alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Selvkonfigurerende radionet

Et selvkonfigurerende radionet består af et eller typisk flere trådløse basisstationer (inkl. alm. computere) med selvkonfigurerende radionet-software som tilsammen dækker et større hotspot-område og dermed udgør et radionet.

Den selvkonfigurerende radionet-software varetager:
 Routningen mellem de trådløse basisstationer og computere.
 Routning til de trådløse basisstationers og computeres evt. internetforbindelser. Hvis der en internetforbindelse er denne routning obligatorisk.
 Evt. NAT, DHCP og firewall.

Selvkonfigurerende radionet i praksis 
Nogle trådløse basisstationer og mange computere kan bringes til at anvende et Linux styresystem, hvilket muliggør mere intelligent anvendelse af den trådløse basisstation/trådløse netkort i f.eks. et selvkonfigurerende radionet med OLSR- eller MobileMesh-software. Kig under de eksterne henvisninger.

Se også 
 trådløst netkort
 Frie radionet
 Wireless Distribution System
 Wi-Fi5, WiFi5, Wi-Fi 5, WiFi 5

Eksterne henvisninger

Blandet 
 It-styrelsen: Rapporter/redegørelser: Selvkonfigurerende Radionet (pdf – ret endelsen til .pdf) 
 Ad hoc protocols implementations, Ad hoc protocol list
 Ad hoc Protocol Evaluation and Experiences of Real World Ad Hoc Networking, David Lundberg davidl@update.uu.se, Department of Information Technology, Uppsala University (PostScript)

OLSR-baserede 
 June 23, 2005: Setting up OLSR mesh on a Linksys
 This page collects the HIPERCOM work related to OLSR, including drafts, papers and code
 olsr.org  Citat: "...The olsr.org OLSR daemon is an implementation of the Optimized Link State Routing protocol. OLSR [] is a routing protocol for mobile ad-hoc networks. The protocol is pro-active, table driven and utilizes a technique called multipoint relaying for message flooding. Currently the implementation compiles on GNU/Linux, Windows, OS X, FreeBSD and NetBSD systems..."
 download: Linux, Windows, Mac OS X, Debian, RPM-pakke, PDA iPaq, PDA Zaurus... 
 Linux Optimized Link State Routing Protocol (OLSR) IPv6 HOWTO
 OLSR Routing Protocol (RFC3626) 
 Welcome to the web site of QOLSR  "QOLSR = QoS + OLSR", download 
 OlsrTipps

MobileMesh-baserede 
 Mitre: mobilemesh, web archive backup
 Debian: mobilemesh Debian pakke.
 Golem.de: MobileMesh-Router auf einer Diskette
 Der Berliner Informatikstudent Jens Nachtigall hat basierend auf der Linux-Disketten-Distribution fli4l eine eigene kleine Distribution namens "MobileMeshDisk" erstellt 
 Elektras slackware baserede mobilemeshCD (ISO CD-image)

Trådløse datanet
Uløste problemer

en:Wireless mesh network
TV2

TV2 har flere betydninger:
 tv·2 – et dansk poporkester

Tv-kanaler
 Danske:
TV 2 Danmark – en dansk medievirksomhed
TV 2 – TV 2's hovedkanal
TV 2 Zulu – TV 2's ungdomskanal
TV 2 News – TV 2's nyhedskanal
TV 2 Fri – TV 2's fritid- og hobbykanal
TV 2 Sport – TV 2's sportskanal
TV 2 Charlie – TV 2's kanal for "det modne publikum"
Nordiske:
SVT 2 – en svensk tv-kanal
TV 2 Gruppen - en norsk medievirksomhed
TV 2 Norge – en norsk tv-kanal
TV 2 Nyhetskanalen – en søsterkanal til TV 2 Norge
TV 2 Zebra – en søsterkanal til TV 2 Norge
YLE TV2 – en finsk tv-kanal
 Øvrige lande:
 TV 2 (Sydafrika) – en sydafrikansk tv-kanal
 TVNZ – en newzealandsk tv-kanal, også kendt som "TV2"
 TV2 (Malaysia) – en malaysiansk tv-kanal
 TV2 (Ungarn) – en ungarsk tv-kanal

Tv-station
 TV 2 Danmark – en dansk tv-station
Snekke

Snekke (fra tysk schnecke "snegl") har flere betydninger:
 Snekke (skib) – en vikingeskibstype
 Snekke (mekanik) – en snekke (eller et snekkedrev) er en udveksling mellem et tandhjul og en gevindstang
 Nordisk Snekke – en skibstype
 Snekke (musling) – En slags musling (Cypraea) der benyttes til Snekketøj
Snekke (mekanik)

En snekke (eller et snekkedrev) er en udveksling mellem et tandhjul og en gevindstang: Tandhjulets tænder (som er formgivet specielt til formålet) går i indgreb med fremspring og fordybninger i stangens gevind, sådan at hjulet drejes én tand frem (eller tilbage) for hver hele omdrejning gevindstangen foretager sig.

Snekkedrev har ofte et stort udvekslingsforhold mellem gevindstang og tandhjul: én omdrejning af hjulet modsvares af måske hundredvis af omdrejninger af gevindstangen. I det tilfælde er tandhjulets position låst, når gevindstangen ophører med at dreje.

En anden konstruktion er set anvendt i biler og i modelbanelokomotiver: Både snekke og gevindstang er skåret med en større hældning (typisk 45°), så påløb (at snekken driver gevindstangen) er muligt.

Se også 
 Tandstang

Enkle maskiner
Mekanisk energigearing
Roterende maskiner
Tandhjul
IFCC-IUPAC

IFCC-IUPAC Klassifikationen er en tilpasning til dansk brug af et internationalt kodesystem for laboratorieundersøgelser.

Klassifikationen bruges primært af landets klinisk biokemiske afdelinger til kommunikation med omverdenen.

Standardiseringsorganer
Sundhedsvæsenets Klassifikationssystem

Sundhedsvæsenets KlassifikationsSystem, eller SKS er et system designet til klassifikation indenfor sygehusvæsenet og sundhedsvæsenets primærsektor. Systemet er oprettet for at sikre entydig kommunikation mellem alle grupper og aktører indenfor sundhedsvæsenet, samt de elektroniske informationssystemer i sundhedsvæsenet. Systemet indeholder en række hovedgrupper, der er tildelt ét bogstav. Herefter følger en kode på op til 9 alfanumeriske tegn. Disse tegn angiver undergrupper under hovedgruppen.

Se også 
ICD-10

Eksterne henvisninger 
Sundhedsstyrelsen
SKS-browser 

Standardiseringsorganer
Lægevidenskab
Klassifikation
NCSP

NCSP (the NOMESCO Classification of Surgical Procedures) er den nordiske klassifikation af kirurgiske operationer.

