alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Стрелци (област Сливен)

Стрелцѝ е село в Югоизточна България, община Котел, област Сливен.

География 
Село Стрелци се намира на около 30 km северно от областния център Сливен и около 15 km запад-северозападно от общинския център Котел. Разположено е в югозападните разклонения на Лиса планина, между местните реки от поречието на Стара река – Бялата вода на около 2 km от юг и десния ѝ приток Арабадере от север. На около 4 – 5 km северно от селото има началото си река Голяма Камчия. Общински път води на запад от Стрелци до село Боринци, разклонение в което прави връзка на юг с третокласния републикански път III-484, а разклонение на запад води до село Майско и връзка в него с второкласния републикански път II-53. Черен път от село Стрелци на северозапад има дясно (северно) отклонение до село Дъбова и продължава на запад до село Черна вода. Надморската височина в селото при сградата на кметството е около 540 m.

Землището на село Стрелци граничи със землищата на: село Братан на север и изток; град Котел на югоизток (в участък около 125 m); село Кипилово на юг; село Боринци на запад; село Дъбова на северозапад.

Населението на село Стрелци, наброявало 643 души при преброяването към 1934 г. и 736 към 1946 г., намалява до 551 към 1985 г. и 347 (по текущата демографска статистика за населението) към 2021 г.

При преброяването на населението към 1 февруари 2011 г., от обща численост 440 лица, за 5 лица е посочена принадлежност към „българска“ етническа група, за 402 – към „турска“ и за 33 – „не отговорили“.

История 
През 1934 г. селото с дотогавашно име Туркоклѝи е преименувано на Стрелци.

На 7 декември 2006 към Стрелци са присъединени обезлюдените села Каменна и Ниска поляна.

Частно турско училище в селото съществува от 1923 г., ръководено от училищни настоятели. Намирало се е в двора на джамията. Учениците са изучавали религиозни и светски предмети. Учителите са назначавани от училищните настоятели. След 9 септември 1944 г. училището става държавно с наименование Държавно турско основно училище, помещавало се е в сградата на частното училище. През 1956 г. е построена нова сграда на училището с осем учебни стаи и отделна работилница за трудово обучение; открита е на 26 януари 1957 г. От 1959 г. основното училище носи името „Димитър Камбуров“. В новото училище се открива и полудневна детска градина. Училището приема ученици от селата Стрелци, Боринци, Каменна, Ниска поляна и Дъбова. Към 2002 г. в училището се обучават 80 ученика.

Религии 
В село Стрелци се изповядва ислям.

Обществени институции 
Село Стрелци към 2023 г. е център на кметство Стрелци.

В село Стрелци към 2023 г. има:
 действащо читалище „Пробуда – 1953“;
 действащо общинско основно училище „Димитър Камбуров“;
 джамия;
 пощенска станция.

Редовни събития 
Съборът на селото е на 6 май.

Личности 
 Свързани със селото
 Ася Емилова (р. 1945), български политик, член на Държавния съвет на НРБ, бивш кмет на селото

Източници

Външни препратки 
 Топографска карта, мащаб 1:100000 Картен лист: K-35-041
 Топографска карта, мащаб 1:50000 Картен лист: K-35-041-2. Актуалност 1984 г. Издание 1988 г.
 Източна Стара планина. Географска карта

Села в област Сливен
Населени места в община Котел
Струпец (област Враца)

Струпѐц е село в Северозападна България. То се намира в община Роман, област Враца.

География 
Струпец се намира на изток от град Мездра, на 350 м надморска височина, в полите на старопланински връх. На около 1 км от селото тече река Искър, и целият терен е богат на извори.

Жители на село Струпец са около 400 – 450 жители.

Културни и природни забележителности 
 Струпешки (Тържишки) манастир „Св. Пророк Илия“
 р. Малък Искър
 Струпешка могила, по която все още има останки от римската крепост „Виноград“ (Градище).

