alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Johannes Juul

Johannes Juul (27. oktober 1887 i Ormslev – 5. november 1969 i Haslev) var en dansk opfinder og vindmøllepioner. Han betragtes som en af pionererne inden for moderne vindmølle teknologi.

Uddannelse
Juul blev udlært som landlig elektriker i 1904 på Askov Højskole hvor Poul la Cour afholdt det første ”vindelektriker” kursus. Johannes Juul blev i 1914 autoriseret el-installatør, og han drev selvstændig installatørvirksomhed i Køge fra 1915 – 1926.

SEAS
I 1926 blev han ansat af elselskabet SEAS med den betingelse, at han skulle have lov til at foretage uafhængig forskning inden for de rammer, som SEAS kunne tilbyde ham.

Opfindelser
I begyndelsen af 1930'erne arbejdede han med at forbedre elektriske kogeapparater, det førte frem til opfindelsen af et egentligt lavvoltskomfur, som blev fabrikeret hos firmaet LK. Hans opfindelse af bl.a. lavvoltskomfuret i 1934 gjorde at han i 1940 blev optaget i Ingeniør-Sammenslutningen og dermed kunne kalde sig ingeniør på trods af at han var selvlært.

Anden verdenskrig
Under 2. verdenskrig opstod der forsyningsproblemer med kul og olie. 

Selv efter afslutningen på krigen var der stadig knaphed på disse ressourcer.

Vindmøller
Johannes Juul foreslog SEAS, at han begyndte at eksperiementere med el-genererende vindmøller. Den første blev opstillet ved Vester Egesborg i 1950 og havde en generatoreffekt på 10 kW. Den næste blev opstillet i 1952 på Bogø og havde en generatoreffekt på 45 kW.

På baggrund af Juuls erfaringer blev der i regi af Danske Elværkers Forening men under Juuls ledelse i 1957 færdigstillet en tredje forsøgsmølle ved Gedser på 200 kW generatoreffekt. 

Gedsermøllen kørte i 10 år og viste sig i 1970'erne, at være verdens eneste store vekselstrømsvindmølle, der havde kørt i 10 år uden at rive sig selv i stykker. 

Møllehatten samt to restaurerede vinger fra Gedsermøllen er i dag opstillet på Elmuseet ved Tange, hvor tilblivelseshistorien bag er en del af museets formidling. Den tredje vinge er opbevaret på museets magasin.

Eksterne henvisninger 
 

Opfindere fra Danmark
Danskere i 1900-tallet
Personer med enkeltværker i Kulturkanonen
Gedsermøllen

Gedsermøllen var en elværks-tilsluttet vindmølle, der blev opstillet på det sydlige Falster i nærheden af Gedser (egentlig stod den ved Gedesby) i 1957.

Gedsermøllen blev designet på baggrund af Johannes Juuls erfaringer fra tidligere forsøgsmøller opstillet af SEAS. Gedsermøllen var på opstillingstidspunktet verdens største vindmølle. I 1962 konkluderede Vindkraftudvalget under Danske Elværkers Forening, at det på grund af den billige olie ikke var rentabelt at fremstille elektricitet ved vindmøller. Gedsermøllen fortsatte dog med at køre indtil 1967, da et gearkassehavari stoppede den.

Principperne fra Gedsermøllen er blevet videreført i de moderne vindmøller, der er opstillet i vore dage, og den betragtes derfor som ”stammoder” for disse. Således var Gedsermøllen en horisontalt-akslet hurtigløber med 3 vinger og elektromekanisk krøjesystem. Vingerne var stall-regulerede og havde indbyggede luftbremser i vingetipperne. Den elektriske generator var en nettilsluttet asynkron-generator.

På grund af sin lange virketid uden problemer og uden den store vedligeholdelse (de 10 år fra 1957-1967) blev Gedsermøllen bl.a. med tilskud fra NASA og DOE (Department of Energy, USA’s energiministerium) renoveret 10 år efter, i 1977. Et nyt 2-årigt måleprogram blev igangsat for at undersøge teknologien bag Gedsermøllen, da de oprindelige notater der lå til grund for dens specifikationer var gået tabt.

Den oprindelige Gedsermølle producerer ikke mere elektricitet. Generatorhuset og de 3 vinger befinder sig ved Elmuseet ved Tangeværket. Gedsermøllen havde i en periode en moderne nacelle (møllehat) der var blevet placeret oven på det oprindelige tårn. Den nye nacelle blev i 2019 taget af så det i dag kun er tårnet der står tilbage.

Møllen
Vindkraftværker i Danmark
Kulturkanonen
Etableret i 1957
NTSC

NTSC er en amerikansk forkortelse for: National Television Systems Committee.

Det er en farve tv-standard for tv og video, som bruges i det meste af Amerika, Taiwan, Japan og Korea.

Det skal man tage hensyn til, når man køber VHS-bånd eller dvd'er. Idet ikke alle TV-apparater, VHS-optagere/afspillere, DVD-optagere/afspillere håndterer mere end én standard ad gangen.

Farveinformationen i et NTSC-videosignal er temmelig følsom overfor støj – er modtagekvaliteten ikke optimal, begynder billedet at vise forkerte farver. Dette har medført at forkortelsen NTSC undertiden "forklares" med de engelske ord Never Twice the Same Color/Never The Same Color ("aldrig (to gange) den samme farve").

NTSC blev den første farve TV standard.

PAL standarden blev udviklet af Telefunken i Tyskland og benyttes nu i Europa.

SECAM blev udviklet i Frankrig, og deres besiddelser, samt Østeuropa valgte SECAM. Årsagen var ikke teknisk, men mere politiske hensyn.

Se også 
 PAL-standarden
 SECAM-standarden

Fjernsynsteknologi
PAL

PAL er en europæisk forkortelse for: Phase Alternating Line, udviklet af Walter Bruch fra Telefunken.

Det er en farve tv-standard for TV og video, som bruges i det meste af Europa, Brasilien, Algeriet og Kina.

Indenfor PAL findes et antal undernormer, angivet med bogstaver (f.eks. PAL-B/-C/-D). Disse sætter bl.a. retningslinjer for billedfrekvens, kanalbåndbredde, billedmodulation, tonemodulation og andre specifikationer.

I Danmark bruges normerne PAL-B og PAL-G til kabel-tv. Analogt antenne-tv blev lukket 1. november 2009.

PAL-princippet sikrer at farverne gengives korrekt, og går ud på at vende fasen på krominanssignalet (farveinformationerne i billedsignalet) 180 grader for hver anden billedlinje. Hvis tv-signalet skulle blive en smule faseforskudt, vil den resulterende farveændring opvejes af den efterfølgende linjes modsatte farveændring.

I den amerikanske NTSC-standard, som står for National Television Standard Committee og blev grundlagt i USA i 1940'erne, findes denne forholdsregel ikke. Den kaldes derfor blandt fagfolk spøgefuldt Never Twice the Same Color/Never The Same Color ("aldrig (to gange) den samme farve").

