alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Ægte lavendel

 
Ægte Lavendel (Lavandula angustifolia) er en delvis stedsegrøn, halvbusk med oprette, senere opstigende grene. Vækstformen er tæt og lidt lyngagtig. Lavendel er en hyppigt brugt haveplante og lavendel-blomsternes farve har givet navn til lavendelfarven.

Beskrivelse 
Barken er først glat og grøn, senere grålig og til sidst grå og afskallende. Skuddene er oprette og firkantede. Bladene sidder modsat, og de er linjeformede med indrullet rand. Begge sider er grågrønne. Blomsterne er gråviolette til violblå, og de sidder i oprette aks på enden af de nye skud. Frøene modner af og til hos os, sådan at planten kan etablere sig ved selvsåning.

Rodnettet er kraftigt og når langt ned. Planten bryder svagt og langsomt fra gammelt ved.

Højde x bredde og årlig tilvækst: 0,6 x 0,6 m (25 x 25 cm/år); i hårde vintre fryser busken stærkt tilbage!.

Hjemsted 
I Sydeuropa gror lavendel vildt på tørre, grusede jorde i de tætte krat, der kaldes "maki" eller "garrigue". Her optræder den sammen med eksempelvis:

 Jordbærtræ
 Karryplante
 Myrte
 Merian
 Vinter-sar
 Have-timian

Anvendelse 
Den hvide eller blålilla lavendel er en populær prydplante i mange haver. Planten indeholder karakteristiske, velduftende æteriske olier og bruges i madlavning. Den typiske lavendelduft findes både i blade, skud og blomster. I krydderiblandingen Herbes de Provence indgår tit lavendel, men blomsterne kan også bruges direkte i salater. Herudover bruges planten også i potpourri, cremer og parfume.

Lavendel er populær blandt insekter som lille kålsommerfugl, grønåret kålsommerfugl og honningbier.

Kilder/Henvisninger 
 Havenyt – om stiklinger af lavendel
 Urtegartneriet 
 Sten Porse: Plantebeskrivelser, DCJ 2003 (CD-Rom).

Haveplanter
Krydderurter
Buske
Rosa blomster
Blå blomster
Hvide blomster
Blomster i juli/august
Blomster om efteråret
Lavendel
Ursula K. Le Guin

Ursula Kroeber Le Guin (født 21. oktober 1929 i Berkeley, Californien, død 22. januar 2018) var en amerikansk forfatterinde, essayist, digter, oversætter og fransklærer, mest kendt for sine fantasy og science fiction bøger.

Karriere 
Ursula K. Le Guin var mest kendt for sine fantasy- og science fiction-bøger. Hendes mest berømte bogserie handler om troldmanden Gæt og hans verden Jordhavet. Det er en bogserie på i alt seks bøger, udgivet fra 1968 til 2001. De fire første er oversat til dansk:

 Troldmanden fra Jordhavet (A Wizard of Earthsea)
 Atuans Grave (Tombs of Atuan)
 Den Yderste Kyst (The Farthest Shore)
 Det Brændte Barn (Tehanu)

Jordhavs-serien og de fleste andre af Le Guins værker er baseret på jungianisme og en taoistisk-anarkistisk livsfilosofi. 

Andre af Le Guinss bøger på dansk er Mørkets Venstre Hånd samt flere science fiction-værker for voksne. Disse bøger er mere åbenlyst politiske og har et specielt stærkt feministisk budskab. Le Guin har også internationalt kendt for sin engelske oversættelse af Lao Tzus Tao Te Ching fra kinesisk, et projekt som tog hende 40 år.

Hun skrev kritiske tekster om fantastisk litteratur.

Hendes værker har påvirket flere Booker-prisvindere samt Salman Rushdie, David Mitchell og andre science fiction- og fantasy-forfattere som Neil Gaiman og Iain Banks. Hun har vundet flere priser: fx Hugoprisen, Nebulaprisen og World fantasy-prisen, og hver af dem flere gange.. I 2003 blev hun udnævnt "Grandmaster of Science Fiction" som en af få kvinder, der har fået den ære.

Privatliv 
Hendes far var antropologen Alfred L. Kroeber, og mor var forfatterinden Theodora Kroeber (der har skrevet om de californiske indfødte amerikanere). 

Hun blev i 1953 gift med historikeren Charles A. Le Guin i Paris, og med ham fik hun tre børn. Familien boede i Portland, Oregon.

Bibliografi 
Udvalgte værker udgivet på dansk:

 Fire veje til tilgivelse (2000)
 Havvej: Klatsand-krøniker (1996)
 Det brændte barn: den sidste bog om Jordhavet (1991)
 Altid hjem (1990)
 Illusionernes by (1889)
 Gwilans harpe: fortællinger (1987)
 Hejrens øje (1986)
 Der er mere end en vej (1982)
 Atuans grave (1982)
 Den yderste kyst (1983)
 Verden er skov (1981)
 Malafrena (1981)
 Troldmanden fra Jordhavet (1980)
 De udstødte (1979)
 Mørkets venstre hånd (1974)

Kilder

Eksterne henvisninger 

 Hendes uddannelsesforløb og udmærkelser  (på engelsk)
 En kort bibliografi  (på engelsk)
 Hendes udgivelser på dansk 
 Kritiske tekster om fantastisk literatur:
 http://www.depauw.edu/sfs/backissues/1/leguin1art.htm (på engelsk)
 http://greenbooks.theonering.net/tributes/files/ursula_leguin.html (på engelsk)

Digtere fra USA
Fantasyforfattere fra USA
Børnebogsforfattere fra USA
Science fiction-forfattere fra USA
Personer fra Californien
Sample

Sampling er engelsk og betyder bl.a. dét at udføre stikprøver eller diskretisering. Sampling har flere specialiseringer:
 Sample (statistik) - på dansk en stikprøve.
 Sample (signalbehandling) - et diskretiseringspunkt indenfor signalbehandling.
 Sample (musik) - I musikken er en sample et kort stykke musik der anvendes i en helt anden musikproduktion.

Se også
 Sampling
Nini Theilade

Nini Theilade (født 15. juni 1915 i Poerwokerto, Centraljava, Indonesien, død 13. februar 2018 i Hesselager, Svendborg Kommune) var en solodanserinde, koreograf og balletpædagog. Hun var datter af translatør Hans Theilade og Joanna Catarina.

Opvækst og karriere 
Moderen var af blandet indisk, tysk, fransk og polsk oprindelse og angiveligt oldebarn af "maharajaen af Java" (muligvis sultanen af Yogyakarta). Hun underviste europæiske børn på basis af en rytmikpædagogisk uddannelse fra Jacques Dalcrozes institut i Schweiz.

I 1926 kom familien til Danmark, og Nini blev indskrevet på Asta Mollerups balletskole. Hun blev afvist ved optagelsesprøven til Det Kongelige Teaters Balletskole på grund af for svage ankler. Hun blev i stedet elev hos svenske Carina Ari og senere i Paris hos den navnkundige Madame Egorova, som trænede de store stjerner fra Parisoperaen og fra Ballets Russes. 

Nini Theilade fik beundrere verden over; en af dem var Piet Hein, der gjorde hende sin opvartning fra hun var 16 år – uden held.

