Анди Уорхол

Анди Уорхол () е американски художник, водещ представител на течението поп арт. След успешна кариера като илюстратор на реклами, той става световноизвестен със своята работа като художник, авангарден кинорежисьор, звукозаписен продуцент и писател.

В центъра на творчеството на Анди Уорхол е общата представа за американската култура. Той рисува пари, доларови знаци, храна, женски обувки, известни личности и изрезки от вестници. За него тези предмети олицетворяват американските културни ценности. Например Кока Кола представлява демократичното равенство между хората, защото: „Кока Кола винаги е Кока Кола, Кока Колата, която пие президентът, е същата като твоята или моята.“ Той използва популярни образи и методи за визуализиране на американската идентичност през XX век. Този нов поглед към американската култура е тема и резултат в творчеството му.

Освен изкуството, Анди Уорхол е доста популярен и с твърдението си, че „в бъдеще всеки ще бъде световноизвестен за 15 минути“. По-късно той се пошегувал пред репортери: „Моята нова реплика е, че след 15 минути всички ще бъдат известни“.

Биография

Ранни години 

Анди Уорхол е роден на 6 август 1928 година в Питсбърг, Пенсилвания, в семейството на Ондрей Вархола (1888 – 1942) и Юлия Юстина (1892 – 1972). Бащата и майката на Уорхол имигрират в Съединените щати съответно през 1914 и 1921 година от селцето Мико в днешна Словакия и са русини с източнокатолическо вероизповедание. В Америка бащата е миньор в каменовъглена мина. Анди Уорхол има двама по-големи братя, Пол (Павол), чийто син Джеймс Уорхола става илюстратор на детски книги, и Джон (Ян).

Когато е в трети клас, Анди Уорхол се разболява от хорея, болест на нервната система, която предизвиква неволни движения на крайниците и петна по кожата. Заболяването вероятно е усложнение след прекарана скарлатина. С времето той развива хипохондрия и страх от болници и лекари. Много болнаво дете, Анди Уорхол остава изолиран в училище и силно привързан към майка си. Той прекарва дълго време на легло, като рисува, слуша радио и колекционира снимки на кинозвезди. Самият той по-късно описва този период от живота си като много важен за развитието на личността, уменията и предпочитанията му.

Когато Анди Уорхол е тринадесетгодишен, баща му загива при злополука.

Уорхол от рано показва артистични наклоностти и учи рекламен дизайн в Техническия институт „Карнеги“ в Питсбърг, днес част от Университета „Карнеги Мелън“.

Рекламен дизайнер 
През 1949 година Уорхол се мести в Ню Йорк и започва успешна кариера като илюстратор в списания и дизайнер на реклами. През следващите години става известен с ексцентричните си рисунки с туш на реклами на обувки. Те са изпълнени в характерен небрежен стил и по-късно са включвани в музейни сбирки с негови произведения на изкуството.

Този период е свързан и с бързото развитие на звукозаписната индустрия – въвеждането на виниловите плочи, Hi-Fi, стерео записите. Една от водещите американски звукозаписни компании, RCA Records, наема Уорхол, заедно с друг дизайнер, Сид Маурър, да изготвя дизайна на обложките на грамофонни плочи и на промоционални материали за записите.

Анди Уорхол е сред пионерите в използването на ситопечата за отпечатването на рисунки. Първите му опити с тази техника са ръчни рисунки, но скоро той преминава към използване на ситопечат, базиран на фотографии. През този период той разработва и други иновативни техники, повечето свързани с печата. Често използва елементарна форма на печат, при която прилага мастилото върху хартия и я използва за получаването на отпечатък, докато то е още мокро.

Работите на Уорхол като рекламен дизайнер, а и по-късно като художник, включват елемент на случайност в изпълнението, при който се допускат грешки и непреднамерени следи по крайното произведение. В резултат на това изображенията често са изпълнени с несъвършенства, като петна и зацапвания. В своята книга „POPism“ самият Уорхол казва: „... когато правиш нещо точно погрешно, винаги попадаш на нещо“.

60-те години 
През 60-те години Анди Уорхол започва да рисува за известни американски продукти като Кока Кола и консервите супа Кемпбел. Започва да използва шаблони за рисунките си, като с това цели не само правене на изкуство от масово продавани стоки, но и да превърне изкуството в такава стока. Уорхол казва, че иска да бъде като робот. Той наема „работници на изкуството“ в своето студио, наречено „Фабриката“ на Юниън Скуеър (Ню Йорк), където започват да се отпечатват копия, да се правят обувки, филми и др. Освен това, Анди започва да изпълнява поръчки за портрети и реклами.

„Фабриката“ е била сборен пункт за нюйоркските бохеми, където всеки е можел да освободи страстите си извън рамките на допустимото. Там, например, Уорхол заснема „Blow Job“. Сред честите посетители на „Фабриката“ са били Салвадор Дали, Мик Джагър и Боб Дилън. Повлиян от нюйоркското ъндърграунд кино, Уорхол започва да снима за масова продукция, като развива свой собствен маниер. Типично за него е съсредоточаването на камерата върху един-единствен обект в продължение на часове. Така например в първия му филм „Sleep“ е заснет Джон Джорно, докато спи в продължение на четири часа. В „Empire“ е сниман Empire State Building от свечеряването до късните часове през нощта в продължение на осем часа.

70-те години

80-те години 

Анди Уорхол умира на 22 февруари 1987 след рутинна операция на жлъчния мехур. Той се страхувал от болници и затова отлагал да провери проблемите с жлъчката, които имал.

Бележки 

 Цитирани източници

Външни препратки 
 The Andy Warhol Museum 
 The Andy Warhol Foundation 
 Petri Liukkonen, Подробна биобиблиография на Анди Уорхол, Books and Writers (kirjasto.sci.fi). Архивирано 

Американски художници
Американски фотографи
Американски сценаристи
Американски християни
Гей писатели
ЛГБТ писатели от САЩ
ЛГБТ творци във визуалните изкуства
ЛГБТ режисьори
ЛГБТ сценаристи
ЛГБТ християни
Поп арт
Русини
Родени в Питсбърг
Починали в Ню Йорк
Починали от инфаркт на миокарда