Стражица (община)

Община Стражица се намира в Северна България и е една от съставните общини на област Велико Търново.

География

Географско положение, граници, големина 
Общината е разположена в североизточната част на област Велико Търново. С площта си от 508,300 km2 заема 5-о място сред 10-те общините на областта, което съставлява 10,90% от територията на областта. Границите ѝ са следните:
 на юг – община Златарица;
 на югозапад – община Лясковец;
 на запад – община Горна Оряховица;
 на северозапад – община Полски Тръмбеш;
 на север – Община Бяла от област Русе;
 на североизток – община Попово от област Търговище;
 на изток – община Антоново от област Търговище.

Релеф 
Релефът на общината е предимно хълмист и нископланински, като цялата ѝ територията условно попада в две физикогеографски области: най-северната част на Средния Предбалкан и най-югозападната част на Източната Дунавска равнина. Условната граница между двете физикогеографски области минава по долината на Стара река (десен приток на Янтра) и по долината на десния ѝ приток Голяма река.

Между Стара река на юг и югозапад и Голяма река на северозапад и север се простират северозападните разклонения на Антоновските възвишения, които са част от Средния Предбалкан. Тук югозападно от село Железарци се издига връх Корукавак (499 m), най-високата точка на общината. Югозападно от село Кесарево и долината на Стара река в пределите на общината попадат североизточните склонове на уединеното възвишение Романа, с едноименния връх, висок 427 m.

Земите северно от Стара река и Голяма река условно се причисляват към пределите на хълмистата част на Източната Дунавска равнина. Югозападната част на общината, западно от общинския център се заема от североизточните склонове на Драгановски височини с максимална кота 371 m, разположена южно от село Сушица. Останалата част на общината, северно от долината на Голяма река е заета от югозападните части на Поповските височини – връх Делдже (431 m), разположен северно от село Асеново.

В района на град Стражица, Голяма река и в района на селата Бреговица и Кесарево, Стара река образуват обширни долинни разширения, заети от обработваеми земи. Западно от село Кесарево, в долината на Стара река се намира най-ниската точка на общината – 57 m н.в.

Води, климат, почви 
Цялата територия на общината попада в Дунавския водосборен басейн, но условно може да бъде разделена на още два водосборни басейна – южната част към водосборния басейн на река Янтра, северната част – към водосборния басейн на река Русенски Лом. Към водосборния басейн на река Янтра се отнася Стара река, която протича през югозападната част на общината със своето долно течение и долното течение на нейния най-голям десен приток Голяма река. Към водосборния басейн на река Русенски Лом се отнася най-горното течение на река Баниски Лом, която води началото си от Драгановските височини и отводнява северната половина на общината. Общо водните течения и водните площи заемат 7499 дка, което представлява 1,43% от територия на общината. Има изградени 30 микроязовира, най-големият от които е „Казълдере“ с обем от 8 млн. m3. Всички тях общината ги отдава на концесия.

Климатът е умерено-континентален, характеризиращ се с горещо лято със засушавания, прохладна и рано настъпваща пролет. Зимният период е с минимални валежи и незадържаща се дълго снежна покривка – средна продължителност 48 дни. Характерни са есенни и пролетни мразове. Климатичните условия са подходящи за отглеждане на повечето от разпространените в България селскостопански култури.

Почвите са представени основно от различните видове черноземи, алувиално-ливадни, алувиално-делувиални, тъмносиви, сиви и светлосиви горски почви.

Население

Етнически състав (2011) 
Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Раждаемост, смъртност и естествен прираст 
Раждаемост, смъртност и естествен прираст през годините, според данни на НСИ:

Населени места 
Общината има 22 населени места с общо население 10 128 души към 7 септември 2021 г.

