alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Черни връх (област Монтана)

Черни връх е село в Северозападна България. То се намира в община Вълчедръм, област Монтана.

География 
Селото се намира на 6 km от Вълчедръм и на 24 km от Лом, по поречието на река Цибрица.
Намира се в равнина между с. Якимово и Вълчедръм.
Населението към 2013 г. е 400 души, с тенденция за смяна на етническия състав от българи - към цигани.
Климатът е изразено континентален, характерен със сухо и горещо лято и студена зима.

Външни препратки 

Села в област Монтана
Населени места в община Вълчедръм
Черногорово (област Хасково)

Черногорово е село в Южна България. То се намира в община Димитровград, област Хасково.

География 
Селото разполага с жп спирка по линията Свиленград-Пловдив-София

История и редовни събития 
Най-голямата забележителност е черквата „Свети Харалампи“ – една от най-старите в България. Св. Харалампий е и празникът на селото, когато се събират семействата и техните приятели.

Друга забележителност е черногорският язовир – използва се за спортен риболов. През 2011 там е уловен 70-килограмов сом.

Първи февруари – Трифон Зарезан – избира се цар на лозето.

10 февруари – Ден на свети Харалампий, патронен празник на селото. Събират се семействата и приятели.

Зажънване – в средата на месец юни, началото на жътвата всяка година. Провежда се ритуал за успешна жътва.

Малка Богородица – осми септември. Традиционен курбан на дървото.

Бележки 

Села в област Хасково
Населени места в община Димитровград
Чернооково (област Добрич)

Чернооково е село в Североизточна България. То се намира в община Генерал-Тошево, област Добрич.

Редовни събития 
Има събор на 9 май

Външни препратки 

Села в област Добрич
Населени места в община Генерал Тошево
Чернооково (област Шумен)

Черноòково е село в Североизточна България, община Върбица, област Шумен.

География 
Село Чернооково се намира на около 42 km югозападно от областния център град Шумен, около 6 km западно от общинския център град Върбица и около 16 km североизточно от град Котел. Разположено и в североизточното подножие на Котленска планина, в историко-географската област Герлово. Надморската височина в центъра на селото при сградата на кметството е около 334 m, а теренът е с преобладаващ слаб наклон на североизток. Климатът е умереноконтинентален. Водите от няколко извора и чешми текат в плитко дере югоизточно покрай селото, вливат се в река Герила и по-нататък – в намиращия се на 9 – 10 km на североизток от Чернооково язовир Тича.

Общинският път през Чернооково, идващ от съседното село Крайгорци, на североизток след село Божурово се разклонява. Лявото разклонение води през село Величка към връзка с третокласния републикански път III-706, а дясното – през село Станянци към връзка с първокласния републикански път I-7.

Землището на село Чернооково граничи със землищата на: село Божурово на север и изток; град Върбица на югоизток и юг; село Крайгорци на запад; село Звездица на северозапад.

История 
Известните сведения за селото са от 1648 г. В османски регистър от това време то е отбелязано под името Карагьозлер с 22 домакинства мюсюлмани.

Селото е в България от 1878 г. То носи името Кàрагьозлер до 1934 г., когато е преименувано на Чернооково. Към Чернооково спадат махалите Седларка (Джами-махле) и Търнане (Даа-махле).

Основното училище „Гео Милев“ в село Чернооково е създадено през 1959 г., когато по решение на Министерство на народната просвета дотогавашното турско основно училище в селото се трансформира в българско основно училище. През 1998 г. основното училище се преобразува, включвайки и началното училище от съседното село Крайгорци.

Народно читалище „Сакар Балкан“ се основава в Чернооково през 1960 г. по инициатива на Огнян Соколов и Искрен Топчиев. Към читалището функционират библиотека, състави за художествена самодейност. Преустановява дейност през 1996 г.

Население 
Числеността на населението на село Чернооково според преброяванията през годините е както следва:

Етническият състав на населението по данните за етническите групи според преброяването на населението през 2011 г. е както следва:

Обществени институции 
Село Чернооково към 2023 г. е център на кметство Чернооково.

В селото към 2023 г. има джамия.

Културни и природни забележителности 
На няколко километра от селото по планина Балкан се намира пещерата Оллуклу пънар.

Източници

Външни препратки 
 Топографска карта, мащаб 1:100000 Картен лист: K-35-042
 Топографска карта, мащаб 1:50000 Картен лист: K-35-042-1 Актуалност 1984 г. Издание 1988 г.
 Източна Стара планина. Географска карта
 Основно училище „Гео Милев“, село Чернооково, област Шумен

Села в област Шумен
Населени места в община Върбица
Чифлик (област Видин)

Чифлѝк е село в Северозападна България, община Белоградчик, област Видин.

География 
Село Чифлик се намира в Западния Предбалкан, на около 4 км югозападно от град Белоградчик и на също толкова – източно от село Праужда. Разположено е в източните поли на централната част на планинския рид Ведерник, в долината на течащата от запад на изток Стакевска река. Надморската височина на площада в центъра на селото е около 344 м.

Белоградчишките скали опасват селото от север към изток на около 2 – 3 км.

Общинският път от село Стакевци минава през село Чифлик до неговата махала (квартал) Извос и от там – по третокласен републикански път осъществява връзката с общинския административен център Белоградчик.

Населението на село Чифлик , наброяващо 493 лица към 1934 г. и 490 към 1946 г., равномерно намалява до 362 към 1965 г., има рязък спад до 203 към 1975 г. и към 2018 г. намалява до 90 лица.

Село Чифлик се намира в район на географското разпространение в Западна България на така наричания торлашки диалект.

История 
Село Чифлик е създадено през 1961 г. при сливането на селата Горни Чифлик и Долни Чифлик, община Белоградчик, Видински окръг.

Културни и природни забележителности 
Намира се в района на красивите Белоградчишки скали. През селото минава чиста планинска река, пълна с риба и раци. Има създадени много екопътеки, които излизат в близкия Балкан. Той е пълен с много дивеч и разнообразни билки. В селото има къщи за селски туризъм.