I 1969 flyttede hun og hendes anden ægtemand, Arne Buchter Larsen, til Thurø, og her oprettede hun et balletakademi: Thurø Balletakademi. Sognerådet ved sognerådsformand Mads Madsen støttede akademiet, men på grund af svingede økonomisk støtte til skolen på Thurø tog hun 1978 imod en invitation om at oprette en treårig uddannelse i Lyon under navnet Academie de Ballet Nini Theilade.

Efter sin mands død vendte Nini Theilade atter tilbage til Fyn i 1990.

Nini Theilade var indtil et uheldigt fald i 2013 aktiv som underviser, hvor hun var tilknyttet Idrætsskolerne i Oure. Hun har tillige i mange år undervist på skuespillerskolen i Odense.  

I løbet af 2005 fortalte Nini Theilade sine erindringer til Lone Kühlmann, og disse blev udgivet den 10. maj 2006 under titlen "Dansen var det hele værd". I 2009 udkom dokumentarfilmen "Nini" af filminstruktør Lone Falster på DVD. Filmen kan ses på "Filmstriben.dk".

Se også 
 Nini Theilade danser, kortfilm fra 1936

Referencer

Litteratur

Eksterne henvisninger 
 
 Nini Theilade i Dansk Kvindebiografisk Leksikon
 Kristeligt Dagblad - "Måske egner jeg mig slet ikke til at slappe af" Hentet 14. juni 2017
 Billeder af Nini Theilade på archive.org. Hentet 16. februar 2018
 

Personer fra Indonesien
Balletdansere fra Danmark
Selvbiografer fra Danmark
Danskere i 1900-tallet
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Personer i Dansk Kvindebiografisk Leksikon
Ballerinaer fra Danmark
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Hasselnød

Hasselnødden er nødden fra hassel (Corylus) og den eneste af julens "nødder", som botanisk set er en ægte nød, dvs. en tør frugt, som ikke åbnes, før frøet indeni spirer. Der findes ca. 15 arter af hassel, som vokser i tempererede dele af den nordlige halvkugle. Hasselnødder vokser især i Europa og Asien.

Det er en næringsrig og velsmagende spise, som har været eftertragtet som vintermad fra før agerbrugets tid. I hvert fald har nødderne været givet som gravgaver meget tidligt, og nogle forskere mener endda, at jæger-og-samler-folket bevidst har udsået hasselnødder overalt, hvor de kom. Hasselnødder er en ingrediens i Nutella.

100 g hasselnødder indeholder 16 g proteiner, 60 g fedt, 20 g karbohydrater, 4 g fiber og 2,8 g aske. Videre 250 mg calcium, 400 mg fosfor, 4 mg jern, 2,1 mg natrium, 900 mg kalium, 0,3 mg thiamin, 0,5 mg riboflavin, 5,3 mg niacin og 6 mg vitamin C, som giver 650 kcal.

Noter

Se også 

 Nød

Botaniske nødder
Gastronomiske nødder
Hassel

oc:Avelana
pt:Corylus avellana
Nød

Botanisk set er nødder tørre frugter med én kim i hver. Nødder er rige på proteiner, fedtstoffer og vitaminer er beskyttet af en hård, ofte forveddet skal.

Gastronomisk set er nødder spiselige olieholdige kerner med hård skal.

Noter
Asta Mollerup

Asta Malthea Mollerup (født 22. maj 1881 i København, død 25. september 1945 smst) var en dansk danselærer og skolebestyrer.

Hun var datter af museumsdirektør William Mollerup (1846-1917) og Caroline Susanne Ewald Rothe (1853-1938).

Asta Mollerup bragte den tidlige moderne dans til Danmark, bl.a. inspireret af den amerikanske danser Isadora Duncan og den tyske koreograf Mary Wigman. Hun begyndte sin uddannelse hos en russisk balletmester i Oslo. Tilbage i København i 1914 etablerede hun en ballet- og rytmikskole for børn og unge.

Eksterne kilder og henvisninger 
 
Kvindebiografisk Leksikon - Asta Mollerup

Lærere fra Danmark
Skolefolk fra Danmark
Personer fra København
Population (statistik)

I statistik er en population en mængde af størrelser, om hvilke der skal foretages slutninger, oftest på baggrund af en stikprøve. Kriterierne for udvælgelsen af respondenter er et væsentligt emne indenfor spørgeundersøgelsesmetodologi. Populationen vil typisk være befolkningen i en nation, men kan også være en mere specifikt afgrænset gruppering. En forudsætning for at kunne afgrænse populationen er officielle registreringer, som typisk er lagret i databaser. Den danske cpr-registrering er et eksempel på en officiel registrering.

Statistik
Airbus

Airbus SAS er en europæisk flyproducent ejet af Airbus Group. Airbus SAS er tidligere kendt under navnet Airbus Industrie og omtales normalt som Airbus. Airbus har omkring 55.000 ansatte verden over.

Airbus begyndte som et konsortium af rumfartsfabrikanter, Airbus Industrie. Konsolidering af europæiske forsvars- og aerospace virksomheder i 1999 og 2000 tillod oprettelsen af en forenklet aktieselskab i 2001, ejet af den Europæiske Aeronautic Defence and Space Company (EADS) (80 %) og BAE Systems (20 %). Efter en langvarig salgsproces solgte BAE sin aktiepost til EADS den 13. oktober 2006.

Airbus producerer det største passagerfly i verden, Airbus A380, samt det første kommercielle fly-by-wire fly, Airbus A320.

Historie 
Airbus startede som et konsortium af europæiske flyfabrikanter kaldet Airbus Industrie med det formål at konkurrere med amerikanske flyproducenter som  Boeing, McDonnell Douglas, og Lockheed. Det bestod af Aerospatiale fra Frankrig, Deutsche Aerospace fra Tyskland (og senere CASA fra Spanien i 1971 samt British Aerospace fra England i 1979).

Et nyt stort projekt, Airbus A380, et passagerfly med 555 pladser i to etager, var årsag til, at Airbus Industrie i 2000 blev omdannet til et privat selskab.

Civilfly 
Det første Airbus fly var A300, verdens første fly med tvillingemotorer, der også havde to midtergange.  er en kortere version af A300. Airbus lancerede A320, der er det første kommercielle fly, der bruger et digitalt fly-by-wire kontrolsystem. A318 og A319 er kortere versioner af A320, mens A321 er en længere version af A320. A320s største rival på markedet er Boeing 737-familien.

Airbus A330 og Airbus A340 er langdistance bredkroppede jetfly, der også er udstyret med winglets. Airbus A340-500 kan flyve en strækning på 16.700 km (9.000 sømil), som er den næstlængste strækning for kommercielle fly (kun overgået af Boeing 777-200LR). Alle Airbus-fly produceret efter A320 har ensartede cockpits, hvilket gør det nemmere at uddanne piloter.

Airbus stoppede med at producere A340 i 2011, fordi der ikke blev solgt nok af denne type fly i forhold til andre fly som f.eks. Boeing 777. 

