alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Филипово (област Благоевград)

Фѝлипово е село в Югозападна България. То се намира в община Банско, област Благоевград.

География
Село Филипово се намира в планински район. То се намира на 1 километър от пътя, свързващ град Добринище с град Гоце Делчев, като отбивката е при село Места. Целият път между Филипово и Осеново (5 – 6 километра) е съпроводен от интересни скални образувания.

История 
В списък на селищата и броя на немюсюлманските домакинства в част от вилаета Неврокоп от 16 ноември 1636 година село Долне Филиб е посочено като село, в което живеят 24 немюсюлмански семейства, а в село Горне Филип – 36 немюсюлмански домакинства. В списък на селищата и броя на немюсюлманските домакинства във вилаета Неврокоп от 13 март 1660 година село Долне Филип е посочено като село, в което живеят 6 немюсюлмански семейства.

В XIX век Филипово е смесено мюсюлманско и християнско село в Неврокопска каза на Османската империя. Църквата „Успение Богородично“ е от 1867 година. В „Етнография на вилаетите Адрианопол, Монастир и Салоника“, издадена в Константинопол в 1878 година и отразяваща статистиката на мъжкото население от 1873 година, Филипово (Philippovo) е посочено като село с 50 домакинства, 80 жители помаци и 70 жители християни.

В 1889 година Стефан Веркович („Топографическо-этнографическій очеркъ Македоніи“) отбелязва Филипову като село с 20 български и 30 турски къщи.

В 1891 година Георги Стрезов пише за селото:

Съгласно статистиката на Васил Кънчов към 1900 година Илпово (Филипово) е смесено българо-мохамеданско и християнско селище. В него живеят 280 българи-мохамедани и 120 българи-християни в съответно 35 и 15 къщи.

Население

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Личности 
 Ариф Мустакли – агроном, един път народен представител от ДПС и заместник-областен управител на Благоевградска област от СДС;

Бележки 

Села в област Благоевград
Населени места в община Банско
Филипово (област Хасково)

Филипово е село в Южна България. То се намира в община Тополовград, област Хасково.

География 
Селото се намира в ниските източни части на Сакар, между селата Радовец и Присадец, на двата бряга на река Филиповска. Отдалечено е на 3 км от мястото, където река Тунджа става гранична река с Турция. Разположено е сред хълмист обезлесен терен, подходящ за дребно животновъдство и лозарство. От селото се вижда крепостта Маточина.

История 
Преди Освобождението селото се е наричало Хамидие Татар кьой, за да се отличава от съседното по-голямо село Татар кьой. През 1899 година Татар кьой е преименувано на Константиново. Оттогава днешното село Филипово се е наричало само Татар кьой до 1934 година, когато е преименувано на Филипово.

Религии 
Населението на Филипово е християнско. В селото се изповядва православие и католицизъм (Източен обред) и съответно има две църковни сгради - православна и католическа (след Междусъюзническата война тук се заселват бежанци от Акбунар и други населени места от Одринската кааза).

Бележки 

Села в област Хасково
Населени места в община Тополовград
Фотиново (област Кърджали)

Фотиново е село в Южна България. То се намира в община Кирково, област Кърджали.

География 
Село Фотиново се намира в планински район.

Културни и природни забележителности 
 Чатал кая (в превод от турски – „Раздвоената скала“) – мегалитен комплекс, според Ана Радунчева активно ползван още в неолита.

Села в област Кърджали
Населени места в община Кирково
Хаджидимитрово (област Ямбол)

Хаджидимитрово е село в Югоизточна България. То се намира в община Тунджа, област Ямбол.

Бележки 

Села в област Ямбол
Населени места в община Тунджа
Обекти, наречени на Хаджи Димитър
Хаджидимитрово (област Стара Загора)

Хаджидимитрово е село в Централна България. То се намира в община Казанлък, област Стара Загора. Населението му е .

География 

Хаджидимитрово е разположено на 367 м надморска височина в северната част на Казанлъшката котловина, на 7 км северозападно от центъра на град Казанлък. Землището на селото има площ 9,752 км² и граничи със землищата на Шипка на север, Крън на изток, Копринка на юг и Шейново на запад.

История 

Археологът Петър Детев споменава за праисторическо селище близо до селото, но няма никаква друга информация.

Старото име на селото е Секеречево. През 1934 година е преименувано в чест на българския революционер Хаджи Димитър.

Население 
 Численост
Численост на населението според преброяванията през годините:

Преброяване на населението през 2011 г. 
Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Управление 
В селото има кметство което е отговорно за управлението.

Кметство Хаджидимитрово е свързано към община Казанлък. Отговорен от управлението
е кметът. През последните години се вижда не добро развиване на еврофондовете и
усвояване на средства

Икономика

Инфраструктура 

През селото преминава общински път, който го свързва със съседните селища Крън и Шейново. В Крън той има връзка с Републикански път I-5, а в Шейново – с Републикански път III-5601.

В селото действа общинско Основно училище „Св. Паисий Хилендарски“.

Образование 
Първите данни за образованието в Хаджидимитрово датират от 1883 г., когато е отрито началното училище. Тогава селото се казва Секеречево. Като първи учител е назначен Тоньо Златев Тонев, завършил прогимназия в съседното село Шипка. През следващата година се наема и втори учител – Георги Радев от Шейново. Учебните помещения са били наети в къщата на Кула Айша.

Поради нарастващата нужда от помещения се подема инициатива за построяване на ново училище. Закупува се 1 декар място (в близост до къщата на Христо Матев Паташев) и там през 1886 г. се построява новото училище с четири класни стаи. Първите години са трудни. Два пъти училището е затваряно – през 1884/1885 г., поради избухването на Сръбско-българската война, както и през 1912/1913 г. заради мобилизация на учителите в Балканската война.

