Божур

Божурът (Paeonia) е от клас двусемеделни растения. Повечето видове са многогодишни тревисти растения с височина 0,5 – 1,5 m, но някои са дървесни и представляват храсти с височина до 2 – 3 m. Божурът е култивиран преди повече от 4000 години.

Разпространение 
В България се срещат три вида: Paeonia mascula (розов божур), Paeonia peregrina (червен божур) и Paeonia tenuifolia (теснолистен божур). Разпространени са из гори, храсталаци и по сухи каменливи места. Корените и семената се използват за отвари, а венечните листа за запарка.

Най-известни са тревистите божури. Те са типични за Мала Азия и Европа. Ценени са заради красивите си цветове, често оцветените им листа и интересните декоративни шушулки, пълни със семена.

Цветовете са обикновено полупрозрачни и са подредени в един или два реда. Най-популярните в България видове божури са кичести.

Отглеждане 
Божурите достигат височина 50 – 100 cm. Дървовидните – и по два метра храсти. Последните години все по масово се внасят и предлагат за продажба дървовидни божури. Сортовете са хиляди. Обичат предимно изток-север, без силно слънцеогряване.

Цъфтят от късна пролет до началото на лятото. Дървовидните цъфтят по-късно.

Цветовете на дървовидните са големи, често двойно или изцяло, с всички възможни цветове – бяло, крем, жълто, оранжево, различни нюанси на розово, лилаво и червено, дори виолетово.

Божурите се засаждат дълбоко, в плодородна, богата на хумус почва, която не трябва да изсъхва прекалено бързо през лятото.

Обичат обогатените почви, с добавки на добре изгнила тор или градинска пръст. Полезно е такава тор да се добавя и около самото растение в началото на всеки нов сезон. Така корените му получават допълнително влага.

Между растенията трябва да има разстояние поне 60 – 90 cm.

Когато растенията пораснат и цветовете наедреят, се използват подпори.

Божурите понасят добре полусянка, но цъфтят много по-добре на слънце.

Многогодишни растения са, разсаждат се през есента или ранна пролет. Всяка част от корена, която има пъпка, ще порасне и ще роди ново растение от същия вид, докато при размножаването чрез семена не могат да се възпроизведат абсолютно същите растения.

Любопитно 
Практиката показва, че след преместване на ново място, божурите могат да не цъфтят няколко години.

Видове 

 Храстовидни (около 30 вида)
 Paeonia abchasica
 Paeonia anomala
 Paeonia bakeri
 Paeonia broteri
 Paeonia brownii (Brown's Peony)
 Paeonia californica (California Peony)
 Paeonia cambessedesii
 Paeonia caucasica
 Paeonia clusii
 Paeonia coriacea
 Paeonia daurica
 Paeonia emodi
 Paeonia hirsuta
 Paeonia intermedia
 Paeonia japonica (Japanese Peony)
 Paeonia kesrouanensis (Syrian Peony)
 Paeonia lactiflora (Chinese Peony, known as 芍藥 „sháoyao“)
 Paeonia macrophylla
 Paeonia mairei
 Paeonia mascula (Balkan Peony)
 Paeonia mlokosewitschii (Golden Peony)
 Paeonia obovata
 Paeonia officinalis (European Peony)
 Paeonia parnassica (Greek Peony)
 Paeonia peregrina
 Paeonia rhodia
 Paeonia sinjiangensis
 Paeonia sterniana
 Paeonia steveniana
 Paeonia tenuifolia
 Paeonia tomentosa
 Paeonia veitchii (Veitch's Peony)
 Paeonia wittmanniana
 Дървовидни (около 8 вида)
 Paeonia decomposita
 Paeonia delavayi (Delavay's Tree Peony)
 Paeonia jishanensis (syn. Paeonia spontanea; Jishan Peony)
 Paeonia ludlowii (Ludlow's Tree Peony)
 Paeonia ostii (Osti's Peony)
 Paeonia qiui (Qiu's Peony)
 Paeonia rockii (syn. Paeonia suffruticosa subsp. rockii; Rock's Peony or Tree Peony)
 Paeonia suffruticosa (Chinese tree peony, known as 牡丹 „mǔdān“ in Chinese)

 
Защитени лечебни растения