Airbus A320neo er en ny type Airbusfly der erstatter A320ceo

Flystyrt 
Et militært fragtfly af typen A400M ramte kort efter at være lettet fra lufthavnen i Sevilla en el-mast og styrtede ned 9. maj 2015. Fire af besætningen blev dræbt, mens to overlevede. Ulykken skete under en test af flyet. Efterfølgende indstillede Storbritannien, Tyrkiet, Frankrig, Tyskland og Malaysia brugen af flytypen.

Referencer

Ekstern henvisning 
 Airbus Industrie

 
EADS
Allan

Allan er et drengenavn af keltisk oprindelse og af usikker betydning. Mulige betydninger kan være "lille klippe" eller "harmoni". I 2001 var der ifølge Danmarks Statistik 18.583 personer i Danmark med navnet.

I engelsktalende lande kan andre varianter forekomme, mest hyppigt ses nok Alan. Det franske Alain er også i familie med navnet. Disse to navne forekommer også på dansk sammen med varianten Allen.

Kendte personer med navnet 
 Allan Clarke, engelsk sanger.
 Alain Delon, fransk skuespiller.
 Allan Edwall, svensk skuespiller og sanger.
 Alan Greenspan, amerikansk økonom og tidligere chef for den amerikanske centralbank.
 Allan Hansen, dansk fodboldspiller.
 Allen Iverson, amerikansk basketballspiller.
 Alain Juppé, fransk politiker og tidligere premierminister.
 Allan Michaelsen, dansk fodboldspiller.
 Allan Mortensen, dansk sanger.
 Allan Nielsen, dansk fodboldspiller.
 Allan Olsen, dansk musiker og sangskriver.
 Allan Olsen, dansk skuespiller.
 Edgar Allan Poe, engelsk forfatter.
 Alan Rickman, engelsk skuespiller.
 Alan Shearer, engelsk fodboldspiller.
 Alan Shepard, amerikansk astronaut.
 Alan Silitoe, engelsk forfatter.
 Allan Simonsen, dansk fodboldspiller.
 Alan Turing, engelsk matematiker, datalogiens grundlægger.
 Allan Vegenfeldt, dansk musiker og komponist.

Navnet anvendt i fiktion 
 Allan er en person i romanen Nordkraft.
 I flere Tintin-historier kan man finde en skurkagtig sømand ved navn Allan.
 Allan Falk er navnet på en tegneserie og dennes hovedperson, der egentlig er journalist, men fungerer som detektiv.

Drengenavne
Det Udenrigspolitiske Nævn

Det Udenrigspolitiske Nævn er et vigtigt og fortroligt udvalg i Folketinget, der har udenrigs- og forsvarspolitik som sagsområder. Det er ikke tilladt at referere fra udvalgets møder. Regeringen rådfører sig med det Udenrigspolitiske Nævn før enhver beslutning af større udenrigspolitisk karakter. Nævnet blev oprettet som et midlertidigt udvalg i slutningen af første verdenskrig og ved lov nr. 137 af 13. april 1923 om nedsættelse af et udenrigspolitisk nævn gjort til et permanent organ. I 1953 blev nævnets eksistens grundlovsfæstet i § 19, stk. 3, der lyder: "Folketinget vælger af sin midte et udenrigspolitisk nævn, med hvilket regeringen rådfører sig forud for enhver beslutning af større udenrigspolitisk rækkevidde. Nærmere regler om det udenrigspolitiske nævn fastsættes ved lov." 1923-loven blev i 1954 afløst en ny Lov om Det udenrigspolitiske nævn.

Udvalget nedsættes i begyndelsen af hvert folketingsår og efter et -valg.

Sammensætning 
Nævnets sammensætning, ikke inklusive stedfortrædere, er  (kan være uddateret):
Annette Lind, Socialdemokratiet
Mogens Jensen, Socialdemokratiet
Kasper Sand Kjær, Socialdemokratiet
Rasmus Horn Langhoff, Socialdemokratiet
Martin Lidegaard, Radikale Venstre (formand for nævnet)
Sofie Carsten Nielsen, Radikale Venstre
Pia Olsen Dyhr, Socialistisk Folkeparti
Karsten Hønge, Socialistisk Folkeparti
Søren Søndergaard, Enhedslisten
Michael Aastrup Jensen, Venstre (næstformand for nævnet)
Jakob Ellemann-Jensen, Venstre
Claus Hjort Frederiksen, Venstre
Lars Løkke Rasmussen, Moderaterne
Søren Espersen, løsgænger
Kristian Thulesen Dahl, løsgænger
Edmund Joensen, Sambandsflokkurin
Søren Pape Poulsen, Det Konservative Folkeparti

Kildehenvisninger

Eksterne henvisninger 
 Det Udenrigspolitiske Nævn  på ft.dk

Folketingsudvalg
Danske nævn
Danmarks udenrigspolitik
Aksbærmispel

 
Aksbærmispel (Amelanchier spicata), også skrevet Aks-Bærmispel, er en op til 4 m høj busk, der er plantet i læhegn på sandjord, især i Jylland.

Aksbærmispel er en løvfældende busk med en ejendommelig vækst. Det er en mangestammet busk op til 1,5-4 m høj med mange skud fra basen. Hovedgrenene er helt lodrette med forholdsvis korte næsten vandrette sidegrene. Barken er først lysegrøn og glat, senere bliver den lysebrun med lyse porer, og til sidst er den gråbrun med rustfarvede porer.

Knopperne er spredte, tilliggende, spidse og mørkviolette med lyse hår. Bladene er ovale med fint takket rand og med dunet underside som unge. Oversiden er mørkt grågrøn, mens undersiden er blåligt lysegrøn. Høstfarven er kortvarigt gul.

Blomsterne springer ud efter bladene (midt i maj), de er hvide og sidder i oprette aks. Frugterne modner allerede i august. De er blåsorte bær med blå dug og vinkelret udstående bægerbladsrester. Bærrene er spiselige og har som friske en speciel, lidt fad smag, men marmeladen er dog god. Fuglene holder meget af bærrene. Frøene spirer villigt i Danmark.

Rodnettet består af nogle få, kraftige hovedrødder, der når dybt ned og langt ud. Disse bærer talrige fine siderødder. Planten sætter rodskud, men altid tæt på moderplanten.

Højde x bredde og årlig tilvækst: 6 x 2 m (25 x 10 cm/år).

Voksested 
Aksbærmispel findes i de blandede løvskove i det østlige Canada og USA. Her vokser de som underskov, bryn og som poinérplante på åbne strækninger med de mest forskellige jordtyper. Busken er lyskrævende, men tåler vind. Planten er desuden naturaliseret i Frankrig, Tyskland og Østrig.

I de grå klitter ved byen Muskegon på staten Michigans kyst mod Michigansøen vokser arten smmen med bl.a. alleghenybærmispel, thuja, amerikansk bøg, amerikansk lind, blyantene, canadataks, flodbredvin, hedemelbærris, kæmpesilkeplante, Monarda punctata, pilekornel, rødeg, rødløn, sommervin, strandfladbælg, toårig natlys, weymouthfyr og østamerikansk hemlock

Invasiv art 
Arten betragtes som en invasiv art i Danmark og er på Naturstyrelsens sortliste, hvor det vurderes at den "kan bekæmpes lokalt til acceptabelt niveau, men kan ikke udryddes nationalt".

