Борислав Цеков

Борислав Цеков е български юрист – доктор по конституционно право в Института за държавата и правото при Българската академия на науките, университетски преподавател и политик, председател на Института за модерна политика.

Биография 
Борислав Цеков завършва право в Софийския университет „Св. Климент Охридски“ през 1994 г. Специализира в областта на политическите науки, предизборните кампании, човешките права, европейското право и антикорупционните политики в САЩ (1998, 2004 и 2006), Белгия (1997), Япония (1999), Италия (2004) и Португалия (1993).

През 2016 г. получава научна степен „доктор по конституционно право“ от Института за държавата и правото при БАН.

Професионална кариера 
В периода 2005 – 2010 г. Борислав Цеков е главен секретар на Омбудсмана на Република България, където изиграва основна роля за създаването на тази нова за България институция и за нейното издигане като конституционен орган през 2006.

От ноември 2015 г. е член на Консултативния конституционен съвет при омбудсмана на Република България, а от март 2017 до октомври 2019 г. е член на правния съвет на президента Румен Радев.

Други обществени длъжности 
Цеков е основател и председател на Управителния съвет на Института за модерна политика.

Публикации 
В периода 1993 – 2016 г. Борислав Цеков е автор на повече от 300 аналитични статии и коментари в периодичния печат по законодателни и политически теми. Има множество научни и научнопопулярни публикации в специализирани правни издания като „Административно правосъдие“, „Седмичен законник“, „Право и икономика“, „Общество и право“.

Автор на студията „Антиеврейските ограничения от Античността до XX век – правноисторически и сравнителноправни аспекти“, публикувана в сборника с правни изследвания „Антиеврейските ограничения в Европа и света“, издадена от Центъра за еврейски изследвания при Философския факултет на СУ „Св. Климент Охридски“ и Института за модерна политика.

Автор и съставител на изданието „Гражданско участие в конституционното правосъдие“, 2014.

През февруари 2012 г. издателство „Сиела“ издава неговата книга „Ню Йорк – олтарът на модерния свят“ – калейдоскопична мозайка на историята, лайфстайла и политиката на Ню Йорк.

През декември 2014 г. е публикуван Специален доклад „TTIP – пътят към корпоративното робство“, в който Цеков е ръководител на авторския колектив.

Политическа кариера 
През 2000 г. в обширна статия във в. „168 часа“ (брой от 26 май – 1 юни 2000 г.) под заглавие „Да съсечем политическата система“, Цеков формулира своите идеи за „структурна реформа на политическата система, насочена към разширяване на гражданското участие и подобряване на взаимодействието между институциите“, за въвеждане на нова преференциална избирателна система, възможност за граждански непартийни листи, правила за прозрачност във финансирането на партиите и нов закон за референдумите. С тези идеи той участва в различните форми на организирания либерализъм и опитите за създаване на устойчив либерален политически субект в България след 1989 г.. По време на парламентарния си мандат осъществява активна законодателна дейност, базирана на тези идеи. След фактическия разпад на либералните формации НДСВ и „Новото време“, от 2009 г. Цеков продължава да отстоява тези свои идеи на гражданска основа. През 2012 г. той става един от инициаторите и идеолог на гражданското непартийно Движение „Модерна България“. През 2014 г. е поканен като граждански кандидат в гражданската квота на коалиция „БСП лява България“ в 24 МИР. Получава най-голямата преференциална подкрепа за граждански кандидат в БСП лява България.

Ранни обществени прояви 
Обвинени са в „прокарване на чужда идеологическа диверсия“, предложени за изключване от училище, изселване, наложени са глоби на родителите, а някои от учениците са заведени на отчет в детската педагогическа стая. По случая има обществена реакция от свободолюбиви творци и журналисти – Еми Барух написва поредица от статии в тяхна защита във в. „Поглед“, а режисьорката Искра Йосифова прави документалния филм „Стената“ по сценарий на Еми Барух, който се излъчва в Дома на киното през 1988 г. заедно с филма „Дишай“, посветен на екокомитета в Русе. Актьорът Ицхак Финци започва много от своите моноспектакли в този период с описание на административно-милиционерския тормоз над учениците от 31-во училище. През 1989 г. по мотиви от този случай и по сценарий отново на Еми Барух се прави игралният филм „Меги“.

