Георги Абаджиев (офицер)

Георги Киров Абаджиев е опълченец-поборник, български офицер, (генерал-лейтенант). Командир на 12-а пехотна сборна дивизия и началник на Бургаския укрепен пункт през Първата световна война (1915 – 1918).

Биография 

Георги Абаджиев е роден на 22 юли 1859 г. в Ески Заара / дн. Стара Загора /. Негов по-малък брат е юристът Стефан Киров. По-късно двамата подпомагат отглеждането на бъдещия поет Кирил Христов, техен племенник, останал от малък сирак.

През Руско-турската война (1877 – 1878) Георги Абаджиев е опълченец в 7-а опълченска дружина. На военна служба постъпва на 18 август 1877 година. След войната постъпва във Военното училище в София. Завършва в първия випуск през 1879 г. и е произведен в офицерско звание подпоручик. На 9 юли 1881 година е повишен в поручик и на 7 септември 1885 г. е зачислен в VI Старозагорска дружина. На 9 септември 1885 г. е повишен в звание капитан, на 17 април 1887 г. в майор.

На 2 август 1891 г. е повишен в звание подполковник, на 14 февруари 1900 г. е в полковник. Назначен за командир на 21-ви пехотен средногорски полк. Последователно е командир на 18-и пехотен етърски полк (6 март 1890 – 15 ноември 1894) и на II бригада от VII пехотна Рилска дивизия.

Балкански войни (1912 – 1913) 
По време на Балканската война (1912 – 1913) полковник Абаджиев е командир на 1-ва бригада от 5-а пехотна дунавска дивизия с която взема участие в Лозенградската операция (Селуолу, Гечкели) и Чаталджанската операция. На 14 септември 1913 е произведен в чин генерал-майор и уволнен от армията.

Първа световна война (1915 – 1918) 
В навечерието на Първата световна война (1915 – 1918) се числи към щаба на 7-а пехотна рилска дивизия, на 30 юли 1916 година е назначен за началник на 12-а пехотна сборна дивизия, а на 15 юни 1917 – на Бургаския укрепен пункт.

На 14 май 1937 година е повишен в звание генерал-лейтенант.

Генерал-лейтенант Георги Абаджиев умира на 21 февруари 1940 година в София.

Семейство 
Генерал-лейтенант Георги Абаджиев е женен и има 4 деца.

Военни звания 
 Прапоршчик (10 май 1879)
 Подпоручик (1 ноември 1879, преименуван)
 Поручик (9 юли 1881)
 Капитан (9 септември 1885)
 Майор (17 април 1887)
 Подполковник (2 август 1894)
 Полковник (14 февруари 1900)
 Генерал-майор (14 септември 1913)
 Генерал-лейтенант (14 май 1937)

Награди 
 Княжеский орден „Св. Александър“ V ст. (1888)
 Знак „За 10 години отлична служба“ (1889)
 Княжеский орден „Св. Александър“ IV ст. (1891)
 Знак „За 20 години отлична служба“ (1900)
 Народен орден „За заслуга“ на обикновена лента (1901)
 Народен орден „За военна заслуга“ III ст.н (1905)
 Възпоменателен кръст „За независимостта на България 1908 година“ (1909)
 Военен орден „За храброст“ III ст., 2 кл. (1913)
 Княжеский орден „Св. Александър“ III степен с мечове
 Народен орден „За военна заслуга“ II ст.

Чуждестранни 
 Орден „Лъв и слънце“, Персия (1901)
 Медал „За бойни заслуги“, Османска Империя (11 май 1917)
 Орден „Железен кръст“ II клас, Германия
 Орден „Железен полумесец“, Османска империя
 Орден „Сребърен лиакат“, Османска империя
 „Кръст за военна заслуга“ 2 кл., Австро-Унгария

Съчинения 
 Действията на I бригада от 5 п. Дунавска дивизия във войните през 1912 – 1913, София 1925, 111 с.
 Спомени от Освободителната война в 1877 – 1878, [София 1925], 35 с. (Приложение на списание "Подофицерски журнал, г. 1)
 12 пехотна дивизия през Общоевропейската война през 1915 – 1918 г.

Бележки

Източници 
 
 Пулова, Н., Пулов, Й. – „18 пехотен Етърски на Н.В. цар Фердинанд I полк в дати и събития 1889 – 1944“, Велико Търново, 1997, Издателство „ПИК“
 

Генерал-лейтенанти от Царство България
Български военни дейци от Балканските войни
Български военни дейци от Първата световна война
Носители на орден „Свети Александър“
Носители на орден „За военна заслуга“
Носители на орден „За заслуга“
Български опълченци
Първи випуск на Националния военен университет „Васил Левски“
Родени в Стара Загора
Български офицери от Тракия
Носители на орден „За храброст“ III степен
Починали в София