Anvendelse 
Busken kan anvendes i kanten af skovbryn og i læ- og vildtplantninger.

Note

Kilder 
 Signe Frederiksen et al., Dansk flora, 2. udgave, Gyldendal 2012. .
 Træer og buske til skovbryn, læhegn og vildtplantninger 
 Sten Porse: Plantebeskrivelser, DCJ 2003 (CD-Rom).

Eksterne henvisninger 
 Arne og Anna-Lena Anderberg: Den virtuella floran, Naturhistoriska riksmuseet 

Buske
Hvide blomster
Invasive arter
Bærmispel
Almindelig bærmispel

 
Almindelig bærmispel (Amelanchier lamarckii) er en 4-5 m høj busk, der i Danmark plantes som prydplante og i læhegn, og undertiden findes forvildet.

Almindelig bærmispel er en stor, løvfældende busk med en riset, opret vækst. Barken er først rødbrun og næsten hårløs. Senere bliver den gråbrun, og til sidst er barken ensfarvet grå (meget lig bøgebark).

Knopperne er spredte, udspærrede, glatte og slanke. Farven er først gråbrun, men i løbet af vinteren bliver lyssiden klart rød. Bladene er kraftigt behårede, oprullede og kobberrøde i udspringet. I løbet af et par uger ændrer de udseende og bliver ovale med skarpt savtakket rand. Oversiden er nu gråligt mørkegrøn, mens undersiden er lyst grågrøn. Høstfarven er klart rød.

Blomsterne er hvide og duftløse. De sidder mange sammen i åbne, overhængende klaser. Bærrene modner tidligt (juni-august), og de er mørkelilla.

Rodnettet er fladt udbredt lige under jordoverfladen. Det er tæt forgrenet. Busken laver jordtræthed.

Højde x bredde og årlig tilvækst: 8 x 6 m (20 x 15 cm/år).

Da bærmispel er invasiv bør den ikke plantes i det åbne land og i levende hegn.

Taksonomi og navneforvirring 
Amelanchier lamarckii regnes som synonym med nogle botanikeres brug af A. canadensis. I overenstemmelse hermed anvendes også det danske navn "canadisk bærmispel" om arten. Andre regner arten for en apomiktisk mikroart, muligvis nedstammende fra en hybrid mellem A. laevis og enten A. arborea eller A. canadensis.

"Almindelig bærmispel" har også været brugt som betegnelse for rundbladet bærmispel (A. ovalis), muligvis med indflydelse fra tysk, hvor denne hedder Gewöhnliche Felsenbirne.

Spiselige bær 
Bærrene er spiselige og kan spises friske eller anvendes til marmelade.

Referencer 

Bærmispel
Manchurisk aralie

 
Manchurisk aralie (Aralia elata) er en stor, løvfældende busk med stift opret vækstform. 

Kronen består af nogle få, stive hovedgrene, der er meget lidt forgrenede. Barken er først lysegrå til brun, senere mørkegrå. Alle stammer og grene er tæt besat med tynde, stive torne. Bladarrene er meget brede og når næsten rundt om de unge skud. Knopperne sidder spredt, omsluttet af bladfoden. De er bitte små og nærmest prikformede. Bladene er meget store (op til 1 m lange) og dobbelt fjersnitdelte med ægformede småblade, der har tandet bladrand. Ved hver forgrening findes et par torne. Oversiden er mørkegrøn og glat, mens undersiden er lyst blågrøn. Bladstilkene er stribede af langsgående korkporer. Høstfarven er gul. Blomsterne er bittesmå, men sidder rigtigt mange sammen i store, åbne halvskærme ved skudspidserne. Frugterne er små, sorte bær.

Rodnettet består af nogle krybende jordstængler, der bærer lodrette skud og tykke, fladt udbredte rødder. Planten sætter mange rodskud, hvis toppen ødelægges. 

Højde x bredde og årlig tilvækst: 5 × 3 m (25 × 15 cm/år), bredden dog betydeligt større, hvis rodskud medregnes! Disse mål kan fx bruges til beregning af planteafstande, når arten anvendes som kulturplante.

Hjemsted 
Manchurisk aralie gror som krat og i skovbryn på næringsrig, varm og fugtig jord i Østasien (Japan, Korea, Manchuriet og Østsibirien). 

På de blødt formede bakker i Nopporo Nationalskoven, som liger midt på Hokkaido i Japan, findes arten i lysninger sammen med bl.a. etagekornel, Fraxinus lanuginosa (en art af ask), japansk humlebøg, japansk hæg, japansk lind, japansk løn, japansk magnolia, japansk røn, kurilermagnolia, manchurisk birk, monoløn, Quercus mongolica (en art af eg), sakhalinædelgran og Ulmus laciniata (en art af Elm)

Indholdsstoffer 
Hele planten indeholder opstrammende stoffer, og udtræk af barken anvendes som ginseng-erstatning.

Note

Kilde 
 Sten Porse: Plantebeskrivelser, DCJ 2002 (CD-Rom).

Buske
Blomster i maj
Aralie

Slægten Aralie (Aralia) er udbredt i Østasien og Nordamerika. Det er løvfældende buske eller stauder med store, flerdobbelt snitdelte blade og blomsterne samlet i kugleformede stande. Skud og grene er ofte stærkt tornede.

 Havearalie (Aralia chinensis)
 Udo (Aralia cordata)
 Manchurisk aralie (Aralia elata)
 Amerikansk aralie (Aralia racemosa)
 Tornet aralie (Aralia spinosa)
 Siebolds aralie (Aralia sieboldii): se stuearalie-slægten (Fatsia)

 Aralia atropurpurea
 Aralia bipinnata
 Aralia cachemirica
 Aralia californica
 Aralia continentalis
 Aralia dasyphylla
 Aralia foliolosa
 Aralia hispida
 Aralia humilis
 Aralia nudicaulis
 Aralia stipulata

Vedbend-familien
Laurbær-kirsebær

 
Laurbærkirsebær (Prunus laurocerasus), også skrevet Laurbær-Kirsebær, fejlagtigt ofte kaldet Kirsebærlaurbær, er en stor, stedsegrøn busk med en bred, opstigende vækstform. grenene er tykke og er selv kun lidt forgrenede. Hele planten er giftig, og ved såring eller knusning af blade og kerner afgives en marcipan-agtig lugt, tegn på cyankalium-lignende stoffer. Frugterne er små, sorte "kirsebær", der smager besk.

Beskrivelse 
Barken er først glat og lysegrøn. Senere bliver den gråsort og ru, og til sidst er den opsprækkende og furet. Knopperne er spredte, tiltrykte, smalle og lysegrønne. Blomsterknopperne er store og halvvejs åbne. Bladene er læderagtige og elliptiske med hel rand. Oversiden er mørkegrøn og blank, mens undersiden er lysegrøn og mat.

Blomsterne sidder i oprette toppe ved bladhjørnerne. De er små og hvide med en sød, tung duft. Frugterne er små, sorte "kirsebær", der smager besk. Frøene spirer villigt.