Веднага след промените Борислав Цеков става член на Федерацията на клубовете за демокрация – една от организациите-учредителки на демократичната опозиция СДС, в която участват Петко Симеонов, Желю Желев, писателите Георги Мишев и Марко Ганчев и др. Тази организация с либерална платформа се разпада в периода 1996 – 97 г.

Народен представител в XXXIX народно събрание 
Борислав Цеков е вносител на първия законопроект в XXXIX народно събрание още в първия ден на свикването му, на 5 юли 2001 – това е законопроект за вероизповеданията, който е приет и обнародван в „Държавен вестник" на 29 декември 2002 г. и допринася за преодоляване на последствията от държавно-политическата намеса в делата на БПЦ през периода 1992 – 2001 г.

Сред тях са Законът за вероизповеданията, Законът за политическите партии, Законът за ордените и медалите, Законът за публичност на имуществото на висшите длъжностни лица, Законът за местното самоуправление и местната администрация, поправки и допълнения в НК, НПК, избирателните закони и др. Сред законопроектите, които Цеков внася в XXXIX НС, но не са приети, е законопроектът за публичност и регистрация на лобистите и лобистката дейност и промените в Закона за допитване до народа, с които се дава право на гражданите да предизвикват национален референдум и др. Извадки от парламентарните стенограми с по-важни негови парламентарни речи са публикувани в личния му блог.

Политическа активност 
В президентските избори през 2011 г. Борислав Цеков и екип от оглавявания от него Институт за модерна политика изготвят доктрина за „граждански и надпартиен кандидат за президент“ и лансира тази политическа формула чрез президентската кандидатура на Меглена Кунева, получила 14 % от гласовете на 23 октомври 2011 г. Цеков е политически мениджър, член на Инициативния комитет и оглавява Стратегически комитет, който написва президентската платформа, основните политически тези и послания на кампанията. Представителите на Гражданската мрежа за модерна политика събират повече от 3000 подписа за седмица в подкрепа на кандидатурата на Кунева и ръководят корпуса на доброволците на кампанията.

Критики и противоречия 
Цеков е известен като критик на дейността на правозащитната организация Български хелзинкски комитет (БХК). Във връзка с позицията на организацията за правото на сдружаване на партията ОМО Илинден-Пирин, както и на алтернативния синод, Цеков определя служителите на БХК като „майкопродавци“; „душмани“; имплицитно назовавайки ги псевдоправозащитници; и обвинявайки ги в „антибългарски мотиви“ за позицията им.

Източници

Външни препратки 
 „Словесни мозайки“ – Блогът на Борислав Цеков
 Ана Клисарска, „Борислав Цеков – депутатът от новото време“, в. „Сега“, 11 август 2001
 Босилена Мелтева, „Борислав Цеков – гласът на Новото време – портрет“, в. „Стандарт“, 23 май 2003
 „Прави се политика с миризма на милиционерски кубинки“, интервю на Лиляна Клисурова, в. „24 часа“, 15 декември 2009
 „Службите, които слухтят – мирно пред Конституцията“, в. 24 часа“, 26 март 2009
 „Има духовници с пагони под расото“, в. „Труд“
 „Защото не искаме социализъм“, в. „Монитор“, 2 декември 2008
 „Стражите на конституцията клекнаха пред монополите“, в. „Монитор“, 26 март 2007
 „Мъжката гледна точка на Борислав Цеков“, интервю на Любомира Будакова, сп. „Ема“, бр. 3 (38), 12 март 2007
 „Царските депутати най-гъсти с медиите“, в. „Стандарт“, 20 юли 2003

Български политици след 1989
Български юристи
Български пътеписци
Възпитаници на Софийския университет
Родени в София
Народни представители от НДСВ