alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Carcinogen

Et carcinogen er et kræftfremkaldende stof. Den carcinogene effekt skyldes, at stoffet ændrer cellers stofskifte, sådan at de vokser og deler sig ukontrollabelt. Det skyldes igen, at carcinogenet ændrer cellens DNA, og derfor er mange carcinogene forbindelser også mutagene. Mange carcinogene stoffer er fedtopløselige, og derfor har de let ved at trænge gennem cellernes beskyttende, ydre hinder.

DDT, benzen, og asbest er alle blevet klassificeret som carcinogene stoffer. Tobaksrøg er blevet afsløret som et produkt, der indeholder snesevis af carcinogener som f.eks. 3,4-benzopyren, nitrosaminer (N-nitrosaminnikotin) og kemisk aktive aldehyder (f.eks. formaldehyd). Også traditionelle fødemidler som bregne (i Japan) og urtemedicin som f.eks. Slangerod (Aristolochia clematitis) bliver ind imellem afsløret som carcinogene. Aflatoksin B1, der dannes af svampen Aspergillus flavus, som trives på dårligt tørrede planteprodukter (korn og nødder), er et eksempel på et naturligt forekommende carcinogen med stor farlighed. Alle radioaktive isotoper er identificeret som carcinogener, selv om strålingstype, ioniseringsevne og strålingsmængde pr. tidsenhed vil have indflydelse på den risiko, de medfører. Visse virustyper, som f.eks. Hepatitis B, viser sig også at være carcinogene i den menneskelige organisme.

For nylig er stoffet acrylamid, som dannes i friturestegte eller voldsomt opvarmede kulhydrater som f.eks. pommes frites og kartoffelchips, blevet udpeget som carcinogent. Fødevaremyndigheder i både USA og EU undersøger for øjeblikket holdbarheden i denne påstand, og en nærmere granskning af grundlaget for advarslen viser, at stoffet blev givet til forsøgsrotter i doser, der ligger op til 1000 gange over det, mennesker kan blive udsat for. Kontrolforsøgene fortsættes dog for en sikkerheds skyld.

Se også 
 Acridin
 Carbon black
 Curcumin
 Mirex
 Mycotoxin
 Ochratoxin
 Onkogen, OncomiR, mikroRNA
 Polycycliske aromatiske kulbrinter
 Pyrrolizidinalkaloider

Eksterne henvisninger 
 Det Internationale Agentur for Cancerforskning
 Rapport om carcinogener (USA)
Sympatiske nervesystem

Det sympatiske nervesystem (i forkortet form SNS; også kaldet det adrenerge nervesystem eller sympaticus) danner sammen med det parasympatiske nervesystem det autonome nervesystem. Det sympatiske nervesystem gør det, forenklet set, muligt for kroppen at reagere hurtigt og målrettet på fare.

Funktion 
SNS aktiverer hvad der ofte kaldes "kæmp eller flygt"-responsen. Denne respons er også kendt som den sympatetisk-adrenale kropsrespons, da visse sympatiske fibre, som ender i binyrerne (men også alle andre sympatiske fibre) udskiller acetylcholin, hvilket aktiverer udskillelsen af adrenalin og noradrenalin. Denne respons, der primært indvirker på det kardiovaskulære system er medieret gennem impulser sendt gennem det sympatiske nervesystem og indirekte gennem catecholaminer sekreteret fra binyrerne.

Informationstransmission 
Beskeder rejser gennem SNS i et bidirektionelt flow. Efferente beskeder kan udløse ændringer i mange forskellige dele af kroppen samtidig. SNS kan øge pulsen, udvide bronkierne, formindske tyktarmens peristaltik, trække blodkar sammen, øge peristaltik i spiserøret, forårsage pupiludvidelse, gåsehud og sved – samtidig. Afferente beskeder bærer følelser som varme, kulde og smerte.

Den første synapse i den sympatiske kæde medieres af nikotinære receptorer, som aktiveres af acetylcholin, hvor målsynapsen er medieret af adrenerge receptorer, som fysiologisk aktiveres af noradrenalin og adrenalin. En undtagelse er svedkirtler, som modtager sympatisk aktivering, men har muskarinære receptorer, som normalt er karakteristiske for det parasympatiske nervesystem. En anden undtagelse er visse dybe muskelblodkar, som har acetylcholinreceptorer, og som udvides (i stedet for sammentrækkes) når den sympatiske aktivitet øges.

Referencer 

Nervesystemet
Parasympatiske nervesystem

Det parasympatiske nervesystem (også kaldet det kolinerge nervesystem eller parasympaticus) danner sammen med det sympatiske nervesystem det autonome nervesystem. Det parasympatiske nervesystem sætter kroppen i stand til at normalisere forholdene, når en fare er overstået. Det vigtigste stof i den sammenhæng er transmitterstoffet acetylcholin.

Nervesystemet
Katteurt (slægt)

Katteurt (Nepeta) er en slægt med flere end 200 arter, der er udbredt i Nordafrika, på bjerge i tropisk Afrika, Mellemøsten, Kaukasus, Centralasien, Østasien og det sydlige, østlige og nordlige Europa. I Danmark findes kun én, meget sjælden og truet art, Almindelig Katteurt.

Det er en- eller flerårige, urteagtige planter eller halvbuske. Stænglerne er firkantede og mere eller mindre behårede. Bladene sidder modsat og oftest ustilket. De er ægformede til lancetformede, men arter med helt trådtynde blade findes også. Randen er bølget, rundtakket eller tandet. Overfladen er ofte stærkt behåret, men enkelte arter har glatte blade. Blomsterne er samlet i mere eller mindre løse, endestillede stande. De enkelte blomster er 5-tallige og uregelmæssige med sammenvoksede kronrør og specielt formede kronflige, så der dannes en tolæbet krone. Oftest er kronbladene blå eller blåviolette. Frugterne er firedelte spaltefrugter.

Mange af arterne har et højt indhold af æteriske olier, som er baggrunden for, at de kan anvendes i naturmedicinen.

 Almindelig katteurt (Nepeta cataria)
 Storblomstret katteurt (Nepeta grandiflora)
 Akskatteurt (Nepeta nervosa)
 Kæmpekatteurt (Nepeta parnassica)
 Ægte katteurt (Nepeta racemosa)
 Sibirisk katteurt (Nepeta sibirica)

 Nepeta congesta
 Nepeta curviflora
 Nepeta cyanea
 Nepeta discolor
 Nepeta erecta
 Nepeta floccosa
 Nepeta hindostana
 Nepeta laevigata
 Nepeta nepetella
 Nepeta nuda
 Nepeta raphanorhiza
 Nepeta tenuifolia

 Almindelig blåkant (Nepeta x faassenii)

Læbeblomst-familien
Almindelig blåkant

 
Almindelig Blåkant (Nepeta x faassenii) er en staude med en nedliggende til opstigende vækstform, hvor skuddene er firkantede. Blåkant er en krydsning af arter af Katteurt.