Редовни събития 
Съборът на селото е на 1 май.

Личности 
В селото е роден революционерът Генади Христов.

Източници

Външни препратки 

Села в област Видин
Населени места в община Белоградчик
Чифлик (област Кърджали)

Чифлик е село в Южна България. То се намира в община Кърджали, област Кърджали.

География 
Село Чифлик се намира в планински район.

Бележки 

Села в област Кърджали
Населени места в община Кърджали
Чифлик (област Ловеч)

Чифлик е село в Северна България, община Троян, област Ловеч.

География 
Село Чифлик се намира в планински район, на 16 км западно от град Троян, при извора на река Бели Осъм. Селото е разположено между резерватите Кашка, Васильов и Козя стена, част от Национален парк Централен Балкан. Климатът е умерен, планински, със сравнително прохладно лято и снежна зима.

История 
Предполага се, че в древността на това място е имало тракийско поселище заради открити керамика и изкуствен могилни насипи. Открита е и стара мина за желязна руда, но не е изследвана обстойно.

Като самостоятелно населено място, Чифлик съществува от края на 19 или началото на 20 век. Преди това е махала на село Бели Осъм.

Религии 
По-голямата част от населението изповядват православно християнство.

Обществени институции 
Кметството е подчинено на община Троян.

Културни и природни забележителности 
В близост се намира резерватът Козя стена, едно от малкото места в Европа, където расте еделвайс. В близост до селото се намира Курортен комплекс Чифлика с голям минерален извор. Има множество хотели с басейни с топла минерална вода.

Личности

Починали 
 Стефан Почеков (1850 – 1876) – поборник от Априлското въстание, убит в сражение край селото.

Външни препратки 
 Радио и телевизия в Чифлик 
 снимки в Чифлик 

Села в област Ловеч
Населени места в община Троян
Чуковец (област Силистра)

Чуковец е село в Североизточна България. То се намира в община Алфатар, област Силистра.

География 
Чуковец е село в област Силистра, община Алфатар. Чуковец се намира на 30 км от Силистра и на 10 км от Алфатар. Населението на Чуковец е 459 души (01.02.2011 г. НСИ).

Източници

Външни препратки 

Села в област Силистра
Населени места в община Алфатар
Чуково (област Габрово)

Чуково е село в Северна България. То се намира в община Дряново, област Габрово.

История 
До 1951 година името на селото е Тъпанари.

Бележки 

Села в област Габрово
Населени места в община Дряново
Чуково (област Кърджали)

Чуково е село в Южна България. То се намира в община Момчилград, област Кърджали.

Забележителности 
 Скално-култов комплекс (Чуково)

Бележки 

Села в област Кърджали
Населени места в община Момчилград
Ябълково (област Хасково)

Ябълково е село в Южна България, област Хасково, община Димитровград, в долината на река Марица, на 14 км западно от Димитровград и на 26 км посока север – северозапад от Хасково
Кмет - Костадин Атанасов (независим)

География 
Има редовно обслужвана железопътна гара на линията №1. В близост до селото, в посока на съседното село Сталево е разположен историческият връх Хасара висок 287,5 m, на който се е намира средновековната крепост Милеона и мегалитът "Кралимаркова стъпка".

История и археология 
На около километър източно от селото, археолози вече четвърта година проучват селищна могила с културни пластове от три епохи – Праистория, Античност и Средновековие. Открити са основите на няколко жилищни сгради, множество ямни структури и интересни предмети от бита на старите обитатели по тези земи. Разкопките се извършват с финансовата подкрепа на НКЖИ, понеже могилата е разположена точно на пътя на жп линията Пловдив – Свиленград, чието разширение предстои.

През 716 г. византийският император Теодосий III Адрамитец сключил мирен договор с българския хан Тервел, който съдържал в клаузите си, че българите имали право законно да владеят областта Загоре с известно нейно разширение, като границата с империята, вече достигала до Милеона в Тракия ( разположен на Хасара между селата Ябълково и Сталево, Хасковско).Според преданията цар Иван Асен II на 9 март 1230 г. от това място ръководи битката при Клокотница. В чест на българската победа на Малкия Хасар царят издига църква носеща името на Свети Четиридесет мъченици.

В намиращото се край селото праисторическо селище от ранния неолит отпреди около 6500 години от палеоорнитолога проф. Златозар Боев са открити костни останки от 5 вида птици – ням лебед (Cygnus olor), 2 неопределени до вид гъски от род Amser, лиска (Fulica atra) и домашна кокошка (Gallus gallus f.domestica). Останките от домашни кокошки (4 индивида) са най-древните в България и доказват наличието на птицевъдство още през ранно-неолитно време по българските земи.

Култура 
 15 юли – празник на селото

Личности 
 Ангел Кукдалев (1879 – 1924), подпредседател на XX ОНС
 Делчо Делчев (1920 – 2007), български партизанин, генерал-майор

Източници

Външни препратки 
 Официален сайт 
 Да кажем „НЕ!“ на изграждането на сметище край село Ябълково
 „Влакът и военните поддържат малките населени места живи“ (статия за селата Шума и Ябълково), Венцислав Жеков, в-к Българска армия, бр. 16419 от 11.08.2006 г.
 Богове, светилища и битки. Хасара - ключът към величието на България - YouTube
 Милеона- история във всеки камък
 Будаи, Т. "Кога се дигне "Св. 40 мъченици", ке се дигне и България : Църквата "Св. 40 мъченици" на Хасара при с. Сталево - ключ към величието на България

Села в област Хасково
Населени места в община Димитровград
Ябълково (област Кюстендил)

Ябълково е село в Западна България. То се намира в община Кюстендил, област Кюстендил.

География 

Село Ябълково се намира в Кюстендилската котловина в подножието на Конявската планина, на 6 км от град Кюстендил, на шосето Кюстендил — София, западно от река Струма. Има много добри природо-климатични условия за развитие на овощарство и животновъдство.

Самостоятелно село от 1946 г., дотогава е махала на село Жабокрът.