Se også 
 NTSC-standarden
 SECAM-standarden

Fjernsynsteknologi
Forskningsnet

Et forskningsnet (el. Netværk for forskning og uddannelse) er et datanet opbygget til de særlige behov, der findes inden for forskning og uddannelse.  Et forskningsnet giver typisk forbindelse til Internet men har derudover andre tjenester, avancerede netværksprotokoller og alternative netværkstyper.

Forskningsnet har ofte meget stor kapacitet og en arkitektur der er bygget til at kunne klare de meget store datamængder og behov for båndbredde der findes inden for f.eks. astronomi, højenergifysik, mm.

Mange forskningsnet leverer IPv6 (den næste generation af IP) og lambda net (specialnet til særligt krævende formål).

I de fleste (vestlige) lande findes nationale netværk for forskning og uddannelse som leverer en samlet netværksydelse til landets forskningsmiljø.  Disse netværk er forbundet via internationale samarbejder, f.eks. det nordiske NORDUnet og det europæiske GÉANT.

I Danmark er det nationale netværk for forskning og videregående uddannelse Forskningsnettet, der drives af DeiC.
Nationalt netværk for forskning og uddannelse

Nationalt netværk for forskning og uddannelse (engelsk: National Research and Education Network, forkortet NREN) er betegnelse for et nationalt forskningsnet, dvs. et datanet opbygget for at betjene forsknings- og uddannelsessektoren i en nationalstat. Der findes et NREN i de fleste vestlige lande.

Da forskingsverdenen har store og specialiserede krav til datanet er et NREN ofte både avanceret, har stor båndbredde, og har tjenester som endnu ikke er tilgængelige i kommercielle datanet. Som resultat heraf har de ofte være pionerer i udviklingen af Internet.

Det danske NREN er Forskningsnettet. Afgørende for Internets udvikling har været det tidligere amerikanske NREN NSFnet og europæiske NREN som f.eks. JANET i UK og SUNET i Sverige.

Se også 
 Arpanet
 CSNET
 BITNET
NORDUnet

NORDUnet er det fælles-nordiske forskningsnet. NORDUnet leverer datanet tjenester til de nationale forskningsnet i de nordiske lande:
 Forskningsnettet i Danmark
 SUNET i Sverige
 FUNET i Finland
 UNINETT i Norge
 RHnet i Island
NORDUnet forbinder disse datanet med hinanden, til det fælles-europæiske forskningsnet GÉANT og til kommercielle internet tjenester. Desuden leverer NORDUnet lambda-net til de nordiske NREN og driver et separat, eksperimentelt IPv6-netværk som en del af EU's 6NET-projekt.

NORDUnet er oprettet i 1980'erne af Nordisk Ministerråd og er siden 1994 et aktieselskab ejet af de fem nordiske forskningsnet.

NORDUnet er fra en spæd start blevet stadig udbygget. NORDUnet har (sommer 2004) en båndbredde på 10 Gbps mellem de Helsinki, Stockholm, Oslo og København, en 155 Mbps forbindelse til Reykjavik samt 10 Gbps til såvel GEANT som det kommercielle Internet. NORDUnets IP-netværk støtter fuldt ud såvel IPv4 som IPv6.

NORDUnet har hovedkontor i Kastrup.

Eksterne henvisninger 
NORDUnet hjemmeside

Nordisk samarbejde
Statsejede virksomheder
Akademiske datanet organisationer
GEANT

GÉANT er det fælles-europæiske forskningsnet. GÉANT forbinder de national forskningsnet i Europa med hinanden, med forskningsnet i andre verdensdele og med det kommercielle Internet. GÉANT leverer desuden en række avancerede datanet tjenester, bl.a. lambda net.

GÉANT er et gigabit datanet, med båndbredde fra 155 Mbps på den langsommeste forbindelser op til 10 Gbps på de hurtigste. GÉANT har desuden gigabit forbindelser til Nordamerika og Japan.

Udvikling og drift af GÉANT er støttet af EU's 5. rammeprogram til støtte for forskning.
GÉANT er sat i drift i december 2001, som afløser for det tidligere fælles-europæisk forskningsnet TEN-155, og GÉANT forventes ved udgangen af 2004 afløst af GN2 med støtte fra EU's 6. rammeprogram.

Den daglige drift af GÉANT varetages af DANTE.

Nationale netværk for forskning og uddannelse tilknyttet GEANT er (alfabetisk efter land):
 BELNET i Belgien
 UNICOM-B i Bulgarien
 CYNET i Cypern
 Forskningsnettet i Danmark (via NORDUnet)
 EENet i Estland
 FUNET i Finland (via NORDUnet)
 RENATER i Frankrig
 GRNET i Grækenland
 SURFnet i Holland
 RHnet i Island (via NORDUnet)
 HEAnet i Ireland
 IUCC i Israel
 GARR i Italien
 CARNet i Kroatien
 LATNET i Letland
 LITNET Litauen
 RESTENA i Luxembourg
 UNINETT i Norge (via NORDUnet)
 POL-34 i Polen
 RCTS i Portugal
 RoEduNet i Rumænien
 RUNnet i Rusland
 SANET i Slovakiet
 ARNES i Slovenien
 RedIRIS i Spanien
 SUNET i Sverige (via NORDUnet)
 SWITCH i Schweiz
 CESNET i Tjekkiet
 DFN i Tyskland
 JANET i UK
 HUNGARNET i Ungarn
 ACOnet i Østrig

GÉANT har forbindelse til Abilene i USA, CANARIE i Canada, osv. Resultatet af disse forbindelser er i praksis et globalt forskningsnet.

Eksterne henvisninger 
 GÉANT's hjemmeside 

Akademiske datanet organisationer
Gigabit

En Gigabit er en afledt enhed for information eller computerlager.

Sprogbrugen for computerlager er desværre ikke konsekvent.  Gigabit bruges derfor på to måder:
 1 Gigabit = 109 bit = 1 000 000 000 bit eller 1,000 megabit
 1 Gigabit = 230 bit = 1 073 741 824 bit eller 1024 megabit

For at løse denne forvirring i anvendelsen af binære præfikser har International Electrotechnical Commission (IEC) foreslået nye ord for binære præfikser, således at 1 Gibibit = 230 bit.  Denne sprogbrug har dog (endnu) ikke vundet udbredelse.

Megabit << Gigabit << Terabit

Litteratur
IEC standard IEC 60027-2 om binære præfikser.

Se også
Gigabit Ethernet

Digitale dataenheder
Bit per sekund

Bit per sekund, oftest forkortet bps (eller bit/s, b/s) er en datatransmissionshastighedsenhed, der bruges til at måle båndbredde af et datanet eller hastighed af en datatransmission.

I informationsteori er bps et mål for antallet af bit der passerer et bestemt punkt per sekund.

Inden for datanet kan bps udtrykke kapacitet (f.eks. at båndbredden af en ADSL-forbindelse er 512 kbps) eller konkret hastighed (f.eks. kan det siges, at forbindelsen aldrig kommer over 480kbps).