Rodnettet består af kraftige hovedrødder, der når langt ud og dybt ned. Siderødderne er fint forgrenede og ligger tæt under overfladen.

Højde x bredde og årlig tilvækst: 3 x 2 m (15 x 10 cm/år), men efter en række milde vintre kan busken blive en del større!.

Hjemsted 
Laurbærkirsebær vokser i blandede løvskove på kalkbund i Sydøsteuropa, Lilleasien og Kaukasus, hvor den danner underskov sammen med f.eks. buksbom, kristtorn og pontisk alperose. Klimaet, hvor den vokser er normalt mildt med rigelig nedbør.

Navn 
Arten har intet tilfælles med laurbær, ud over en hvis lighed i bladene, og at disse er stedsegrønne. Derimod er den nært beslægtet med portugisisk laurbærkirsebær. Bemærk at arten på engelsk ofte kaldes "common laurel" eller ligefrem bare "laurel", mens laurbær på (amerikansk) engelsk ofte blot omtales som "bay", "sweet bay", "bay leaf" eller bare "laurel".

Kilde 
 Sten Porse: Plantebeskrivelser, DCJ 2003 (CD-Rom).

Eksterne henvisninger 

Haveplanter
Buske
Hvide blomster
Stedsegrønne
Kirsebærslægten
Fujikirsebær

 
Fujikirsebær (Prunus incisa), også skrevet Fuji-Kirsebær, er en busk med en stivgrenet vækstform. Da den blomstrer meget tidligt med masser af hvide blomster, og da den også er fuldt hårdfør, er det besynderligt, at den ikke bruges mere i haverne. derimod plantes den i de trerækkede læhegn. Blomsterne er rige på nektar og tiltrækker bier på deres allerførste træk.

Beskrivelse 
Fujikirsebær er en mellemstor busk med en stiv, udspærret vækstform. Barken er først lyst gråbrun og glat. Senere bliver den mere grålig og sprækker op. Til sidst er den rødbrun med tynde, tværgående bånd af barkporer. Bladknopperne er spredte, udspærrede, ægformede og rødbrune. Blomsterknopperne sidder i bundter på rynkede dværgskud og er noget større end bladkopperne. 

Bladene er smalt ægformede med lang spids og groft savtakket rand. Oversiden er mørkegrøn, mens undersiden er lysegrøn. Blomstringen sker fra begyndelsen af april (samtidig med mirabelle). Blomsterne er hvide med rødt bæger og en dyb indskæring i spidsen af hvert kronblad. Høstfarven er meget forskellig: fra gul over orange til rød og brun. Derimod ses bær kun, når der er mulighed for fremmedbestøvning. Frøene modner godt i Danmark.

Rodnettet er kraftigt, vidt og dybt udbredt. 

Højde x bredde og årlig tilvækst: 4 x 4 m (25 x 25 cm/år).

Hjemsted 
Planten hører hjemme på østsiden af de japanske hovedøer. Her vokser den i bjergskove på veldrænet, vulkansk bund med megen nedbør. 

Kyoto Univesitets løvfældende skov, Ashiu Experimental Forest, nær byen Miyama i Kyoto præfekturet, Japan, er domineret af Fagus crenata, og her vokser fujikirsebær sammen med bl.a. ellebladet løn, epaulettræ, etagekornel, fujiyamaprydæble, japansk blåregn, japansk bøg, japansk konvalbusk, japansk løn, japansk pieris, japansk snebolle, japansk troldnød, koreakornel, monoløn, Quercus mongolica (en art af eg), Rhus trichocarpa (en art af sumak) og viftebladet løn

Note

Kilde 
 Sten Porse: Plantebeskrivelser, DCJ 2003 (CD-Rom).

Haveplanter
Buske
Hvide blomster
Blomster i det tidlige forår
Biplanter
Kirsebærslægten
Gelsenkirchen

Gelsenkirchen er en tysk by i staten Nordrhein-Westfalen beliggende i Tysklands største byområde, Ruhr-distriktet. Pr 31. december 2016 havde byen 262.528 indbyggere, og et areal på 104,85 km². Schalke 04 er en fodboldklub fra gelsenkirchenområdet. Den største travbane i landet, Trabrennbahn Gelsenkirchen, er desuden beliggende i byen.

Kilder

Eksterne henvisninger 

 http://www.gelsenkirchen.de/
 http://www.schalke04.de/

 
Byer i Nordrhein-Westfalen
Gallon

Gallon er en flertydig rumfangsenhed for væsker – mest anvendt i USA og Storbritannien med en landeafhængig omregningsfaktor:
 1 US gallon svarer til 3,78541 liter.
 1 engelsk gallon, UK gallon eller Imperial gallon svarer til 4,54609 liter.

Gælder for US gallon 
Hvis man kører bil og vil sammenligne benzin-forbrug, så skal man også bruge en mile som længdeenhed. Den svarer til 1609,344 meter.

F.eks. svarer 15 kilometer/liter til 9,32 miles/liter – som igen svarer til 35 miles/gallon (forkortet: mpg) – eller en faktor på: 2,35.

Rumfangsenheder
US enheder
Engelske enheder
Mile

Mile kan have flere betydninger:
Mile – længdemål/ -enhed.
Mile (klit) – en sandklit som er i stand til at vandre.
Mile (projekt) – (Model for Information Literacy Education), projekt fra Aalborg Universitet om informationssøgning på bibliotekerne.
Mile (kul) – mile er kortform for kulmile.
Mile (fysik) – reaktionssøjle, et komponent hvor atomenergi udvindes ved fission af uran.
Mile (kunsthåndværk, lertøj) – ved fremstilling af sortbrændt lertøj sker brændingen i en mile, brændingen kaldes en rakubrænding.

Se også
Quarter mile race - løbesport disciplin
 Drag racing - også med en ca. afstand på quarter mile
 Mil (flertydig)
 Mille - flertydig
Bakke

Bakke (geologi) – er en del af et landskab.
 Bakke (køkkengrej) – er en flad plade til at bære flere smågenstande samtidig.
 En bakke er en flad holder til linefiskerens langliner.
 En bakke er en kæbe på en skruestik; de to bakker fastholder det opspændte emne.
 At bakke er at bevæge sig baglæns.

Se også 
Bakke snagvendt
Bakken
Landskabsform

En landskabsform udgør en geomorfologisk enhed og er for det meste defineret ud fra sine overfladeformer og placering i landskabet, som en del af terrænet, og som sådan, er typisk et element af topologien. Landskabsformer er således betinget af fremtræden, ikke af funktionssammenhæng: en bakke er en landskabsform, et afvandingsopland er derimod en funktionel enhed med vandet strømmende til samme vandløb eller vandhul og med skillelinjen gående midt hen over bakken, idet vandet fra den ene side vil strømme mod et vandløb, mens vandet fra den anden side vil strømme mod et andet vandløb.

Landskabsformer bliver inddelt efter egenskaber og kendetegn som højde, hældning, orientering, stratifikation, klippeeksponering og jordtype og omfatter berme, gravhøje, bakker, klipper, dale, floder og mange andre elementer.

Landskabsformer danner grundlag for underinddeling i naturtyper efter det plantesamfund, der findes i tilknytning til dem. 