Eksterne henvisninger 
NCSP 

Standardiseringsorganer
Gram (sværd)

Gram eller Balmung er det sværd, som Odin gav til helten Sigmund. Det var med det, Sigurd Fafnersbane nedlagde dragen Fafner.

Det er fremstillet af smeden Vølund.

I moderne litteratur
I Lars-Henrik Olsens roman Kampen om sværdet (1991), som er en del af Erik Menneskesøn-serien, finder hovedpersonen sværdet og må kæmpe med jætterne om det. 

Artefakter i nordisk mytologi
Mytologiske sværd
Løding

Løding er et byområde i Bodø kommune i Nordland. Bebyggelsen, som består af Øvre-Løding og Ner-Løding, havde 3.107 indbyggere per 1. januar 2019. Det ligger omkring to km uden for Bodø centrum. Stedet kaldes som regel Tverlandet, og er en forstad til Bodø. Betegnelsen Tverlandet omfatter også områderne Hopen, Vatne, Heggmoen, Mjønes, Vågan, Holand, Skålbunes, Elstad, Oddan, Allmenningen, Godøynes (Gaunes) og Naurstad som ligger omkring Løding. Tverlandet kirke ligger her.

Bodø
Megingjord

Megingjord er både navnet på et bælte som Thor bruger og et generelt navn for "styrkebælte". Bæltet har det egenskab at jo mere det bliver spændt, desto større styrke giver det bæreren.

Jættekvinden Grid havde dit ejet megingjord, styrkebælte.

Artefakter i nordisk mytologi
Thor
Dain, Dvalin, Dunør og Duratro

I den nordiske mytologi lever fire hanhjorte i verdenstræet Yggdrasils top; Dain, Dvalin, Dunør, Duratro. De græsser i træet og morgenduggen samles i deres gevirer og former verdens floder.

Teorier 
Tidlige foreslåede fortolkninger af hanhjortene har omfattet de fire elementer, de fire årstider – eller månefaserne.

I Finnur Magnússons indflydelsesrige værk fra 1824, foreslås det at hanhjortene repræsenterer vinde. Baseret på en fortolkning af deres navne, fortolkede han Dáinn ('den døde') og Dvalinn ('den bevidstløse') til at være rolige vinde – og Duneyrr og Duraþrór til at være stærke vinde. Dét at hanhjortene bider bladene af træerne, fortolkede han som at vinde river i skyerne. Faktum er, at Dáinn og Dvalinn også er dværgenavne, så han forbandt dværgene med at de styrede vindene.

Hvis hanhjortene fortolkes som de fire årstiders vinde, kan Yggdrasils krone fortolkes som jordens atmosfære – og Yggdrasil som jorden.

Kilder/referencer 

Skabninger i nordisk mytologi
Gyldenkam

Gyldenkam (norrønt Gullinkambi) er hanen, som hver morgen vækker Einherjerne.

Den tæller minutter og timer i toppen af Ask Yggdrasil, og holder Nornerne vågne med sin galen, så de ikke falder i søvn midt i deres arbejde.

Skabninger i nordisk mytologi
Gnipahulen

Gnipahulen eller Gnipahellir  markerer i nordisk mytologi nedgangen til dødsriget Hel. Nedgangen omtales i nogle overleveringer også som Niflheim.

Ved Gnipahulens indgang står vagthunden Garm og vogter.

Steder i nordisk mytologi
Hnitbjerg

Hnitbjerg (oldnordisk: Hnitbjǫrg) er i nordisk mytologi et bjerg, hvori jætten Suttung gemte Skjaldemjøden, og satte sin datter Gunlød til at vogte over den.

N.F.S. Grundtvig oversatte det oldnordiske "Hnitbjǫrg" til "Knude-Bjerg". Navnet udtrykker ifølge Karsten Friis Viborg den tekniske vanskelighed ved digtekunsten, da bjerget netop voldte Odin store "knuder" i hans bestræbelser på at vinde Skjaldemjøden (der giver digteriske evner, og også kendes som "digtermjøden"). Niels Matthias Petersen oversatte navnet til "de tætføjede bjerge", og så Gunløds bolig i bjerget som et billede på "hele den jordiske jætte-natur i dybet".

Se også
Rate-bor

Referencer 

Steder i nordisk mytologi
Niflhel

Niflhel (fra Nifel, der betyder tåge og  dødsriget Hel) er et sted i nordisk mytologi, der nævnes i den Ældre Eddas digte Vafþrúðnismál og Baldrs draumar, samt i Snorri Sturlusons Gylfaginning. Ifølge Sturlusons værk kan Niflhel tolkes som det laveste niveau i dødsriget Hel, hvor kun dem, som bliver dræbt i dødsriget, ender. I Niflhel sidder blandt andre Bygmesteren. Niflhel og Hel bliver nogle gange blandet sammen med Niflheim, der også nævnes i Sturluson værk.

Steder i nordisk mytologi
Dødsriger
Bygmester (nordisk mytologi)

Bygmesteren er i nordisk mytologi den jætte som byggede muren omkring Asgård. Blev dræbt af Thor og endte derfor i Hel. Blev også slået ihjel i Hel og sidder derfor nu i Niflhel.

Bygmesteren var hyret af Guderne til at bygge en fæstningsmur omkring Asgård, og forlangte som løn solen, månen, og ægteskab med Freja. Guderne gik, efter at have spurgt Loke til råds med på Bygmesterens krav, mod at han skulle færdiggøre muren på tre år.

Da de tre års afslutning nærmede sig blev Guderne klar over at de ville tabe, og at Bygmesteren ville blive færdig indenfor den aftalte tid – primært fordi hans hest er usædvanligt stærk. Udsigten til at Freja skulle giftes bort var Guderne vederstyggelig og de rettede deres vrede mod Loke der i sin tid havde sagt at Bygmesteren aldrig ville kunne blive færdige inde, og Loke, der ikke ønsker at Guderne skal tage ham af dage, skaber sig om til en hoppe og forfører Bygmesterens hest, med det resultat at byggearbejdet ikke bliver færdigt inden for de tre år.

Loke bliver gravid med Bygmesterens hest, og føder Sleipner en ottebenet hest. Sleipner bliver efterfølgende Odins hest.

Jætter
Sjølund

Sjølund har flere betydninger:

 Sjølund – et poetisk navn for Sjælland, der eksempelvis bruges i sangen Paa Sjølunds fagre Sletter af B.S. Ingemann.
 Sjølund (Kolding Kommune) – en sydjysk by mellem Kolding og Haderslev.
Thomas Jefferson

Thomas Jefferson (født 13. april 1743, død 4. juli 1826) var USA's 3. præsident, 1801-1809.

Han var kendt som visionær reformator – og opfinder, landmand, musiker og videnskabsmand og var en fremtrædende repræsentant for oplysningstidens dannelsesideal, der med andre skrev Uafhængighedserklæringen.