Beskrivelse 
Barken er først lysegrøn og svagt håret. Senere bliver den rødbrun og stadigvæk håret. Bladene er modsatte, lancetformede og groft takkede langs randen. Over- og undersiden er næsten ensfarvet: grågrøn og lodden. 

Blomstringen sker i juni-juli med en mere spredt efterblomstring ind i oktober. Blomsterne er samlet i små klaser ved bladhjørnerne. De enkelte blomster er blåviolette og formet som små læbeblomster. Frugterne modner ikke ordentligt i Danmark.

Rodnettet er kraftigt: Vidt udbredt og dybtgående.

Højde x bredde og årlig tilvækst: 0,3 x 0, 8 m (30 x 10 cm/år).

Hjemsted 
Almindelig Blåkant har som sådan ikke noget hjemsted, men forældrearterne vokser på den sydøstlige side af Kaukasus, i det nordlige Iran og i Nuristan (det nordøstlige Afghanistan), hvor den forekommer på solåbne, grusede, tørre skrænter og sætere.

Kilde 
Sten Porse: Plantebeskrivelser, DCJ 2003 (CD-Rom).

Haveplanter
Flerårige urter
Blå blomster
Økolog

En økolog er i snæver forstand en person, der beskæftiger sig videnskabeligt med faget økologi. I lidt bredere sprogbrug er en økolog også en person, der har "økologiske" holdninger og adfærd.

Ordet kan tilmed bruges nedsættende, når den talende ønsker at hæfte en negativ bibetydning til holdninger eller adfærd, som er præget (i overdreven grad) af økologisk viden.

Videnskabsfolk
Genetisk diversitet

Genetisk diversitet har man, når en arts genpulje rummer et stort antal variationer. Det anses for bevist, at genetisk diversitet giver en art eller en population bedre kort på hånden, når biotopens forhold ændres.

Omvendt er arter med ringe genetisk diversitet meget dårligt stillet, når de rammes af forandringer.

Se også 
Genetik
Indavl
Genetisk drift
Artsdiversitet

Eksterne links 

 Your Breakfast Could Be Going Extinct. Unlocking life's code 

Biologi
Artsdiversitet

Artsdiversitet er den variation imellem arter, som findes på en bestemt biotop. I nogle henseender betyder større artsspredning en øget konkurrence mellem arterne – især på biotoper, der er præget af successionens tidligste faser. I andre henseender betyder den større variation, at arterne tvinges til at holde sig til hver deres niche, og det fjerner grundlaget for generalister og opportunister.

Et plante- eller dyresamfund med stor artsdiversitet vil næsten altid være præget af følgende forhold:

 successionen er næsten nået til klimaks
 samfundene består af specialister
 antallet af nicher er højt

Se også 
 genetisk diversitet
 Diversitetsindeks
Økologi
Økosystem diversitet

Økosystem diversitet er et meget omdiskuteret begreb. Nogle forskere mener, at det er misvisende og overflødigt, mens andre anser det for nødvendigt at kunne tale om diversitet også på makroplan. Hvis man accepterer udtrykket, kan det bruges som betegnelse for den variation, der kan ses nogle steder mellem de forskellige økosystemer inden for en større ramme (et kontinent, en øgruppe eller en bjergkæde f.eks.)

Se også

 Artsdiversitet
 Biodiversitet
 Genetisk diversitet

Økologi
Kamelia-slægten

Kamelia-slægten (Camellia) indeholder mange arter. Her nævnes blot dem, man oftest kan komme i berøring med i Danmark.

 Kamelia (Camellia japonica)
 Tebusk (Camellia sinensis)

Litteratur 
 Stirlin Macoboy: The Illustrated Encyclopedia og Camellias, 1998, 
 Jim Rolfe og Yvonne Cave: Camellias, 2003, 

 
Planteslægter
Tebusk

 
Tebusk (Camellia sinensis) er den plante, man laver grøn, hvid, oolong, pu-erh eller sort te af. Tidligere hed planten Thea bohea eller Thea viridis. Den er en stor busk eller et lille træ med en slank, kuplet vækstform.

Verdens ældste tetræ skal stå på Simao-egnen i Yunnan. Det regnes for 1.700 år gammelt, det er 20 m højt og har en stammetykkelse på 1 m.

Beskrivelse 
Barken er først blank og lysegrøn, men bliver snart brun. Senere bliver den gråbrun og ru. Bladene sidder spredt, og de er elliptiske med groft takket rand. Oversiden er skinnende grøn med forsænkede ribber, mens undersiden er lysegrøn. 

Blomstringen sker i oktober. Blomsterne sidder enligt eller i små grupper ved bladhjørnerne. De er hvide med masser af gule støvdragere. 

Rodnettet er meget fint forgrenet, og planten er afhængig af et samliv med flere mycorrhizasvampe. 

Højde x bredde og årlig tilvækst: 12 x 6 m (20 x 10 cm/år). Disse mål kan fx anvendes, når arten udplantes.

Hjemsted 
Tebusken hører hjemme i den subtropiske og fugtige del af Kina, hvor den vokser i veldrænet, gerne let sur jord. 

Shui-sa-pa ("Vandgran-lunden") er det sted, hvor professor C.T. Hwa fandt en naturlig bevoksning med fuldvoksede, frøbærende træer af vandgran (Metasequoia glyptostroboides) om efteråret i 1947. Stedet ligger i 1.050 m højde, hvor der er en flad dal langs en lille flod ca. 60 km sydøst for Yangtze i Li-chuan distriktet, provinsen Hupeh. Stedet beskrives som en strimmel land langs hovedfloden, ca. 25 km lang og mindre end 1,5 km bred. Stedet har mest jordtyper, der består af forvitret sandsten. Vintrene er ret tørre, mens somrene er fugtige, da hovedparten af regnen falder i perioden juni-august. I dette område findes en meget righoldig flora, og her vokser tebusken i sin vilde form sammen med bl.a. hjertetræ, skæbnetræ, valnød, bjergskovranke, blå ene, blåbælg, druehyld, etagekornel,  fersken, havehortensia, Henrys gedeblad, honningrose,  høstanemone, japanmispel, japansk spiræa, Julianes berberis, kalopanax, kinapære, kinesisk astilbe, kinesisk elefantgræs, kinesisk ildtorn, lakgiftsumak, monoløn, pernykristtorn, Pilebladet dværgmispel, rynkeblad, skyrækker, smuk pieris, småbladet buksbom, sommerfuglebusk, stikkelsbærkiwi, stueazalea, tempeltræ, thunbergkløverbusk, vandgran, vinget benved og ægte kamelia

Duft 
Blomsterne dufter fint, men bladene har – i modsætning til oplysninger i mange beskrivelser – ingen duft.

Anvendelse 
Tebuskens skudspidser og blade bliver høstet og tørret til hvid, grøn, oolong og sort te. Se mere i artiklen om Te.

Varianter 
 Variant: Assam-te(Camellia sinensis var. assamica), som er træagtig med grove blade.
 Variant: Kinesisk te (Camellia sinensis var. sinensis), som er buskagtig med små blade.
 Variant: Cambodja-te (Camellia sinensis var. parvifolia), som er et buskagtigt træ med middelstore blade.