Typer af landskabsformer og landskabsforms elementer:

 bakke (geologi)
 bjerg
 Bjergart
 Bjergkam
 Bjergkæde
 Bjergpas
 Bjergryg
 Bjergtinde
 dal
 Fjeld
 Grundfjeld
 Hule
 Klint
 Klit
 klippe (geologi)
 Kløft
 Kontinentalplade
 Oceanbundsplade
 Oceangrav
 Oceanryg
 Slugt
 Tinde
 tunneldal
 vulkan

Se også 
 Geologi
 Geologisk aflejring
 Geografi
 li
 jordskælv
 Forkastning
 Istid
 Weichsel-istiden
Sten og jordtyper



Typer af jord og dennes bestanddele 
 Agerjord
 Al
 Brunjord
 Drypsten
 Enkeltkornstruktur
 Frådsten
 Førne
 Gødning
 Jord
 Jordbund
 Jordkolloid
 Jordlag
 Jordpartikler
 Jordtype
 Humus
 Huminsyre
 Krummestruktur
 Lerjord
 Morr
 Mosejord
 Mudder
 Muld
 Organisk materiale
 Overjord
 Råjord, råjordsplanum
 Kalk
 Sand
 Størrelser:
 Sten
 Grus
 Grovsand
 Finsand
 Silt
 Ler
 Sandjord
 Tørv
 Tørvemos

Jordforarbejdning 
 Dybdepløjning
 Grubning
 Reolpløjning

Jordkarakterisering 
 C/N-forhold
 Jordbundsforhold
 Jordprofil
 Jordstruktur
 Jordtekstur
 Krummestruktur
 Lv
 Porøsitet

Typer af sten – råjord 
 Basalt
 Feldspat
 Flint
 Gnejs
 Granit
 Lava
 Marmor
 Pimpsten
 Rav
 Sandsten
 Skifer
 Stenart
 Silikat
 Kvarts
 Bjergkrystal
 Flint
 Størrelser:
 Sten
 Grus
 Ædelsten

Se også 
 Geodæsi
 Geografi
 Geologi
 Landskabsform
 Geologisk aflejring
 Jordskorpe
 Jordskælv
 Istid
 Weichsel-istiden
 Li (skråning)
 Palæontologi

Jordbundslære
Morr

Morr er en jord uden krummestruktur. Den dannes ofte over en sandet råjord, og gerne med en trævlet førne som udgangsmateriale. Typen er fattig på gødningsstoffer og den er sur med et pH, der ligger under 5,5. Af disse grunde findes der næsten ingen regnorme i jorden. Det betyder, at organisk stof og råjord er dårligt blandet, og at omsætningen af førnen foregår meget langsomt.

Råjorden under morr er oftest af typen podzol, som består af skiftende lag af henholdsvis råhumus, blegsand og dybt nede al og under det den oprindelige undergrund.

Se også 
 Muld
 Sten og jordtyper

Jordtyper
Fællesskab

Fællesskab er en samling af mennesker, som bindes sammen af noget de har til fælles, hvilket vil sige noget de er enige om, har samme synspunkt på eller f.eks. en interesse de deler med hinanden. Fællesskab kan også være sammenhold.

Fællesskab er et vidt begreb, da der ikke blot findes en bestemt form for fællesskab men utallige. På billede ”Legende børn” af Peter Hansen, er der eksempelvis tale om den ”kollektive identitet” da børnene, i deres leg, opnår tilhørsforhold til en større gruppe af mennesker –  de indgår i et fællesskab med deres kammerater. Børnene deler normer, værdier og forestillinger om, hvad der kendetegner deres egen gruppe, og hvordan den skiller sig ud fra andre. Den kollektive identitet er nødvendig for at kunne være en del af en gruppe eller et samfund, da man ellers føler sig udenfor eller kan blive udstødt. Tematikken fællesskab er derfor i centrum da børnene indbyrdes udvikler fællesskaber.

Se også 
 Socialt netværk

Samfund
Theseus

Theseus er i græsk mytologi navnet på den helt, som dræbte tyren Minotauros. Han fik hjælp af Ariadne, der gav ham en tråd, så han kunne finde ud af den labyrint, hvor Minotauros var spærret inde.

Søn af Aigeus, som har lagt navn til det ægæiske hav.

Theseus' skib 
Ifølge Plutarchs Theseus' liv lå den galej med årer, som havde ført Theseus tilbage fra minoisk Kreta til Athen, fortøjet i den athenske havn gennem flere århundreder.

"Skibet, hvorpå Theseus sejlede med de unge og vendte tilbage i sikkerhed, den trediveårede galej, blev bevaret af athenerne indtil Demetrius Phalereus' tid. De fjernede fra tid til anden det gamle tømmer og lagde nye og sunde på deres pladser, så fartøjet blev en stående illustration for filosofferne hvad angår det logiske spørgsmål om ting, der vokser; nogle erklærede, at det forblev det samme, andre at det ikke var det samme skib."

Til gengæld for Theseus' vellykkede mission havde athenerne lovet at hædre Apollo hvert år fremover, og derfor var det nødvendigt at skibet blev holdt i en sødygtig tilstand. Således blev Theseus' skib - som var den athenske stats officielle galej – anvendt af athenerne til årligt at sejle en religiøs mission til øen Delos (en af Apollos mest hellige helligdomme), hvor de betalte deres troskab til guden. For at bevare begivenhedens renhed var henrettelser ikke tilladt mellem det tidspunkt, hvor den religiøse ceremoni begyndte, til skibet vendte tilbage fra Delos, hvilket kunne tage flere uger.

For at vedligeholde skibet blev alt træ, der var slidt eller rådnet, udskiftet løbende. Med tiden blev det således uklart, hvor meget af det oprindelige skib, der egentlig var tilbage. Dette gav anledning til det filosofiske spørgsmål om, hvorvidt skibet, når alt en gang måske var udskiftet, stadig skulle betragtes som "det samme" skib eller ej. Lignende filosofiske spørgsmål om identitetens natur bliver nogle gange omtalt som Theseus' skib eller Theseus' paradoks.

Uanset disse problemer bevarede athenerne skibet. De var overbeviste om, at Theseus havde været en faktisk, historisk figur, og skibet gav dem en håndgribelig forbindelse til deres guddommelige herkomst.

Theseus i populærkultur 
 Immortals (amerikansk action-drama-fantasyfilm fra 2011)

Referencer

Eksterne henvisninger 

 

Konger i græsk mytologi
Sagnhelte
Aigeus

Aigeus er i græsk mytologi fader til Theseus. Han har lagt navn til det Ægæiske Hav på følgende måde:

Da Theseus drog ud for at forsøge at dræbe Minotaurus indgik han en aftale med sin far. Theseus ville drage ud med sorte sejl på sit skib, så skibet ville blive sejlet tilbage til Grækenland af dens besætning med sorte sejl i tilfælde af at Theseus skulle blive dræbt, men hvis han sejrede ville Theseus skifte sejlene til hvide.