Jefferson blev hurtigt kendt for sine visioner om individets rettigheder, der i store træk kom til at kendetegne den nye amerikanske nation.

Biografi 
Thomas Jefferson blev født den 13. april 1743 klokken 14.00 i Virginia som tredje barn, ud af 10. Faderen, Peter Jefferson, var en velhavende plantageejer og landmåler. Thomas voksede op på sin fars tobaksplantage med sin mor, Jane Randolph Jefferson, i en stor søskendeflok. Her modtog han privatundervisning og viste tidligt store evner for at tilegne sig viden og færdigheder, som han senere i livet benyttede sig af.

Ligesom USA's første præsident George Washington blev Jefferson faderløs i en ung alder: Peter Jefferson døde i 1757. Og i lighed med Washington arvede også Thomas Jefferson jord og slaver. Men i stedet for at koncentrere sig om at drive plantagen, indledte han i 1760 studier ved College of William and Mary.

Her viste Jefferson især interesse for de klassiske videnskaber som sprog, naturvidenskab, filosofi, litteratur og geologi og han blev optaget i en kreds af intellektuelle middagsvenner, der talte flere af Virginias ledere. Jefferson ejede en fornem vinkælder, der angiveligt rummede flasker, der sælges på auktioner i dag.

Han døde samme dag som USA's anden præsident, John Adams (4. juli 1826).

Slaveejeren Jefferson 

Jefferson var en af "The Founding Fathers" og en af mændene bag uafhængighedserklæringen med afsnittet om "at alle mennesker er skabt lige ... og at de af deres Skaber har fået visse umistelige rettigheder, heriblandt retten til liv, frihed og stræben efter lykke". 

Disse tanker er i eftertiden blevet sammenstillet med, at Jefferson ejede flere hundrede slaver og af fik seks uægte børn med en af dem, Sally Hemings. Jefferson forblev slaveejer til sin død og skulle ved flere lejligheder have udtrykt sig som: "Jeg vil derfor driste mig til at fremsætte den midlertidige hypotese, at de sorte, uanset om de oprindeligt har udgjort en særlig race, eller tiden og omstændighederne har gjort dem til en sådan, er de hvide underlegne såvel fysisk som intellektuelt" 

Han var yderligere til sine dages ende af den mening, at Amerikas oprindelige indbyggere, indianerne, var mindreværdige, der enten skulle deporteres eller udryddes.

Referencer

Se også 

 Amerikanske præsidenter
 Amerikanske vicepræsidenter
 USA's historie (1776-1789)

Eksterne henvisninger 

USA's præsidenter
USA's vicepræsidenter
Guvernører i Virginia
Personer fra Virginia
Udenrigsministre fra USA
Liberale fra USA
James Madison

James Madison, (16. marts 1751- 28. juni 1836) var USA's 4. præsident 1809 – 1817. Madison blev født i en overklassefamilie i Virginia, hvor familien havde en tobaksplantage. Han studerede græsk og latin ved Princeton University og blev sideløbende inspireret af de europæiske oplysningsfilosoffer.

Madison blev viklet ind i uafhængighedsbevægelsen og påbegyndte en politisk karriere. Han var en af hovedkræfterne bag USA's forfatning fra 1787, som blandt andet bygger på Montesquieus tanker om magtens tredeling. I debatten om forfatningen var Madison i høj grad på den føderalistiske side, mens Thomas Jefferson var mere pragmatisk. I dag anses Madison som en stor forfatningsteoretiker.

I 1789 blev han valgt ind i Repræsentanternes Hus, og i 1801 blev han udenrigsminister. Før han blev præsident, medvirkede han ved udarbejdelsen af the Bill of Rights fra 1791.

Som præsident videreførte Madison i store træk Jeffersons politiske linje. I 1812 så han sig imidlertid nødsaget til at erklære Storbritannien krig – delvist pga. pres fra baglandet. Tre år senere blev der sluttet fred i Gent, uden at amerikanerne eller briterne havde opnået noget særligt. 

Efter præsidentperioden trak han sig tilbage til Virginia, men deltog stadig i den offentlige debat til sin død.

Se også 
 Amerikanske præsidenter.
 Nogle af hans taler og værker (på Wikisource)

Links 
 James Madison på MetaLibri

USA's præsidenter
Personer fra Virginia
Udenrigsministre fra USA
Amerikanere i 1700-tallet
Amerikanere i 1800-tallet
John Quincy Adams

John Quincy Adams, (født 11. juli 1767, død 23. februar 1848), USA's 6. præsident, 1825 – 1829. Søn af præsident John Adams og Abigail Adams. Han var den første amerikanske præsidentsøn, der selv blev præsident.

Baggrund 
Adams blev født i Braintree, Massachusetts, og iagttog som barn slaget ved Bunker Hill fra toppen af Penn's Hill ovenfor familiens gård. Som sekretær for sin far i Europa blev han dygtig til sprog. Han blev uddannet til advokat ved Harvard. Som 26-årig blev han udnævnt til udsending i Nederland og senere forfremmet til legationen i Berlin.

Besøg i Norge 
I september 1809 sejlede et storslået skib ind mod Flekkerøy havn ved Kristiansand. Om bord var Adams på vej til Skt. Petersburg. Han havde planlagt nogle dages ophold i Norge. En kanonbåd kom op til skibet, og snart sprang nordmænd op på dækket for at kapre skibet. Adams fik det forhindret, men vel i havn opdagede han 36 kaprede amerikanske skibe med omkring 400 amerikanere om bord. I lighed med 80 pct af de skibe, nordmændene kaprede, havde også disse papirer på, at de kom fra en neutral stat, men i modsætning til Adams havde de ikke diplomatisk immunitet, så de måtte vente længe på den overbebyrdede priseret. Adams skrev til den amerikanske agent i København: "Synet af så mange af mine landsmænd i så fortvivlede omstændigheder er meget smertefuldt."

Udenrigsminister 
Han var udenrigsminister 1817-1825, hvor hans væsentligste politiske indsats var udformningen af Monroe-doktrinen, som Adams var den egentlige skaber af. Han tjente under James Monroe, som doktrinen fik navn efter, og enedes med England om en fælles overtagelse af Oregon.  Han lykkedes i 1819 med at få en kontrakt undertegnet af Spanien, hvorved Florida blev amerikansk til en pris af fem millioner dollars.

Præsident 
Den amerikanske præsidentvalg 1824 huskes især for at være det eneste i den amerikanske historie, hvor valget blev truffet af Repræsentanternes Hus, idet ingen af kandidaterne opnåede absolut flertal. Andrew Jackson opnåede det højeste stemmetal og det højeste antal valgmænd, men Repræsentanternes Hus valgte Adams i stedet. Fire år senere fik Jackson flertal og afløste Adams.