Se også 
 Te
 Tea tree olie udvindes af tetræet, som hører hjemme i Australien, men ikke er beslægtet med tebusken.

Note

Eksterne henvisninger 
 Purdue Universitys side om Camellia sinensis

Nytteplanter fra Asien
Ringenes Herre - Kongen vender tilbage

Ringenes Herre – Kongen vender tilbage er tredje del af J.R.R. Tolkiens trilogi Ringenes Herre.

Bogen blev filmatiseret i 2003 af Peter Jackson, se Ringenes Herre - Kongen vender tilbage.

Kongen vender tilbage
Bøger af J.R.R. Tolkien
Litteratur i 1955
Ringenes Herre - Eventyret om Ringen

Ringenes Herre – Eventyret om Ringen (1954) er første del af J.R.R. Tolkiens trilogi Ringenes Herre.

Eventyret om Ringen er den første del af Ringenes Herre. Ringenes Herre er ikke nogen trilogi, men en stor bog der blev delt i tre fordi den samlede bog på grund af papirmanglen efter 2. verdenskrig ville komme til at koste så meget at ingen ville købe den.

Eventyret om Ringen omhandler primært Frodos rejse fra Herredet til Kløvedal.
Bogen starter med at Bilbo Sækker fejrer sin 111 års fødselsdag. Troldmanden Gandalf kommer på besøg og snakker med Bilbo om hans hensigt at rejse væk efter festen. Ved festen holder Bilbo en tale og da han er færdig forsvinder han i den blå luft. Vi ser hvordan hobbitterne reagerer på Bilbos forsvinden. Herefter foretages et spring i historien og vi ser Bilbo forlade festen og tage tilbage til hans hjem Sækkedyb. Der bliver han konfronteret af Gandalf, som siger han skal efterlade sin magiske ring til Frodo. Bilbo er meget uinteresseret i at afgive sin ring, som kan gøre en usynlig. Han kommer op at skændes med sin gode ven Gandalf som han beskylder for at ville tage ringen selv. Til sidst opgiver han dog ringen frivilligt og drager væk. Da Frodo vender tilbage til Sækkedyb siger Gandalf at ringen er hans nu og at han skal passe godt på den og drager derefter af sted i hast. Der går nu næsten 17 år hvor Gandalf kun besøger Frodo få gange. En aften kommer Gandalf pludselig på besøg efter mange års mellemrum.

Bogen blev filmatiseret i 2001, se: Ringenes Herre - Eventyret om Ringen (film)

Eventyret om ringen
Bøger af J.R.R. Tolkien
Litteratur i 1954

he:שר הטבעות#אחוות הטבעת
Fucked up

Fucked up er et engelsk, vulgært slangudtryk, der beskriver at en ting er bragt i urede, en sag gået i hårdknude eller noget er ødelagt, ofte som følge af en velment, men forkert handling. I øvrigt ofte hørt i forbindelse med computerproblemer. Ordet bruges også i afmagt eller som betydningen "alt er kaos".

Se også 
 FUBAR

Bandeord
FUBAR

FUBAR er et akronym der tillægges flere oprindelser og betydninger, men er sandsynligvis opstået blandt de amerikanske styrker under 2. verdenskrig som et udtryk for frustration over uhensigtsmæssigheder i det militære system.

Den almindeligste fortolkning er
 Fucked Up Beyond All Recognition (eller Any Repair).
Altså noget, der er bragt grundigt i uorden.

Da fucked up først blev populært i 1960'erne, er Fouled Up Beyond All Recognition/repair sandsynligvis mere korrekt.

En anden fortolkning er at det er en undersættelse af det tyske furchtbar (frygteligt).

FUBAR blev bl.a. brugt i filmen Saving Private Ryan fra 1998 om amerikanske soldater på og efter D-dagen i 1944.
FUBAR høres også i gyserfilmen 28 Weeks Later ca. halvvejs inde i filmen, hvor snigskytter forsøger at redde overlevende.
Desuden høres FUBAR også i finaleafsnittet i anden sæson af TV-serien Fargo, og i actionkomedien Tango & Cash fra 1989. Høres også i  Sons of Anarchy : sæson 1, afsnit 12, mødet mellem clay og the niners leder - sæson 6 afsnit 9, Jax Teller til Nero.

Se også 
 Fucked up
 SNAFU

Referencer 

Militære udtryk
Kortlæbe

Slægten Kortlæbe (Teucrium) har mange arter, men de fleste er subtropiske og helt ukendte her hjemme. I det følgende nævnes kun dem, som ses jævnligt i Danmark.

 Polej-Kortlæbe (Teucrium polium)
 Ædel-Kortlæbe (Teucrium chamaedrys)

Læbeblomst-familien
Ædelkortlæbe

 
Ædelkortlæbe (Teucrium chamaedrys) er en lille, vintergrøn dværgbusk med en stiv, opret vækstform. Ædel-Kortlæbe er rigt blomstrende - sent på sæsonen. Kortlæbe er sart over for danske vintre med skift mellem tø og frost. På veldrænet bund er den dog fuldt hårdfør.

Beskrivelse 
Skuddene er først lysegrønne og hårede, men snart bliver de rødlige og kantede. Bladene er modsatte og ovale med lang spids. Bladranden er tandet, og oversiden er blank og mørkegrøn. Undersiden er lyst grågrøn. De små, lyserøde blomster ses fra juli og indtil september. De sidder i bladhjørnerne og ved skudspidsen. Frøene modner sjældent eller aldrig i Danmark.

Rodnettet er kraftigt og meget dybtgående.

Højde x bredde og årlig tilvækst: 0,25 × 0,25 m (10 × 10 cm/år).

Hjemsted 
Ædelkortlæbe stammer fra tørre, kalkrige stepper og bjergskråninger i Central-, Øst- og Sydeuropa. Vulkanen Damavand ligger i den centrale del af Alborzbjergene. På dens skråninger findes en række plantezoner (subalpin, alpin og nival). I 2.450 m højde er gennemsnitstemperaturen 9 °C. (svingende mellem et augusttal på 24,2 °C og et januartal på -4 °C). De nordvendte skråninger er påvirket af kold polarluft, men en mildnende indflydelse med fugtig luft fra det Kaspiske hav. Her vokser arten sammen med bl.a. Aegilops triuncialis (en art af gedeøje), almindelig brunelle, almindelig guldstjerne, almindelig katost, almindelig kattehale, almindelig kællingetand, Anemone biflora (en art af anemone), bibernelle, bjergrug, bjergstenfrø, broget salvie, Cotoneaster nummularioides (en art af dværgmispel), Dianthus libanotis (en art af nellike), Eremurus spectabilis (en art af steppelys), farvegåseurt, filtet soløje, giftig kronvikke, græsk ene, gul reseda, gul snerre, havemalurt, hunderose, kaspisk tamarisk, kaukasisk nældetræ, lammeøre, Lonicera iberica (en art af gedeblad), lucerne, markstenkløver, matrem, Matthiola farinosa (en art af levkøj), mosebunke, soløjealant, Prunus pseudoprostrata (en art af kirsebær), sommeradonis, strandkrageklo, sølvpotentil, tofarvet krokus, toraklet ledris, Trisetum rigidum (en art af guldhavre), Tulipa montana (en art af tulipan), Valeriana sisymbriifolia (en art af baldrian) og ægyptisk pil.