През 1960/1961 г. в село Хаджидимитрово се открива прогимназия. Старата училищна сграда се оказва тясна да побере големия брой ученици и се замисля строеж на ново училище. През 1964 под директорството на Славка Ватралова чрез възлагане по типов проект започва строежа на нова училищна сграда. На 15 септември 1965 г. новото училище отваря врати. Учебната 1965/1966 година започва в новата училищна сграда, която се ползва и до днес.

Култура 

В центъра на селото е издигнат паметник в чест на жителите, загинали през Втората световна война.

Празникът на селото е на 24 май. Местното училище „Св. Паисий Хилендарски“ и читалище „Звезда-1918“ организират тържества.

Източници 

Села в област Стара Загора
Населени места в община Казанлък
Обекти, наречени на Хаджи Димитър
Храброво (област Варна)

Храброво е село в Североизточна България. То се намира в община Провадия, област Варна. Старото му име е Фете кьой („Завоювано село“).

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав

Преброяване на населението през 2011 г. 
Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Източници 

Села в област Варна
Населени места в община Провадия
Храброво (област Добрич)

Храброво е село в Североизточна България. То се намира в община Балчик, област Добрич.

География 
Храброво е разположено на северозапад от град Балчик, между селата Одърци, Ляхово и Карвуна.

История 
В местността Отлу бурун, югоизточно от Храброво е съществувало тракийско скално светилище, което се датира от края на късната бронзова епоха. Предполага се, че в светилището е практикуван соларният култ. През последните векове от 1 хилядолетие пр.н.е. религиозно-култовият център в Отлу бурун престава да функционира, но през късноримската епоха в този район и на запад, към днешното село Храброво се развива голямо неукрепено селище.

Старото име на селото е Хамзалар. Преименувано е през юни 1942 година.

В 1985 година Храброво има 168 жители

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав

Преброяване на населението през 2011 г. 
Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Личности 
 Проф. Панайот Щерев, български аграрен икономист
 Проф. д.и.н. Калю Донев, дългогодишен ректор и настоящ преподавател в Икономически университет-Варна

Източници 

Села в област Добрич
Населени места в община Балчик
Христовци (област Велико Търново)

Христовци е село в Северна България. То се намира в община Елена, област Велико Търново.

География 
Село Христовци се намира в планински район.

Бележки

Външни препратки 

Села в област Велико Търново
Населени места в община Елена
Христовци (област Габрово)

Христовци е село в Северна България. То се намира в община Трявна, област Габрово.

География 
Село Христовци се намира в планински район.

Бележки

Външни препратки 

Села в област Габрово
Населени места в община Трявна
Хърсово (област Благоевград)

Хъ̀рсово е село в Югозападна България. То се намира в община Сандански, област Благоевград.

Население

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

География 
Село Хърсово се намира в Санданско-Петричката котловина в югозападното подножие на Пирин планина. Климатът е преходносредиземноморски с летен минимум и зимен максимум на валежите. Средната годишна валежна сума е около 520 mm. През землището на селото тече Мелнишката река. В Хърсово се отглеждат към 1200 декара лозя, произвежда се качествено вино. В землището на селото са разположени винарска изба „Хърсово“, винарска изба „Вила Мелник“, новостроящият се комплекс „АЯ Естейт“ и други. Има развито животновъдство и млекопреработка.

История 
През XIX век Хърсово е изцяло българско и се числи към Мелнишката кааза на Османската империя. Църквата „Свети Атанасий“ е от 1860 година и е построена на най-високата част на селото. В „Етнография на вилаетите Адрианопол, Монастир и Салоника“, издадена в Константинопол в 1878 година и отразяваща статистиката на мъжкото население от 1873 година, Големо Хърсово (Golémo Hërsovo) е посочено като село с 87 домакинства и 310 жители българи, а Малко Хърсово (Malo Hërsovo) – с 11 домакинства и 38 българи.

В 1891 година Георги Стрезов пише за селото:

Съгласно статистиката на Васил Кънчов („Македония. Етнография и статистика“) към 1900 година в селото живеят 582 души, всички българи-християни. Според статистиката на секретаря на Българската екзархия Димитър Мишев („La Macédoine et sa Population Chrétienne“) в 1905 година християнското население на селото (Hirsovo) се състои от 720 българи екзархисти. В селото има 1 начално българско училище с 1 учител и 42 ученика.

През 1913 година по време на Междусъюзническата война селото е завзето от гръцката армия, а 100 къщи са опожарени.

През 1932 година в Хърсово е основана лозарска кооперация „Мелнишка лоза“. Към 1935 г. тя има 56 членове.

Личности 
 Родени в Хърсово
  Атанас Василев Ангелов (1920 - ?), български комунист, отговорник на РМС за Светиврачко през 1941–1944 г., заместник-политкомисар на Алиботушката партизанска чета
  Борислав Владиков (р. 1934) български поет, белетрист и драматург
  Димитър Г. Алексиев, македоно-одрински опълченец, 24-годишен, самарджия, ІV отделение, 3 рота на 13 кукушка дружина
  Димитър Стаменов (1862 – 1939), български революционер и просветен деец
  Костадин Щерков (1882 – 1939), български революционер и просветен деец
 Починали в Хърсово
  Константин Деспотов (1864 - 1932), български медик, кмет на Сяр по време на Първата световна война
  Мицо Велев, доброволец в четата на Иван Атанасов – Инджето през Сръбско-българската война в 1885 година

 Свързани с Хърсово
  Валентин Караманчев (1932 - 2022), български писател

Бележки 

Села в област Благоевград
Населени места в община Сандански
Хърсово (област Шумен)

Хърсово е село в Североизточна България. То се намира в община Никола Козлево, област Шумен.