Der anvendes ofte binære præfikser sammen med bps, f.eks. kbps (kilobit per sekund), Mbps (megabit per sekund), osv. Desværre anvendes disse præfikser både i deres SI-variant og i deres 2n-variant. Betydningen af disse afledte enheder kan derfor være:

Se også 
Baud

Litteratur 
IEC standard IEC 60027-2 om binære præfikser.

Digitale dataenheder
Datatransmission
Nanna (nordisk mytologi)

Nanna er Balders kone i den nordiske mytologi.

Balder og Nanna bor i Asgård, på gården Breidablik, hvor der intet ondt findes og alt er rent og pænt.

Ifølge Snorri dør Nanna af sorg og brændes i samme ligbål som Balder, hvorefter de følges ad til det underjordiske uhyggelige Hel. Sammen har de sønnen Forsete.

Se også 
 De nordiske guders familietræ
 Nanna for andre betydninger.

Asynjer
Søn

Søn er en forælders afkom af hankøn. Ordet kommer af indoeuropæisk *sunú-s → germansk *sunu- → oldnordisk sunr.

I mange kulturer i verden er sønner højere værdsat end døtre, og for eksempel i arvehenseende kan en yngre søn i så fald have forrettighed for ældre døtre. Det gælder for eksempel i forbindelse med arvede embeder, og dette gjaldt også i det danske kongehus, men blev ændret ved Folkeafstemningen om tronfølgeloven i 2009.  Grundlovsændringen i 1953 gav kun døtre arveret i tilfælde af, at der ingen sønner er.

I Bibelen omtales Jesus indimellem som "Menneskesønnen".

Eksterne henvisninger 

Familierelationer
Troldnød-familien

Troldnød-familien (Hamamelidaceae) er mest tropisk og subtropisk. Den rummer 27 slægter og omkring 80-90 arter. Her nævnes de slægter, der kendes via arter, som dyrkes her i landet.

 Hasselbror (Corylopsis)
 Papegøjebusk-slægten (Parrotia) eller Papegøjetræ
 Troldel (Fothergilla)
 Troldnød (Hamamelis)

Stenbræk-ordenen
Altingiaceae

Altingiaceae er en lille familie med kun tre slægter, der er udbredt i det sydøstlige Nordamerika og i Sydøstasien. Arterne er løvfældende eller stdsegrønne træer, som ofte indeholder harpiks. Bladene er spredtstillede, hele og stilkede. Planterne er enkønnede, hvor blomsterne er uregelmæssige. Frugterne er kapsler med vingede frø. Kun én af slægterne er kendt fra dyrkning i Danmark.

 Altingia
 Ambratræ (Liquidambar)
 Semiliquidambar

Stenbræk-ordenen
Ambratræ

Ambratræ (Liquidambar) er en lille planteslægt og rummer kun to arter:

 Virginsk ambratræ (Liquidambar styraciflua)
 Østligt ambratræ (Liquidambar orientalis)

Altingiaceae
Megabit

En Megabit er en afledt enhed for information eller computerlager.

Sprogbrugen for computerlager er ikke konsekvent.  Megabit bruges derfor på to måder:
 1 Megabit = 106 bit = 1 000 000 bit eller 1000 kilobit
 1 Megabit = 220 bit = 1 048 576 bit eller 1024 kilobit

For at løse denne forvirring i anvendelsen af binære præfikser har International Electrotechnical Commission (IEC) foreslået nye ord for binære præfikser, således at 1 Mebibit = 220 bit.  Denne sprogbrug har dog (endnu) ikke vundet udbredelse.

Kilobit << Megabit << Gigabit

Litteratur
IEC standard IEC 60027-2 om binære præfikser.

Digitale dataenheder
Karl 4. (Tysk-romerske rige)

Karl 4. af Luxemburg (14. maj 1316 – 29. november 1378) var Konge af Böhmen fra 1347. Han var søn af kong Johan af Bøhmen og var allerede fra 1349 den ubestridte leder af det Tysk-romerske rige. Han blev kronet til kejser i 1355, hvilket han var til sin død i 1378.

Han opførte Karlsbergborgen i Bøhmen. Karlsbroen i Prag er opkaldt efter ham.

Se også 

 Konger og kejsere af det Tysk-romerske rige fra 800-1806
 Bøhmens regenter

Tysk-romerske kejsere
Konger af Bøhmen
Huset Luxemburg
Modkonger
Balihaj

Balihaj også kaldet sølvhaj eller hajbarbe (Balantiocheilos melanopterus) er fra Sydøstasien, hvor den lever i vandløb i Borneo, Sumatra, Thailand og på Malakka-halvøen. Den tilhører karpefiskene under familien Cyprinidae og har altså dermed intet slægtskab med rigtige hajer. Balihajen er en langstrakt fisk med sølvskinnende skæl samt gul/sølv-farvede finner, der har tydelige sorte aftegninger i kanterne, og den har en tvedelt halefinne. Fisken kan blive op til 35 cm lang, og der er ingen synlige kønsforskelle.

I akvariet 

Balihajen er en almindelig akvariefisk, der holder til midt i akvariet og ved bunden, hvor den søger i bundlaget. Fisken kan godt lide masser af plads at svømme på, og da det er en lang art, bør den ikke holdes i mindre end et 400 liters akvarium. Hvis man holder denne fisk der kan blive 35 cm i for små akvarier vil den ikke blive så lang, men de indre organer og øjnene vil fortsætte med at vokse, fisken vil helt enkelt blive for stor til sin krop. Man bør tænke på fiskens behov for plads til at svømme på, når man dekorerer akvariet. Stenskjul er også at foretrække, da fisken nemt bliver forskrækket og gerne gemmer sig ind imellem. Balihajer er springere, så akvariet skal være helt overdækket! Temperaturen skal ligge på 21 °C – 28 °C og pH skal være omkring 6,0 – 8,0. Fisken trives bedst i blødt vand – omkring 5dGH, men kan dog klare hårdere vand. Vandcirkulationen skal være kraftig. Balihajen er altædende, og i naturen lever den af phytoplankton og insekter, men spirulina er også godt for fisken.

Adfærd 

På trods af dens størrelse er balihajen en meget fredelig fisk, der sagtens kan være sammen med andre fisk. Den er naturligt en stimefisk, den kan både holdes enkeltvis eller i en stime. Dog skal man ikke sætte for hurtige fisk sammen med den, da det kan stresse fisken og gøre den urolig. Fisken er en ægspreder, men er meget vanskelig at få til at yngle i fangenskab.

Balihajen er en fisk, det er interessant at stifte bekendskab med, og det er en fisk, der vil få én i godt humør. Den er absolut egnet for begyndere. Blot den får varieret foder, vokser den hurtigt.

Kilder/Henvisninger 
 Discushulen, Balihaj 

Karpefamilien
Akvariedyr
Binært præfiks

Et binært præfiks anvendes til at udtrykke store antal bit, byte, bps og andre computer-enheder. Binært præfiks er afledt af SI-præfiks som kilo-, mega-, osv., og har næsten den samme betydning.