Galleri

Kilde 
 Sten Porse: Plantebeskrivelser, DCJ 2003 (CD-Rom).

Referencer 

Haveplanter
Buske
Rosa blomster
Gustave Eiffel

Alexandre Gustave Eiffel (født 15. december 1832 i Dijon, Frankrig, død 27. december 1923 i Paris) var en fransk ingeniør og arkitekt, der er mest kendt for at have skabt Eiffeltårnet i Paris. På fransk udtales bogstavet 'i' i hans efternavn ikke.

Biografi 
Han blev uddannet i 1855 på École centrale des arts et manufactures, som var den førende kunstskole.
Gustave Eiffel var særligt interesseret i brobygning i jern. I 1858 opførte han jernbroen ved Bordeaux, som var den første bro i en lang række.

Hans viden om jern til brobygning førte ham rundt i verden, eksempelvis til Portugal, hvor han stod for bygningen af jernbroen Ponte de Dona Maria Pia i Porto med 160 meters spændvidde over Douro-floden. I 1884 fuldendte Gustave Eiffel jernbanebroen Viaduc de Garabit, der åbnede for en toglinje til middelhavsbyerne igennem Massif Central.

I 1887-1889 opførte han Eiffeltårnet i Paris, hvor det under Verdensudstillingen i 1889 symboliserede den industrielle revolution. Da tårnet stod færdigt i 1889, var det 300 meter højt og havde et grundareal på 100 x 100 meter. I dag er Eiffeltårnet 321 meter højt. Foruden at være Paris' vartegn og en kolossal turistattraktion tjener tårnet som radio- og tv-sendemast. 

Blandt Gustave Eiffels andre store bygningsværker kan nævnes:
 Jernbanestationen i Toulouse og Agen (1865).
 Porte til sluse på Moskva-floden (1874).
 Nyugati-banegården i Budapest (1877).
 Den indvendige stålkonstruktion til Frihedsgudinden (1881).
 Porte til Panamakanalen (1889).

Eksterne henvisninger 
 

Ingeniører fra Frankrig
Arkitekter fra Frankrig
Frimurere fra Frankrig
Personer fra Dijon
Gren

En gren kan være flere ting, som dog alle henviser til den oprindelige betydning.
gren (plantedel) – en plantedel.
gren (afdeling) – en underafdeling i en organisation.
gren (struktur) – en forgrening i en struktur.
en bebyggelse i Hellevad Sogn (Rødekro Kommune).
Gren (plantedel)

En gren er en forveddet plantedel, som findes hos dværgbuske, buske og træer. Grenens funktion er at løfte bladene op forbi konkurrenternes blade. Den økologiske betydning af grene er altså at styrke planten i konkurrencen om lyset. Grenen grundlægges som en knop, der udvikles til et etårsskud. Derefter har grene kun længdevækst i spidsen af de følgende etårsskud. Derimod har grenen tykkelsesvækst, som lægges til i form af en ny årring hvert år. 

Træers og buskes kroner består af grensæt, der danner analoge løsninger på den samme udfordring. Forskellen er blot, at træerne (via udvikling af apikal dominans) har formået at danne en stamme, der løfter grensættet højt op over andre planters kroner.

Fordelen ved at kunne danne flerårige grene giver til gengæld nogle ulemper, som kun kan klares ved at planten ofrer af sin nettoproduktion:

 Grenen skal holdes forsynet med kulhydrat
 Grenen skal afstives og forankres, så den kan bære bladenes og sin egen vægt
 Grenen skal kunne afkastes, når den ikke længere er rentabel
 Grenen skal kunne overleve vinteren

Alt dette har planterne fundet løsninger på, løsninger der er afprøvet over millioner af år. Grenen er derfor en succeshistorie, som i øvrigt er gentaget flere gange ved konvergent udvikling.

Botanik
Staude

En staude er en flerårig urteagtig plante. Udtrykket bruges oftest om dyrkede planter. En staudes overjordiske dele visner som regel bort under kulde- eller tørkeperioder, mens de underjordiske dele overlever. Det har givet stauderne den videnskabelige betegnelse hemikryptofytter.

I visse tilfælde overlever de overjordiske dele (blade og skud) alligevel både kulde og tørke, og planten kaldes da for stedsegrøn. De fleste planter vi kender som stedsegrønne er buske og træer, ofte nålebærende, men der findes også en hel del stedsegrønne flerårige urter. Under varmere himmelstrøg er stedsegrønne stauder ganske almindelige. De er meget efterspurgte som bunddækkeplanter i have- og parkanlæg.

Artikler kategoriseret som enten flerårige urter og haveplanter.

Eksterne henvisninger 

 Staude i Den Danske Ordbog
 Stauder i Den Store Danske

Plantetyper
Flerårige urter
Devolutionskrigen

Devolutionskrigen (1667-68) var en kortvarig strid mellem Frankrig og de Spanske Nederlande. Stridens kerne var Ludvig 14.s ønske om at skyde de franske grænser frem overfor de habsburgske lande (Franche-Comté, Nederlandene og flere småfyrstendømmer i Lorraine og Alsace).

Som begrundelse brugte man en arveregel i visse af de nederlandske provinser, der sagde, at datteren af første ægteskab havde forret frem for sønnen af andet ægteskab. Da den franske konge var gift med den habsburgske prinsesse Marie-Thérèse (1638–1683), datter efter Filip 4. af Spanien, kunne hendes arvekrav ved faderens død i 1665 bruges som begrundelse for et erobringstogt ind i Nederlandene og Franche Comté.

Efter freden i Aachen i 1668 trak Frankrig sig ud af Franche Comté, men beholdt vigtige fæstningsbyer i Nederlandene, deriblandt Charleroi, Tournai, Douai og Lille.

Krige i 1600-tallet
Frankrigs historie
Franske krige
Spanske krige
Nederlandske krige
Dhu al-hijja

dhu al-hijja er den 12. måned muslimernes måneår. Det er måneden, hvor man gennemfører pilgrimsfærden til Mekka. Det er også den måned, hvor man afholder offerfesten, én af det islamiske års vigtigste højtider. Festen fejres den 10. dhu al-hijja til minde om Abrahams vilje til at tjene Gud ved at ofre sin søn.

Islam
Ejendomsret

Ejendomsret er den juridiske iværksættelse af den grundholdning, at det er muligt og ønskværdigt for et menneske at eje goder på en sådan måde, at den ene respekterer den andens ret til at forbeholde sig brugsretten til et gode, og at denne ret kan afhændes mod en passende kompensation, som udmåler godets øjeblikkelige og stedlige bytteværdi. Ejendomsretten er således dels et forhold mellem ejeren og det ejede, dels et forhold mellem ejeren og samfundets øvrige medlemmer.