Галерия Тържишки манастир

Редовни събития 
Курбан за Здраве и плодородие в Тържишки манастир „Свети Пророк Илия“

Личности 
  Гено Димитров (1877 – 1903), български революционер

Източници 

Села в област Враца
Населени места в община Роман
Струпец (област Сливен)

Струпец е село в Югоизточна България. То се намира в община Сливен, област Сливен.

История 

По време на османската власт Струпец е било наричано Срупча. Разположено е в северното разклонение на Сърнена гора, на височина 200 м над морското равнище. Отстои на 25 км от Сливен. Сведения за селото се срещат в турските регистри от 1591, 1609 и 1666, под името Сорупча, Ситрибче и Сирбиче.

По устни сведения на жителите му селото е наричано и „Малката Русийка“.

Източници

Външни препратки 

Села в област Сливен
Населени места в община Сливен
Студена (област Смолян)

Студена е село в Южна България. То се намира в община Мадан, област Смолян.

География 
Село Студена се намира в планински район. Заобиколено е от дъбови, букови и борови гори. Разположено е изцяло по планински склон и разделено на три части – махали.

Религии 
Жителите на село Студена изповядват Ислям. Те са мюсюлмани с български произход или така наречените българо-мохамедани. В селото има собствена малка джамия, наричана „мечит“ (на арабски джамия е „мазджит“ или „мазгит“), където мъжете ходят да се молят ежедневно, а жените посещават само по празници или през месец Рамадан. Жените не е желателно да се молят в него всеки ден, за това те се молят вкъщи. Изграждането на сгради с цел религиозна дейност в повечето случаи става чрез събиране на помощи от населението. Всеки помага с каквото може – тези, които нямат възможност да помогнат финансово, даряват дрехи или други домашни предмети, които се разпродават на ежегоден търг сред населението на селото.

Обществени институции 
Селото разполага с медицински център и лекар, който живее там и е на разположение през цялото време. В селото има детска градина и начално училище, които вече не функционират, поради липсата на достатъчно деца. Обучението вече става в съседното село, като децата се превозват всяка сутрин с училищни автобуси. Работи кметството в селото, където населението може да се обръща за решаването на всякакви проблеми и спорове. Запазено е и кметството на селото, където жителите могат да получат съдействие по различни въпроси и административни услуги.

Редовни събития 
Сред ежегодните събития е провежданият в селото курбан. Със съдействието на цялото население, както и с помощта на дарения, всяка година в селото се събират средства за провеждането на курбана. За постоянните жители на селото това е най-голямото събитие за годината, тъй като тогава могат да се видят с близки и роднини, които са дошли специално да ги уважат. Идват гости и от съседните села, както и от общинските институции.

Често курбанът се е използвал и за набиране на дарения, чрез търгове на дарени стоки или чрез директно събиране на средства, за подпомагане дейността на джамията или за други планирани подобрения по инфраструктурата.

Други 
Основната прехрана на населението, както и повечето села в региона, си остава собствената продукция, а именно: боб, картофи и други култури, които жителите си отглеждат. Всяко семейство си има собствена крава и товарно животно – кон, муле или магаре. В последно време поради застаряване на населението и отсъствието на по-младите хора, много семейства се отказват от отглеждането на животни и обработването на земята. Все повече земи остават пустеещи и с годините се залесяват по естествен път.

Бележки 

Села в област Смолян
Населени места в община Мадан
Студенец (област Разград)

Студенѐц е село в Североизточна България. То се намира в община Лозница, област Разград.

География 
Селото е разположено на 13 km на югоизток от областния център Разград и на 9 km на север от общинския център Лозница. Географски отстои на 279 km от столицата София. Има автобусни връзки с Лозница и Разград.

История 
За активна антидържавна дейност по силата на ЗЗД през 1940 в Студенец е интернирана Лиляна Димитрова.

В най-новата си история селото попада под вниманието на местната преса поради обвинения за безстопанственост спрямо управлявалия в три мандата селски кмет Ахмед Хасан. Той действително подава оставка от длъжност на 7 януари 2015 година поради невъзможност да изпълнява задълженията си поради дълго отсъствие от страната – между 2011 и 2015 г.