Under edsaflæggelsen ved sin indtræden som amerikansk præsident er Adams den eneste, der holdt hånden på en lovsamling i stedet for på Bibelen. Han holdt ikke af at være præsident og foretrak langt at sidde i kongressen. 

Efter præsidentperioden var John Quincy Adams medlem af Repræsentanternes Hus fra 1831 til 1848, og én af de få amerikanske ekspræsidenter, der har fået en betydelig karriere efter sin afgang. Han virkede bl.a. for udviklingen af kulturelle institutioner, og tog i sine senere år stærkt til orde imod slaveriet.

Henvisninger

Eksterne henvisninger 
 John Quincy Adams på Whitehouse.gov 

USA's præsidenter
Personer fra Massachusetts
Udenrigsministre fra USA
Engelsk-amerikanere
Beowulf

Beovulf (eller Beowulf) har flere betydninger:
Beovulfkvadet 
Beowulf-klyngesystemer
Beowulf (film) – film fra 2007
Martin Van Buren

Martin Van Buren (født 5. december 1782, død 24. juli 1862) var USA's 8. præsident. Han var præsident i perioden 1837-1841, opstillet for Demokraterne. Van Buren regnes for grundlæggeren af Demokraterne, som han stiftede efter lukningen af Demokrat-Republikanerne.

Martin Van Buren var den første amerikanske præsident, der ikke var født som undersåt i Det Britiske Imperium.

Referencer

Eksterne henvisninger 

USA's præsidenter
USA's vicepræsidenter
Udenrigsministre fra USA
Medlemmer af Senatet i USA
Personer fra New York
Guvernører i New York
Amerikanere i 1700-tallet
Amerikanere i 1800-tallet
John Tyler

John Tyler, (29. marts 1790 – 18. januar 1862) USA's 10. præsident, 1841 – 1845.

John Tyler var den første amerikanske vicepræsident, der overtog præsidentembedet som følge af forgængerens død. 

Det blev derfor Tyler, der på trods af modstand fra mange sider dannede den præcedens, som hans efterfølgere Andrew Johnson, Chester A. Arthur, Theodore Roosevelt, Calvin Coolidge, Harry Truman og Lyndon Johnson siden har kunnet henholde sig til: at vicepræsidenten skulle overtage præsidentembedet i sin fulde udstrækning – ikke blot som en overgangsfigur.

Baggrund 
Tyler blev født i Virginia i 1790. Han tjente som medlem af kongressen, senator og Virginias guvernør, før han blev valgt som William Henry Harrisons vicepræsidentkandidat i 1840. Dette var overraskende, idet Tyler var forholdsvis ny inden for whig-partiet og havde forladt det demokratiske parti i 1833 på grund af modstand mod daværende præsident Andrew Jacksons politik. 

Han blev anset for at være en principfast mand, der satte den amerikanske konstitution over partipolitik. Noget der ikke huede Whig-partiet, som han nu blev opstillet for.

Harrison vandt præsidentvalget, men holdt den hidtil længste indsættelsestale i en kold marts måned i 1841. Måneden efter var han død af lungebetændelse.

Præsidentperioden 
Whig-partiet stod derefter med en præsident, der ville føre en politik uafhængig af parti-interesser. Man bestred derfor, at vicepræsidenten skulle overtage præsidentembedet permanent, men i stedet fungere som en overgangsfigur, indtil nyvalg kunne udskrives. Tyler aflagde desuagtet præsidenteden, holdt sin indsættelsestale og satte sig for at fuldføre den valgperiode, hvortil Harrison og han selv var valgt. Dermed var præcedens skabt. 

Da Tyler nedlagde veto mod oprettelsen af en føderal bank (som Whigs var for), trådte samtlige medlemmer af kabinettet tilbage med undtagelse af udenrigsminister Daniel Webster, der kun blev på grund af vigtige forhandlinger med Storbritannien om grænsedragninger.

Dette samt andre kontroverser med det parti, der havde fået ham nomineret til vicepræsident-posten, førte til, at Tyler ikke blev nomineret som partiets præsidentkandidat ved valget i 1844. Præsidenten valgte derpå at trække sit kandidatur.

Tyler var desuden den første præsident, der mistede sin hustru i sin embedsperiode. Den 10. september 1842 døde Letitia Tyler. Hun havde været bundet til en rullestol siden tiden kort før mandens indsættelse.

Årene efter 
John Tyler gjorde i 1861 en del bestræbelser for at mægle mellem Nord- og Sydstaterne, dog uden succes. Da mulighederne for en fredelig løsning syntes udtømt, støttede Tyler Sydstaterne, da de forlod unionen. Den amerikanske borgerkrig fulgte.

Tyler blev valgt til Konføderationens udgave af repræsentanternes hus, men døde snart efter i 1862. Tyler blev 71 år gammel.

Se også 
 Amerikanske præsidenter
 Amerikanske vicepræsidenter

USA's præsidenter
USA's vicepræsidenter
Guvernører i Virginia
Medlemmer af Senatet i USA
Personer fra Virginia
Zachary Taylor

Zachary Taylor (24. november 1784 – 9. juli 1850) var USA's 12. præsident, 1849 – 1850.

Ligesom det var sket for William Henry Harrison ti år tidligere, blev Zachary Taylor kun nomineret som præsidentkandidat for whig partiet til valget i 1848, fordi han var krigshelt. Og ligesom Harrison døde Taylor, inden han havde fuldført sin embedsperiode. men i modsætning til den foregående general på præsidentposten, havde Taylor aldrig beskæftiget sig med politik, før han trådte ind i det hvide hus. Med sin manglende erfaring troede han oprigtigt på, at han kunne fastlægge en politik, der vil lægge låg på slavespørgsmålet, men i stedet kom han til at føre landet direkte mod borgerkrigen. Kun hans tidlige død hindrede Unionen i at gå fra hinanden allerede i 1850.

Se også 
 Amerikanske præsidenter.

USA's præsidenter
Personer fra Virginia
Millard Fillmore

Millard Fillmore (født 7. januar 1800, død 8. marts 1874) var USA's 13. præsident, 1850 – 1853, og den sidste fra Whig-partiet på posten. Som vicepræsident efterfulgte han Zachary Taylor, der døde af akut mavekatar, og blev på den måde den anden amerikanske vicepræsident, der overtog præsidentposten på den måde. Fillmore blev ikke nomineret for Whig-partiet i 1852, og i 1856 tabte han valget som kandidat for Know Nothing-partiet, så han nåede kun at sidde resten af Taylors periode; han blev aldrig selv valgt til posten.

Se også 
 Amerikanske præsidenter
 Amerikanske vicepræsidenter

Eksterne henvisninger 

 Millard Fillmore på Whitehouse.gov 
 Biografi med mere på Millardfillmore.org 

USA's præsidenter
USA's vicepræsidenter
Personer fra New York
Franklin Pierce

Franklin Pierce (23. november 1804 – 8. oktober 1869) var USA's 14. præsident (1853 – 1857).
Franklin Pierce var en amerikansk politiker. Han er den eneste af USA's præsidenter, der er født i New Hampshire og var den første amerikanske præsident født i det nittende århundrede.