Begrebet ejendomsret vedrører ikke kun fysiske genstande, såsom fast ejendom og løsøre. Også fordringer og immaterialrettigheder kan være genstand for ejendomsret. Der har gennem tiden og i forskellige samfund været forskellige opfattelser af, hvilke genstande, der kan ejes. Slaveri har således været tilladt i nogle samfund og ikke i andre.

I Danmark er ejendomsretten sikret ved bestemmelser i Grundlovens § 73. Ejendom her er delvis beskyttet over for det offentlige ved bestemmelserne om ekspropriation. Ligeledes er ejendomsretten beskyttet i den 1. tillægsprotokol til Den Europæiske Menneskerettighedskonvention, hvis artikel 1 lyder:
Enhver fysisk eller juridisk person har ret til respekt for sin ejendom. Ingen må berøves sin ejendom undtagen i samfundets interesse og i overensstemmelse med de betingelser, der er fastsat ved lov og følger af folkerettens almindelige principper.
Foranstående bestemmelser skal imidlertid ikke på nogen måde begrænse statens ret til at håndhæve sådanne love, som den anser for nødvendige for at overvåge, at ejendomsretten udøves i overensstemmelse med almenhedens interesse, eller for at sikre betaling af skatter, andre afgifter og bøder.

Eksterne henvisninger 
 Bekendtgørelse af lov om erhvervelse af fast ejendom  
 Bekendtgørelse af lov om forbrugerbeskyttelse ved erhvervelse af fast ejendom m.v. 
 Ejendomsret – JuraWiki

Referencer 
Jura
Retsvidenskab
Privatret
Ret
Social ulighed

Formueret
Juridiske begreber
800

Se også 800 (tal)

Begivenheder 
 25. december – Pave Leo 3. kroner Karl den Store som romersk kejser.

Født

Dødsfald

Eksterne henvisninger 

00
Kermesbær-familien

Kermesbær-familien (Phytolaccaceae) rummer ca. 18 slægter og omtrent 60 arter mest forekommende i Sydamerika. Bladene er enkle, spredtsiddende og glatte. Blomsterne er små og sidder i tætte aks eller toppe. Her omtales kun den ene slægt, som er repræsenteret ved en art, som dyrkes eller er forvildet i Danmark.

 Kermesbær (Phytolacca)

Plantefamilier
Nellike-ordenen
Solidago × hybrida

 
Solidago × hybrida er en hybrid-plante i Gyldenris-slægten. Det er en staude med en opret, riset vækstform. Gyldenris forhandles i mange, nærtstående sorter. De aktive stoffer i hele planten har medicinsk virkning (vanddrivende!).

Beskrivelse 
Stænglerne er stive, næsten træagtige, og ruhårede. Bladene sidder spredt. De er lancetformede og har hel rand (eller svagt takket). Oversiden er ru og friskt grøn, mens undersiden er tæt behåret og lysegrøn. 

De enkelte blomster sidder i små kurve, som er samlet i store, endestillede toppe. Blomsterfarven er gul i forskellige toner. Frøene modner af og til, og i så fald kan planten blive ukrudtsagtig.

Rodnettet består af højtliggende jordstængler, med både trævlerødder og bladbærende stængler på. Planten spredes kraftigt ved hjælp af de krybende jordstængler. 

Højde × bredde og årlig tilvækst: 1 × 4 m (100 × 10 cm/år).

Hjemsted 
Denne plante er en hybrid og har derfor intet hjemsted. Begge forældrearterne er dog hjemmehørende i det nordøstlige Nordamerika, hvor de optræder på fugtig bund i fuld sol (prærien).

Sygdomme 
De ældre sorter af Gyldenris bliver angrebet af meldug, som afløver dem helt eller delvist.

Kilde 
 Sten Porse: Plantebeskrivelser, DCJ 2003 (CD-Rom).

Haveplanter
Flerårige urter
Gule blomster
Krydsninger
Helsinge Kommune

Helsinge Kommune i Frederiksborg Amt blev dannet ved kommunalreformen i 1970. Den var amtets største kommune i areal.

Ved strukturreformen i 2007 indgik Helsinge Kommune sammen med Græsted-Gilleleje Kommune i Gribskov Kommune, der omfatter det historiske Holbo Herred, dog uden Nødebo Sogn.

Tidligere kommuner 
Helsinge Kommune blev dannet ved sammenlægning af 3 sognekommuner:

Hertil kom Mårum Sogn med byerne Kagerup og Mårum. Græsted-Mårum sognekommune med 3.865 indbyggere blev delt, og Græsted Sogn kom til Græsted-Gilleleje Kommune.

Sogne 
Helsinge Kommune bestod af følgende sogne, alle fra Holbo Herred:
 Annisse Sogn
 Helsinge Sogn
 Mårum Sogn
 Ramløse Sogn
 Tibirke Sogn
 Valby Sogn
 Vejby Sogn

Valgresultater

Borgmestre

Noter 

Kommuner i Danmark (1970-2006)
Gribskov Kommune
Kongeloven

Kongeloven, Lex Regia, var Danmarks forfatning under enevælden. Kongeloven er dateret den 14. november 1665. Den fastsatte den kongelige arvefølge og formaliserede kongens enevældige magt (jura majestatis). Et eksemplar af kongeloven lå på alteret under samtlige salvinger under enevælden.

Loven affattedes af kongelig kammersekretær Peter Schumacher (1671 adlet Griffenfeld) i 1665 og den er delvis inspireret af fiskal Søren Hansen Kornerups forslag til en arvefølgelov. Loven var kun kendt i en snæver kreds af højtstående embedsmænd, indtil den ved Christian 5.s tronbestigelse i 1670 oplæstes i Statsrådet; Kongeloven blev først offentliggjort i 1709.

Kongeloven gør kun en eneste indskrænkning i kongens suverænitet: Han kan ikke reducere sin uindskrænkede magt. Der er ikke paragraffer i Kongeloven, som i stedet bestod af 40 artikler. Kongeloven var inddelt i syv hovedafsnit.

Stadigt gældende 
Kongeloven blev i de fleste henseender ophævet ved epilogen til Grundloven af 1849. Hvorimod Kongelovens arveregler først blev ændret ved Tronfølgeloven af 31. juli 1853.

To af lovens artikler er gældende: art. 21, der kræver den udøvende magts tilladelse til prinser og prinsessers udrejse og ægteskab; og art. 25, der giver dem ret til at undsige sig rettergang og vidnesbyrd ved de almindelige domstole.

