
Пчелник (област Варна)

Пчелник е село в Североизточна България. То се намира в община Долни чифлик, област Варна. Старото му име е Кованлък.

История 
Началото на заселването е в края на XV век от Джемал бей. След походите на Владислав Варненчик през 1443 – 1444 г. турският султан Мурад II идва до извода, че за по-лесна отбрана на Османската империя трябва да започне заселване на северните и североизточните територии на България. За целта той издава заповед за заселване на тези земи. По сведения от турски документи, в Североизточна България идват хора от Кюрдистан. В землището на село Пчелник Джемал бей разполага пчеларските семейства, откъдето произлиза името на селото.

Преди Освобождението населението е предимно турско. Пчелник, чието старо име е Кованлък, е общински административен център до началото на XX век. Населението на селото е съставено предимно от преселници от различни краища на България. След Освобождението тук започват да се преселват хора от Габровско, Македония и др. По-късно поради различни икономически и демографски причини тук започват да се преселват и хора от село Горица.

Понастоящем 30% от населението е турско, 20% е влашко (рудари). Фолклорът на селото е смесица от традициите и нравите на преселниците.

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав

Преброяване на населението през 2011 г. 
Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Обществени институции 
В селото има православен храм „Св. Възнесение Господне“. След ремонт храмът е осветен на 10 май 2010 г. от варненския и великопреславски митрополит Кирил.

Редовни събития 
Традиционно се провежда селски събор всяка година през първата неделя на месец юни. Ежегодно се празнува и пролетният мюсюлмански празник Хъдреллез.

Източници

Външни препратки 
 село Пчелник

Села в област Варна
Населени места в община Долни чифлик
Пчелник (област Добрич)

Пчелник е село в Североизточна България. То се намира в община Добричка, област Добрич.

Външни препратки 

Села в област Добрич
Населени места в община Добрич-селска
Равна гора (област Бургас)

Равна гора е село в Югоизточна България. То се намира в община Созопол, област Бургас.

География
Селото е разположено на 26 km югозападно от Созопол, в югоизточното подножие на ниския рид Росен баир. Близо до селото се намира селскостопанско летище, което в днешно време не функционира.

История 
Селото е кръстено Равна гора по името на едноименната местност, намираща се на югозапад от селото. В летописната следосвобожденска хроника, като дата на основаване на Равна гора като административна единица се споменава 1896 г. В миналото е било полу-българско, полу-турско селище. Чумата често е покосявала местното население, поради което то на няколко пъти е изоставяло къщите си и се преселвало в други близки места, като например съседното село Росен или в местността Отманли. През 1939 г. Равна гора е обявено за село, като до този момент е било махала.

Население

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Забележителности 
Църквата „Св. Богородица“ в селото е построена през 1911 г.

Източници 

Села в област Бургас
Населени места в община Созопол
Равна гора (област Варна)

Равна гора е село в Североизточна България. То се намира в община Аврен, област Варна и е на около 2 км от село Болярци, област Варна.

География 
Селото се намира на 25 км южно от град Варна, с когото го свързава редовен автобусен транспорт, на 22 км югоизточно от село Аврен и на 10 км западно от морския бряг. Климатът е умерено-континентален, силно повлиян от близостта на Черно море и река Камчия – лятото е прохладно, а зимата – мека, с оскъдни снеговалежи. Релефът е равнинен

История 
Старото име на селото е Яссъбаш („Шарен водач“). Според изворите, през ноември 1888 г. в селото има епизоотично огнище на шарка по овцете, поради което Варненското градско-общинско управление временно не допуска в града добитък от селото.

Религия и образование 
По-голямата част от жителите на селото изповядват християнство в местен православен храм „Св. Параскева“. Най-близкото училище отостои на 10 км от селото и се намира в село Близнаци. В Равна гора са запазените къщи от края на ХІХ век, декларирани като паметници на културата.

Стопанство 
В землището на селото има голяма ябълкова градина, соларен парк, а в селото функционира цех за производство на рибни продукти. Климатът и плодородната почва благоприятстват развитието на лозарство, овощарство и зеленчукопроизводство.

Население

Етнически състав

Преброяване на населението през 2011 г. 
Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Обичаи 
 Празник на населеното място, отбелязван в последната неделя на месец октомври.

Личности 
 Кирил Халачев (1900 – 1972), деец на БКП и интербригадист

Източници 

Села в област Варна
Населени места в община Аврен
Равна гора (област Хасково)

Равна гора е село в Южна България. То се намира в община Свиленград, област Хасково. До 1934 година името на селото е Евджилер.

География 
Село Равна гора се намира в планински район.

История 
Непосредствено след Балканските войни през 1912 – 1913 г. турското село Евждилер'и, където са се заселили българи от Възгаш и Ахъркьой, е преименувано на Равна гора. Вероятно заради равната и хубава гора, разположена на север от селото и представляваща последната пола на Сакар планина.

Културни и природни забележителности 
Съборът на Равна Гора е всяка година на Спасовден (40 дни след Великден).

Личности 
 Иван Димитров (р. 1947), български психолог, професор

Бележки 

Села в област Хасково
Населени места в община Свиленград