География 
Хърсово се намира на около 40 км североизточно от Шумен. Граничи със селата Крива река, Ружица, Каравелово и Красен дол. Разположено е върху високо издигната и силно пресечена част от Лудогорието, по западния склон на възвишението Станата. Теренът между реките Канъгьол и Хърсовска се отличава с къси и тесни ридове, насочени на североизток и северозапад. Освен котловинния релеф, отличителен белег на физикогеографския облик на селото е богатството на широколистни гори и плодородни почви.

История и археология 
В околностите на селото са описани десет обекта - тракийско и средновековно селище, антично селище, средновековно селище, два тракийски некропола, три могили, пещ за топене на желязо, както и селище с неизяснена датировка.

През 1962 г. в околностите на Хърсово, случайно са открити два гроба с трупополагане, които са отнесени към археологическия период на средновековието. От гробния инвентар на единия в Историческия музей в Шумен постъпва желязно ножче, бронзова обеца, украсена с кухи сфери и две сребърни гривни. Счита се, че тези находки са сред най-представителните женски накити, свързани с дохристиянската култура на Дунавските българи.

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав

Преброяване на населението през 2011 г. 
Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Културни и природни забележителности 
В селото има православен храм „Св. Параскева“ построен през 1886 г. В добро състояние е. Свещеник на селото е прот. Андрей Стефанов от гр. Нови пазар.

Читалището се казва „Пробуда“. Построено е през 1909 година. Разполага с богат фонд от книги.

Най-посещаваната местност се казва „Чибуклията“ – има голяма чешма с лековита вода.

Източници 

Села в област Шумен
Населени места в община Никола Козлево
Цар Асен (област Пазарджик)

Цар Асен е село в Южна България. То се намира в община Пазарджик, област Пазарджик.

В селото има една библиотека и две заведения. Преди е имало и детска градина, но вече е затворена.

География 
Село Цар Асен се намира в Южен Централен Регион на България. Намира се в област Пазарджик, община Пазарджик.

Надморското равнище е 300 – 499 m. Близо до него се намира и рудник.

Разстоянието до столицата е 90.366 km. Площ на Село Цар Асен е 15.549 km² (НСИ), а населението е 373 жители (през 01/01/2007 – НСИ).

История 
Старото име на селото е Караплии.

Религии 
Православна

Културни и природни забележителности 

Местността е осеяна от множество горички и извори, чешмите с чиста изворна вода се ползват за напояване на добитък както и за питейни нужди. На територията на селото има два язовира: „Бяло Дере“ и „Азмъка“ чрез които се развива рибовъдството в района. Земите около селото се обработват със стопанска цел. В центъра на селото има паметник на загиналите през войните. В селото живеят няколко семейства от Кралство Англия. Има православна църква от 1921 година. Построена е с общи усилия на част от видните цар-асенци. ЖП линията Пловдив - Стрелча - Панагюрище минава близо до село Цар Асен. При откриването на същата с влак е преминал цар Борис III.

Редовни събития 
Всяка година на 1 ноември се провежда събор.

Външни препратки 
 Село Цар Асен в „Guide-Bulgaria.com“

Села в област Пазарджик
Населени места в община Пазарджик
Цар Асен (област Силистра)

Цар Асен е село в Североизточна България. То се намира в община Алфатар, област Силистра. Попа, който кръщава Бойко Борисов живее в селото и е издигнал имение, което заема половината от селото. Преди да избухне Априлското въстание, в селото въстава местното население в известното Мартенско въстание и по негов модел избухва Френската революция. Предводители са Филип и Тотьо. Селото е модерно  и европейско и жителите са толерантни към всякакви етноси и култури освен към шведите.

География 
Село Цар Асен се намира на 27 км от Силистра и на 7 км от Алфатар. Населението на селото е 130 души (01.02.2011 г. НСИ). Намира се на километър южно от пътя Шумен- Силистра. Хълмист и равнинен терен с надморска височина около или под 200 м. Плодороден чернозем – отглеждат се почти всички растителни видове, характерни за тези ширини. Предимно земеделски район със земя основно 3, 4 и 5 категория. Екологично чист район. Населението е изцяло българско.

История 
През 1032 или 1036 година печенегите опустошават и разрушават Дръстър и средновековните селища в района на днешните Цар Асен, Скала и Одърци. Вероятно местното българското население напуска земите си, в които се нас­таняват печенезите.

В селото е построена една от най-интересните в региона турски чешми.

През периода на румънско господство над Добруджа през 1929 година в селото e регистриран инцидент между румънски колонисти и местни жители-българи.

Със заповед на МЗ № 2191/обн. 27 юни 1942 г. селото се преименува от Цар Асен на Цар Асеново.

Източници 

Села в област Силистра
Населени места в община Алфатар
Царевец (област Добрич)

Царевец е село в Североизточна България. То се намира в община Добричка, област Добрич.

География 
Селото се намира на 12 km от Добрич и 15 km от Генерал Тошево.

История 
Старото име на селото е Каралес (Каралец, Каралез), кара означава черно а лес – гора, т.е. Черна гора.
По тази земя се заселил един турчин до каралес чешма, днес намираща се в с. Ст. Караджа.

 Религията е Християнство.

 Кметство с. Царевец
 Народно Читалище „Просвета“
ЦДГ
птицекомбинат с. Царевец
ТКЗС
ресторант

Редовни събития 
Празникът на селото е Гергьовден, всички жители се събират на центъра.

Външни препратки 

Села в област Добрич
Населени места в община Добрич-селска
Царевец (област Кърджали)

Царевец е село в Южна България. То се намира в община Кърджали, област Кърджали.

География 
Село Царевец се намира в планински район.

Бележки 

Села в област Кърджали
Населени места в община Кърджали
Царевци (област Търговище)

Царевци е село в Североизточна България. То се намира в община Омуртаг, област Търговище.