Se også 
 Suverænitetsakten
 Livristsagen
 Det åbne brev (1846)

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Kongeloven i sin fulde længde på Danmarkshistorien.dk
 Svar på spørgsmål i Folketingets retsudvalg om fortsat gyldighed af dele af Kongeloven og forholdet til tronfølgeloven fra 1953
 Lidt information om Kongelovens udgivelseshistorie
 Kongeloven - Lex Regia på Retsinformation
 Kongeloven af 1665 er gengivet på siderne 1 - 16 i i Jens Himmelstrup (1932): Danske Forfatningslove. J. H. Schultz Forlag (tilgængelig på jura.ku.dk/jurabog); også Grundloven af 1849 og 1866 og 1915 og 1920 er gengivet i Jens Himmelstrup (1932): Danske Forfatningslove på siderne 53 - 155.

Danmarks love
Grundlove
Statsforfatningsret
Tronfølgeordninger
Det danske monarki
Retshistorie
Evighedsmaskine

En evighedsmaskine (latin Perpetuum mobile) er en maskine, som enten kan arbejde til evig tid uden at få tilført energi udefra, eller evt. endda kan afgive energi uden populært sagt, at "få noget for det" og uden at opbruge ressourcer ("brændstof" e.a.) inde i systemet.

En sådan maskine er en "overtrædelse" af entropiens love, herunder loven om energiens bevarelse (som bl.a. siger at energi ikke kan skabes "ud af ingenting"), og selv om der har været fremsat talrige designforslag til evighedsmaskiner, har ingen af dem vist sig at fungere som evighedsmaskiner i praksis – der er altid en eller anden utilsigtet virkning eller fænomen, som får maskinen til at gå i stå på et eller andet tidspunkt.

Flere forslag til evighedsmaskiner er baseret på et hjul, som er forsynet med enten drejelige arme eller hulrum, hvori kugler eller væsker bevæger sig, alt sammen på en måde så arme, kugler eller væsker er længere væk fra hjulets nav på den ene side end på den anden: Det større drejningsmoment på den ene side skulle så få hjulet til at dreje "af sig selv" under indvirkning af tyngdekraften.

Problemet ved alle disse forslag er blot, at mens arme/kugler/væsker rigtig nok er længere væk fra navet på den ene side, er der til gengæld flere kugler/arme eller mere væske på den "forkerte" side af navet. Slutresultatet er at disse hjul som alle andre hjul på et eller andet tidspunkt vil standse deres rotation, medmindre noget udefra skubber til dem, det tager bare længere tid end normalt, fordi der er oplagret energi i kugler/arme/væsker. Hvis bare hjulet er følsomt nok, så kan dit hjerteslag eller vejrtrækning eller skridt få det til at køre. Men så er det ikke en evighedsmaskine, men en maskine som udnytter rystelser.

Opfindere af evighedsmaskiner 
 Johann Bessler
 Leonardo da Vinci
 Villard de Honnecourt

Eksterne henvisninger 
 Foredrag om Fri energi og antigravitation – energikilder på vej? – frienergimaskiner ved cand.scient. Anders Heerfordt i november 2011 for Medie1 online foredrag  på nettet.

Pseudovidenskab
Fiktive maskiner
Lerjord

En lerjord er en jordtype, der indeholder mere end 15% ler (rumfang). Sådan en jord er rig på mineraler, dvs. at den har en naturlig gødningskraft (bonitet), som gør, at man kan høste rige afgrøder på den. Desværre er lerjord besværlig at dyrke. Jorden er tung og klæbrig, og den bliver kun langsomt varm om foråret. Derfor er det afgørende, at man behandler jorden rigtigt: 
Pløjning bør ske om efteråret, så frosten har en hel vinter til at sprænge og skørne den opvæltede jord.

Harvningen må vente til det præcise tidspunkt, hvor jorden er tjenlig, dvs. at den "falder for redskabet", altså at den kan smuldres uden at blive pulveriseret.
Tromling og anden form for komprimering må undgås.
Jordens afdræning må vedligeholdes jævnligt.
Humusindholdet bør vedligeholdes eller øges.
Flokkuleringen af lerkolloiderne må fastholdes ved jævnlig kalkning.

I Danmark findes der dels lerjorde, som er opstået ved vandaflejring (marsk, ådale, hævet havbund), og dels istidsaflejret lermoræne. Lerjordene er mest almindelige på øerne og i Østjylland, men også Thy og Lemvig-Struer egnen har tung lerjord.

Se også 

sandjord
humusjord
kalkjord
sten og jordtyper

Jordtyper
Ler
Trævlet palmelilje

 
Trævlet Palmelilje (Yucca filamentosa) er en tuedannende staude med en enkelt eller nogle få, blomsterbærende stængler. Palmelilje er meget eksotisk i vækstform og blomstring.

Beskrivelse 
Bladene er grundstillede og linjeformede. De er stive og spidse. Over- og underside har samme, grågrønne farve. Langs bladranden ses masser af krusede, håragtige fibre. Blomstringen sker i august. Blomsterstænglerne er hvide og glatte med nogle få, ægformede højblade. De hvide, klokkeformede blomster sidder samlet i en stor, åben stand. Frøene modner ikke her i landet.

Planten har en dybtgående, kraftig rodstok. Herfra skyder små, nye bladrosetter frem. På den måde kan planten sprede sig, om end langsomt.

Tuen bliver ca. 0,70 m i radius. Tilvæksten er lig med radius, bortset fra de små "børn", der skyder frem fra rodstokken. Blomsterstænglen bliver ca. 1,50 m høj.

Hjemsted 
Palmelilje hører hjemme i tørre dele af bjergene i det sydøstlige USA. Her gror den højt til vejrs i fuld sol (og stærk nattekulde) på veldrænet bund. Arten findes naturaliseret i klitterne langs Bretagnes sydkyst.

NB: Nyere undersøgelser på stedet, hvor denne art vokser vildt sammen med arten Yucca flaccida, viser, at de fleste planter i Danmark i realiteten er sidstnævnte art. Her behandles arten dog ved det navn som den forhandles under i plantehandlen.

Kilde 
 Sten Porse: Plantebeskrivelser, DCJ 2003 (CD-Rom).

Haveplanter
Hvide blomster
Højdemåler

Højdemåleren er ét af de seks såkaldte primære flyveinstrumenter, der findes i en flyvemaskines cockpit, og hvis den er korrekt justeret, viser den den aktuelle flyvehøjde målt i forhold til havoverfladen, typisk udtrykt i engelske fod (feet). Dette resultat udlæses enten med nogle visere på en skala (normalt i små fly) eller som digital udlæsning på et display (i større fly).

Virkemåde 
En højdemåler udnytter det faktum, at atmosfærens tryk falder med flyvehøjden jf. den barometriske højdeformel. Ved at måle lufttrykket, kan flyvehøjden beregnes. En højdemåler er således en form for barometer.

Udlæsning 
I mindre fly sker udlæsningen typisk med tre visere der bevæger sig mellem tallene fra 0 til 9, efter omtrent samme princip som viserne på et ur: Den længste viser peger på antal hundrede fod, den korte viser peger på antal tusinder fod, samt en roterende skive med en pil, som peger på antal titusinder fod. Der findes også højdemålere, som udlæser højden i meter, men de er ikke ret udbredte.