Население

История 
Селото възниква около 1866 г. като махала на село Жабокрът под името Кошарите. Селото е основано от преселници от село Долно село, Кюстендилско. От 1946 г. е самостоятелно село, наречено Ябълково. Основен поминък: земеделие и животновъдство. Поради близостта му до Кюстендил, голяма част от жителите му работят в града.

През 1948 г. е учредена всестранна кооперация „Съгласие“.

През 1951 г. е учредено ТКЗС „Т. Д. Лисенко“, което от 1960 г. е в състава на ДЗС – Кюстендил, а от 1979 г. е включено в състава на АПК „Осогово“ – гр. Кюстендил.

Селото е водоснабдено (1966) и електрифицирано (1944), част от улиците са асфалтирани. Има читалище, здравен пункт, поща, детска градина. Строят се множество нови частни и обществени сгради.

Ежедневна автобусна връзка с гр. Кюстендил.

Религии 

Село Ябълково принадлежи в църковно-административно отношение към Софийска епархия, архиерейско наместничество Кюстендил. Населението изповядва източното православие. Между 1995 и 2009 г. е построена църквата „Свети Георги Победоносец“ в центъра на селото, като предстои нейното изографисване.

Обществени институции 
 Кметство на с. Ябълково
 Институт по земеделие

Личности 
 Кирил Кадийски (р. 1947), бългаски писател

Редовни събития 
 26 октомври – Димитровден: празник на селото.

Литература 
 Захариев, Йордан. Кюстендилската котловина, София, изд. БАН., 1963 г., с.228-230;

Външни препратки 
 Официален сайт на Община Кюстендил 
 Радио и телевизия в Кюстендил

Бележки 

Села в област Кюстендил
Населени места в община Кюстендил
Яворово (област Кърджали)

Яворово е село в Южна България. То се намира в община Черноочене, област Кърджали.

География 
Село Яворово се намира в района на Източните Родопи.

Външни препратки 

Села в област Кърджали
Населени места в община Черноочене
Ягодово (област Монтана)

Я̀годово е село в Северозападна България. То се намира в община Берковица, област Монтана.

Редовни събития 
Съборът на селото е на 21 септември.

Външни препратки 

Села в област Монтана
Населени места в община Берковица
Янтра (област Велико Търново)

Янтра е село в Северна България. То се намира в община Горна Оряховица, област Велико Търново.

География 
Гара на жп линията Горна Оряховица-Русе, отстои на 15 минути от гара Горна Оряховица. По линията към Русе, на около 5 минути от гара Янтра е жп спирката на съседното село Крушето.

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Личности 
 Росица Кирилова Костадинова – юрист – изучавала специализиран японски език в „SOKA“ Университет – Токио и YMCA Японско езиково училище– Токио, Япония, както и завършила Правен институт при „WASEDA“ Университет – Токио – предмет – търговско право.

Източници

Външни препратки 
 Снимки от село Янтра

Села в област Велико Търново
Населени места в община Горна Оряховица
Обекти, наречени на Янтра
Янтра (област Габрово)

Янтра е село в Северна България. То се намира в община Дряново, област Габрово.

История 

През XV и XVI век в турските регистри се среща като мюсюлманско село Хадъмлар, по-късно като Адъмово, а след Освобождението и като Фердинандово.

Редовни събития 
6 декември – храмов празник на църквата „Св. Николай Чудотворец“, осветен през 1897 г.

Външни препратки 

Села в област Габрово
Населени места в община Дряново
Обекти, наречени на Янтра
Ясеново (област Бургас)

Я̀сеново е село в Югоизточна България, община Руен, област Бургас.

География
Село Ясеново отстои на около 12 km на север-северозапад от село Руен, 4 km на североизток от село Дъскотна и 4 km на юг от село Билка. Разположено е по южните разклонения в западната част на Камчийска планина, Източна Стара планина. През селото минава общинският път, свързващ общинския център село Руен през селата Добра поляна, Снежа и Ясеново с третокласния републикански път III-208 (Айтос – Провадия) и село Дъскотна. Надморската височина по общинския път при влизането в село Ясеново от запад и при джамията е около 300 m, при пътния разклон за село Речица в източния край – около 328 m, а в южния край намалява до около 255 – 260 m.

Населението на село Ясеново нараства от 460 души към 1934 г. до 568 към 1975 г. (максимум) и през следващите години намалява до 422 души към 2018 г. (по текущата демографска статистика за населението).

При преброяването на населението към 1 февруари 2011 г. от обща численост 468 лица за 7 лица е посочена принадлежност към „българска“ етническа група, за 294 – към „турска“ и за останалите не е даден отговор.

История 
След края на Руско-турската война 1877 – 1878 г., по Берлинския договор селото остава на територията на Източна Румелия. След Съединението, от 1885 г. то се намира в България с името Гердеме. Преименувано е на Ясеново през 1934 г.

Основното училище „Петко Рачов Славейков“ в село Ясеново е преобразувано в начално училище, а през 2007 г. е закрито. Документацията му се съхранява в основно училище „Климент Охридски в село Дъскотна.“

Население

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Религии 
В село Ясеново се изповядва ислям.

Обществени институции 
Село Ясеново към 2020 г. е център на кметство Ясеново.

В село Ясеново към 2020 г. има постоянно действаща джамия.

Културни и природни забележителности 
В селото се намират множество пещери, като най-големи са „Картал кая“, „Сиври кая“ и други.

Спорт 
Има футболен клуб – ФК „Орел“.

Източници

Външни препратки 

Села в област Бургас
Населени места в община Руен
Ясеново (област Стара Загора)

Ясеново е село в Южна България. То се намира в община Казанлък.

География 
Село Ясеново (старото му турско име е Химитли) се намира в равнинен район.

Намира се в полите на Стара планина, на 5 км южно от географския център на България. На 800 m западно от селото е река Лешница.

История 
Около селото има тракийски могили.

Останки от крепости: Момина поляна – на 4 км североизток, Вършитбен камък (Харманкая) – на 2 км северозапад и Асара – на 3 км север.