Външни препратки 

Села в област Търговище
Населени места в община Омуртаг
Цацаровци (област Смолян)

Цацаровци е село в Южна България. То се намира в община Златоград, област Смолян.

География 
Село Цацаровци се намира в планински район. Разположено е в землището на село Фабрика.

Бележки 

Села в област Смолян
Населени места в община Златоград
Цацаровци (Софийска област)

Ца̀царовци е село в Западна България. То се намира в Община Драгоман, Софийска област.

География

История

Население 

В България за организирано събиране на данни за населението може да се говори след Освобождението от 1878 г. Първото преброяване на населението в Княжество България е проведено през 1880 г. До края на XIX век са извършени още две преброявания – 1887 и 1892 г. Към 31 декември 1900 г. се провежда преброяване на населението с програма, която е значително по-усъвършенствана в сравнение с предходните, като заедно с това е съобразена с решенията на Международния статистически институт. Преброяването обхваща населението, жилищните и нежилищните сгради и домашните животни. Може да се приеме, че преброяването от 1900 г. се използва като своеобразен модел за всички следващи преброявания до това от 1946 г.

По данни от първото преброяване на населението, през 1880 г. в с. Цацаровци живеят 275 жители.

Източници 

Села в Софийска област
Населени места в община Драгоман
Ценово (област Стара Загора)

Ценово е село в Южна България. То се намира в община Чирпан, област Стара Загора.

Външни препратки 

Села в област Стара Загора
Населени места в община Чирпан
Церово (област Благоевград)

Цѐрово е село в Югозападна България. То се намира в община Благоевград, област Благоевград.

География 

Село Церово се намира в планински район.

История 
В 1891 година Георги Стрезов пише за селото:

След Междусъюзническата война в 1913 година Церово остава в България и част от помашкото население на селото се изселва. Според Димитър Гаджанов в 1916 година в Церово са останали 32 помашки семейства.

На 11 септември 2011 година се направи първата копка на първата черква в Церово „Свети Пантелеймон“.

Население 
Съгласно статистиката на Васил Кънчов („Македония. Етнография и статистика“) към 1900 година селото брои 712 души, от които 700 българи-мохамедани и 12 цигани.

Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Културни и природни забележителности 
Край махалата Долно Церово, разположена на река Струма, са запазени развалините на средновековната Церовска крепост.

Редовни събития 
На 1 юни е съборът на селото.

Бележки 

Села в област Благоевград
Населени места в община Благоевград
Церово (Софийска област)

Церòво е село в Западна България. То се намира в Община Своге, Софийска област. В селото живеят около 1500 жители, голяма част от които работят в Своге и София.

География 

Село Церово се намира в Искърското дефиле на 6 km след Своге по поречието и на двата бряга на река Искър в покрайнините на Стара планина.

В близост до линията София-Мездра се намира скалният феномен „Джуглата“, висок около 18 м., а причудливата му форма напомня на човешка глава. Изграден е от хоризонтални скални пластове, оцелели от хилядолетната разрушителна дейност на река Искър. Джуглата е обявен за природна забележителност през 1964 г. По-големи пещери в с. Церово – „Водната пещера“ с дължина 3264 м., „Маяница“ с дължина 1426 м и „Говорът на водата“ с дължина 1000 м. Близките села са Левище, Реброво, Елисейна, Бов, Мездра също е близко.

История

Население

Управление

Икономика

Инфраструктура 

 Основно училище „Васил Левски“
 Читалище „Христо Ботев“

Култура 

Съборът на селото се провежда всяко лято.

Известни личности 
 Костадин Георгиев-Калки, музикант, работил в селото като стоматолог

Източници 

Села в Софийска област
Населени места в община Своге
Църквица (област Кърджали)

Църквица е село в Южна България. То се намира в община Джебел, област Кърджали.

География 
Село Църквица се намира в планински район.

Външни препратки 

Села в област Кърджали
Населени места в община Джебел
Църквица (област Шумен)

Църквица е село в Североизточна България. То се намира в община Никола Козлево, област Шумен.

История 

В североизточния край на селото са открити останки от църква от IV-V век.

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав

Преброяване на населението през 2011 г. 
Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Източници

Външни препратки 

Села в област Шумен
Населени места в община Никола Козлево
Чавдар (област Смолян)

Чавдàр е село в Южна България. То се намира в община Доспат, област Смолян.

География 
Село Чавдар се намира в планински район на 14,2 km от общинския център град Доспат в посока юг/югоизток.

История 
Според Стефан Захариев към средата на 19 век Чавдар има 160 жители в 50 къщи, които предимно са помаци. Според Любомир Милетич към 1912 година населението на село Чавдар (Чавдармахале) се състои от помаци. В документ от главното мюфтийство в Истанбул, изброяващ вакъфите в Княжество България, допринасяли в полза на ислямските религиозни, образователни и благотворителни институции в периода 16 век – 1920 година, съставен в периода от 15.09.1920 до 03.09.1921 година, като вакъфско село се споменава и Чавдар (Çavdar mahalle).

Село Чавдар е известно повече с граничната застава „Чавдар“, в района на която се намира тъй нареченото „Сито“ – представлява вълнообразна линия на границата, при която много нарушители напускали България и след това отново пресичали граничната бразда и попадали право в ръцете на граничарите.

В нощта на 26 срещу 27 септември 1913 година помашки чети от селата Ваклиново, Вълкосел, Доспат и Кочан извършват нападение срещу заставата на граничната стража в село Чавдар. Освен това свещеникът и секретар-бирникът в селото са били убити

Религии 
Една част от населението изповядва традиционен ислям и малка част православно християнство. В селото има само джамия.