Административно-териториални промени 
 през 1880 – 1884 г. – заличено е с. Албаджа поради изселване без административен акт;
 Указ № 369/обн. 09.06.1883 г. – преименува с. Кадъ кьой на с. Стражица;
 през 1884 г. – заличено е с. Татар кьой поради изселване без административен акт;
 Указ № 56/обн. 28.03.1885 г. – преименува с. Юруклер на с. Николаево;
 Указ № 308/обн. 11.06.1893 г. – преименува с. Ревиш на с. Мария Луизино;
 Указ 338 от 1893 г. – преименува с. Исуфани на с. Климентинино;
 Указ № 404/обн. 22.11.1896 г. – преименува с. Калъчлари на с. Виноград;
 Указ № 462/обн. 21.12.1906 г. – преименува с. Сейди кьой на с. Житница;
 – преименува с. Кара Хасан на с. Лозен;
 МЗ № 2820/обн. 14.08.1934 г. – преименува с. Лефеджии на с. Бряговица;
 – преименува с. Юруклери на с. Владислав;
 – преименува с. Чок бунар на с. Водно;
 – преименува с. Бей Върбовка на с. Върбовка;
 – преименува м. Демир кьой на м. Железарци;
 – преименува с. Тестеджи кьой на с. Житница;
 – преименува с. Кавлаклари на с. Кавлак;
 – преименува с. Паша кьой на с. Пашовско;
 – преименува с. Индже кьой на с. Теменуга;
 – преименува с. Чаир на с. Теодосиево;
 – преименува с. Куруджа ерен на с. Царево градище;
 – преименува с. Крал бунар на с. Царски извор;
 МЗ № 3775/обн. 07.12.1934 г. – преименува м. Раш кьой (Рам кьой) на м. Любенци;
 през 1934 – 1946 г. – заличено е с. Житница поради изселване без административен акт;
 МЗ № 6628/обн. 29.11.1946 г. – преименува с. Мария Луизино на с. Благоево;
 МЗ № 7552/обн. 22.11.1947 г. – преименува с. Климентинино на с. Балканци;
 Указ № 236/обн. 28.05.1950 г.:: – преименува с. Царски извор на с. Чапаево;
 Указ № 48/обн. 09.02.1951 г. – преименува с. Теодосиево на с. Камен;
 – преименува с. Царево градище на с. Ново градище;
 Указ № 334/обн. 13.07.1951 г. – преименува с. Пашовско на с. Мирово;
 през 1956 г. – осъвременено е името на с. Асеньово на с. Асеново без административен акт;
 Указ № 50/обн. 09.02.1960 г. – преименува с. Върбовка на с. Нова Върбовка;
 Указ № 546/обн. 15.09.1964 г. – признава с. Стражица за с.гр.т. Стражица;
 Указ № 829/обн. 29.08.1969 г. – признава с.гр.т. Стражица за гр. Стражица;
 Указ № 2294/обн. 26.12.1978 г. – признава м. Железарци и м. Любенци за села;
 Указ № 583/обн. ДВ бр.30/1981 г. – отделя с. Бойка (Лом Черковна) и землището му от община Стражица и го присъединява към община Бяла, област Русе;
 Указ № 232/обн. ДВ бр. 90/22.10.1993 г. – възстановява старото име на с. Чапаево на с. Царски извор;
 Указ № 165/обн. 19.06.2001 г. – отделя с. Паисий и землището му от община Стражица и го присъединява към община Горна Оряховица;

Транспорт 
През територията на общината, от югозапад на североизток, по долината на Голяма река преминава участък от 20,6 km от трасето на жп линията София – Горна Оряховица – Варна;

През общината преминават частично или изцяло 7 пътя от Републиканската пътна мрежа на България с обща дължина 112,5 km:
 участък от 15,5 km от Републикански път I-4 (от km 158,1 до km 173,6);
 участък от 48,1 km от Републикански път III-407 (от km 2,4 до km 50,5);
 участък от 17 km от Републикански път III-514 (от km 2 до km 19,0);
 целият участък от 9,7 km от Републикански път III-4005;
 началният участък от 11,3 km от Републикански път III-4072 (от km 0 до km 11,3);
 началният участък от 3 km от Републикански път III-4073 (от km 0 до km 3,0);
 последният участък от 7,9 km от Републикански път III-4082 (от km 29,6 до km 37,5).

Топографска карта

Източници

Външни препратки 
 Официален сайт на община Стражица