Theseus sejrede, men glemte i sejrens sødme at skifte sine sejl og således stævnede han ind i sin hjemegns bugt med sorte sejl. Faderen som jo ængsteligt afventede skibets ankomst blev så forfærdet af synet, at han kastede sig i havet og druknede. Lige siden er havet blevet benævnt det ægæiske hav.

Personer i græsk mytologi
Konger i græsk mytologi
Interpretatio graeca

Interpretatio graeca ("græsk tolkning") er en latinsk betegnelse for antikke græske forfatteres tendens til at identificere fremmede guddomme med guder fra deres eget græske panteon. Herodot omtaler fx de gamle ægyptiske guder Amon, Osiris og Ptah som ægypternes "Zeus", "Dionysos" og "Hefaistos".

Til grund for denne praksis ligger den idé, at der gives et bestemt sæt "universelle" guder, der blot dyrkes i forskellige skikkelser hos forskellige folkeslag.

Andre versioner

Romersk udgave 
Interpretatio romana betegnes den tilsvarende romerske udgave, hvor altså ikke-romerske guddome ligestilledes med romerske guder. Denne betegnelse bruges først af Tacitus i hans Germania (kap. 43), hvor han om en hellig lund fortæller: Praesidet sacerdos muliebri ornatu, sed deos interpretatione Romana Castorem Pollucemque memorant ("En præst klædt i kvindeklæder forestår [ritualerne], men i romersk tolkning tilbeder de guderne Castor og Pollux"). Andetsteds i samme værk fortæller han, at germanernes hovedguder var Hercules og Merkur, hvormed han efter alt at dømme sigter til Thor og Odin.

Særligt udbredt var disse praksisser, når det kom til forholdet mellem den romerske og den græske mytologi, som gennem mange års gensidig påvirkning var kommet til at ligne hinanden meget. Her opstod der faste konventioner for "oversættelse" af gudenavne, således at fx Jupiter som en formsag "oversattes" til Zeus – en oplagt parallel, da de pågældende guder i store træk mindede meget om hinanden og sågar havde samme indoeuropæiske ophav. I andre tilfælde skete identifikationen på trods af visse forskelle ud fra centrale ligheder; fx identificeredes den folkekære romerske Mars med den frygtindgydende græske Ares, men beholdt dog sin særegne tilknytning til landbrug og frugtbarhed – områder, som grækerne ikke forbandt med Ares. Som hovedregel ledsagedes en sådan identifikation dog af en vis blanding af de forskellige græske og romerske traditioner til et punkt, hvor det kan være svært at bedømme, hvilke elementer, der er oprindelige og hvilke importerede.

Visse indfødte romerske guder (Di indigetes) som fx Janus og Terminus havde ingen modstykker i græsk mytologi og bevarede således en uafhængig tradition. Tilsvarende fandtes intet romersk modstykke til den græske Dionysos, der derfor blev indlemmet i romersk religion uden at identificeres med nogen eksisterende romersk guddom.

Germansk version 
Der findes også en række forekomster af en tilsvarende interpretatio germanica, hvor oftest romerske guder hos germanske folkeslag tolkes som medlemmer af det germanske panteon. Et særdeles prominent eksempel på dette er f.eks. ugedagenes navne, der beror på en sådan "germansk tolkning" af de tilsvarende romerske navne.

Oversigt 
Nedenstående tabel giver en oversigt over bevidnede sammentolkninger af hovedguder i de antikke mytologier.

Se også 
 Nordisk mytologi

Grækenland i antikken
Arendspragtspir

 
Arends-Pragtspir (Astilbe x arendsii) er en staude med tæt, tueformet vækst.

Beskrivelse 
Blomsterstænglerne bliver betydeligt højere end løvtuen. Bladene er grundstillede med stive stilke. Bladpladen er dobbelt eller 3-dobbelt fjersnitdelt med fligede småblade. Oversiden er blankt mørkegrøn, mens undersiden er lidt lysere grøn. 

Blomsterne sidder i løse, kegleformede stande. De enkelte blomster kan være hvide, lyserøde, gammelrosa eller rødviolette – alt efter sorten. Frøene modner sjældent i Danmark.

Rødderne er meget træagtige og kraftige. Alligevel tåler de ikke tørke.

Højde x bredde og årlig tilvækst er: 1 x 1 m (100 x 5 cm/år). Disse mål kan fx bruges til beregning af planteafstande, når arten anvendes som kulturplante.

Hjemsted 
Da denne plante er en krydsning, har den intet hjemsted. Alle de mulige forældre-arter hører dog hjemme i monsunregnområdet i Kina, Korea og Japan, hvor de vokser i fugtige skove og langs vandløb. Man kan forvente, at krydsningen har bevaret træk, som egner sig under disse – våde – forhold.

Kilde 
 Sten Porse: "Plantebeskrivelser", DCJ 2002 (CD-Rom).

Flerårige urter
Rosa blomster
Blomster i maj/juni
Mutagen

Et stof eller en faktor er mutagen, når stoffet eller faktoren kan fremkalde (inducere) mutationer. Denne evne betragtes som et fingerpeg om, at stoffet er giftigt for organismen, og den er medvirkende til at fastlægge de grænseværdier, man tillægger stofferne.

Faktorer der kan inducere mutationer 
 Temperatur – alle kemiske reaktioner forløber med temperaturafhængig hastighed.
 Mutagene stoffer – alle carcinogener er potentielt mutagene.
 Ioniserende stråling – er det kraftigste kendte mutagen. Genetisk set er kun bestråling af kønsorganerne relevant.

Se også 
 Carcinogen
 LD50
 Kræft
 Økologi

Kilder 
 

Økologi
Forurening
Mutation

it:Mutazione genetica#Mutazioni indotte
Naturalisering

Naturalisering er inden for økologien en arts tilpasning til at leve under fremmede forhold. I økologisk sammenhæng etablerer arten sig i en hidtil ukendt niche, hvor den enten fortrænger eller dominerer over andre arter.

Eksempler 
Naturaliserede arter, som er blevet problematiske.

Dyr 
 Spansk skovsnegl
 Kakerlak
 Brun rotte
 Vaskebjørn

Planter 
 Almindelig Vandpest (Elodea canadensis)
 Kæmpe-Bjørneklo (Heracleum mantegazzianum)
 Rynket Rose (Rosa rugosa)
 Glansbladet Hæg (Prunus serotina)

Litteratur 
 

Økologi
Invasive arter
Neurofysiologi

Neurofysiologi er det medicinske speciale, som beskæftiger sig med nervesystemets fysiologi.

Specialet opdeles i neurofysiologi og teknisk neurofysiologi.

De neurofysiologiske undersøgelser er for eksempel EEG, EMG, ENG, SEP, MEP.

Se også 
 Hjernen
 Neuroanatomi
 Neuromedicin

Eksterne henvisninger 
 Neurofysiologisk afdeling på Epilepsihospitalet

Nervesystemet
Neurovidenskab
Münchhausen-syndromet

Münchhausen-syndromet er en sygdom, hvor patienten foregiver, overdriver eller skaber symptomer på sygdom for at få opmærksomhed og sympati.

Münchhausen-syndromet kaldes i ICD-10 sygdomsefterligning (helt eller delvist ubevidst) (F68.1) eller hospitaliseringssyndrom (eng.: Factitious disorder).