Обществени институции 
 Кметство
 ОУ „Васил Левски“
 Читалище

Културни и природни забележителности 
В селото има читалище, което се намира в новопостроената сграда сграда на ОУ „Васил Левски“. В училището се обучават около 50 ученици. В района на селото са открити няколко старинни селища от тракийско, римско и византийско време.

Редовни събития 
През 2018 и 2019 г. в селото се провежда индивидуалното първенство по шахмат на България за жени.
В последната събота и неделя на август има събор в гр. Доспат.

Бележки 

Села в област Смолян
Населени места в община Доспат
Чавдарци (област Велико Търново)

За другото българско село с име Чавдарци вижте Чавдарци (Област Ловеч).

Чавдарци е село в Северна България.
То се намира в община Елена, област Велико Търново.

География 
Село Чавдарци се намира в планински район.

Бележки

Външни препратки 

Села в област Велико Търново
Населени места в община Елена
Чавдарци (област Ловеч)

Чавда̀рци е село в Северна България. То се намира в община Ловеч, област Ловеч.

География 
Намира се в северното подножие на Деветашкото плато, на 30 км североизточно от Ловеч. Селото има жп спирка по линията Левски-Троян.

История 
Селото се споменава в османски регистри от 1479/80 година, като по това време е павликянско село с 34 домакинства.

Старите наименования на селото са: Павликянско Лъжане (15 в.), Горно Лъжане (17 в. – 18 в.), Лъжане (19 век и до 1950 г.).

На 09.10.2012 г., народно читалище „Просвета“ в с. Чадварци чества 85 години от своето създаване.

Външни препратки 

Села в област Ловеч
Населени места в община Ловеч
Чайка (област Варна)

Чайка е село в Североизточна България. То се намира в община Провадия, област Варна.

Старото име на селото е Чайляк („Каня“-дневна граблива птица).

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав

Преброяване на населението през 2011 г. 
Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Личности 
 Сибила Радева (1913-1988), българска лекарка

Източници 

Села в област Варна
Населени места в община Провадия
Чайка (област Кърджали)

Чайка е село в Южна България. То се намира в община Момчилград, област Кърджали.

География 
Село Чайка се намира в планински район.

Бележки 

Села в област Кърджали
Населени места в община Момчилград
Чеканец (област Кюстендил)

Чека̀нец е село в Западна България. То се намира в община Невестино, област Кюстендил.

География 
Село Чеканец се намира в планински район, областта Пиянец. Разположено е в южните склонове на Осоговска планина, в горното течение на река Елешница. Намира се на 40 km от село Невестино.

История 
Предполага се, че в далечното минало е било махала на село Раково, но при Освобождението от османска власт било заварено като кесимджийско село.

Литература 
 Танев, Стоян. Невестино. С., 2004.
 Валентин Колев. Чекански послания. С., Satori, 2011.

Външни препратки 
 Официален сайт на Община Невестино

Села в област Кюстендил
Населени места в община Невестино
Чепинци (област София)

Чѐпинци е село в Западна България. То се намира в Район Нови Искър, Столична община, област София.

География 
Намира се на 5 km от София, измерено от табелата за изхода на София в кв. Орландовци. Приблизителното разстояние от пл. „Сточна гара“ до Чепинци е 10 km.

История 

Село Чепинци е създадено в края на 12 и началото на 13 век. Първият писмен документ, от който се черпи сведения за селото, е от 1446 г.

Тукашните жители са били вярващи християни, доказателство за което е съграденият от тях Чепински манастир „Свети Три Светители“, в който е имало братство от 20 монаси. При турски набег монасите избягват и се установяват в манастира Седемте престола, намиращ се в Искърското дефиле.

Забележителности 
Яз. „Чепинци“ – няколко водоема, обединени под общо име, които се използват за добив на инертни материали (пясък).

Транспорт 
Селото се обслужва от 4 автобусни линии: 18, 20, 24, 28.

Библиография 
 Николай Ликовски. Енциклопедия Чепинци. С., Пропелер, 2010.

Външни препратки 
 Сайт на район Нови Искър

Бележки 

Села в област София
Район Нови Искър
Червен (област Пловдив)

Червен е село в Южна България. То се намира в Община Асеновград, област Пловдив.

География 
Селото се намира в полите на Родопите на 30 км южно от Пловдив и на 10 км южно от Асеновград по пътя за Кърджали. То е изходен пункт за населените места Горнослав, Орешец, Добростан, Мостово, Врата, Сини връх, Бор и Три могили, както и за хижа „Марциганица“ и скалните масиви „Беланташ“ и „Кръстова гора“ (през село Мостово).

Намира се на 412 метра надморска височина.

История 
До 1934 година името на селото е Цървен.
За първи път името на селото се среща като Цървен в устава на Бачковския манастир от 1081 г. Предполага се, че на северозапад от днешното село е имало тракийско селище.

Забележителности 
Правят се хубави печени агнета, а от лозовите масиви в землището на селото се правят качествени червени вина. Покрай селото е съществувал един от най-старите манастири в България – „Св. Иван“. Когато Бачковския манастир е бил изгорен, монасите са се крили в него близо 100 г. По-късно го настига участта на повечето български манастири – изгорен е до основи от турците. А после е довършен от иманяри. И до днес личи мястото, на което е съществувал. В Червен има голяма църква – „Св. пророк Илия“, построена е през 1880 г., която се поддържа в добро състояние. В двора на църквата е и първото училище на селото. Също така има множество параклиси – „Св. Георги“, „Св. Марина“, „Св. Атанас“, „Успение Богородично“ и др.). На 4 км от селото, в гората, е разположена красива местност, наречена „Света Богородица“. Районът е с богата история. В центъра на селото има 300-годишен чинар, който през 1981 г. е обявен за вековно дърво и се защитава от държавата. В селото се развива предимно селско стопанство и туризъм.

Редовни събития 
На 1 октомври в местността „Света Богородица“, която е намира над селото, се организира събор.