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Обществени институции 
 Кметство – телефон: 0886901138
 Е-mail: studenec@loznitsa.bg
 Читалище „Отец Паисий Хилендарски“ е регистрирано под номер 3325 в Министерство на Културата на Република България.

Източници 

Села в област Разград
Населени места в община Лозница
Студенец (област Смолян)

Студенец е село в Южна България. То се намира в община Чепеларе, област Смолян.

География 
Село Студенец се намира в планински район.

Преди време селото се е казвало Владиково и Сафтъще. То се намира на 7 км от главния път след село Хвойна.

Достигането до селото е трудно, особено през зимата. Първият километър от пътя е обновен, но след него той става каменист и неравен.

Културни и природни забележителности 
 Ягодинска пещера /10 км/- най-дългата пещера в Родопите е благоустроена и вътре могат да се видят всички пещерни образувания, известни на Балканския полуостров. Най-голям интерес предизвикват изключително красивите пещерни перли, за образуването, на които са необходими стотици хиляди години.
 Хайдушки дол е сред най-непристъпните и красиви каньони в Родопите. По отвесните му бели стени, извисяващи се на стотици метри над буйната река, расте редкият черен бор.
 Дяволският мост. Това е скален мост, дълъг 8-10 метра с дебелина 2-3 метра и височина 30 метра. Скалите, на които се опира са напълно отвесни. Наблизо е и водопадът Пръскалото.
 Връх Виденица – 1652 метра.
 Пещера Дяволското гърло /26 км/.
 Триградско ждрелo /25 км/.
 Буйновското ждрело е разположено успоредно на Триградското.

Бележки

Външни препратки 

Села в област Смолян
Населени места в община Чепеларе
Суха река (област Велико Търново)

Суха река е село в Северна България. То се намира в община Велико Търново, област Велико Търново.

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Източници 

Села в област Велико Търново
Населени места в община Велико Търново
Суха река (област Шумен)

Суха река е село в Североизточна България. То се намира в община Велики Преслав, област Шумен.

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав

Преброяване на населението през 2011 г. 
Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Източници 

Села в област Шумен
Населени места в община Велики Преслав
Суходол (област Бургас)

Суходол е село в Югоизточна България. То се намира в община Средец, област Бургас.

История
Старото име на селото е било Куру дере, променено през 1934 на сегашното – Суходол. През Илинденско-Преображенското въстание от 1903 г. войвода на смъртната дружина от селото е Христо Старшията от Стара Загора, бивш четник на Димитър Ташев.

Население

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Бележки 

Села в област Бургас
Населени места в община Средец
Суходол (област Силистра)

Суходол е село в Североизточна България. То се намира в община Главиница, област Силистра.

География 
Село Суходол се намира в Североизточната част на България – област Силистра, община Главиница. Съседните села са:
Дичево, Сокол, Бащино и Босна. Село Суходол има хълмисто-равнинен релеф.

Климатът е умереноконтинентален-горещо лято, студена зима, но през последните години количеството на валежите значително намаляват. Почвите са черноземни и плодородни. Разнообразна е растителността-широколистни и иглолистни гори. Отглеждат се домашни животни. Водите са подпочвени. Има и един язовир.

Религии 
Жителите изповядват ислямска религия.

Културни и природни забележителности 

Има два язовира.

Редовни събития 
Всяка година през май има сбор.

Източници 

Села в област Силистра
Населени места в община Главиница
Сушица (област Велико Търново)

Сушица е село в Северна България. То се намира в община Стражица, област Велико Търново.

География

Местности 
Местонсти в землището на селото:Азмака, Байнозур, Чатрък, Старата кория, Шейтан дере, Юртулука и други.