Vejrbetinget fejlvisning 
Da atmosfæretrykket også varierer (som følge af vejrforhold) uafhængigt af højden, skal højdemåleren justeres efter det aktuelle atmosfæretryk. Denne oplysning får piloten før en flyvning starter, og efter behørig indstilling skal højdemåleren, når flyet står på jorden, vise den lokale terrænhøjde over havniveau.
Hvis maskinen flyver mellem to områder med hver sit barometertryk, skrider højdemålerens justering, og instrumentet viser en forkert højde. Særlig problematisk er situationen, hvor et fly bevæger sig fra højt tryk ind i et område med lavere tryk. Selv om flyet holder samme faktiske højde over havet, vil højdemåleren angive, at flyet stiger.

For at kompensere for sådanne vejrbetingede afvigelser, må piloten undervejs modtage meldinger om den lokale barometerstand.

Måleinstrumenter
Radionavigation

Radionavigation er navigation ved hjælp af radiosignaler: Det generelle princip er, at man ved at modtage og afkode signaler fra radiosendere med veldefinerede positioner kan bestemme sin egen position i forhold til senderne. Global Positioning System, eller GPS, er det seneste skridt i udviklingen, og betjener en lang række både civile og militære brugere, både til lands, til vands og i luften. Før indførelsen af dette system eksisterede der en række forskellige systemer der virker ved hjælp af landbaserede sendere, til brug for bl.a. sø- og luftfart.

Man kan bestemme et punkts (fx fly, køretøj...) placering ved afstandsmåling; trilateration - eller via måling af vinkler; triangulering.

Radionavigation i luften 

Til brug for fly har man (ud over GPS-systemet) to systemer til radionavigation: Ikke-retningsbestemte radiofyr samt retningsbestemte VHF-radiofyr.

Ikke-retningsbestemte radiofyr 
Et radiofyr (som i princippet kan være enhver radiosender med en veldefineret position og en fast, uforanderlig sendefrekvens) udsender et signal som i flyet modtages af et instrument kaldet ADF (for Automatic Direction Finder; engelsk for "automatisk retnings-finder"): Dette instrument viser retningen til den modtagne sender relativt flyets retning: Er senderen lige ret forude, peger viseren på ADF-instrumentet lige opad; er senderen direkte til venstre for flyet, peger viseren til venstre osv.

Retningsbestemte VHF-radiofyr 
Det såkaldte VOR-system (for VHF Omnidirectional Range) bygger på særlige radiofyr, hvis signaler varierer med den kompasretning i forhold til fyret hvorfra man modtager dem. Dette system kan bruges på flere måder:
 Piloten kan følge en bestemt kompasretning i forhold til radiofyret (kaldet en radial), enten på vej ind imod dette (omtales som inbound) eller på vej væk derfra (outbound). Signalet kan også anvendes af en evt. autopilot, som derigennem kan sættes til at følge en bestemt radial.
 Ved at undersøge retningen til to VOR-sendere to forskellige steder i flyets nærhed, kan man ved krydspejling bestemme flyets aktuelle position.
 Visse VOR-radiofyr har særlige faciliteter der gør det muligt for udstyret i flyet at bestemme afstanden til radiofyret: Kan man modtage blot et enkelt radiofyr af denne kategori, kan man ligeledes bestemme sin øjeblikkelige position over terrænet.

Se også
 Radiopejling

Eksterne henvisninger
26 June, 2004, BBC News: EU-US strike sat-navigation deal Citat: "...It means the EU's planned Galileo system will be compatible with the US GPS..."

 
Luftfart
Navigation
Vinkel
Privatpilot

En Privatpilot er en pilot der har taget privatpilot-certifikatet.

Ligesom kørekort findes i forskellige "udgaver" med forskellige rettigheder og begrænsninger, findes der tilsvarende forskellige pilotcertifikater. En pilot der har taget privatpilot-certifikatet (engelsk: PPL – Private Pilot License) omtales som en privatpilot, og han eller hun har ret til at være fartøjschef (engelsk: Pilot In Command) i fly indtil en vis størrelse/vægt. Afhængig af om han eller hun dertil har en såkaldt nightrating eller instrumentbevis, er det også tilladt at flyve om natten eller under vejrforhold der begrænser sigtbarheden.

En privatpilot må gerne have venner og familie med om bord så længe alle skal det samme sted hen, men må ikke flyve betalt taxa- eller ruteflyvning.

Piloter
Jura majestatis

Jura Majestatis er den latinske betegnelse for majestætrettigheder. Bruges oftest i forbindelse med enevælden og er indskrevet i Kongeloven.

Latinske vendinger
Retshistorie
751

Se også 751 (tal)

Begivenheder 
 Pipin den Lille bliver valgt som frankernes konge af den frankiske adel, hvilket markerer slutningen på det merovingiske og begyndelsen på det karolingiske dynasti.
 Langobardernes konge Aistulf indtager Ravenna og Romagna og nedlægger dermed det byzantinske eksarkat i Ravenna.
 Den ledende minister i Silla, Gim Daeseong, giver ordrer til, at konstruktionen af Bulguksa- og Seokguram-templerne ved Gyeongju skal begynde (i det nuværende Sydkorea).
 Den japanske poetiske antologi Kaifūsō bliver samlet.
 Araberne besejrer kineserne i slaget ved Talas-floden i det nuværende Kirgisistan.

Født 
 Karloman 1., frankisk konge

Dødsfald 
 Childerik 3., frankisk konge (formodet dødsår)

51
Sylfirling

Sylfirling (Sagina subulata) også sylbladet firling eller Syl-firling, er en 2-4 cm høj, nedliggende urt med fem-tallige blomster. Den vokser i Danmark f.eks. på sandmarker og i klitlavninger. Navnet skrives også Syl-Firling.

Beskrivelse 
Sylfirling er en flerårig urt med en tæppedannende vækstform. De glatte stængler er først nedliggende, men bliver senere opstigende. Bladene er modsatte, linjeformede (sylformede) og helrandede med en lille brodspids. Over- og undersiderne er ensartet grågrønne.

Blomstringen sker i juli-august, hvor man ser de endestillede, 5-tallige, hvide blomster. Frugterne er kapsler med mange små frø.

Planten har et dybtgående rodnet (i forhold til størrelsen). De nedliggende skud er rodslående under vedvarende jordkontakt.

Højde x bredde og årlig tilvækst: 0,05 x 0,25 m (5 x 25 cm/år), heri ikke medregnet de udløberagtige, rodslående skud.

Voksested 
Arten er udbredt i det meste af Europa, dvs. undtagen Østeuropa. I Danmark findes den i Nord-, Midt- og Vestjylland samt på Læsø og Anholt, hvor den vokser på fugtig, men næringsfattig bund i klitter, på overdrev og langs veje.

Ved Gunner Point på Hayling Island i Hampshire, England, vokser arten i saltpåvirkede strandenge sammen med bl.a. blåmunke, alm. hvene, skrueaks, fåresvingel, grålyng, Moenchia erecta (en art i nellike-familien), strandlimurt og Trifolium scabrum (en art af kløver)

I Danmark er den i tilbagegang, og er regnet som en truet art på den danske rødliste.