Преди 3 века селото е било край голям извор, на 1,5 km южно от сегашния център, но поради чумна епидемия е изместено на сегашното си място. До 1878 г. е било изцяло с турско население. На 8 януари 1879 г. откъм Габрово, през Химитлийската пътека, тук слизат руски войски и части на българското Опълчение и нападат и превземат на 9 януари Шейновския укрепен лагер, на 4 km източно от селото. След войната 70% от турците се изселват. Идват българи от Габровско и Карловско. През 50-те години на 20 век идват преселници от Кърджалийско и Смолянско. В селото има Българи – мюсюлмани и християни.

Население 
 Численост
Численост на населението според преброяванията през годините:

Преброяване на населението през 2011 г. 
Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Личности 
  Нойко Златанов, български революционер от ВМОРО, четник на Боби Стойчев

Религии 
В селото има джамия и църква, която е открита на 6 май 2010 г.

Културни и природни забележителности 
 Връх Исполин (1504 м), на 3 часа северно от селото.
 Долината на Каменната река (Каял дере), с каньоноподобна средна част, в източния край на селото.
 Множество скали с форма на хора и животни.
 Пещери в Каял дере и Кисе дере.
 Пещера N7 в Кисе дере, на 1 ч северозапад, е с течащ поток и с хоризонтален входен участък.
 В землището на селото се намира резерватът „Лешница“.

Редовни събития 
Празник на селото – 6 май.

Източници 

Села в област Стара Загора
Населени места в община Казанлък
Ястребово (област Русе)

Я̀стребово е село в Северна България. То се намира в община Русе, област Русе.

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Обществени институции 
 Читалище „Никола Вапцаров“

Източници 

Села в област Русе
Населени места в община Русе
Ястребово (област Стара Загора)

Ястребово е село в Южна България. То се намира в община Опан, област Стара Загора.

Културни и природни забележителности 
Паметник на Даньо Василев
Читалище Марко Ганчев

Външни препратки 

Села в област Стара Загора
Населени места в община Опан
Инеджиро Асанума

Инеджиро Асанума () е японски политик, деец на Японската социалистическа партия.

Роден е на остров Миаке в префектура Токио на 27 декември 1898 г.

Известен е публичните си критики по адрес на Японската либерално-демократична партия, както и по повод пакта за сътрудничество и сигурност между Япония и САЩ. По време на изказване в Пекин нарича САЩ общ враг на китайския и японския народ.

Убит е с меч в Токио на 12 октомври 1960 г. от 17-годишния екстремист Отоя Ямагучи на митинг, предаван по телевизията. Убиецът успява да го удари в стомаха и гърдите, преди намесата на охраната. Асанумо умира на път за болницата.

Фотографът на вестник Mainichi Ясуши Нагао, който успява да се направи снимка при атаката, благодарение на нея става първия чуждестранен фотограф, който получава американската награда „Пулицър“ за „новинарски фоторепортаж“.

Външни препратки 
  Inejiro Asanuma

Социалисти
Японски политици
Жертви на политически убийства
Починали в Токио
Терънс Малик

Терънс Фредерик Малик () е американски режисьор и сценарист. Трите му най-известни филма са: Опасни земи (1973), Райски дни (1978) и Тънка червена линия (1998). За Райски дни Мартин Скорсезе казва, че всеки кадър от филма заслужава да бъде окачен в рамка. Режисьорът Дейвид Гордън Грийн казва, че е вдъхновен именно от Малик.

Биография 
Малик е роден на 30 ноември 1943 г. в Отава, Илинойс. Израства във ферма и работи като земеделски работник преди да започне да учи философия в Харвард. След като завършва там се премества в Модлин Колидж в Оксфордския университет като стипендиант на Роудс, но прекъсва обучението си преди да напише своята дисертация за Мартин Хайдегер поради разногласие със съветника си. Връща се в САЩ и преподава философия в МИТ, като междувременно е журналист на свободна практика.

Филмография

Игрални филми

Източници

Външни препратки 
 
 
 Янко Терзиев, „Киното говори с бога“, рец. за филма „Дървото на живота“, в-к „Капитал“, 2 юни 2011

Американски режисьори
Американски филмови продуценти
Американски журналисти
Възпитаници на Оксфордския университет
Възпитаници на Харвардския университет
Масачузетски технологичен институт
Награди „Сателит“
Личности (Уейко)
Гръцко-турска война

Гръцко-турска война може да се отнася до две войни между Гърция и Турция (или нейния предшественик Османската империя):

 Гръцко-турска война (1897)
 Гръцко-турска война (1919 – 1922)
ВТУ

Съкращението ВТУ може да се отнася за:
 Великотърновски университет „Св. св. Кирил и Методий“ – с това име от 1971 г.
 Висше техническо училище, София – с това име през 1941-1945 г., преименувано на Държавна политехника
 Висше техническо училище „Ангел Кънчев“, Русе – с това име през 1980-1995 г., преименувано на Русенски университет
 Висше транспортно училище „Тодор Каблешков“, София – с това име от 2000 г.
 Висше търговско училище, Варна – с това име през 1920-1938 г., днес Икономически университет
Райгад

Райгад е столицата на царството на Шиваджи. Тя представлява хълмиста крепост в райгадския район на Махаращра.

Райгад е мястото, където Шиваджи е коронован (1674) и където умира през 1680 г.

Gallery 

Сгради и съоръжения в Индия
История на Индия
Исторически столици
Крепости
Махаращра
Априлци (област Кърджали)

Априлци е село в Южна България, област Кърджали, община Кирково.

География 
Село Априлци се намира в планински район – в Източните Родопи.

История 

Села в област Кърджали
Населени места в община Кирково
Баня (област Бургас)

Бáня е село в Източна България, област Бургас, Община Несебър, в близост до град Обзор (Област Бургас). През 2021 г. е включено в общ референдум за преминаване към нова община Обзор, но по-голямата част от участниците в него от селото гласуват против.

