LSD

LSD er forkortelsen for D-lysergsyrediethylamid (engelsk: Lysergic acid diethylamide), et psykedelisk, indolt stof afledt af meldrøjens naturlige indhold af alkaloider, de såkaldte ergotalkaloider.

Stoffet er i almindelig tale kendt som LSD og Syre.

En typisk LSD-dosis i 1960'erne var mellem 200 og 1000µg , en mængde som svarer til ca. 1/10 af massen af et sandkorn. I dag er en typisk LSD-dosis mellem 50-250µg. Effekter kan føles med en så lille mængde som 20µg.

Historie

Opdagelse 
LSD blev først syntetiseret i 1937 af den schweiziske kemiker Dr. Albert Hofmann hos Sandozlaboratorierne i Basel, som en del af et større forskningsprojekt i medicinsk nyttige meldrøjealkaloidafledninger. Dets psykedeliske egenskaber opdagedes først fem år senere, da Hofmann, som handlede ud fra, hvad han kalde en intuitiv følelse, vendte tilbage til arbejdet med stoffet. Han tilskriver opdagelsen af stoffets psykedeliske egenskaber absorption af en lille mængde gennem hans hud d. 16 april. Dette førte ham til indtagelse af en større mængde (250µg) på ham selv for psykoaktivitet. Hofmann blev under en time senere nødt til at køre hjem med en assistent.

Legitimt brug 
Indtil 1966 forsynede Sandoz interesserede forskere med gratis vareprøver af LSD og Psilocybin. Sandoz gav LSD handelsnavnet Delysid. Det var en accepteret praksis blandt psykiatere at bruge disse stoffer for at få en bedre subjektiv forståelse for skizofren psykose. Mange kliniske tests blev udført, omhandlende LSD's potentiale i psykedelisk psykoterapi. De var generelt vellykkede. En fortaler for LSD-behandling af alkoholikere var den engelske dr. med. og psykiater Humphry Osmond, som fandt på udtrykket psykedelisk i en brevveksling med Aldous Huxley. LSD-behandling af alkoholikere havde ifølge datidens rapporter en succesrate på omkring 50%, sammenlignet med Anonyme Alkoholikeres 10%.

Eksperimentalbrug 
Efterretningstjenester over hele kloden, dog primært CIA og MI6, anvendte LSD til forsøg som bl.a. sandhedsserum, inkapaciterende kemisk våben og meget andet. LSD viste sig imidlertid at være unyttigt til begge formål, men visse forsøgspersoner (bl.a. forfatteren Ken Kesey) blev fascineret af LSD, og stoffet bredte sig langsomt fra laboratorier og psykiatriske hospitaler til den voksende beatnik- og senere hippie-bevægelse.

Dansk historie 
LSD blev i Danmark forbudt i 1966 ved lov om euforiserende stoffer af 3. maj 1966. Stoffet regnes i kategori med fx psilocybinsvampe, som har en tilsvarende bevidsthedsændrende effekt. Inden da fandt stoffet, som i andre lande i den vestlige verden, anvendelse i psykiatrisk sammenhæng.

I Danmark udførtes i 1960'erne under overlæge Einar Geert-Jørgensen, Frederiksberg Hospital, forsøg med LSD på over 500 patienter, som ikke havde givet deres samtykke og ofte uden, at de var informeret om, at de var forsøgsdyr   (andre kilder anfører omkring 400 patienter ). Geert-Jørgensen troede, at han kunne få en nobelpris for at påvise, at LSD kunne helbrede psykiatriske patienter, så – uden at patienterne vidste, hvad der foregik – fik de LSD, når de ankom til konsultation, til tider i doser, som var det 10-dobbelte af, hvad der blev prøvet andetsteds i verden. Doserne var oftest 200–400 mikrogram, men i nogle tilfælde blev der givet doser op til 1.600 mikrogram .

I jubilæumsskriftet Frederiksberg Hospital 100 år står: "I et ivrigt forsøg på at lindre de sindslidendes tilstand gennemførte han i 60’erne en række forsøg med LSD-behandling, som ikke foregik efter nutidens krav til systematik og patientsikkerhed. Det gik dårligt i en række tilfælde. Flere patienter fik psykotiske reaktioner, og i de værste tilfælde blev patienterne vedvarende invaliderede." 

Væsentligt anderledes beskrives de værste tilfælde i den norske rapport Granskning av påstander om uetisk medisinsk forskning på mennesker således: "Av komplikasjoner knyttet til behandlingen omtales to selvmord, fire selvmordsforsøk og et drap." 