Ved den form der kaldes Münchausen Syndrom by Proxy (MSbP/MSBP) er "sygdomsofret" som regel patientens barn, mens forælderen får opmærksomhed og sympati som dets urolige mor eller far. Tilsyneladende har nogle forældre påført deres børn skader eller endog myrdet dem for selv at få opmærksomhed og omsorg.

Syndromet har sit navn efter Baron von Münchhausen, en tysk adelsmand, som efter at han i 1750 var pensioneret fra militæret fortalte fantastiske historier om sine oplevelser.

Psykiske sygdomme
Rytterknægten

Rytterknægten er et geografisk højdepunkt midt i Danmarks tredjestørste skov Almindingen og er Bornholms højeste punkt, 162 m over havet. Stentårnet Kongemindet herpå blev bygget i 1856 til minde om Frederik VII og grevinde Danners besøg nogle år før. Da skoven voksede og tog udsigten, blev tårnet i 1899 forhøjet med et stålstillads. Med stentårn er Rytterknægten 172 m over havet overflade. Tårnet bruges om foråret til ornitologiske observationer. 

Rytterknægten ligger i  Natura 2000 område nr. 186 Almindingen, Ølene og Paradisbakkerne.

Eksterne henvisninger 

 Kongemindet i Almindingen
 Rytterknægten i Almindingen

Lokaliteter på Bornholm
Bakker i Danmark
Monumenter i Danmark
Gottlieb Bindesbøll
SAS

SAS og SaS er akronymer med flere betydninger:
 Scandinavian Airlines – skandinavisk luftfartselskab
 Special Air Service – specialstyrker i den engelske hær
 SAS Institute – amerikansk softwarevirksomhed
 SAS (album) – et album af den danske musiker TopGunn
 SAS (statistikprogram) – et statistiskprogram
 Serial Attached SCSI – seriel kommunikationsprotokol
 Southern All Stars – et japansk rockband
 Stella Adler Studio – et studie oprette af Stella Adler
 Sloboda a Solidarita – et politisk parti i Slovakiet

Se også 
 Software as a Service (SaaS)
Urinstof

Urinstof, urea eller carbamid er en organisk kvælstofforbindelse, som kemisk set er et amid med formlen (NH2)2CO. Urea er et affaldsprodukt fra nedbrydning af proteiner (kvælstofstofskifte). Det udskilles i opløst form med urinen. Deraf det ældre navn "urinstof".

Urea bruges som en meget koncentreret kvælstofgødning, men da mange bakterier bruger enzymet urease, sker der hurtigt en omdannelse til ammoniak. Det giver et kvælstoftab, hvis gødningen ikke er nedfældet i jorden. Det samme kan opleves, når man bruger urea som tøsalt i stedet for kogsalt. Så vil urea omdannes til ammoniak på skosålerne og sprede en skarp "staldlugt" i hjemmet.

Urea var det første organiske stof, der blev fremstillet syntetisk kun ud fra uorganiske forbindelser under laboratorieforhold og uden for levende organismer. Det blev indledningen til en udforskning af de organiske stoffers kemi:

Nyere forskning har vist at ophobning af urinstof i hjernen kan føre til demens.

Se også 

 Creatinin
 Justus von Liebig
 N-balance
 Organisk kemi
 Urat
 Urin
 Urinsyre

Referencer 

Kvælstofforbindelser
Funktionelle grupper
Spirokæter

Spirokæter er en stor uens gruppe af skruesnoede, bevægelige organismer.

Inddelingen er:

 Række: Spirokæter (Spirochaetes), Orden: Spirochaetales, tidligere med Treponemataceae
 Familie Spirochaetaceae
 Slægt Brevinema
 Slægt Spirosymplokos
 Slægt Cristispira
 Slægt Clevelandina
 Slægt Diplocalyx
 Slægt Hollandina
 Slægt Borrelia
 Borreliose
 Slægt Spirochaeta
 Slægt Treponema
 Syfilis
 Bejel
 Yaws
 Pinta
 Familie: Serpulinaceae
 Slægt Brachyspira
 Slægt Serpulina
 Familie Leptospiraceae
 Slægt leptonema
 Slægt leptospira
 Leptospirose
 Rotte-bid-feber (Sodoku)

Kilde/reference 
 Taxonomicon – Order Spirochaetales
 :wikispecies:Spirochaetaceae

Eksterne henvisninger 
 Tree of Life: Eubacteria
Leptospirose

Leptospirose skyldes infektion med spirokæter af familien Leptospira.
En særlig alvorlig manifestation er Weils sygdom med icterus (gulsot), nyresvigt, lungebetændelse og øget blødningstendens.
Andre alvorlige tilfælde kan være hjernehindebetændelse (meningitis), betændelse i hjertet (perikardit / myocarditis) eller kronisk infektion i nyrene.
Omkring 90% af tilfældene har Leptospirose blot i en influenzalignende karakter. 

Smitten sker gennem forurenet vand, enten indtaget eller gennem huden. Forureningen sker fra rotter, mus, vilde gnavere, hunde, svin og kvæg, og leptospirose er derfor en af zoonoserne.
Sygdommen er sjælden i Danmark, men almindelig i tropiske og subtropiske områder.
I Danmark er der størst smitterisiko i forbindelse med dambrug og kloakarbejde.

Leptospirose også kaldet Weils syge er opkaldt efter den tyske læge Adolf Weil (1848-1916), skyldes en spiralformet bakterie, der findes i f.eks. rottens urinvejssystem. Smitten overføres ved kontakt med urin.

I ubehandlede tilfælde er dødeligheden stor.

Behandlingen er penicillin eller tetracyklin.

Forekomsten i Danmark er omkring 5 tilfælde om året (der diagnosticeres 10-30 tilfælde af Leptospirose i Danmark pr. år). 
I 2011 døde en 62-årig mand af leptospirose efter at han havde pådraget sig sygdommen af inficeret vand, der var løbet ind i hans kælder i forbindelse med skybruddet i København d. 2. juli 2011.

Leptospira 
Leptospira er aerobe bevægelige bakterier, 0,1µm i diameter og 5-25µm lange. 
Leptospiraslægten har fire vigtige arter, der igen inddeles serologisk i underarter (serotyper).
 Leptospira canicola
 Leptospira grippotyphosa
 Leptospira interrogans
 Leptospira pomona

Den mest kendte (og farlige) variant er Leptospira interrogans serovar icterohaemorrhagiae.

Andre leptospiroser:
 L. autumnalis Prætibial feber eller Fort Bragg feber
 L. ballum
 L. bovis 
 L. canicola Infektiøs gulsot
 L. grippotyphosa Marsk feber
 L. hebdomadis Syv-dages-feber
 L. mitis Svinehyrdesygdom
 L. pomona Svinehyrdesygdom

Se også 

 Antibiotikaresistens
 ICD-10 Kapitel I - Infektiøse inkl. parasitære sygdomme (WHO's liste)
 Mikrobiom
 Zoonose

Kilder 
 Systema naturae 2000 (classification) – Taxon: Genus Leptospira

Henvisninger 

Spirokæter
Bakteriesygdomme
Zoonoser