Pierce var Demokrat og det, der kaldtes en "doughface". Dvs. fra Nordstaterne, men med sydstatssympatier. Han tjente såvel i Repræsentanternes Hus som i Senatet. Siden deltog han i den Mexicansk-amerikanske krig, hvor han opnåede rang af brigadegeneral. Han drev en selvstændig advokatpraksis i New Hampshire med stor succes, men sagde nej til de tilbud om embeder, som han modtog. Ved Demokraternes partikonvent i 1852 sagde han dog ja til at blive en kompromiskandidat ("dark horse") til præsidentvalget, da partikonventet stadig var fastlåst efter 49 afstemninger.

Præsidentvalget blev af Pierce og vicepræsidentkandidat King vundet med en jordskredssejr over Winfield Scott og William Graham. Pierce vandt med 50% af stemmerne mod Scott's 44%, valgmandsstemmerne fordelte sig 254 til 42.

Franklin Pierce's gode udseende og imødekommende personlighed gav ham mange venner, men i privatlivet led han under flere tragedier. Dette var muligvis grunden til, at han som præsident traf en række uheldssvangre beslutninger, der blandt lærde dengang og nu har givet ham plads som en af USA's værste præsidenter.

Pierce blev ikke nomineret som præsidentkandidat for sit parti ved næste præsidentvalg. Da han således havde tabt kampen om at repræsentere sit eget parti, slog han sig på flasken samtidig med, at hans ægteskab gik i stykker. Da han siden udtalte sin støtte til Konfederationen (de stater, der brød ud af unionen grundet den amerikanske borgerkrig), var hans ry fuldstændig ødelagt.

Philip B. Kunhardt og Peter W. Kunhardt skrev om Pierce i bogen The American President, at Pierce "var en god mand, der ikke forstod sine egne begrænsninger. Han var gennemgående religiøs, elskede sin kone og formede sig efter hendes vilje, for at opnå hendes gunst. Han var en af New Hampshire's mest populære mænd, venlig og eftertænksom, let at omgås og god til det politiske spil, charmerende og flot. Imidlertid er han blevet kritiseret for at være forskræmt og ude af stand til at håndtere et Amerika under forandring".

Referencer 

USA's præsidenter
Personer fra New Hampshire
James Buchanan

James Buchanan (født 23. april 1791, død 1. juni 1868) var USA's 15. præsident, i perioden 1857-1861. Han er den hidtil eneste ugifte præsident.

Buchanan kritiseres for ikke at have forhindret den splittelse i landet, der førte til den amerikanske borgerkrig, og mange anser ham for at have været den ringeste præsident i USA's historie.

Eksterne henvisninger 

 James Buchanan på Whitehouse.gov 
 Biografi med mere på Jamesbuchanan.net 

USA's præsidenter
Amerikanske præsidenter som var frimurere
Personer fra Pennsylvania
Udenrigsministre fra USA
Andrew Johnson

Andrew Johnson (født 29. december 1808, død 31. juli 1875) var fra 1865 til 1869 USA's 17. præsident. Han blev valgt til at være vicepræsident for Abraham Lincoln da denne blev genvalgt i 1865. Dette var lidt kontroversielt, da han tidligere havde været demokrat og Lincoln var republikaner. Johnson havde forladt det demokratiske parti på grund af sin holdning til slavespørgsmålet. Han overtog embedet efter drabet på Abraham Lincoln.

Se også 
 Amerikanske præsidenter
 Amerikanske vicepræsidenter

Eksterne henvisninger 

USA's præsidenter
USA's vicepræsidenter
Amerikanske præsidenter som var frimurere
Personer i den amerikanske borgerkrig
Personer fra North Carolina
Guvernører i Tennessee
Rutherford B. Hayes

Rutherford Birchard Hayes (født 4. oktober 1822, død 17. januar 1893) var USA's 19. præsident og bestred embedet fra 1877 til 1881.

Ved præsidentvalget i 1876 var Hayes' (der var guvernør i Ohio) demokratiske hovedmodstander New York-guvernøren Samuel Tilden. Sydstaterne Florida, Louisiana og South Carolina havde valgkomiteer, der var domineret af republikanerne, så selvom det indledningsvist tydede på en sejr til demokraten Samuel Tilden, endte Hayes med at vinde alle tre stater, fordi valgkomiteerne ugyldiggjorde adskillige stemmer pga. påstande om trusler og bedrageri. Da der ikke var nogle love, der bestemte, hvordan man afgjorde den slags tvivlstilfælde, blev der nedsat en kommision, der i starten bestod af fem senatorer, fem medlemmer af Repræsentanternes Hus og fem højesteretsdommere. Kommisionen bestod således af syv medlemmer af hvert parti, samt en erklæret upartisk højesteretsdommer. Da en dommer efterfølgende trak sig, fordi han blev valgt til senatet, blev han erstattet af en republikaner. I sidste ende valgte kommisionen således med stemmerne 8-7 at tildele sejren til Hayes.

Referencer 

USA's præsidenter
Guvernører i Ohio
Personer fra Ohio
CBS

CBS har flere betydninger:

 CBS Records – et pladeselskab
 Center for Biologisk Sekvensanalyse – et center ved Danmarks Tekniske Universitet i Kongens Lyngby
 Centraal Bureau voor de Statistiek
 Columbia Broadcasting System – amerikansk reklamefinansieret radio- og tv-station
 Copenhagen Business School – Handelshøjskolen i København
Handelshøjskolernes erhvervsøkonomiske Diplomuddannelse (HD)

Handelshøjskolernes erhvervsøkonomiske Diplomuddannelse (forkortet HD) er en uddannelse, der typisk læses som deltidsstudium sideløbende med erhvervsarbejde. Uddannelsen er normeret til 120 ECTS-points svarende til 4 år som deltidsstudium.

Adgangskrav 
For at blive optaget på uddannelsen skal man have en studentereksamen eller tilsvarende adgangsgivende eksamen; endvidere er kundskaber om matematik svarende til B-niveau tilrådelige.

Uddannelsen er opdelt i en 1. del og en 2. del, der hver er normeret til 60 ECTS-points.

1. del 
1. del varer typisk 4 semestre og indeholder en række grundlæggende fag, bl.a.:
 erhvervsøkonomi (også kaldet virksomhedsøkonomi)
 samfundsøkonomi
 erhvervsjura (også kaldet erhvervsret)
 statistik (også kaldet dataanalyse)

2. del 
2. del varer typisk 4 semestre, og her vælger den studerende en specialeretning, fx
 Regnskab og økonomistyring (HD R)
 Finansiel rådgivning (HD FR)
 Afsætning (HD A), som bl.a. omfatter markedsføring.
 Organisation og ledelse (HD O)
 HD international business

Disse uddannelsesinstitutioner udbyder HD 
 Copenhagen Business School (CBS)
 Aalborg Universitet (AAU)
 Aarhus BSS, som er en del af Aarhus Universitet (AU), udbyder HD i både Aarhus og Herning.
 Syddansk Universitet (SDU) i Odense og Slagelse, der også udbyder HD som fjernundervisning.