Det binære præfiks sættes foran navnet på en enhed, f.eks. kbyte, megabyte, osv. De binære præfikser forkortes (som med SI-præfiks) k for kilo, M for mega, G for giga, hvorved vi opnår betegnelserne kbyte (eller KB), megabyte (MB), osv. Vi kan således tale om en PC med 512 Mbyte lager, at en DVD har plads til 4,7 GB data eller at en bestemt sang som mp3 eller at en Apple Macintosh i 1984 havde 128 kilobyte ram.

I daglig tale bruges disse betegnelse på samme måde som SI-betegnelserne. Betydningen er dog ikke helt den samme. SI-præfiks angiver 10n, mens binært præfiks angiver 2n. De præcise tal er:

Bemærk at forkortelserne er de samme for binære præfikser og SI-præfikser, på nær kilo, som i binært præfiks skrives K mens kilo i SI-præfiks skrives k. Der er dog helt normalt at se k anvendt for der menes det binære præfiks for kilo, f.eks. kbyte.

Baggrunden for at de binære præfikser er blevet udbredt inden for computer-verdenen er, at computere arbejder med binært talsystem og at sn aritmetik derfor var naturligt i computerens barndom. Dette gælder i nogen grad stadig, f.eks. vil et ram-modul til en computer stort set altid have en størelse der kan angives som 2n, f.eks. 256 MB. Bemærk at 256 = 28.

Det er forvirrende at de samme betegnelser anvendes i to betydninger. Man kan dog nogenlunde regne med, at computer-betegnelser anvender binært præfiks, mens alle andre anvender SI-præfiks. Kun fabrikanter af harddiske anvender systematisk betegnelse Gbyte som 109 bytes.

Inden for telekommunikation anvendes SI-præfiks, mens programmører der arbejdejder med datanet typisk anvender binært præfiks. Da begge grupper angiver båndbredde i f.eks. Mbps kan der opstå forvirring.

Det er værd at bemærke, at jo større tal, jo større er forskellen på binært og SI-præfiks. Forvirringen bliver derfor større efterhånden som computere, harddiske, m.v. bliver større.

IEC præfiks 
I 1999 forsøgte International Electrotechnical Commission (IEC) at råde bod på forvirringen med et tillæg (Amendment 2) til "IEC 60027-2" standarden. Denne standard foreskriver betegnelserne kibi-, mebi-, gibi-, tebi-, pebi-, exbi- for binære præfiks. Navnene er dannet som en sammetrækning af SI-præfiks og "binær", altså kilobinær = kibi:

Disse betegnelser er dog aldrig kommet i almindelig brug (Pr. 2006).

Litteratur 
 IEC 60027-2: Letter symbols to be used in electrical technology – Part 2: Telecommunications and electronics", Amendment 2.

Eksterne henvisninger 
 IECs forklaring af deres standard 
 International System of Units (SI) om binært præfiks

Digitale dataenheder
Cykas

Koglepalme (Cycas) rummer flere arter, som er i dyrkning, men som alle er beskyttet efter Washington-konventionen, og som derfor ikke må handles, med mindre planten er opdrættet uafhængig af naturen.

 Cycas cairnsiana
 Cycas circinalis
 Cycas media
 Cycas siamensis
 Indisk cykas (Cycas beddomei)
 Japansk cykas (Cycas revoluta)
 Sagocykas (Cycas rumphii)

Se også 
 Koglepalme – Foto 

Cykas-rækken
Planteslægter
Nitrogenfikserende planter
Japansk koglepalme

Japansk koglepalme (Cycas revoluta) er fra dinosaurernes tid, den findes stadig i det sydlige Japan og på Ryukyu-øerne.
Arten er beskyttet af Washingtonkonventionen og må ikke handles.

 

Nitrogenfikserende planter
Terabit

En Terabit er en afledt enhed for information eller computerlager.

Sprogbrugen for computerlager er desværre ikke konsekvent.  Terabit bruges derfor på to måder:
 1 Terabit = 1012 bit = 1 000 000 000 000 bit eller 1,000 gigabit
 1 Terabit = 240 bit = 1 099 511 627 776 bit eller 1024 gigabit

For at løse denne forvirring i anvendelsen af binære præfikser har International Electrotechnical Commission (IEC) foreslået nye ord for binære præfikser, således at 1 Tebibit = 240 bit.  Denne sprogbrug har dog (endnu) ikke vundet udbredelse.

Gigabit << Terabit << Petabit

Litteratur
IEC standard IEC 60027-2 om binære præfikser.

Digitale dataenheder
Kilobit

En Kilobit er en afledt enhed for information eller computerlager.

Sprogbrugen for computerlager er ikke konsekvent. Kilobit bruges nemlig på to måder:
 1 Kilobit = 103 bit = 1 000 bit
 1 Kilobit = 210 bit = 1024 bit

For at løse denne forvirring i anvendelsen af binære præfikser har International Electrotechnical Commission (IEC) foreslået nye ord for binære præfikser, således at 1 Kibibit = 210 bit. Denne sprogbrug har dog (endnu) ikke vundet udbredelse.

Bit << Kilobit << Megabit

Litteratur 
 IEC standard IEC 60027-2 om binære præfikser.

Digitale dataenheder
Kibibit

En Kibibit er en afledt enhed for information eller computerlager.

 1 Kibibit = 210 bit = 1024 bit

Bit << Kibibit << Mebibit

Enheden Kibibit er tæt relateret til Kilobit = 103 bit.

Se også 
Binært præfiks

Digitale dataenheder
Mebibit

En Mebibit er en afledt enhed for information eller computerlager.

 1 Mebibit = 220 bit = 1 048 576 bit

Kibibit << Mebibit << Gibibit

Enheden Mebibit er tæt relateret til Megabit = 106 bit.

Se også 
 Binært præfiks

Digitale dataenheder
Gibibit

En Gibibit er en afledt enhed for information eller computerlager.

 1 Gibibit = 230 bit = 1 073 741 824 bit

Mebibit << Gibibit << Tebibit

Enheden Gibibit er tæt relateret til Gigabit = 109 bit.

Se også 
 Binært præfiks

Digitale dataenheder
Tebibit

En Tebibit er en afledt enhed for information eller computerlager.

 1 Tebibit = 240 bit = 1 099 511 627 776 bit

Gibibit << Tebibit << Pebibit

Enheden Tebibit er tæt relateret til Terabit = 1012 bit.

Se også 
 Binært præfiks

Digitale dataenheder
Buddleja

Buddleja (Buddleja) er en planteslægt, der har flere end 100 arter i varmt tempererede og subtropiske egne af Asien, Afrika, Nord- og Sydamerika. Det er halvbuske, buske, træer eller lianer med stængler, der er runde, firkantede eller vingede i tværsnit. Bladene er oftest modsat stillede med kort bladstilk og hel, savtakket eller tandet rand. Blomsterne er samlet i ende- eller sidestillede stande med løvbladagtige støtteblade og bægerbladsagtige forblade. De enkelte blomster er 4-tallige med sammmenvokset bæger og klokke-, bæger- eller tragtformet krone. Kronbladene er hvide, gule, orange, lyserøde, violette eller næsten blå. Frugterne er tospaltede kapsler med mange frø.