История 
Според историческите сведения и археологическите данни, достигнали до наши дни, първите поселища, свързани с днешното землище на Сушица (Великотърновско), датират още от ранния неолит. Открити са известни количества римски монети и керамика от този период, което свидетелства за важността на селището, разположено на древния Римски път от Дунав (Никополис ад Иструм) през Стара планина към Стара Загора. По време на Втората българска държава землището на село Сушица е предадено във владение на болярина Суза, внук на Аделхайд от Суза, и неговите наследници, като се предполага, че оттам идва и името на поселището. Владенията на Суза са първото стратегическо предмостие пред столицата Търново. Именно тук по време на управлението на цар Ивайло се съсредоточава куманската конница, която взема решаващо участие при превземането на Търново, възцаряването на Ивайло и бракът му с Мария Палеологина Кантакузина. С падането на столицата на Втората българска държава под османско владичество, столицата Търново губи своя стратегически смисъл, което води и до отслабване значението на с. Сушица като подстъп към столицата. Вековете на османско владичество водят до постепенна асимилация на населението и маргинализиране на търговския потенциал на селището. Възраждането на Сушица започва непосредствено след Освобождението на България от османско владичество. Населението и икономическият потенциал на селото значително нарастват в пъти за периода до началото на Втората световна война.

Забележителности 
 Родната къща и барелефът на старшина І степен Димитър Атанасов Димитров

Личности 
 Петко Йорданов (1918 – ?), български политик от БКП
 старшина І степен Димитър Атанасов Димитров (3 ноември 1943 – 6 март 1965) - спасил от гибел бойния кораб и 57 моряци с цената на неговия живот на 4 март 1965 г.

Източници 
 ВМС почете паметта на Димитър Атанасов Димитров,

Външни препратки 

Села в област Велико Търново
Населени места в община Стражица
Сушица (област Благоевград)

Су̀шица е село в Югозападна България. То се намира в община Симитли, област Благоевград.

Население

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

География 
Село Сушица се намира в планински район.

История 
В края на XIX век Сушица е голямо българско село, числящо се към Горноджумайската кааза на Серския санджак.

В 1891 година Георги Стрезов пише за селото:

Към 1900 година според статистиката на Васил Кънчов („Македония. Етнография и статистика“) населението на селото брои общо 650 души, всички българи-християни.

Бележки 

Села в област Благоевград
Населени места в община Симитли
Сушица (област Кюстендил)

Сушица е село в Западна България. То се намира в община Трекляно, област Кюстендил.

География 
Село Сушица се намира в планински район, в Кюстендилското Краище, по източните склонове на Кобилска планина и западните склонове на Земенската планина – в началото на Сушичка река.

Селото е разпръснат тип, образувано от 9 махали - А̀но, Горни Ва̀рнидол, Долни Ва̀рнидол, Камберцѝ (Петрѐвци), Кръсто̀вци, Раздо̀лци, Село̀, Чивлѝко и Шава̀ро.

История 
Няма запазени писмени данни за времето на възникване на селото. Останките от антично и средновековно селище свидетелстват, че районът е населяван от дълбока древност.

Село Сушица е старо средновековно селище. В турски данъчен регистър от 1570-1572 г. е посочено под името Шушица като тимар към нахия Горно Краище на Кюстендилския санджак с 28 домакинства, 21 ергени, 2 бащини и 1 вдовица. В списъка на джелепкешаните от 1576-77 г. е записано под името Сушиче към кааза Радомир с 3 данъкоплатци. В регистър на войнуците от средата на XVI век фигурира с името Сушиче с 1 данъкоплатец.

Религии 
Село Сушица принадлежи в църковно-административно отношение към Софийска епархия, архиерейско наместничество Кюстендил. Населението изповядва източното православие.

Исторически, културни и природни забележителности 
 Оброк „Свети Георги“. Намира се на около 1 км североизточно от кметството в местността „Спасовица“ или „Кленье“.
 Оброк „Свети Илия“. Намира се на около 500 метра североизточно от кметството, в местността „Равна нива“.