Se også 
 Erhvervsvidenskabelig Afgangseksamen (HA)

Referencer 

Videregående uddannelser i Danmark
Samarbejde

Samarbejde er et begreb, som bruges inden for flere forskellige vidensområder:

 Samarbejde i sociologi drejer sig om adskilte gruppers eller kulturers anstrengelser for at nå et fælles mål.
 Samarbejde i økonomi er arbejdstageres eller virksomheders afstemning af målsætninger, krav og metoder efter hinanden. Her kan samarbejdet let få karakter af karteldannelser eller tvang, f.eks. i form af organiseringspligt.
 Samarbejde i økologi er sat op som modsætning til konkurrence. Charles Darwin beskrev ganske vist arternes livsbetingelser som "...the survival of the fittest" (overlevelse for den bedst tilpassede), men han føjede til i samme sætning: "...and mutual aid." (og gensidig hjælp). Det er den sidste del, der beskrives som samarbejde i økologiske sammenhænge.

På alle disse områder er samarbejde en tilbagevendende aktivitet eller anden ydelse, som begunstiger andre aktører i samme område (f.eks. boligområde (1), markedssegment (2) eller biotop (3)), og som letter mulighederne for at nå fælles mål.

Det viser sig, at samarbejde skal have en vis tidsmæssig udstrækning, sådan at der opstår en varig, gensidig fordel. Et samarbejde kan kun bestå, hvis det bygger på tillid, og den skabes bedst, når følgerne af den ene parts handlinger har været beviseligt gunstige for modparten.

Se også 
 Systemteori
 GATT
 EU
 Nordisk Ministerråd
 Konkurrence

Litteratur 
 

 
Økologi
Økonomi
Begreber med særlig fagspecifik betydning
Socialvidenskabelige begreber
James A. Garfield

James Abram Garfield (født 19. november 1831 i Ohio, død 19. september 1881) var USA's 20. præsident (1881). Garfield var republikaner.

Han var medlem af Repræsentanternes hus og netop udpeget som senator til USA's senat, da han deltog i det republikanske konvent i 1880 for at nominere partiets præsidentkandidat. Konventet gik helt i baglås efter 33 afstemninger uden en afgørelse, da Garfield uventet begyndte at få støtte og vandt nomineringen over den tidligere præsident Ulysses S. Grant. Konventet udpegede Chester A. Arthur som vicepræsident-kandidat.

Garfields modstander fra det demokratiske parti var Winfield S. Hancock, som han slog med blot 7,368 flere stemmer ved valget (men med et flertal på 214-155 af valgmandsstemmerne). Han tiltrådte embedet den 4. marts 1881.

Han nåede imidlertid kun at være præsident i kort tid, da han cirka tre måneder inde i sin præsidentperiode blev forsøgt myrdet af Charles J. Guiteau, der havde fået afslag på at blive USA's ambassadør i Frankrig. Guiteau var også utilfreds med, at Garfield ikke ville overholde et løfte, han havde givet om, at finansministerposten skulle gå til en fremtrædende New Yorker. Dette var sammen med accepten af den korruptions-mistænkte Chester Arthur var New York-fløjens pris for at støtte Garfields valg som præsidentkandidat for partiet i 1880. Charles J. Guiteau blev senere hængt for mordet, men der var rygter både inden for partiet og i landet som helhed om, at han ikke var ene om mordet.

Garfield svævede mellem liv og død i flere måneder, mens lægerne fortvivlet forsøgte at lokalisere en pistolkugle, der havde boret sig ind i hans krop. Garfield døde 19. september 1881 af blodforgiftning, formentlig forårsaget af de usterile instrumenter, som var blevet anvendt.

Situationen efter attentatet tilskyndede Alexander Graham Bell til at opfinde en improvisatorisk metaldetektor, som Bell personligt bragte til Det hvide hus for at undersøge præsidenten. Bell var imidlertid uvidende om, at præsidenten var placeret på en nyopfundet springmadras med jernmeder og kunne således ikke medvirke til at redde præsidentens liv ved at lokalisere kuglen. 

Hans korte tid som præsident betyder, at han kun i meget begrænset omfang nåede at gøre sin indflydelse gældende, og han regnes derfor til de 4 såkaldt "tabte" præsidenter, nemlig præsidenterne Hayes, Garfield, Arthur og Harrison, som bestred embedet efter borgerkrigen.

Garfield er bemærkelsesværdigt nok kendt for at have fundet et nyt bevis for den pytagoræiske læresætning i 1876, mens han deltog i et møde i Repræsentanternes hus.

Se også 
 Myrdede amerikanske politikere

Eksterne henvisninger 

 Officiel biografi fra The hvide Hus 
 Tiltrædelsestale
 James A Garfield National-historisk Side

USA's præsidenter
Amerikanske præsidenter som var frimurere
Personer dræbt i attentat
Personer fra Ohio
Chester A. Arthur

Chester Alan Arthur (født 5. oktober 1829, død 18. november 1886) var USA's 21. præsident i perioden 1881 – 1885. Han underskrev Chinese Exclusion Act 6. maj 1882.

Referencer 

USA's præsidenter
USA's vicepræsidenter
Personer fra Vermont
Benjamin Harrison

Benjamin Harrison (født 20. august 1833, død 13. marts 1901) var USA's 23. præsident, fra 1889 til 1893.

Familie 
Benjamin Harrisons bedstefar var William Henry Harrison, USA's niende præsident. Benjamins far var John Scott Harrison, som var medlem af kongressen. 

Benjamin Harrison var gift med Caroline Scott Harrison. Hun var datter af en presbyteriansk prædikant.

Udenrigspolitik 
Harrison byggede videre på Rutherford B. Hayes og Grover Clevelands ekspansionistiske eller imperialistiske politik overfor Latinamerika. Harrison sendte i 1890 amerikanske soldater til Argentina for at beskytte amerikanske interesser i Buenos Aires, og i 1891 var marinesoldater fra USA i kampe med nationalt orienteret oprørere i Chile. I 1891 sendte Harrison soldater ind for at slå et oprør ned blandt sorte arbejdere på øen Navassa som USA havde erklæret som deres territorium.