Други

Източници 

Села в област Пловдив
Населени места в община Асеновград
Червен (област Русе)

Чéрвен е село в Северна България. То се намира в община Иваново, област Русе, Северна България.

В землището му попада Археологическият резерват „Средновековен град Чéрвен“ .

География 
Село Червен е разположено в Дунавската равнина, като релефът на землището е хълмист. През селото с много извивки минава река Черни Лом, като стръмните скалисти брегове на долината ѝ разделят селото на две махали – Аврамовската и Долната махала.

История 
Село Червен възниква в подножието на укрепен средновековен град със същото име. Крепостта Чéрвен е стратегически военно-административен център във Второто българско царство със собствено водохранително съоръжение. Средновековният град е построен върху скали, пред които се вие Черни Лом. Градът е разрушен по време на османското нашествие през 1388 година. След последното му опожаряване част от жителите се оттеглят от реката и се заселват по скалите, като от този период са известни останки от църкви и жилищни постройки, включително седалищния храм на Доростоло-Червенския митрополит.
Статия в Роден Край www.rodenkrai.com. През 1961 г. са започнати подробни археологически разкопки, при които са открити накити, оръжия, сечива, домакински съдове и монети.

Културни и природни забележителности 
Руините на средновековния град, който е наследник на ранновизантийска крепост от 6 век, са притегателен обект за туристически посещения. Селото е достъпно и за селски туризъм, съчетан със спортен риболов на Чepни Лoм. Достъпни за посещение са paзпoлoжeнитe нaблизo Ивановски скални църкви (19 км), пeщepaта Орлова чука (18 км) и cĸaлния мaнacтиp в близĸoтo ceлo Басарбово (26 км).

Стопанство 
В селото действа едно дружество с основен предмет на дейност арендуване на земи и селскостопанска продукция.

Личности 
 Тонка Обретенова, родена в Червен (1812 – 1893), българска националреволюционерка и героиня, съратница и доверено лице на Васил Левски, организаторка на Русенския комитет заедно със синовете си Георги, Никола, Ангел и Атанас

Източници

Външни препратки 
 Средновековен град Червен – снимки и информация в rodenkrai.com

Села в област Русе
Населени места в община Иваново
Черешово (област Благоевград)

Черѐшово е село в Югозападна България. То се намира в община Белица, област Благоевград.

География
Село Черешово се намира в планински район.

История 
В 1889 година Стефан Веркович („Топографическо-этнографическій очеркъ Македоніи“) отбелязва Черешюво като село със 128 български и 9 турски къщи.

Население

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Бележки 

Села в област Благоевград
Населени места в община Белица
Черешово (област Русе)

Черéшово е село в Североизточна България. То се намира в община Сливо поле, област Русе.

География 
Село Черешово се намира на 36 км югоизточно от град Русе в северния дял на Лудогорието, а административно влиза в състава на община Сливо поле. В селото добре е развито земеделието като преобладаващ отрасъл е растениевъдството – основно производството на зърнени култури. В района на селото има благоприятни условия за развитие на пчеларство, поради което има много потомствени пчелари.

История 

Селото е основано от балканджии-преселници от махали в Габровския Балкан, намиращи се около Кметовци, Габрово и Елена преди около 200 години.

на 16 декември 1945 в селото е основана ТКЗС „Димитър Генчев“.

Културни и природни забележителности 
В гористата местност Остър меч се намира Каца пещера. В дивечовъдното стопанство „Сеслав“ успешно се ловува благороден елен, сърна, дива свиня, вълк, чакал, лисица и дива котка.

Река Дунав отстои на около 20 км разстояние от селото. Реката е подходяща за риболов, отдих и туризъм.

Църквата в селото – св. Богородица е една от най-старите в региона, първата сграда е построена през 1865 г.

В селото има читалище и мемориална плоча на загиналите във войните.

Редовни събития 
Всяка година се провежда събор на християнския празник св. Богородица.

Дядов ден се празнува само и единствено в село Черешово – на 22.01. / след Бабин ден/. На този ден най-възрастният мъж в селото се провъзгласява за „Дядото“. Празнуващите го вземат от къщата му и с музика се отправят към селската чешма, където го къпят за здраве. След това се връщат на селския мегдан, тропват хорце и се отправят в залата за хапване, пийване и веселба. Девизът на „дядовците“ е „Сухо шише се суши на шосе“.

Личности 
Родени в Черешово
 Атанас Савчев, български революционер от ВМОРО, четник на Михаил Чаков
 Димитър Генчев Илиев (с прякор „Голямото бате“) - интербригадист, активист на Българската комунистическа партия в периода между двете световни войни, участник в Испанската гражданска война (1936-1939), родом от с. Черешово. През 1964 г. в селото е официално открит негов паметник.
Работили в Черешово
 Георги Милитеров - учител в селото през 1938 г.

Източници 

Села в област Русе
Населени места в община Сливо поле
Черешово (област Смолян)

Черешово (старо име: Кирзали) е село в Южна България. То се намира в община Смолян, област Смолян.

География 
Село Черешово се намира в планински район.

История 
В османски поименен регистър от 1841 година се посочва, че от Черешово (Киразли) е постъпил в армията един войник, което е косвено доказателство, че по това време в селото са живели помаци. По време на Илинденско-Преображенското въстание (1903 година) в село Черешово (Черешево) има 15 къщи. Според Любомир Милетич към 1912 година населението на село Черешово се състои от помаци. Към 1912 – 1913 година броят на помаците, живеещи в Черешово, е 110.

Бележки 

Села в област Смолян
Населени места в община Смолян
Черковна (област Варна)

Черковна е село в Североизточна България. То се намира в община Провадия, област Варна.