Личности 
 Георги Зиновиев Димитров – род.1920 г., военен.
 Йордан Калистратов Джонев – род.1921 г., агроном

Литература 
 Захариев, Йордан. Сборник за народни умотворения и народопис. книга XXXII. Кюстендилско Краище, София, 1918 г., изд. БАН., с.509-513;
 Стойков, Руси – Селищни имена в западната половина на България през XVI век (по турски регистър за данъци от 984 г. (1576-77 г.) – В: Езиковедско-етнографски изследвания в памет на академик Стоян Романски. София, 1960 г., с.441;
 Дремсизова-Нелчинова, Цв. и Слокоска, Л. – Археологически паметници от Кюстендилски окръг, София, 1978 г., с.29;
 Соколоски, Методија. Турски документи за историјата на македонскиот народ. Опширни пописни дефтери от XVI век за Ќустендилскиот санџак. т.V, кн.I, Скопије, 1983 г., с.698-699;
 Чолева-Димитрова, Анна М. – Селищни имена от Югозападна България: Изследване. Речник. София, 2002, изд. Пенсофт.
 Генадиева, Венета и Чохаджиев, Стефан – Археологически паметници от Кюстендилско. Част I. Археологически паметници от Кюстендилското Краище., Велико Търново, изд. Фабер, 2002 г., с.39-40;

Бележки 

Села в област Кюстендил
Населени места в община Трекляно
Сърнево (област Бургас)

Съ̀рнево е село в Югоизточна България, община Карнобат, област Бургас.

География
Село Сърнево се намира на около 31 km западно от центъра на областния град Бургас и около 21 km юг-югоизточно от общинския център Карнобат. Разположено е в Бургаската низина, от двете страни на Русокастренска река, при вливането в нея на десния ѝ приток Голяма (Папазлъшка) река. Надморската височина в центъра на селото е около 57 m и нараства на югозапад до около 100 m.

Общински път от Сърнево води на север до село Аспарухово и връзка там с третокласния републикански път III-5391, а на запад през село Черково – до село Екзарх Антимово и връзка там с третокласния републикански път III-795.

Землището на село Сърнево граничи със землищата на: село Крушово на северозапад; село Аспарухово на север; село Желязово на изток; село Русокастро на югоизток; село Суходол на юг; село Черково на запад.

История 
След Руско-турската война 1877 – 1878 г., по Берлинския договор 1878 г. селото остава в Източна Румелия; присъединено е към България след Съединението през 1885 г.

Към 1926 г. селото с дотогавашно име Караджилàре е преименувано на Сърнево.

Население 
Населението на село Сърнево наброява 1093 души при преброяването към 1934 г. и 1170 към 1946 г., намалява до 417 към 1985 г. и 126 (по текущата демографска статистика за населението) към 2021 г.

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Обществени институции 
Село Сърнево към 2022 г. е център на кметство Сърнево.

В село Сърнево към 2022 г. има:
 действащо читалище „Пробуда – 1924 г.“;
 православна църква „Света Богородица“;
 пощенска станция.

Природни и културни забележителности 
На около 2 km южно от Сърнево минава в направление приблизително запад – изток Еркесията, българско защитно землено укрепление от периода 8 – 10 век.

Редовни събития 
Празник на селото – 8 септември

Бележки

Външни препратки 
Топографска карта, мащаб 1:100000 Картен лист: K-35-055
 Бургаска низина, Карнобатска и Айтоска котловина. Географска карта

Села в област Бургас
Населени места в община Карнобат
Сърнево (област Стара Загора)

Сърнево е село в Южна България. То се намира в община Раднево, област Стара Загора.

География 
Село Сърнево се намира в Южна България на главен път 57 между Стара Загора (на 21 km) и Раднево (на 13 km). Разстояние до столицата София – около 210 km. Най-близкото село е Пшеничево – около 3 km на североизток.

История 
Старото име на селото е Караджелнии (среща се и като Караджалий). Турското произношение се дължи на това, че през този период сме били под османско владичество. Но после поради големия брой на сърни, намиращи се в близката гора, то бива прекръстено на сегашното село Сърнево.

Поминък 
Основният поминък на хората в селото е растениевъдство и животновъдство. Културите, които са най-характерни за тази част на страната са слънчоглед, пшеница, ечемик, рапица и др.

Религия 
Религията, която се изповядва е източноправославно християнство.