 Småbladet buddleja (Buddleja alternifornia)
 Sommerfuglebusk (Buddleja davidii)
 Kuglebuddleja (Buddleja globosa)
Sommerfuglebusk

 
Sommerfuglebusk (Buddleja davidii) er en løvfældende busk med en overhængende vækst og store klaser af duftende blomster. Den bliver dyrket for sin blomsterrigdom, og fordi den tiltrækker nektarsøgende insekter, herunder bl.a. sommerfugle.

Beskrivelse 
Sommerfuglebusk er en løvfældende busk med en tragtformet, men dog overhængende vækst. Grenene er grågrønne og firkantede det første år. Senere farves barken dog lysegrå og stribet, og til sidst bliver den grå og opsprækkende.

Knopperne er modsatte, først små og trekantede, senere aflange, gråfiltede og delvist åbne. De springer ud i milde perioder af vinteren. Bladene er elliptiske og helrandede. Oversiden er gråligt mørkegrøn, mens undersiden er grå.

Blomstringen foregår over en lang periode fra juli til september. Blomsterne ligner syrenblomster en hel del, og de sidder samlet i tætte klaser ved skudspidsen og i de øverste bladhjørner. Duften er sød og krydret. Frugterne er små kapsler, hvis frø sjældent modner her i landet.

Rodnettet består af tykke rødder, der ligger lige under overfladen.

Højde x bredde og årlig tilvækst: 4 × 2 m (40 × 20 cm/år).

Hjemsted 
Busken vokser vildt i Kina, nær grænsen til Mongoliet og Tibet. Dér optræder den som krat på næringsrige og ret tørre löss-aflejringer. Desuden ses busken selvsået i New York, Essen og Birmingham – alle steder på tomme industrigrunde og i sprækkerne på forvitret murværk.

Tangjiahe naturreservatet i Sichuan, Kina, dækker ca. 400 km2 med et forrevet bjerglandskab i højder på 1.200-3.800 m. Mellem 1.700 og 2.100 m højde findes en blandet stedsegrøn og løvfældende skov, hvor de dominerende arter tilhører slægterne birk, fyr, gran, hemlock, kirsebær, kvalkved, løn og pil. Her vokser arten sammen med bl.a. alm. ranunkelbusk, blåbælg, Daphne tangutica, guldskovranke, henrys gedeblad, høstanemone, japansk asters, kamæleonbusk, kinesisk astilbe, kinesisk neillia, kronerabarber, ligustergedeblad, monoløn, omeirose, rødskærm, skavgræs, viftedværgmispel og vinget benved

Blomsterduft 
Blomsterne tiltrækker dag- og natsommerfugle samt masser af andre insekter, dog ikke honningbier.

Giftighed 
Bladene indeholder en fiskegift.

Note

Kilde 
 Sten Porse: Plantebeskrivelser, DCJ 2003 (CD-Rom).

Eksterne henvisninger 

Alt-til-haven - Alt om Sommerfuglebusken

Buske
Blå blomster
Hvide blomster
Lyserøde blomster
Violette blomster
Blomster i juli
Buddleja
Vivarium

Vivarium er det latinske ord for en "dyregård". Vivariet er et aflukket sted, hvor man etablerer det nødvendige minimum af vilkår fra en udvalgt biotop. Det afhænger meget af de dyrearter, man ønsker at holde i vivariet, hvor nøjagtigt biotopen skal efterlignes.

Hvis der er tale om generalister som f.eks. kakerlakker, kan man nøjes med ilt, vand, varme og foder (samt bortskaffelse af madrester og afføring).

Hvis der derimod er tale om specialister som f.eks. en ciclideart fra Nyassasøen, må alle elementer af denne arts niche genskabes meget omhyggeligt.

Se også 
Akvarium (vivarium med vandmiljø)
Terrarium (vivarium med landmiljø)
Paludarium (vivarium med både vand- og landmiljø)

Økologi
Hobby
Ludvig Jacobson

Ludvig Levin Jacobson (10. januar 1783 i København – 29. august 1843) blev født af jødiske forældre i København. Han blev uddannet som læge og opnåede anerkendelse som anatom. Efter en række erfaringer på slagmarken under Napoleonskrigene vendte Jacobson hjem i 1814. Det var dog ikke umiddelbart muligt at få en stilling ved universitetet på grund af hans jødiske afstamning, men ved kongens hjælp lykkedes det ham at få et professorat.

Jacobson fandt det vomeronasale organ, som han beskrev i 1811 ved et brev til tidens førende zoolog, Cuvier. Denne lagde dog bare beskrivelsen til side, og da den eneste anden optegnelse fandtes i et dansk dyrlægetidsskrift, trykt i 1813 med gotiske bogstaver, blev Jacobsons opdagelse overset.

Nutidige norske og franske forskere (Kjell B. Døving og Didier Trotier) har fundet beskrivelserne frem og forbavses over den iagttagelsesevne, som de viser. Jacobson selv formodede, at organet var beregnet på at udskille stoffer, men han var opmærksom på, at det muligvis kunne være et sanseorgan. Det sidste er bekræftet i dag, hvor man ved, at organet er beregnet på at opfange feromoner, specielt i forbindelse med dyrenes brunst.

Litteratur 
 Biografi i Dansk Biografisk Leksikon
 E. Schmiegelow, "Lægen, Anatomen og Naturforskeren Ludvig Levin Jacobson", i: Nordisk Medicin, 1940, 5, s. 499ff.
 O. Hollnagel-Jensen & Erik Andreasen, "Om Ludvig Jacobson og et glemt haandskrift om det Jacobsonske Organ", s. 5-25 i: Dansk veterinærhistorisk Aarbog, 1944.

Eksterne henvisninger 
 

Danskere i 1800-tallet
Læger fra Danmark
Personer fra København
Anatomer fra Danmark
Medlemmer af Videnskabernes Selskab
Zoologer fra Danmark
Riddere af Dannebrog
Jøder fra Danmark
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
MP3

MP3 er en forkortelse for MPEG-1 Audio Layer 3 og er en audio-komprimerings-standard, oprindeligt udviklet af det tyske Fraunhofer-Gesellschaft.

Den udmærker sig ved at kunne give god kvalitet ved lave bitrater (kbit/s). Det gjorde den populær til udveksling af musik via internettet og til brug i bærbart musikudstyr (MP3-afspillere), da et stykke musik kan komprimeres til ca. en tiendedel af den oprindelige størrelse og stadig lyde godt.

MP3 benytter destruktiv kompression, hvilket vil sige, at en del af den oprindelige lyd skæres bort under komprimeringsprocessen. For at undgå at lytteren opdager, at der mangler en del af lyden, benyttes en psyko-akustisk model, der bygger på, hvilke lyde mennesket opfatter og hvilke der, groft sagt, overdøves af andre lyde.