Udnævnelser til Højesteret 
 David J. Brewer, 1890
 Henry B. Brown, 1891
 George Shiras Jr, 1892
 Howell E. Jackson, 1893

Eksterne henvisninger 

USA's præsidenter
Personer fra Ohio
William McKinley

William McKinley (29. januar 1843 – 14. september 1901) var USA's 25. præsident (1897 – 1901). Han vandt præsidentvalget i både 1896 og 1900. McKinley blev skudt og alvorligt såret af metalarbejderen og anarkisten Leon Czolgosz den 6. september 1901. Han døde derefter af sine sår den 14. september 1901.

Udenrigspolitik 
McKinley var initiativtageren til Den spansk-amerikanske krig og den første amerikanske præsident, som gennem krigshandlinger gjorde USA til en regulær kolonimagt. 

Den 15. februar 1898 skete der en eksplosion om bord på det amerikanske krigsskib "Maine", mens det lå ved kaj i Havanna, og et hundrede matroser og officerer blev dræbt. McKinley gav den spanske kolonimagt på Cuba skylden for eksplosionen og fik støtte i Kongressen til at gribe ind i uafhængighedskrigen, som rasede på Cuba mellem den spanske kolonimagt og cubanske oprørere. Hvorvidt eksplosionen skyldtes en fejl i et af skibets ammunitionslagre, eller om cubanske oprørere eller Spanien stod bag, var uvist. Uanset tvivlen blev McKinleys krigserklæring mod Spanien vedtaget i Kongressen 25. april, og dermed var den spansk-amerikanske krig et faktum.

Efter en sejrrig krig for USA's overlegne land- og søstyrker, blev fredsaftalen med Spanien indgået 10. december 1898. Spanien måtte trække sig ud af Cuba og afstå Puerto Rico og Guam til USA. I tillæg måtte Spanien afgive Filippinerne til USA for 20 mill. dollar.

USA var dermed med ét slag blevet en kolonimagt ved overtagelsen af tidligere spanske kolonier og McKinley den første amerikanske præsident, som gennem krigshandlinger skaffede USA et større og oversøisk indflydelsesområde. Det var også under McKinley, at Hawaii formelt blev annekteret af USA den 12. august 1898. De første angreb blev imidlertid gjort under præsident Grover Cleveland.

Øvrige ekspansionsfremstød og interventioner under McKinley var:
 Kina (1898 – 1900) – Soldater ilandsættes for at slå den kinesiske opstand mod udenlandsk dominans ned, kaldet Bokseropstanden.
 Filippinerne (1898 – ) – Skib og soldater sendes af sted for at slå et oprør efter USA's køb af øgruppen ned ved fredsslutningen af Den spansk-amerikanske krig. Oprøret på Filippinerne fortsatte imidlertid frem til 1910. 
 Nicaragua (1898) – Marinesoldater ilandsættes i havnebyen San Juan del Sur
 Nicaragua (1899) – Marinesoldater ilandsættes ved Bluefields.

Indenrigspolitik 
I 1899 satte McKinley hæren ind mod strejkende arbejdere ved flere miner i Idaho i mineregionen Coeur d'Alene. Regionen forblev under militær kontrol i perioden 1899-1901. I 1901 satte han også hæren ind for at slå en opstand blandt Creek-indianerne ned.

Litteratur 
 Aschehougs Verdenshistorie (1986) "Vesten erobrer verden, 1870 – 1914", Oslo 1986

Se også 
 Myrdede amerikanske politikere

Eksterne henvisninger 

 Dr. Zoltan Grossman, Evergreen State College, på www.zmag.org 
 Om den spansk-amerikanske krig på faculty.rmwc.edu 
 Om USAs Cuba-politikk 1894-1902 på www.fiu.edu

USA's præsidenter
Guvernører i Ohio
Amerikanske præsidenter som var frimurere
Personer dræbt i attentat
Personer fra Ohio
William H. Taft

William Howard Taft (15. september 1857 – 8. marts 1930) var USA's 27. præsident (1909 – 1913) og dets 10. højesteretspræsident (1921-1930).

Eksterne henvisninger 

USA's præsidenter
Amerikanske præsidenter som var frimurere
Krigsministre fra USA
Personer fra Virginia
Højesteretsdommere fra USA
Warren G. Harding

Warren Gamaliel Harding (født 2. november 1865, død 2. august 1923) var USA's 29. præsident (1921 – 1923). Han tjente som præsident i 2½ år frem til han døde af enten et hjertestop eller et slagtilfælde.

Eksterne henvisninger 

USA's præsidenter
Amerikanske præsidenter som var frimurere
Personer fra Ohio
Lyndon B. Johnson

Lyndon Baines Johnson eller  LBJ (27. august 1908 – 22. januar 1973) var en amerikansk politiker, som var USA's 36. præsident fra 1963 til 1969 valgt for Demokraterne. Han var senator, kongresmedlem, John F. Kennedys vicepræsident, og han overtog præsidentposten efter mordet på Kennedy den 22. november 1963.

Han blev født syd for Austin i staten Texas som søn af Samuel E. Johnson og Rebekah Baines. Hans far sad i det texanske repræsentanternes hus i 10 år. Alligevel voksede han op under meget trange kår.

Hans politiske karriere begyndte som sekretær for kongresmedlem Richard Kleberg i 1931. Efter fire år som sekretær blev han udnævnt til leder af Texas' afdeling af the National Youth Administration (NYA) under præsident Franklin D. Roosevelts New Deal. Han var 27 år gammel og blev den yngste statsadministrator for the National Youth Administration.

I 1937 vandt han over flere erfarne kandidater i kampen om at repræsentere Texas' tiende distrikt. Han repræsenterede det de næste 11 år.

I 1941 forsøgte han at vinde plads i Det Amerikanske Senat mod guvernør Wilbert Lee "Pappy" O'Daniel, og fik støtte fra en række prominente fra Texas i Washington D.C. som formanden for Repræsentanternes Hus Sam Rayburn. Johnson tabte valget med 1.311 stemmer. I 1948 forsøgte han igen at få plads i senatet nu mod tidligere guvernør Coke Stevenson. Lyndon B. Johnson vandt med 87 stemmer. Han blev senere anklaget for at have snydt sig til sejren. En anklage der efter al sandsynlighed var korrekt.

Han sad i senatet i 12 år til 1960 og var fra 1954 flertalsleder for Demokraterne. Han stod i 1957 bag den første borgerrettighedslov i næsten 100 år, der søgte at gøre det muligt for det sorte mindretal i Syden at stemme.

I 1960 forsøgte han at blive Demokraternes præsidentkandidat, men blev slået af John F. Kennedy. Han blev i stedet hans vicepræsident. Han spillede kun en beskeden rolle i de første tre år af Kennedys administration. I november 1963 blev han præsident efter Kennedys død.

Op mod valget i 1964 gennemførte han Kennedys borgerrettighedslov og en beskatningsændring, som havde været strandet i Den Amerikanske Kongres. Han fik gennemført en række centrale sociale lovforslag under overskriften "The Great Society".