География
Баня е разположено в полите на Стара планина на главния път Варна – Бургас и на 7 km от брега на Черно море. Това местоположение и съчетанието на планина и море правят селото привлекателно и предпочитано място. 

Селото се намира на 14 km от град Обзор, на 21 km от курортния комплекс Слънчев бряг, на 27 km от града-музей Несебър, на 57 km от областния център Бургас и на 73 km от Варна.

Точните координати на центъра на село Баня (област Бургас) са: N42.77664 E27.81903 като надморската височина е 190 м. На 6 км от селото се намира природен резерват „Иракли“, който е интересен с живописния си девствен плаж на брега на Черно море, където на самия пясък гнездят редки видове птици. Селото е заобиколено от гъсти, непроходими гори и от поддържани лозови масиви. Планинският и морски климат, както и красивата природа привличат много българи от други краища, но и чужденци. В селото има вече доста англичани, немци и холандци – собственици на имоти.

История 
Населението на село Баня е наследници на българи бежанци от Македония и Мала Азия.

Население

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Религии 
Основната религия на населението на Баня е православието.

Обществени институции 
Училището е построено по времето на Александър Стамболийски (1928 – 1933). По същото време е построена и сградата на кметството на селото. Преди 9 септември селото е било общински център с население повече от 2000 души и е обхващало селата Емона, Приселци и Раковсково.

След Първата световна воина по спогодбата Моллов - Кафандарис става размяна на население между България и Гърция. Така понтийските гърци по Черно море се преселват в Гърция, а тракийски, македонски и малоазийски българи идват по Черноморието, включително и в село Баня. Старата гръцка Баня – т.нар. Палио Баня, се намирала източно от сегашното село и по-близо до брега, но поради турски набези е било преместена. Църквата в селото е най-старата постройка, на приблизително 300 години. А Иракли, където е плажът, всъщност идва от Херакъл.

Кмет е Емил Димитров Огледалов.

Забележителности 
Баня е пресечна точка на полетите на прелетните птици. Изключително разнообразие на редки растителни и животински видове. Регионът е включен в проект „Натура 2000“.

В с. Баня се намира единствения център за спасяване и грижа за костенурки в страната – Геа Челония.

През лятото функционира Йога ретрийт клуб Шамбаня.

Селото е поддържано и добре изглеждащо, далеч от шума на големия град. В летния сезон населението се увеличава.

Редовни събития 
Съборът на село Баня се провежда на 20 юли (Илинден).

Външни препратки 
 bourgas.org

Вижте също 
 Иракли

Източници 

Села в област Бургас
Баня (област Пазарджик)

Баня е село в Южна България. То се намира в община Панагюрище, област Пазарджик.

География 
Село Баня е построено в планински район. То е разположено в Същинска Средна гора, в Бъта-Банската котловина. През селото тече Банска Луда Яна, която се влива в река Панагюрска Луда Яна. Съседни населени места са: гр. Панагюрище (общински център) на 11 км и село Бъта на 4 км (по течението на Банска Луда Яна). На югозапад от селото се намира връх Букова могила (974 м надм. вис.).

История 
Село Баня (Панагюрско) е с богата история. То съществува от времето на траките. Открита е гробница на тракийски владетел, изложба от която може да се види в кметството. Родно място е на вдъхновителя на въстаниците от Априлското въстание Поп Груйо Бански и неговите съратници Атанас Калоянов и Стоян Каролеев.

При избухването на Балканската война в 1912 година двама души от Баня са доброволци в Македоно-одринското опълчение.

Инфраструктура 
В селото има читалище, библиотека, детска градина и основно училище. С изключителната си природа, минералните извори, закрит и открит минерални басейни, хотел, ресторант и механа, село Баня предлага отлични условия за отдих и развлечения. Температурата на минералната вода е 38 - 42 °C, а дебитът ѝ – 20 л/сек.

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав

Преброяване на населението през 2011 г. 
Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Религия 
Населението е християнско – има две църкви и малък параклис със стари и красиви стенописи.

Забележителности 
В центъра е издигнат паметник на поп Груйо Бански. Отворена за посещения е неговата къща музей. По живописна пътека може да се посети местността Калето, където има останки от древноримска крепост. Там по време на османското владичество населението е намирало убежище. Сьщо така има и римски път по който все още се виждат павета. Характерни за землището на селото са стари дъбови и букови гори, рядко срещаният червен камък и стотиците декари с трайни овощни насаждения – вишна и синя слива.

Редовни събития 
 Възстановка „Заклятието на Оборищенци“ – РК „Традиция“ с. Баня – представя Ангел Вранчев
 Тодоровден
 Киноложка изложба с представяне на ловни породи кучета - съдия Митю Точев
 Света троица
 Плувно лято
 Екопътека Дуродан

Личности 
 Родени в Баня
  Иван Груев (1922 – 2002), български лесовъд
  Стефан Амбарски, български революционер от ВМОРО, четник на Иван Наумов Алябака

Бележки 

Села в област Пазарджик
Населени места в община Панагюрище
Балнеологични курорти в България
Белица (област Хасково)

Белѝца е село в Южна България. То се намира в община Любимец, област Хасково.

Културни и природни забележителности 
На 3 км западно от селото, между селата Бисер и Черна могила, отдалече се виждат три големи гористи хълма, известни като „Градището". Средният от тях – „Калето“ е най-високият. Върху него са запазени останки от голяма крепост, опасваща хълма в елипсовидна форма. От двете по-достъпни страни, от север и от юг, са издълбани и по един дълбок ров. Навсякъде личат натрупани ломени камъни от съборените стени. По повърхността се намират обилни фрагменти от раннотракийска (I хил. пр.н.е.), ранновизантийска (V – VI в.) и средновековна (Х – ХIV в.) керамика. В средата на Калето при археологически разкопки през 1986 г. е открита късноантична (VI в.), с баптистерий и средновековна (Х – ХIV в.) черква.

На северния хълм на „Градището“, познат като „Пресвета", са разкрити останки от тракийско селище от 11 – 6 век пр.н.е. В централната му част са открити основи на трикорабна кръстокуполна църква от 5 век или началото на 6 век с размери 11×11 m. В подножието на хълма се намира чешмата „Света Петка“.