Kvaliteten af MP3-filer kan varieres på flere måder. For det første er der i MPEG-1-standarden ikke angivet nogen officiel metode til indkodning af MP3-filer, derfor findes der et stort antal programmer til dette i svingende kvalitet. Derudover tillader standarden forskellige grader af kompression – målt i kilobit pr. sekund – svingende fra 32 til 320 kbit/s samt tre forskellige samplingsfrekvenser: 32, 44,1 og 48 kHz. Da en CD-R anvender 44,1 kHz, er dette den langt mest benyttede inden for MP3-indkodning. Mange brugere af MP3-formatet mener, at 128 kbit/s er tilstrækkeligt til, at der ikke kan skelnes mellem MP3- og cd-lyd, mens entusiaster mener, dette er for lav en kvalitet. I stedet benyttes ofte 192 Kbit/s.

Musikfiler i MP3-formatet begyndte at sprede sig på internettet i starten af 1995. På dette tidspunkt havde filer i MP2-formatet allerede været på internettet i små to år. Udbredelsen af MP3-filer førte til udvikling af programmer som Winamp og Napster. Napster var forløberen for fildeling via de såkaldte peer-to-peer-netværk.

Andre lignende teknologier 
Der eksisterer mange andre teknologier der komprimerer lyd destruktivt:
 Ogg Vorbis fra Xiph.org Foundation er et Open Source codec
 mp3PRO fra Thomson Multimedia
 MPC (tidligere MP+), afledt af MP2
 MPEG-1/2 Audio Layer 2 (MP2), MP3's forgænger
 MPEG-4 AAC, der bruges af LiquidAudio og Apple Inc.'s iTunes, er den officielle efterfølger til MP3
 ATRAC, bruges i Sonys Minidisc
 AC-3, bruges i Dolby Digital og DVD
 QDesign, bruges i QuickTime ved høje bitrater;
 Windows Media Audio (WMA) fra Microsoft, der ligesom MP3 er bredt understøttet af hardware
 RealAudio fra RealNetworks, bruges ofte til at streame lyd fra websider

Der findes også lydformater der i modsætning til de ovenstående ikke benytter destruktiv kompression:
 SHN
 FLAC
 Monkey's Audio

Audio codecs
Lydteknologi
Vomeronasale organ

Det vomeronasale organ, også kendt som Jacobsons organ er et sanseorgan, der sidder i en tosidet kanal, som er anbragt forrest i næseskillevæggen. Organet blev beskrevet af den danske kirurg Ludvig Jacobson (1783 – 1843) i 1811. Hos mange dyr aktiveres organet, når der trækkes næsesekret ind i kanalen. Det sker, når dyrene trækker overlæben opad med en karakteristisk grimasse, som kaldes flehmen.

Det vomeronasale organ er sæde for receptorer for feromoner. Receptorerne er G-protein koblede receptorer, V1R (VN1R1; VN1R2; VN1R3; VN1R5), V2R og V3R. Stimulering af organet udløser virkninger på nervesystem og hormonkirtler, og det fremkalder instinktiv adfærd (parring, territorial aggression), som vanskeligt kan dæmpes eller styres ved viljens kraft.

Det har været diskuteret, om der findes et vomeronasalt organ hos mennesket, og om vi er påvirkelige af feromoner.  Det viser sig også, at stoffer med påstået feromonkarakter kan ændre åndedrætsrytme, pulsslag og hormonniveau hos forsøgspersoner.

Se også 
 Brunst
 Parfume
 Adfærd

Dyreanatomi
Cammin-skrinet

Cammin-skrinet var et relikvieskrin med den hellige Cordulas relikvier. Det blev fremstillet i den sene vikingetid omkring år 1000. Det var fremstillet i Sydskandinavien og blev opbevaret i Johannes Døber-domkirken (Katedra Sw.Jana Chrzciciela) i Kamień Pomorski, det tidligere Cammin i Pommern nu i Polen. Skrinet  forsvandt i forbindelse med ødelæggelsen af domkirken under 2. verdenskrig, hvor kirkens indre næsten blev totalt ødelagt i en brand.

Skrinet var udformet i træ, beklædt med elghorn og indrammet med forgyldte bronzebånd. Elghornsbeklædningen var udskåret i Mammenstil. Skrinets målte 63×33×26 cm. Det er bl.a. interessant, da dets form efterligner et af datidens vikingehuse. Grundformen er med buede langsider, der giver en krum tagryg. Cammin-skrinet har dermed været medvirkende til, at vi i dag kan rekonstruere vikingernes huse. Et eksempel på et sådant hus står ved Fyrkat ved Hobro

Cammin-skrinet er muligvis identisk med et skrin, som den islandske vikingehøvding Snorre Sturlasson (1179-1241) beretter om: kong Erik Ejegod gav skrinet til den norske konge Sigurd Jorsalfar. Han skænkede igen skrinet til kirken i Kungahälla, og  det blev i 1135 blev taget som bytte af vendere, der plyndrede kirken.

I 1175 blev Cammin biskopsæde i et nykristnet område og Cammin-skrinet forblev muligvis i domkirken.

Cammin-skrinet er nu forsvundet, men der findes et andet skrin, der ligner – Bambergskrinet "den hellige Kunnigundas skrin" i Bambergs domkirke i det nordlige Bayern i Tyskland. Det er ligeledes fra omkring år 1000 og fremstillet i Sydskandinavien med lister, beslag og stiliserede dyrehoveder i bronze i Mammen-stil.

Kilder/Henvisninger 
 Nationalmuseets udstilling
 Camminskrinet 

Oldsager fra Vikingetiden
Kunsthistorie
Kunst i vikingetiden
Mycelium

Mycelium (af græsk mykes = svamp) er den underjordiske del af en svamp el. svampelegeme. 

Mycelium består af et sammenhængende trådformet netværk af cellestrukturer, der betegnes hyfer. Dette trådformede hyfesystem udvikler sig som et underjordisk netværk, der kan opnå et ganske omfattende omfang. 

Strukturen udvikler ofte ringformede strukturer, der betegnes som hekseringe.

Svampe
Enrico Fermi

Enrico Fermi (født 29. september 1901, død 28. november 1954) var en italiensk-amerikansk fysiker mest kendt for sit arbejde med betastråling, udviklingen af den første kernereaktor og for sit bidrag i udarbejdelsen af kvanteteorien. Fermi blev tildelt Nobelprisen i fysik i 1938.

Se også 
 Fermis paradoks
 fermion (type af elementarpartikel)
 fermium (grundstof)
 Fermi (månekrater)

Eksterne henvisninger 
 

 Fermi biografi på nobelprize.org 

Nobelprismodtagere i fysik
Fysikere fra USA
Fysikere fra Italien
Nobelprismodtagere fra Italien
Plattysk

Plattysk, nedertysk eller nedersaksisk (ISO 639-3: nds) er et germansk sprog. I daglig tale kaldes det "platt" og "plattdüütsch" (også "nedersaksisch" i den nederlandske del af sprogområdet). Det tilhører de vestgermanske sprog og kan sammen med højtysk, frisisk, nederlandsk og afrikaans siges at danne en samlet gruppe. 