История 

За първи път името на село Черковна се споменава в записка на дубровнишкия търговец Павел Джорджич (10 януари 1595 г.) адресирана до Стефан Батори (княз на Седмоград). Публикувани са във Флорентинския архив. През 1838 г. започнали строежа на черква, завършена през 1841 г. Служила е като храм на околните села. Първото училище във варненска област е открито на 8 ноември 1841 г. от Рашко Илиев Блъсков. Първоначално с 15 деца от Черковна, а по-късно и с ученици от целия Сърт. Историята на черковненци говори, че техните деди и бащи са били предприемчиви, будни и свободолюбиви хора. Неведнъж съдбата им е поднасяла горчилки, но те винаги са ги превъзмогвали и чрез упорит труд са превръщали своя роден край в градина. Неведнъж населението на Черковна е било принуждавано да напуща градените с упование за по-светли дни домове и да бяга далеч в Силистренско или зад пределите на родината. Но родния край то никога не е забравяло и отново се е връщало на своите земи. Градините и лозята отново са се разцъфтявали и натежавали с обилен плод и стада добитък са пълнели кошарите на работливите стопани.

Населението от този край е известно със своята ученолюбивост. Черковна в ония времена бива не само административен, но културен и просветен център за този край.

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав

Преброяване на населението през 2011 г. 
Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Културни и природни забележителности 
В селото се намира черква на около 200 години, музейна сбирка, разположена в старата сграда на училището, и читалище. През 1841 г. е основано първото училище във Варнеска област от първия му учител – Рашко Илиев Блъсков.

Личности 
 Пеню Иванов /Пенчо Йоанович/ – черковенски учител 1851-52
 Вълчо Кирчев [* 1848] – втори учител в Черковна, ученик на Илия Блъсков 1857-60

Източници 

Села в област Варна
Населени места в община Провадия
Черковна (област Търговище)

Черковна е село в Североизточна България. То се намира в община Търговище, област Търговище.

География 
Селото е разположено в историко-географската област Герлово, в подножието на Преславската планина. На 4 км южно от селото се намира язовир Черковна. Селото има пътища до селата: Вардун (4,9 км), Копрец (3,5 км) и Стража (6,2 км).

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Източници

Външни препратки 
 Местоположение на селото в Уикимапия

Села в област Търговище
Населени места в община Търговище
Черковна (област Разград)

Черко̀вна е село в Североизточна България. То се намира в община Разград, област Разград.

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Източници 

Села в област Разград
Населени места в община Разград
Черковна (област Силистра)

Черковна е село в Североизточна България. То се намира в община Дулово, област Силистра.

Източници 

Села в област Силистра
Населени места в община Дулово
Камеяма

Император Камеяма (亀山天皇) е 90-ият император на Япония. Роден на 9 юли 1249 г., Камеяма се възкачва на престола през 1260 г., след като брат му Го-Фукакуса абдикира. Самият Камеяма абдикира през 1274 г. Умира на 4 октомври 1305 г.

Потомците на тези императори по-късно образували две съпернически императорски династии, които се борели за престола по време на ранния период на епохата Муромачи. На юг били наследниците на Камеяма, а на север – на Го-Фукакуса.

По време на своето царуване Камеяма основава будисткия храм Нанзенджи. Там прекарва остатъка от своя живот.

Японски императори
Черна могила (област Бургас)

Чѐрна могѝла е село в Югоизточна България, област Бургас, община Айтос.

География
Село Черна могила се намира в североизточната част на общината, около 13 km на изток-североизток от общинския център град Айтос и 27 km на север-северозапад от областния център град Бургас. Разположено е в североизточните склонове на Айтоската планина, Източна Стара планина, изтеглено в направление запад – изток на около 1,5 km. Общински път на изток от Айтос през село Мъглен води до Черна могила и продължава след селото на изток към село Косовец и нататък към други села в община Поморие. От общинския път – при западния му вход в Черна могила, се отклонява път към отстоящото на около 3,5 km и около 200 m по-ниско в долината на север село Ръжица, край което тече на изток Хаджийска река. Надморската височина на площада при джамията в Черна могила е около 325 m, в югозападния край на селото достига около 350 m, а на север и изток намалява до около 275 – 280 m в североизточния му край.

История 

След края на Руско-турската война 1877 – 1878 г., по Берлинския договор селото остава на територията на Източна Румелия. От 1885 г. – след Съединението, то се намира в България с името Кара тепе. Преименувано е чрез превод на името на Черна могила през 1934 г.

В съхранявани в Държавния архив – Бургас документи от периода 1942 – 1944 г. има данни за наличието на Народно начално училище в село Черна могила.

Население 
Населението на село Черна могила наброява 525 души към 1934 г., търпи поради миграция промени в числеността с максимум към 1946 г. – 598 души, и към 2018 г. наброява 346 души (по текуща демографска статистика за населението).

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Религии 
Изповядваната религия в село Черна могила е ислям.

Обществени институции 
Село Черна могила към 2020 г. е център на кметство Черна могила.

В селото към 2020 г. има:
 постоянно действаща джамия.
 действащо читалище „Пейо Крачолов Яворов“.

Икономика 
В Черна могила работната заетост е предимно в селското стопанство (животновъдство и земеделие).

Забележителности 
На около километър югозападно от село Черна могила се намира възвишението Каратепе (Черна могила, Черен връх) с надморска височина 484,6 m.

Редовни събития 
Всяка година през май се организират събор и конни състезания.

Източници и бележки

Външни препратки 

Села в област Бургас
Населени места в община Айтос
Черна могила (област Хасково)

Черна могила е село в Южна България. То се намира в община Харманли, област Хасково.

География 
Село Черна могила се намира в хълмиста местност на 20 км от гр. Харманли и 10 км от село Бисер. Разположено е между три хълма: Гергьовден, Илинден и Баллъктепе. Селището е закътано и скрито между тях още от създаването му с цел предпазване на населението от турски набези. Селото е с надморска височина около 270 м и с преобладаващ беломорски климат.