Селската църква „Рождество Христово“ е каменна и трикорабна, изградена през 1857 година. Първоначално камбанарията е дървена, а през 1995 година е заменена с нова осемстенна кула на квадратна основа.

Редовни събития 
Сборът на селото се провежда на третия ден на Великден.

Бележки 

Села в област Хасково
Населени места в община Любимец
Белица (област Пловдив)

Белѝца е село в Южна България. То се намира в община Лъки, област Пловдив.

География 
Селото е разположено на левия бряг на река Беличенска, между ридовете Градище и Крушевска планина.

История 
Според местните фолклорни легенди, то носи името на девойката Белиша, която дава живота си по време на османската власт, за да съхрани чисти своята вяра, моминство и род. Населението на селото е българи мохамедани.

Културни и природни забележителности 
В близост до селото се намира Държавната дивечовъдна станция „Кормисош” и ловната резиденция на Тодор Живков. Друг интересен обект за посещение е и вивариума за мечки, в който към момента има ? мечки.

Външни препратки 
 Радио и телевизия в Белица 

Села в област Пловдив
Населени места в община Лъки
Белица (Софийска област)

Белѝца е село в Западна България. То се намира в Община Ихтиман, Софийска област.

География 
Село Белица се намира в Ихтиманска Средна гора. То се състои от 15 махали със своеобразен административен център махала Черковна, наричана още Средищна

История 
Село Белица е образувано през 2001 година с обединяването на селата Средищна, Суевци и Гроздьовци.

Известни личности 
Владимир Зеленгоров (1910 – 1991 г.) – български писател, автор на „Разкази за Смирненски“, „Чудните работи“, „Снежният човек“ и други.

Културни и природни забележителности 
 Надгробен паметник на Васил Икономов в близост до селото. Всяка година около 20 юни анархисти от цялата страна се събират да почетат паметта му.

Галерия

Източници 

Села в Софийска област
Населени места в община Ихтиман
Борово (област Благоевград)

Бо̀рово е село в Югозападна България, област Благоевград, община Гоце Делчев.

География
Село Борово се намира в Неврокопската котловина в близост до град Гоце Делчев. В селото има църква на Българската православна църква „Събор на Свети двандесет апостоли“. В Долно Борово има църква на БПЦ „Рождество Богородично“ и църква на Българската православна старостилна църква „Света Троица“.

История 
Борово е носило името Чам чифлик до 1937 г. През периода 1937 – 1943 г. се казва Борово, в 1943 г. е прекръстено на Горно Борово, а в 1944 г. е възстановено името Борово.

В „Етнография на вилаетите Адрианопол, Монастир и Салоника“, издадена в Константинопол в 1878 година и отразяваща статистиката на мъжкото население от 1873 година Йени чифлик (Yéni-tchiflik) е посочено като село с 30 домакинства и 125 жители българи.

Според статистиката на Васил Кънчов („Македония. Етнография и статистика“) в края на XIX век в Нов чифлик живеят 65 души, всички българи-християни.

При избухването на Балканската война един човек от Нов чифлик е доброволец в Македоно-одринското опълчение. След Междусъюзническата война селото остава в България.

Население

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Личности 
Родени в Борово
  Неделчо Иванов (1890 – ?), македоно-одрински опълченец, 1 рота на 14 воденска дружина

Събития 
Съборът на селото е на 30 юни.

Бележки 

Села в област Благоевград
Населени места в община Гоце Делчев
Борово (област Пловдив)

Борово е село в Южна България. То се намира в община Лъки, област Пловдив.

География 
Село Борово се намира в планински район.

История 
В миналото селото е населявано само от турци, които по-късно се изселват в Турция и продават имотите си. Голяма част от тях са купени от хора от село Момчиловци. Те построяват църква в селото.

Културни и природни забележителности 
Близо до селото (7 км) се намира манастирът Св. Троица – разположен на връх Кръстов (1418 м) и оттам е придобило публичност като Кръстова гора. Има поверие, че на този връх грузински монаси от Бачковски манастир са заровили част от кръста Господен, който са откупили от султана в Цариград.

В близост (на около 14 км) се намира единственият развъдник на кафява мечка в България.

Селото е китно, спокойно, хората са мили и доверчиви.

Редовни събития 
Празникът на селото се чества всяка първа събота на септември (около 6-то число). Цял ден има надпявания, гостите и жителите на селото празнуват на мегдана и хапват вкусен курбан и родопски ястия. Запазено е традиционното българско гостоприемство – никой не се връща дори и случайните преминаващи.

Села в област Пловдив
Населени места в община Лъки
Борово (област Стара Загора)

Борово е село в Южна България, област Стара Загора, община Стара Загора.

Източници 

Села в област Стара Загора
Населени места в община Стара Загора
Брезово (област Велико Търново)

Брезово е село в Северна България.
То се намира в община Елена, област Велико Търново.

География 
Село Брезово се намира в планински район.

Външни препратки 
 Сайт на община Елена

Села в област Велико Търново
Населени места в община Елена
Българи (област Габрово)

Българи е бивше село в Северна България, присъединено към село Млечево, община Севлиево, област Габрово.

География 
Село Българи се намира в планински район.

История 
 От 23 март 2013 г. село Българи е присъединено към Млечево.

Население

Бележки

Външни препратки 

Исторически села в област Габрово
Населени места в община Севлиево
Джанет Лий

Джанет Лий () е американска актриса, носителка на награда „Златен глобус“ и номинирана за „Оскар“. Известна е с ролята си във филма на Алфред Хичкок – „Психо“. От 1960 г. има звезда на Холивудската алея на славата.

Биография 
Родена е на 6 юли 1927 г. в Мърсед, Калифорния.

От 4 юни 1951 до юни 1962 г. е омъжена за актьора Тони Къртис. Дъщеря им Джейми Лий Къртис също е актриса.

Джанет Лий умира на 77-годишна възраст на 3 октомври 2004 г. от васкулит.