Sprogene har udviklet sig fra det gamle saksiske sprog. Derfor har plattysk mange ligheder med angelsaksisk og altså også med moderne nederlandsk, engelsk og Lowland scots. 

Plattysk har i modsætning til højtysk ikke gennemgået konsonantforskydningen (p>pf,
t>s osv.) i det 8.-9. århundrede og heller ikke diftongeringen (i>ei, u>au). I Hanse-tiden var plattysk lingua franca i Nordeuropa og har påvirket de skandinaviske sprog meget, især dansk. Flertallet af de mange låneord i skandinavisk, som anses for at komme fra tysk, kommer egentlig fra plattysk.

Efter reformationen blev Luthers højtyske bibeloversættelse udbredt i Nordtyskland, og dermed overtog højtysk efterhånden rollen som det "officielle" sprog.

Plattysk har flere dialekter. Disse nedertyske dialekter er stadig udbredt i nordtyske egne, og der findes også musikgrupper, der synger på plattysk, fx De Plattfööt. NDR (Norddeutscher Rundfunk) har også radio- og fjernsynsprogrammer på plattysk.

Sprogkoden (ISO 639-2) for plattysk er nds.

Noter

Eksterne henvisninger 

 Plattmakers ordbog
 Drents ordbog
 Liste over plattyske ordbøger
 Podcasts og videos 
 Streektaal-Organisatie in het Nedersaksisch Taalgebied
 Institut für niederdeutsche Sprache e.V.
 Nyheder på plattysk
Bastillen

Bastillen, formelt kaldet Bastille Saint-Antoine, var en befæstet borg i Paris. Borgen spillede en vigtig rolle under de interne konflikter i Frankrig og var i det meste af sin historie benyttet som et statsfængsel af de franske konger. Stormen på Bastillen den 14. juli 1789 under den franske revolution blev et vigtigt symbol under revolutionen og den republikanske bevægelse. Bygningen blev kort efter revet ned. På stedet, hvor Bastillen lå, ligger nu Bastillepladsen, Place de la Bastille.

Den har lagt navn til Frankrigs nationaldag, Bastilledagen, der fejres på dagen for Stormen på Bastillen, den 14. juli. Bastillen er en fordanskning af det franske ord bastille (= lille bastion).

Stormen på Bastillen 
En af de umiddelbare årsager til stormen på Bastillen skal findes den 2. juli 1789, da den indsatte marquis de Sade råbte til en folkemængde uden for fængslet, at man var begyndt at dræbe fangerne derinde. Dette var imidlertid ikke tilfældet, og de Sade blev umiddelbart efter overflyttet til sindssygehuset Charenton.

En årsag til stormen på Bastillen kan have været, at Bastillen rummede et større våben- og ammunitionslager, som revolutionære kræfter i Paris var meget interesserede i.

En senere tids historikere er enige om, at stormen på Bastillen havde en mere symbolsk funktion, da begivenheden i fuldt omfang blev udnyttet af de revolutionære kræfter til propaganda imod det siddende regime. Dele af gamle rustninger, der befandt sig i borgen, blev påstået at have tjent som tvangstrøjer af jern, og en tandet del af trykpressen blev fremstillet som et torturinstrument. Kun syv fanger sad indespærrede, hvoraf de fire var falsknere og dømt efter straffeloven, mens de tre resterende var sindslidende.

Stormen på Bastillen var ikke en afgørende militær begivenhed. Borgen var uden betydning for kongen, men alligevel blev stormen på Bastillen noget, befolkningen lagde vægt på. Her viste det sig, at borgerne i Paris kunne tvinge kongen til at bøje sig, og at store dele af hæren støttede dem i deres kamp. Siden 1789 er den 14. juli blevet fejret som Frankrigs nationaldag.

Efter stormen på Bastillen blev fængslet revet ned. Den lå på adressen "rue Saint Antoine nr 232". Stedet udgør i dag Bastillepladsen.

Historie 
Bastillen var rejst ved slutningen af 1300-tallet under kong Karl 5., til forsvar mod engelske tropper, men blev senere omdannet til statsfængsel. Det var dog først under kardinal Richelieu, Bastillen blev et sted, hvor statsfjender forsvandt sporløst. Den var ikke bygget for at modstå belejring; i 1789 rummede den madvarelagre for kun to dage, og ingen drikkevandsforsyning overhovedet. Blandt de kendteste fanger i Bastillen kan nævnes Marquis de Sade og Manden med jernmasken.

Noter 

Paris' historie
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Paris
Oplysningstiden
Nationaldag

Nationaldag er årsdagen for en meget betydningsfuld, historisk dag for en nation. I mange tilfælde er en nationaldag lig med den pågældende nations uafhængighedsdag.

Nationer, hvis selvstændighed eller historie går tilbage til gammel tid, fx Danmark eller Japan, har derfor ofte ikke en egentlig nationaldag der er relateret til uafhængighed. 

Danmark og Det Forenede Kongerige er blandt de meget få lande uden officielle nationaldag.

I Danmark er grundlovsdag og valdemarsdag de mærkedage, der bedst svarer til en egentlig nationaldag. Grundlovsdag er pga. folkestyret og forfatningskampen sidst i 1800-tallet blevet en vigtig dag for politiske partier og folkelige organisationer i det moderne Danmark, ligesom den ofte er fridag. Valdemarsdag er primært flagets dag på grund af sagnet om Dannebrog, der faldt ned fra himlen, men den er ikke slået bredt igennem som en dag med nationalt og historisk indhold, dog bortset fra Sønderjylland, hvor den fejres som genforeningsdag.

Nationaldage 

 
Mærkedage
Grundlovsdag

Grundlovsdag er en årligt tilbagevendende fejring af indførelsen af den første danske grundlov den 5. juni 1849.

Hvert år fejres dagen med især politiske taler rundt om i landet, da dagen ofte også ses som en fejring af det danske demokrati. Ledende politikere har via deres respektive organisationer foretrukne steder, hvor de traditionelt afleverer deres budskaber, der både handler om demokratiets principper og om aktuelle politiske problemstillinger.

Historisk baggrund 

Allerede forud for grundlovens vedtagelse var der rundt om i landet afholdt såkaldte "folkefester" dels i anledning af indførelsen af stænderforsamlinger, dels til minde om stavnsbåndets ophævelse. Da Danmark fik sin demokratiske grundlov i 1849 blev sådanne fester omdannet til grundlovsfester til minde om denne begivenhed. Da der forholdsvis kort efter skete en indskrænkning af den oprindelige grundlov i form af "den gennemsete grundlov" i 1866, udviklede grundlovsfesterne sig til politiske manifestationer både hos partiet Højre (der dannede grundlaget for regeringen) og hos partiet Venstre (der udgjorde oppositionen). Ved de taler, der blev holdt ved disse sammenkomster henholdsvis forsvaredes og udtryktes angreb på de reguleringer, der var foretaget i grundloven. Et vidnesbyrd om denne datos særlige betydning for dansk folkestyre var det, at det daværende parti Bondevennernes Selskab efter 1866 blev reorganiseret under J.A. Hansens ledelse som 5. juni folkeforeninger, som allerede i 1868 nåede op på 7.300 betalende medlemmer. En allerede i 1862 oprettet Jysk Folkeforening nåede under Lars Bjørnbaks ledelse op på ca. 10.000 medlemmer. Denne spændte situation fortsatte helt frem til "systemskiftet" i 1901.