Културни и природни забележителности 
 Читалище „Съзнание“ (1927 г.), където се намира също така и местната библиотека, както и Аула, в която са се провеждали много мероприятия, вкл. прожектиране на филми, изнасяне на фолклорни представления, както и празнуване на празника на патроните на ОУ „Кирил и Метдодий“.
 ОУ „Св. св. Кирил и Методий“ – В летописната книга на основно училище „Св. св. Кирил и Методий“, с. Сърнево, община Раднево, започната през 1907 г., е посочено, че то е започнало да съществува, като килийно училище от 1842 г. Според справка, направена в Държавен архив, гр. Стара Загора, то съществува от 1830 г. и това се приема за година на основаването му. Първият местен учител е Марко Турлаков, родом от Сърнево. Той е и първият летописец на училището. Учителствува от 1891 г. до 1907 г. След учителската професия, той прави редица проучвания, използва спомените и разказите на стари хора и оставя кратка историческа справка за сърневското училище. Училището разполага с копие само на една страница от оригинала и препис от неговите записки.
 Детска градина „Радост“
 Църква „Света Петка“
 В центъра на селото има издигната чешма, а в парка, с който разполага селото, има издигната плоча с имената на загиналите в битка сърневци през Втората Световна война.
 През центъра на селото преминава река Бяла Рада, която символично разделя селото на две. Тя е пресушена и основната и функцията ѝ е на отводнителен канал.

= Редовни събития 
Празникът на селото е на 14 октомври (Петковден). Чества се всяка година, с традиционни песни и танци за областта, забавления за деца и възрастни.

От 2013 година е възроден отборът в селото ФК „Левски“ Сърнево по инициатива на всички младежи в селото.

Личности 
 Марко Турлаков (1872 – 1940), политик

Външни препратки 

Села в област Стара Загора
Населени места в община Раднево
Сърнино (област Добрич)

Сърнино е село в Североизточна България. Намира се в община Генерал-Тошево, област Добрич.

География

История 
Селото се споменава в османски документи под името Караджалар (). Влиза в територията на Княжество България през 1878 г. след Руско-турската освободителна война Преименувано е на Сърнино с указ 462 (обн. в ДВ от 21 декември 1906 г.). След Междусъюзническата война преминава във владение на Кралство Румъния като част от Южна Добруджа с подписването на Букурещкия мирен договор от 10 август 1913 г.  Преминава отново във владение на България с подписването на Крайовската спогодба на 7 септември 1940 г.

Личности 
 Димитър Фудулов (1919 – 1972) – български агроном, специалист по граха и фуражното производство.
 Проф. дсн. Димитър Иванов Гудев – български учен, агроном, специалист в животновъдните науки и в частност физиологията на стреса при селскостопански животни и птици.
 Любен Станчев – български журналист и общественик, активен деец за български малцинствени права по време на румънското управление на Добруджа.

Източници 

Села в област Добрич
Населени места в община Генерал Тошево
Сърнино (област Смолян)

Сърнино е село в Южна България. То се намира в община Смолян, област Смолян.

География 
Село Сърнино се намира в планински район.

Бележки 

Села в област Смолян
Населени места в община Смолян
Сърница (област Хасково)

Сърнѝца е село в Южна България, община Минерални бани, област Хасково.

География 
Село Сърница се намира на около 22 km запад-югозападно от областния център Хасково и около 8 km юг-югозападно от общинския център село Минерални бани. Разположено е в южните подножия на планинския рид Мечковец, на около 2,5 km северно от Харманлийска река. Надморската височина в центъра на селото при сградата на кметството е около 465 – 470 m.

Общински път на изток свързва Сърница с третокласния републикански път III-506 и по него на север – със село Минерални бани.

Населението на село Сърница, наброявало 1144 души при преброяването към 1934 г. и намаляло до 708 към 1985 г., след известни колебания през следващите години наброява 586 души (по текущата демографска статистика за населението) към 2020 г.

При преброяването на населението към 1 февруари 2011 г., от обща численост 604 лица, за 26 лица е посочена принадлежност към „българска“ етническа група, за 418 – към „турска“, за 9 – към ромска и за останалите не е даден отговор.

Обществени институции 
Село Сърница към 2020 г. е център на кметство Сърница.

В село Сърница към 2020 г. има:
 действащо читалище „Борба – 1927“;
 джамия;
 православна църква „Свети Николай“;
 пощенска станция.