Село Черна Могила е с много разнообразна природна даденост. Населението е малобройно и има много необитаеми стари къщи. Бъдещето на селото е в областта на селския туризъм и инвестиране в жилища на наши и чужди граждани. Селото е в близост до турската, гръцка граница, Свиленград и Харманли.

Землището е благоприятно за отглеждане на добри винени сортове и житни култури.

История 
Селото е в пределите на българската държава от 1885 г. с името Кара тепе, което е променено през 1906 г. с указ 452 от 21 декември. Според хората от селото най-напред името е било Кар тепе (Снежен връх), но по-късно е добило формата Кара тепе. Преданието разказва, че селото се е местило четири пъти, преди да се установи на днешното си място. Най-напред се е намирало по-близо до с. Малко градище, в м. Юртето, където бил намерен глинен кюп (питос). Второ място било м. Колибите, а третото – в м. Вирето, близо до „римския път“ към Узунджово, от който се виждали останки от калдъръма, а след това – в м. Варадя. Заради нападенията на кърджалиите хората се преместили на днешното място. За първите заселници се смята, че дошли от Кукушко-Серския край, защото говорят на ке-ки – ки идем, ки дойдем.

Религии 
Населението е изцяло българско православно. В близкото минало свещеници на селото са били: свщ. Иван Петров, а по късно и неговият син свщ. прт. Александър поп Иванов. Същите са отслужвали литургии и обреди в съседните села — Орешец, Малко градище, Иваново, Смирненци и др.

Културни и природни забележителности 
Селото има изглед към полите на Родопите и гробница „Мезек“.

Личности 
 Родени в Черна могила
 Кольо Севов – писател и поет

Бележки 

Села в област Хасково
Населени места в община Харманли
Черна (област Шумен)

Черна е село в Североизточна България. То се намира в община Хитрино, област Шумен.

В селото има джамия, построена по прототип на Томбул джамия. При самото създаване на селото населението е било изключително религиозно, имали са много ходжи и хаджии.

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

История 
Историята на село Черна датира от далечното минало. В околността на селото има гробница (могила) и разкопки от две антични селища. Старото име на селото е Каралар („кара“ – „черен“ в превод от турски). Според исторически източници, първият човек заселил се в селището е Юсреф Ходжа Кара, от чието име идва и името на селото.

Етнически състав

Преброяване на населението през 2011 г. 
Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Редовни събития 
От месец септември 2012 г. се провеждат мазни борби в памет на Световния шампион по борба Коджа Юсуф

Родени в Черна 
 Коджа Юсуф (1857-1898), прочут състезател по борба

Източници 

Села в област Шумен
Населени места в община Хитрино
Черни връх (област Бургас)

Чèрни връх е село в Югоизточна България, община Камено, област Бургас.

География
Село Черни връх се намира на около 12 km запад-югозападно от центъра на областния град Бургас, около 15 km юг-югоизточно от общинския център Камено и около 17 km североизточно от град Средец. Разположено е по западните склонове на възвишенията Върли бряг в Бургаската низина, северно от язовир Мандра (Мандренско езеро) и югозападно от Бургаското езеро. Надморската височина в центъра на селото при църквата е около 50 m, на изток нараства до около 70 – 80 m, а на юг – до около 80 – 100 m.

Общински пътища свързват село Черни връх: на югоизток с второкласния републикански път II-79 (Елхово – Средец – Бургас); на запад със село Полски извор и третокласния републикански път III-7907; на север с път III-7907 и по него на североизток – с квартал Горно Езерово на Бургас.

Землището на село Черни връх граничи със землищата на: град Бургас на север и изток; село Димчево на югоизток (като част от язовир Мандра); село Константиново на юг; село Тръстиково на югозапад; село Полски извор на запад.

История 
След Руско-турската война 1877 – 1878 г., по Берлинския договор 1878 г. селото остава в Източна Румелия; присъединено е към България след Съединението през 1885 г.

През 1934 г. селото с дотогавашно име Кара тепе е преименувано на Черни връх.

Начално училище в село Черни връх има от 1906 г. Обучението в него е от І до ІV клас, след което учениците се пренасочват в училището в село Тръстиково. Поради недостатъчен брой ученици, от 1 септември 2009 г. училището в Черни връх е закрито.

Население 
Населението на село Черни връх наброява 945 души при преброяването към 1934 г. и 1168 към 1956 г., намалява до 694 към 1985 г., а към 2020 г. наброява (по текущата демографска статистика за населението) 910 души.

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Обществени институции 
Село Черни връх към 2022 г. е център на кметство Черни връх.

В село Черни връх към 2022 г. има:
 действащо читалище „Просвета – 1928 г.“;
 православна църква „Свети Симеон Стълпник“;
 пощенска станция.

Редовни събития 
Панаирът (съборът) в селото е през първата седмица на септември. Започва в петък вечерта и продължава до края на седмицата.

Фотогалерия

Бележки

Външни препратки 
 Топографска карта, мащаб 1:100000 Картен лист: K-35-055
 Бургаска низина, Карнобатска и Айтоска котловина. Географска карта

Села в област Бургас
Населени места в община Камено
Черни връх (област Шумен)

Черни връх е село в Североизточна България. То се намира в община Смядово, област Шумен.

История 
Черни връх е бил дъно на море. Още има запазени малки миди по по високите скали. В Черни връх има заровено много злато от тъмните векове на владичеството. Имало е училище, но поради липсата на деца е закрито.

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав

Преброяване на населението през 2011 г. 
Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Културни и природни забележителности 
Това е селище, което израства с дни. Приказна природа. Актуален е селският туризъм.

Източници 

Села в област Шумен
Населени места в община Смядово