En ny grundlov fik Danmark først 5. juni 1915, ved denne fik kvinderne valgret.

Danmarks tredje og gældende grundlov dateres 5. juni 1953. Grundlovsdag har således uforandret været den 5. juni lige siden den første grundlovs vedtagelse.

Halv fridag 
Danmark har ingen egentlig nationaldag, grundlovsdag er det nærmeste man kommer. Den var således lovbestemt halv fridag fra 1891 til 1975.

Det er i dag ikke usædvanligt, at arbejdsgivere i deres ansættelsesaftaler med medarbejderne eller i overenskomster aftaler, at medarbejderen har enten en halv eller en hel fridag på Grundlovsdag.

Grundlovsfester i dag 
Grundlovsfester bliver stadig fejret mange steder i landet. Siden 1853 har Terndruplund afholdt grundlovsmøder. I 2023 var omkring 800 mennesker mødt op til årets grundlovsmøde, for at fejre den Danmarks Riges Grundlov. Over 52 steder i Danmark har lokalforeninger, skoler og partier afholdt åbne arrangementer.

Litteratur 

 Erik Stig Jørgensen m.fl.: Den politiske magtkamp 1866-1901; Paludans fiol-bibliotek 1968 (3. oplag 1980);

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Links og bibliografiske henvisninger om 5. juni og holdninger til Grundloven. (Modkraft.dk/Tidsskriftcentret).
 

Mærkedage
Danmarks Riges Grundlov
ISO 639-2

ISO 639-2 er en international standard for identifikation af sprog, fastsat af Den internationale Standardiseringsorganisation, Og består i en systematisk tildeling af sprogkode på tre bogstaver for hvert sprog, henholdsvis dialekt med status af sprog.

ISO 639-2 er en del af ISO-standarden ISO 639. ISO 639-1 er sprogkoder på to bogstaver for de mest udbredte sprog.

Sprogkoden for dansk er ifølge ISO 639-2 dan og ifølge ISO 639-1 da.

Kodningen bruges især i bibliografier, hvor man vil notere sig, hvad der er skriftsproget i bøger eller artikler og i STML-dokumenter, f.eks. websider, til markering af, hvilket sprog dokumentet er skrevet på. Registreringen giver i øvrigt et glimrende overblik over alverdens nulevende sprog og i visse tilfælde enkelte uddøde.

Eksempler 
Eksempler på ISO 639-2 koder:
 afrikaans: afr
 angelsaksisk: ang
 bokmål: nob
 bretonsk: bre
 dansk: dan
 esperanto: epo
 irsk-gælisk: gle
 catalansk: cat
 korsikansk: cos
 maya: myn
 nynorsk: nno
 plattysk: nds
 sorbisk: wen
 ukendt sprog: und

Kommentar 
Som man ser, accepterer registreringen alle sprog på lige fod. Mindretalssprog (f.eks. korsikansk), uddøde sprog (f.eks. angelsaksisk), kunstsprog (f.eks. esperanto) og dialekter (f.eks. nynorsk) er medtaget, men der er dog nogle mangler.

Se også 
 ISO 639
 ISO 639-1

Eksterne henvisninger 
 ISO 639-1 og ISO 639-2: Codes for the Representation of Names of Languages (hentet 29. oktober 2012) 

639-2
Sprogkode

Sprogkode en entydig kode til angivelse af et sprog.

Sprogkoder kan være hensigtsmæssige i mange sammenhænge og benyttes ofte inden for informationsteknologi.

ISO-sprogkoder 
ISO-standarden ISO 639 lister to sprogkoder på henholdsvis to bogstaver kaldet ISO 639-1 og tre bogstaver ISO 639-2.

ISO 639-1 indeholder 185 sprog i forhold til ISO 639-2 med 495 sprog (status 5. marts 2004).

Mange sprog har mindre forskelle alt efter hvilket land de tales i, hvilket der kan tages højde for ved at kombinere en generel sprogkode med en landekode til en mere specifik sprogkode. Landekoden er på to store bogstaver hentet fra ISO-standarden ISO 3166.

Andre sprogkoder 
Inden for informationsteknologi benyttes ofte forskellige properitære sprogkoder. Der findes blandt andet eksempler på brug af landekoden for telefoner til angivelse af sprog, hvilket ikke er hensigtsmæssigt, da der sagtens kan tales flere sprog inden for samme land og flere lande taler samme sprog.

Kodninger
Identifikatorer
Korsikas befolkning

De oprindelige korsikanere var et iberisk folk. Senere blev der grundlagt etruskiske og græske kolonier. Så kom karthagenienserne til og efter dem romerne. Den romerske periode var meget lang, så lang at korsikansk er en selvstændig efterkommer efter latin, selv om fællesskabet med den toskanske befolkning har betydet, at der er mange ligheder mellem de to italienske dialekter.

Da romerriget brød sammen blev øen invaderet af mange forskellige folkeslag, bl.a. vandalerne. Da araberne havde erobret hele Nordafrika og Spanien, blev Korsika mål for gentagne overfald af maurerne. Disse kampe giver genlyd helt ned i vor tid, hvor sejrstrofæet, det afhuggede "maurerhoved" er blevet et symbol på befolkningens trang til selvstændighed.

Under Pisas og senere Genovas styre var befolkningen langs kysterne plaget af sørøvere. Når boliger, husdyr og afgrøder var ødelagt og fjernet, tog røverne de bedste indbyggere med som slaver. Inde på øen kom de fremmede dog sjældent, og der udviklede sig en selvstændig, korsikansk kultur og livsstil. 

Under genovesernes styre blev der gjort meget for at fremme afkastet fra Korsika. Veje, broer og militære installationer gjorde langsomt øen til en mere givtig provins for Genova. Efter mange oprør gjorde korsikanerne sig til sidst fri og blev selvstændige, men det varede kun kort, nemlig indtil Frankrig havde købt øen af Genova. Så kom en fransk hærstyrke og gjorde en ende på friheden.

Under den franske revolution arbejdede især jakobinerne indædt på at stække og umuliggøre provinsernes selvstændighed for at sikre nationens homogenitet. Denne tro på, at centralisering er svaret på besvær med mindretallene, har forfulgt fransk politik frem til nutiden. Den betød for korsikanerne, at man bevidst bosatte franskmænd fra hovedlandet på øen, samtidig med at man gjorde alt for at undertrykke det korsikanske sprog. Det franske befolkningselement blev yderligere forøget i 1960'erne, da fordrevne kolonister fra Nordafrika blev genhuset på Korsika, sådan at korsikanerne i dag er et mindretal på deres egen ø.

Se også 

Befolkning
Demografi efter land