Han blev genvalgt i 1964. Han vandt over den Republikanske kandidat Barry Goldwater med de fleste stemmer, en præsident har fået i USA's historie . Efter valget gik det langsomt men sikkert ned ad bakke med Lyndon B. Johnsons popularitet på grund af hans engagement i Vietnamkrigen. 

Lyndon B. Johnson stillede ikke op til valget i 1968 for at få afsluttet Vietnamkrigen. Her genopstillede Richard Nixon mod Hubert H. Humphrey og vandt.

Se også 
 Amerikanske præsidenter
 Amerikanske vicepræsidenter

Eksterne henvisninger

Noter 

USA's præsidenter
USA's vicepræsidenter
Personer fra Texas
Allan Olsen

Allan Olsen er navnet på flere personer:
 Allan Olsen (fodboldspiller) (født 1956) – en dansk fodboldspiller
 Allan Olsen (sanger) (født 1956) − en dansk sanger
 Allan Olsen (skuespiller) (født 1960) − en dansk skuespiller
Hyppighed

Hyppigheden angiver hvor ofte en given situation, eller et element, forekommer i en statistik eller optælling. Hyppighed indgår som en del i matematisk statistik. Ordet antal kan anvendes synonymt med ordet hyppighed.

Matematik
Statistik
Dagblad

Et dagblad er en avis, der udkommer dagligt – i nogle tilfælde dog ikke søndag eller weekend, som for eksempel Dagbladet Børsen. Betegnelsen anvendes ofte i titlerne for især lokale aviser. For eksempel Helsingør Dagblad, Fredericia Dagblad og Kristeligt Dagblad.

Verdens første dagblad var den engelske avis The Daily Courant, som udkom i perioden 1702-1735. Danmarks første dagblad var Adresseavisen (1759-1908), der fra d. 2. januar 1800 hævede sin udgivelsesfrekvens fra at udkomme 4 dage om ugen til 6 dage om ugen. Avisen Dagen (1803-1843) var fra 1811 den første danske avis der udkom 7 dage om ugen, selv om det kun varede en kort periode, og udgivelsesfrekvensen blev senere samme år sat ned til 6 dage om ugen. Danmarks ældste stadig eksisterende avis Berlingske blev først et dagblad i 1833, da udgivelsesfrekvensen blev hævet fra 4 dage om ugen til 6 dage. Fra 1842 udkom den 7 dage om ugen, og i en kort periode 1845-46 udkom avisen 12 gange om ugen, i det den blev udsendt to gange om dagen, som henholdsvis en morgen- og en aftenudgave.

De store landsaviser som Morgenavisen Jyllands-Posten, Politiken og Berlingske er alle dagblade.

Se også 

 Danske aviser

Henvisninger 

Aviser
Museet for Kajs Avis

Museet for Kajs Avis er et museum for lokalavisen Hareskov-Værløse Avis, som også kaldes "Kajs Avis" efter redaktøren Kaj Øgaard Sørensen. Det blev åbnet d. 10. september 2004. 

En gruppe borgere havde frivilligt opført et lille, stråtækt hus i forbindelse med Værløse Museum.

Her er nogle af Kajs byggesten til Hareskov-Værløse Avis placeret. Museet er et af Danmarks mindste pressemuseer.

Museer i Region Hovedstaden
Værløse
Museer etableret i 2004
Hotel

Et Hotel (fra det franske: hôtel, gl. fransk: hostel fra det latinske: hospitale gæstfri eller gæsteværelse) var i de franske byer – først og fremmest i Paris – en bolig for landadelelen. De blev også kaldt adelshoteller i fordums tid.

Hotel i nutidig i dag mere forbundet med begreber som herberg, beværtning og gæstgiveri. Det er en virksomhed eller forretningsforetagende inden for turismen, hvor gæster mod betaling kan overnatte i et værelse i en eller flere nætter og evt. købe andre ydelser og tjenester som f.eks. morgenmad, skopudsning, tøjrensning mv.

Ydelser 
Den grundlæggende ydelse i et hotel er et værelse med en seng. Hertil kommer bord, stol, vaskekumme og mange andre tillægsydelser som f.eks. separat bad og toilet, elektronisk udstyr som telefon, radio, TV, Internet-adgang mv. Føde- og drikkevarer kan også tilkøbes i form af en "mini-bar" (lille køleskab).

Kendte hoteller 
 
 Radisson SAS Royal Hotel, København
 Hotel d'Angleterre, København
 Scandic Palace Hotel, København
 Carlton Hotel, Cannes
 MGM Grand Las Vegas, Las Vegas (verdens næststørste hotel)
 Ritz Hotel, London 
 Hotel Ritz, Paris
 Hotel Sacher, Wien
 Savoy Hotel, London
 Waldorf-Astoria Hotel, New York City
 Burj al-Arab, Dubai
 Copacabana Palace, Rio de Janeiro
 Reid's Palace, Funchal, Madeira
 Raffles Hotel, Singapore

Andre typer 
Hotellets forgænger  er kroen, der går langt tilbage i tiden, hvor man "agede med stude". Siden kom jernbanen til og gav anledning til jernbanehoteller landet over. Missionshoteller så også dagens lys, og her blev spiritus erstattet af en bibel i natskuffen.

Bilister kræver at kunne køre direkte til hoteldøren og gerne værelset Det krav skabte begrebet motel (sammenkrivning af motor og hotel). Med den tiltagende masseturisme blev bade- og feriehoteller skabt. Mange hotelgæster ser gerne, at hotelværelser ligner hinanden, overalt i verden. Derfor blev hotelkæder en skabt.

Et konferencehotel har store lokaler, hvor der kan holdes møder for hundreder. 

I de senere har "kunsthoteller" set dagens lys hvor hvert rum typisk er individuelt designet af en kunstner. Eksempler er Hotel Fox i København og Propeller Island City Lodge i Berlin, der er designet af kunstneren Lars Stroschen. Det indeholder f.eks. et værelse helt i orange, et andet hvor alle væggene er beklædt med spejle, samt et rum "på hovedet".

Se også 

Turisme
 
Franske ord og vendinger
Værløse Kirke

Værløse Kirke ligger i Værløse og er den nyeste kirke i Værløse Sogn, bygget i et tidløst design tegnet af arkitekt Holger Jensen.

Keramikrelief af væg bag alter er lavet af Tue Poulsen.

Kirken blev indviet i 1971. Efter nogle større ændringer blev kirken genindviet i 1984. I 1992 skiftede kirken navn fra Lille Værløse Kirke til Værløse Kirke.

Eksterne kilder og henvisninger 

 Værløse Kirke  hos nordenskirker.dk
 Værløse Kirke hos KortTilKirken.dk

Kirker i Furesø Kommune
Kirker i Helsingør Stift
Kirker i Københavns Amt
Kirker tegnet af Holger Jensen
Kirke