Никола Михайловски

Никола Стоянов Михайловски е български книжовен и обществен деец, дописен член на Българското книжовно дружество от 1874 г.

Биография 
Роден е през 1818 г. в Елена. Той едно от 9-те деца на Стоян Андроников Михайловски (1780 – 1836) и Юрдана, дъщерята на хаджи Стоян Тодоров от Котел: Стана, Донка, Христо, Стоян (Иларион Макариополски), Михаил, Иван, Никола, Димитър и Тодор. Той е баща на поета Стоян Михайловски и чичо на Димитър Буров. Никола учи първоначално в родния си град, а след това в гимназия в Атина. Вероятно през 1842 или 1843 г. заминава за Москва, където следва в Историческо-филологическия факултет на Московския университет, завършвайки с докторат. Той е един от първите българи, които получават висше образование в Русия. През 1848 г. се връща в Елена, където учителства заедно с Иван Момчилов в класното училище (1848 – 1852). Поканен е за главен учител в Търново (1853 – 1856), Сливен (1857 – 1858) и отново в Търново (1858 – 1961; 1863 – 1867), където развива училището в петкласно и въвежда нови предмети като психология, риторика, поезия и метрика и др. Той поддържа проекта на Дунавския валия Мидхат паша за сливане на българските и турските училища през 1866 г.

През 1863 г. става редактор на вестник „Съветник“ в Цариград. Назначен е за цензор на българските книги. Участник е в Църковно-националната борба. Избран е за представител на Търновска епархия в Църковно-народните събори в Цариград през 1861 и 1871. След Освобождението живее в София. Член е на Върховния касационен съд (1878), депутат (1880 – 1881; 1890 – 1893), подпредседател на Държавния съвет. Директор е на Софийската мъжка гимназия и преподавател по история във Висшето училище.

Той е един от теоретиците на Търновската правописна школа, която застъпва възгледа за етимологичния правопис. Като учител съставя и издава учебници. Превежда главно от гръцки и руски език и е един от най-активните преводачи на учебна и на художествена литература.

Умира на 15 декември 1892 г. в София.

Трудове 
 Исторически изследвания за Охридската и Ипекска архиепископии. Превод Н. Михайловскаго. Цариград, в печатницата на „Македония“, 1869 
 Опровержение на възражението на Великата църква против издадените от правителството проекти за решението на българския въпрос. Превел от първообразното Н. Михайловский. Цариград. В печатницата на „Македония“, 1869 
 Скратение на свещената история, съставена от книгите на ветийа и новийа завет от Г. Генадия. Превод Н. Михайловскаго. Издание второ. Книгопродавница Момчилова и с-ие в Търново. 1869. (Във Виена, у книгопечатн. Л. Сомерова) 
 Последните дни на Помпея от Е. Л. Булвер. Превел Н. Михайловски. Издава Българското читалище в Цариград. Цариград, в печатницата на вестник Македония, 1870
 Ръководство към всеобщата история. Съставил Д. Иловайски. Превел Н. Михайловски. Част първа. Древний мир. Издание първо. Книгопродавница Момчилова и сие в Търново и Русе, 1873. (Във Виена, у книгопечатн. Л. Сомер и друж.)
 Приключенията на Телемаха от Фенелона. Превод Н. Михайловскаго. Издание първо. Издава Българското печатарско дружество „Промишление“. Цариград, в печатницата на Карапетров и друж., 1873 
 Пикильо Алияга или маврите в царуваньето на Филипа III от Евг. Скриба. Превод Н. Михайловскаго. Т. I. Издава Българското печатарско дружество „Промишление“. Цариград, печатница Карапетрови друж., 1875 
 Пикильо Алияга или маврите в царуваньето на Филипа III от Евг. Скриба. Превод Н. Михайловскаго. Т. II. Издава Българското печатарско дружество „Промишление“. Цариград, печатница Карапетрови друж., 1875 
 Тайните на инквизицията. От В. Д. Фереаля. Със забележки от М. де Куендиаса. Превод Н. Михайловскаго. Издават Н. Тодоров и С. П. Газиев. Част първа. Цариград, печатница на О. Кавафиян, 1875
 Тайните на инквизицията. От В. Д. Фереаля. Със забележки от М. де Куендиаса. Превод Н. Михайловскаго. Издават Н. Тодоров и С. П. Газиев. Част втора. Цариград, 1877

Източници 

Български просветни дейци
Български възрожденци
Родени в Елена
Починали в София
Погребани в Централните софийски гробища