Избрана филмография

Източници

Външни препратки 

 
 

Американски актриси
Американски театрални актьори и актриси
Американски певици
Носители на Златен глобус
Личности (Мърсед - Калифорния)
Починали в Бевърли Хилс
Васил Левски (област Търговище)

Васил Левски е село разположено в община Търговище, област Търговище.

География 
Селото е разположено на 5 километра източно от град Търговище.

История 
Старото име на селото е Явашево. На практика към 02.2015 г. в интернет няма друга историческа информация за това село.

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Култура 
 Църква „Свети Илия“ – построена през 1923 година

Източници

Външни препратки 
 Местоположение на селото в Уикимапия

Села в област Търговище
Населени места в община Търговище
Обекти, наречени на Васил Левски
Васил Левски (област Силистра)

Васил Левски е село в Североизточна България. То се намира в община Алфатар, област Силистра.

География 
Васил Левски е село в област Силистра, община Алфатар. Васил Левски е на 14 км от Алфатар и на 34 км от Силистра. Населението на селото е 97 души (1 февруари 2011 г., НСИ).

Външни препратки 

Села в област Силистра
Населени места в община Алфатар
Обекти, наречени на Васил Левски
Върбица (област Враца)

Върбѝца е село в Северозападна България. То се намира в община Враца, област Враца.

География 
Селото е разположено на 30 километра североизточно от град Враца в подножието на веригата Веслеца.

История 
Историята на селото е древна. Първобитният човек /живял в пещерите до рекичката Бриша/, траки, римляни, славяни и прабългари от които се намират редица артефакти на много места в землището на селото, доказват постоянният интерес на различните хора към природните ресурси и географското местоположение на Върбица. Много легенди се предават от поколение на поколение, особено такива свързани с османската власт. Една от тях е легендата за Ваца „Бесната“, разсказана от майка ми Пенка Илиева /учителка/, която на свой ред я е научила от прадядо си Спас Ореля.

По турско почти навсякъде в България са действали дружини от хайдути – закрилници на народа и сиромашта. Такива е имало и в горите около с. Върбица. Неин член, отначало като ятак, а сетне и като войвода е била и Ваца /Иванка/ Бесната. Ваца била от рода Люлковци. Висока, красива и смела мома. Облечена по мъжки с червен пояс и калпак, с бели навой на краката от които се подавали дръжките на ножове, тя всявала респект у всеки, който я видел.

Дошли турците да събират данъка в общината. Много от селяните били бедни, а и годината се случила лоша, мнозина не смогнали да се издължат. Турците ги затворили в мазата и ги подложили на изтезания. Вой, писък, плач на молещи се жени и деца огласяли селото. Турският бирник доволно седял кръстосал крака в общината, ядял мазни баници и печени пилета, подсуквал мустак и се радвал на властта си. Внезапно отвън се разнесли гърмежи, настанала олелия и „Вай Аллах“ от заптиетата. В стаята нахълтала Ваца с пищов и нож в ръка. Турчинът замръзнал. Тя хвърлила в краката му валчест камък, забила ножа си до него и заповядала: „Одери този камък!“. „Ама как се дере камък, той няма кожа?“ – с попукани устни прошепнал гаджалина. „А как искаш да вземеш пари от сиромаси, като ги нямат?“ – отговорила му Ваца. „Веднага да пуснеш селяните, и да се пръждосваш от селото и повече кракът ти да не е стъпил тук!“

Така Ваца войвода оттървала селото от данъци и спасила сиромасите от османското владичество.

Редовни събития 
Съборът на Върбица е на 16 май.

Външни препратки 

Села в област Враца
Населени места в община Враца
Върбица (област Плевен)

Върбѝца е село в Северна България. То се намира в община Плевен, област Плевен.

География 
Върбица е село в Плевенска община, 12 километра североизточно от град Плевен. Разположено е в централната част на Дунавската хълмиста равнина, в северните склонове на Плевенските височини, на височина около 200 метра. Умерено континентален климат. Тъмносиви горски почви. В околностите на Върбица има няколко находища от огнеупорни глини – „Чучурът“, „Сухият кладенец“, „Суха Върбица“ и „Дрянът“. Глините са привързани към сарматски континентално-блатни скали и имат сравнително различен минерален и химичен състав.

История 
В североизточния край на село Върбица има следи от праисторическо селище. През 1930 и 1965 година са открити две големи колективни находки от бронзовата епоха – сечива (кухи брадви, сърпове и брадва „унгарски тип“), връх на копие, гривна на фрагмент от меч. В местността „Суха Върбица“ има останки от старо селище. Върбица се споменава за пръв път в турския регистър от 1430 година. На днешното място е от първата половина на XIX век. През руско-турската освободителна война 1877 г. – 1878 г., при обсадата на Плевен, във Върбица е била Главната квартира на румънските войски.

Религии 
До Освобождението в селото няма църква, а населението се е черкувало в съседните села и в Плевен. През 1899 г., започва изграждането на църквата „Въведение Богородично“, завършена напълно през 1903 г. Жителите са източноправославни християни.

Редовни събития 
Събор на селото (сбор, „збор“): на 7 май всяка година.

Личности 
 Пенчо Линов (известен с псевдонима си Пелин Пелинов) -  български писател и драматург.
 Цоню Ангелов Вълков – мотоциклетист, роден на 1 юни 1909 г. в селото.

 Светлин Русев - художник

Кухня 
Традиционна кухня: печено агне в пещ, пълнени чушки с кайма, зелена салата, боб чорба.

Общество 
В село Върбица основен поминък е земеделието. Има селскостопанска кооперация, която под аренда обработва земите на жителите и им изплаща рента в края на годината. Напоследък кооперацията работи с все по-съвременни селскостопански машини.

Източници 

Села в област Плевен
Населени места в община Плевен
Габрово (област Кърджали)

Габрово е село в Южна България. То се намира в община Черноочене, област Кърджали.

География 
Село Габрово се намира в района на Източните Родопи.