Anvendelse 
Arten kan bruges som bunddække, som fugeplante og i alpinbedet. Den er fuldt vinterhårdfør.

Kilder 

 Signe Frederiksen et al., Dansk flora, 2. udgave, Gyldendal 2012. .

Eksterne henvisninger 
 Arne og Anna-Lena Anderberg: Den virtuella floran, Naturhistoriska riksmuseet 

Bunddækkeplanter
Hvide blomster
Apollo 11

Apollo 11-missionen var den første bemandede månelanding. Det var den femte bemandede mission i Apollo-programmet.
Neil Armstrong blev det første menneske, der betrådte Månen, fulgt af Buzz Aldrin. Michael Collins forblev i kredsløb om Månen. Da Armstrong trådte ned på måneoverfladen, udtalte han de kendte ord.
Oprindeligt:

Højdepunkter 
 Den 16. juli 1969 kl. 13:32 letter Apollo 11-raketten fra Jorden, og det bliver set af millioner Verden over.
 Den 20. juli - om søndagen - blev månelandingsfartøjet, kaldet Ørnen, skilt fra kommandosektionen Columbia i kredsløb om Månen. Collins forblev i Columbia mens Ørnen med Armstrong og Aldrin om bord påbegyndte månelandingen.
 Efter en omhyggelig kontrol blev landingsmotoren på Ørnen tændt og nedstigningen begyndte. Under landingen bemærkede astronauterne at det planlagte landingssted var mere klippefyldt end forventet. Armstrong overtog derfor kontrollen og styrede månelandingsfartøjet ned på et mere jævnt terræn, senere kendt som Stilhedens base, beliggende i Stilhedens Hav.
 Den 21. juli kl. 03:56:20 dansk tid, seks en halv time efter landingen, steg Armstrong ned på Månens overflade og udtalte de berømte ord: "Det er kun et lille skridt for et menneske, men et kæmpespring for menneskeheden."
 Efter 21 timer og 36 minutter på Månens overflade, blev startraketten på Ørnen tændt og de to astronauter vendte tilbage til Columbia medbringende 22 kg månesten. Astronauterne vendte tilbage til Jorden den 24. juli og blev modtaget som helte efter 21 dages karantæne. Karantænen skyldtes faren for eventuelle månebakterier.

Missionen i tal 
 Masse:
 Affyring: 2.923.387 kg
 Rumfartøj: 46.678 kg
 CSM-masse: 30.320 kg, heraf CM 5.960 kg og SM 24.360 kg
 LM-masse: 16.448 kg , heraf landingsdel 11.463 kg og returdelen 4.985 kg
 Jordkredsløb: halvandet kredsløb før turen mod Månen, knap ét på tilbagetur
 Månekredsløb: 31

Besætning 
 Neil Alden Armstrong, kaptajn
 Michael Collins, kommandomodulpilot
 Edwin "Buzz" Aldrin, pilot på månelandingsfartøj

Efterskrift 
Kommandomodulet Columbia er udstillet på , Washington D.C. Overdelen af månelandingsmodulet Eagle blev forladt den 21. juli 1969 i månekredsløb. Nedstyrtningsstedet på Månen er ukendt.

Den 21. marts 2013 fandt et bjærgningshold, betalt af IT-milliardæren Jeff Bezos (Amazon-stifter og inkarneret rumfartsentusiast), to  raketmotorer, der for mere end 40 år siden sendte Apollomissioner ud i rummet. Saturn V-rakettens førstetrin havde fem F-1-motorer, og faldt i Atlanterhavet når det havde brugt sit brændstof. Det vides ikke med sikkerhed om de fundne raketmotorer er fra Apollo 11-missionen.

Billeder

Se også 
 Konspirationsteorier om månelandingen

Noter og referencer

Eksterne henvisninger 

 NASA: Apollo 11 Lunar Surface Journal  
 Apollo 11 entry in Encyclopedia Astronautica 
 Map of activities on Lunar surface for Apollo 11 
 Description of The Lunar Module Computer 

Apollo-programmet
Begivenheder i 1969
Vandskel

Et vandskel er grænsen mellem to haves, søers eller vandløbssystemers afvandingsområder, det vil sige områder, fra hvilke vandet søger mod et bestemt hav, en bestemt sø eller et bestemt vandløb.

Man skelner mellem to slags vandskel:
 et topografisk vandskel er det terræn, hvis overflade har hældning i retning af et bestemt vandområde. Dette følger som regel højderygge eller bjergkæder;
 et grundvands-vandskel er det område, hvori grundvandet søger mod et bestemt vandområde. Dette beror af jordbundslagene og kan derfor afvige fra det topografiske vandskel.

Ligeledes kan der skelnes mellem overordnede og underordnede vandskel. Vandskel i forhold til havene er altid overordnede, hvor imod vandskel i forbindelse med søer og vandløb er underordnede.

Vandskel i politisk lys 
Vandskel har været vigtige, når man skulle fastlægge grænser mellem lande eller territorier, særligt hvor trafik ad vandvejen havde økonomisk betydning. For eksempel gav den engelske stat monopol for handel med indianerne til Hudson's Bay Company, gældende for hele Hudsonflodens afvandingsområde.

Senere skaffede kompagniet sig rettighederne til Nordvestterritoriet, defineret som det område, der afvandes til det nordlige ishav.

I Europa følger lange strækninger af grænserne vandskellet langs en bjergryg. Det gælder f.eks. grænsen mellem Tyskland og Tjekkiet (Böhmerwald), grænsen mellem Østrig og Italien (Dolomitterne), grænsen mellem Spanien og Frankrig (Pyrenæerne) samt mellem Sverige og Norge.

Vandskel som trafikvej 
Naturfolk og kulturer uden muligheder for at anlægge kunstige veje har benyttet kendskabet til vandskel som en mulighed for at færdes tørskoet og uden besvær gennem store landområder.

Da de to opdagelsesrejsende Lewis og Clark skulle finde en rute tværs gennem Nordamerika, nåede de ved egen kraft frem til Stillehavet ved Oregons kyst, men da de skulle tilbage, måtte de have hjælp fra lokale folk ("indianere") til at finde over vandskellet mellem Columbia-flodsystemet og Missouri-systemet i Bitter Root Mountains.

I Jylland følger Hærvejen vandskellet mellem de vandløb, der afdræner mod Kattegat og Østersøen på den ene side, og de vandløb, der afdræner mod Vesterhavet, på den anden. Da man i sin tid diskuterede linjeføringen af den østjyske motorvej, foreslog professor Johannes Humlum, at man i store træk fulgte samme linje. Det ville nemlig spare brobyggerier og eksproprieringer af den bedste landbrugsjord. Forslaget blev dog forkastet efter pres fra de østjyske købstæder.

Noter

Eksterne links 
 Kort over verdens vigtige vandskel (kræver, at man lader sig registrere)

Se også 

 hydrologi
 bjergkæder
 Afvandingsområde

Hydrologi
Hydrogeologi