Patienten blev, efter at have modtaget LSD, fastspændt til en briks i en mørk kælder under hospitalet og ofte forladt i timevis uden tilsyn. Her fik mange af dem deres livs mest uhyggelige oplevelser: dødsoplevelser, dæmonbesættelser og mængder af andre uhyggelige psykiske oplevelser, som er dokumenteret i et stort antal rapporter. Kontrollen med de danske forsøg var angiveligt den mest lemfældige i verden.

Først i 1980’erne lykkedes det at trænge igennem den massive beskyttelse af de hemmeligholdte forsøg  og det blev dokumenteret, at de var ulovlige. De af patienterne, der ikke havde begået selvmord, fik tilkendt erstatning.

Påvirkninger

Mentale påvirkning 
LSD's mentale påvirkning varierer kraftigt og kommer an på faktorer som tidligere oplevelser, sindstilstand og omgivelser (set and setting), såvel som dosis. Generelt set forårsager LSD udvidelse og forandring af sanser, følelser, minder og tidsfornemmelse i ca. 8-16 timer, afhængig af dosis og om det er en "garvet" bruger eller ej. Derudover producerer LSD visuelle effekter som bevægelige geometriske mønstre, spor efter bevægende objekter og strålende farver. LSD fremprovokerer ikke hallucinationer i ordets strengeste betydning, men i stedet for opleves illusioner og livagtige dagdrøms-lignende fantasier, i hvilke almindelige objekter og oplevelser påtager sig helt andre udseender eller betydninger. I høje doser kan LSD fremkalde synæstesi. Disse effekter er i stand til permanent at forandre brugerens liv, for det bedre eller dårligere.

Fysisk påvirkning 
 Sammentrækning af livmoderen
 Øget kropstemperatur
 Øget mundvandsproduktion
 Øget blodsukkerniveau
 Gåsehud
 Øget puls og blodtryk
 Pupiludvidelse
 Søvnløshed

Farmakologi 
LSD er en nonspecifik 5-HT2A-agonist, hvilket givetvis medierer de primære psykedeliske påvirkninger . Desuden har LSD affinitet for noradrenerge, dopaminerge og histaminerge receptorer, hvilket medierer LSD's stimulerende (speedende) påvirkning. På denne måde ligner LSD de andre "klassiske" hallucinogener, psilocybin og meskalin.

Risici

Dødsfald 
Der findes ingen dokumenterede dødsfald som følge af LSD-forgiftning, mens der derimod er beskrevet såvel dødelige ulykker som selvmord under eller kort tid efter LSD-intoksikation

Psykose 
Der er publicerede rapporter om initiation af psykoser efter indgift af LSD. I de fleste tilfælde varer denne psykose kun kort tid, men få bliver permanente. Det er svært at bestemme, om LSD fremkalder disse psykoser, eller blot frigiver latente psykoser. LSD-inducerede psykoser og almindelige psykoser har ca. samme varighed, handlingsforløb og indhold. LSD virker derfor givetvis kun som en nonspecifik udløser. Et studium udført af Cohen i 1960 bestemte psykoseprævalensen til at være ca. 1,3 ud af 1000 i en blanding af psykoterapipatienter og frivillige. Dette er langt lavere end livstidsforekomsten af bl.a. skizofreni.

Bad trip 
Den så absolut største risiko ved ikke-klinisk brug af LSD er de såkaldte bad trips, hvori brugeren oplever en følelse af fortvivlelse og angst. Der er rapporter om selvmord i disse situationer. Medicinsk behandling af bad trips foregår på psykiatriske akutmodtagelser og består primært af intravenøs indgift af diazepam og muligvis et antipsykotikum, samt samtaleterapi.

Galleri

Se også 
 Psilocybin

Eksterne henvisninger 

 For the first time ever, scientists have imaged the brain on LSD. ScienceAlert
 Erowid's LSD-side
 Danske LSD-triprapporter
 Alexander Shulgin's LSD-syntese
 Om LSD på stofinfo.sst.dk 
 J. Thomas Ungerleider og Duke D. Fisher: "The Problems of LSD and Emotional Disorder" (California Medicine, Januar 1967; s. 49-55) (engelsk)

Litteratur 
 Suzanne drew-Edwards: Lsd
 Albert Hofmann: LSD, my problem child; 1979
 Sean Connely: LSD- Hvad du bør vide
 Peter Stafford og Bonnie Golightly: LSD – The problem-solving psychedelic
 Harold A. Abramson: Brugen af LSD i psykoterapien
 Martin A. Lee og Bruce shlain: Acid dreams
 Jay Stevens: Storming Heaven
 Alex Frank Larsen: DE SPRÆNGTE SIND. Hemmelige forsøg med LSD.; Informations Forlag, 1985.

Fodnoter 

Psykedeliske stoffer