Външни препратки 

Села в област Кърджали
Населени места в община Черноочене
Габрово (област Благоевград)

Га̀брово е село в Югозападна България. То се намира в община Благоевград, област Благоевград.

География 
Село Габрово се намира в източните склонове на планината Влахина, близо до границата със Северна Македония.

История 
Селото е наричано в миналото Българско Габрово, за да се различава от намиращото се от другата страна на Влахина помашко село Габрово (днес на територията на Северна Македония), наричано Турско Габрово.

В 1891 година Георги Стрезов пише за селото:

По време на Балканската война в 1912 година 3 души от Габрово се включват като доброволци в Македоно-одринското опълчение.

Население 
Към 1900 година според известната статистика на Васил Кънчов („Македония. Етнография и статистика“) населението на селото брои 480 души, всичките българи-християни.

Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Религия 
В селото има късносредновековна църква „Свети Георги“, която се намира на десния бряг на река Габровска, в махалата Чандревица. В Самарджийската махала в 1905 година е построен храмът „Свети Иван Рилски“.

Личности 
Родени в Габрово
  Иван Костадинов Якимов - Якимата (? - 1873), български революционер, обесен в София след Левски

Починали в Габрово
  Атанас Ташков Бямов, български военен деец, подпоручик, загинал през Междусъюзническа война
  Борис Сугарев (1878 -1903), български революционер от ВМОК
  Гьошо Кьосев, български революционер от Тушин, убит при Габрово
  Димитър Милев (1882 – 1903), български военен и революционер
  Софроний Стоянов (1871 – 1903), български военен и революционер, войвода на ВМОК

Бележки 

Села в област Благоевград
Населени места в община Благоевград
Гълъбово (област Благоевград)

Гъ̀лъбово е село в Югозападна България. То се намира в община Белица, област Благоевград.

География 
Село Гълъбово се намира в планински район.

История 
До 1955 година селото е махала на Бабяк. До 1982 година името на селото е Гольово.

Население

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Източници 

Села в област Благоевград
Населени места в община Белица
Гълъбово (област Пловдив)

Гълъбово е село в Южна България. То се намира в община Куклен, област Пловдив.

География 
Село Гълъбово се намира в планината Родопи на 14 км от град Пловдив. За селото може да се мине през село Марково или през селата Браниполе и Белащица или по асфалтирания път през село Куклен и Кукленския манастир. В близост до с. Гълъбово е имало кале; сега тази местност се нарича Градището.

История 
Църквата на село Гълъбово, наречена на името на св. Архангел Михаил, е построена през 1865 г. В изграждането ѝ са помагали всички от селото, като най-голям принос за строежа има родът Арнаудови. Около селото се намират девет параклиса, които го обграждат в кръг. Разказва се, че преди доста години в селото върлувала тежка болест. Тогава една възрастна жена сънувала, че трябва да се обгради селото с параклиси, за да отшуми болестта. Светците-патрони на параклисите са св. Георги, св. Петка (до този параклис се намира аязмо с лековита вода и носи същото име), св. Илия, св. Димитър, св. Божик, св. Неделя, св. Богородица, св. Никола, св. Влас.

Селото носи името на Никола Гълъбов. Той е роден в Гълъбово (по онова време наричано Ново село) на 4 май 1882 г. Завършва Пловдивската мъжка гимназия, където става убеден привърженик на социализма. Учи право в Софийския университет „Св. Климент Охридски“ от 1909 г. до 1914 г. с прекъсване поради участие в Балканската война, където е ранен и инвалидизиран. През Първата световна война е военнополеви прокурор. След войната работи като адвокат.

Става първият кмет на Пловдив от комунистическа партия. Поради разногласия в централната власт управлението му продължава по-малко от три месеца: от 30 декември 1919 г. до 15 март 1920 г. Разстрелян е в местността Кемера заедно с други социалисти без съд и присъда на 27 септември 1923 г. след потушаването на Септемврийското въстание.

Редовни събития 
Всяка година на Илинден в с. Гълъбово се дава курбан и става събор.

Села в област Пловдив
Населени места в община Куклен
Гълъбово (област Смолян)

Гълъбово е село в Южна България. То се намира в община Баните, област Смолян.

География 
Село Гълъбово се намира в Родопите, Смолянска област, община Баните. Разположено е в североизточната част на Смолянска област и част от община Баните. Селото се намира на 12 км от общинския център – Баните, на 64 км от Смолян, на 140 км от Пловдив, на 70 км от Кърджали. Надморската му височина е в границата от 400 до 1309 м. Климатът се характеризира с умерено прохладно лято и умерено студена, слънчева зима.

През селото минава и екопътека към Дяволския мост, която е дълга около 12 км и минава през поредица природни забележителности, за да стигне до Дяволския мост, където свършва маршрутът. Тя преминава през югоизточната част на село Гълъбово. Марушрутът минава и през една от най-старите къщи в село Гълъбово – къщата на Гълъб Латев Илъков. Намира се в южната част на селото. Тя е най-старата къща, запазена от XIX век в родопския край. Къщата представлява интерес с архитектурата си и своята издръжливост на напора на времето. В нея са скрити тайни от три столетия. Не е подлежала на реставрации и ремонти, най-вероятно заради градежа си – каменна зидария, укрепена с така наречените „кьошеци“ (дървени греди, поставени хоризонтално). Имотът е заграден с каменен дувар, така наречената „грамада“. Покривът е от плоски камъни – „тикли“, типичен за родопската къща. След като се насладите на тази забележителна постройка, продължавате към крайната си цел – Дяволския мост. Също така има изградени – беседка, огнище, няколко чешми и дървени пейки с маси, за отдих и почивка на туристите.

Религии 
Изповядваната религия в селото е ислям, но има и християни, които са малко на брой.

Външни препратки 
 www.gulubovo.com

Бележки 

Села в област Смолян
Населени места в община Баните
Добрич (област Ямбол)

Добрич е село в Югоизточна България. То се намира в община Елхово, област Ямбол.

Външни препратки 

Села в област Ямбол
Населени места в община Елхово