Културни и природни забележителности 
 Орлови скали.
 Връх Аида – на около 3,5 km северно от Сърница, висок 860 m; телекомуникационна база на върха.
 Защитена местност „Айда“

Бележки 

Села в област Хасково
Населени места в община Минерални бани
Татарево (област Хасково)

Татарево е село в Южна България. То се намира в община Минерални бани, област Хасково.

Личности 
Родени в Татарево
 Недялка Керанова (1941 – 1996), българска народна певица

Бележки 

Села в област Хасково
Населени места в община Минерални бани
Теменуга (област Велико Търново)

Темену̀га е село в Северна България, община Стражица, област Велико Търново.

География 
Село Теменуга се намира в средния Предбалкан, около 14 km на юг от общинския център град Стражица, 32 km на изток-югоизток от областния център град Велико Търново и 4 km на североизток от село Сливовица.

Село Теменуга е разположено покрай общинския път, който стига на изток до село Водно, а на запад го свързва с третокласния Републикански път III-4082, водещ на север през село Кесарево към Стражица. На около 2 km на юг от селото и около 200 – 250 m по-ниско тече Стара река. Надморската височина на пътя под трафопоста в селото е около 350 m.

Числеността на населението на Теменуга, 689 души към 1934 г. и 744 – към 1946 г., намалява бързо до 200 души към 1975 г. и постепенно спада до 17 души към 2018 г.

История 
През 1934 г. селото, наричано дотогава Инджѐ кьой, е преименувано на Теменуга.

Документи от периода 1903 – 1961 г. се съхраняват за Народно начално училище „Кирил и Методий“ – с. Теменуга, Великотърновско в Държавния архив – Велико Търново.

В Държавния архив – Велико Търново, се съхраняват документи от периода 1947 – 1948 г. за Църковно настоятелство при църквата „Св. Параскева“ – с. Теменуга, Великотърновско.

От 18 юли 1995 г. е функционирало кметство Теменуга, което е закрито на 28 март 2000 г.

Обществени институции 
Църквата „Св. Параскева“ в село Теменуга е действаща само на големи религиозни празници.

Източници

Външни препратки 

Села в област Велико Търново
Населени места в община Стражица
Теменуга (област Кърджали)

Темену̀га е село в Южна България, община Ардино, област Кърджали.

География 

Село Теменуга се намира в най-източната част на Западните Родопи, на 5 – 10 km западно от границата им с Източните Родопи, на около 22 km югозападно от Кърджали и 7 km юг-югоизточно от Ардино. Разположено е на около 2 km изток-североизточно от връх Аладà (1241 м), по южния склон на продълговатото възвишение, северно покрай което е долината на Джебелска река.

Близките до Теменуга околни села са северозападно Гърбище на около 3 km, североизточно Мак на 2 – 3 km, югоизточно Рожденско на около километър и Контил на 2 – 3 km. Път свързва Теменуга на юг с Рожденско, а на север – през Гърбище с третокласния републикански път III-5082 (Джебел – Ардино).

История 
Селото – до 1981 г. с име Менекшѐ – е в България от 1912 г. Преименувано е на Теменуга с указ № 409, обнародван на 27 март 1981 г.

По данни към 31 декември 1934 г., село Менекше се състои от махалите Божево (Джами махле), Горненци (Юкари махле), Руец (Курталар), Рупе (Хатиплер) и Юте ямач.

Религии 
Изповядваната в село Теменуга религия е ислям.

Обществени институции 
Село Теменуга към 2020 г. е център на кметство Теменуга.

Молитвеният дом в село Теменуга е джамия.

Източници и бележки

Външни препратки 

Села в област Кърджали
Населени места в община Ардино
Терзийско (област Бургас)

Терзийско е село в Югоизточна България. То се намира в община Сунгурларе, област Бургас.

География
Село Терзийско се намира на 13 км от общинския център Сунгурларе, на 21 км от Карнобат и на 74 км от областния център Бургас. Близо са селата Огнен и Искра. Надморската му височина е приблизително 500 м. Селото се намира в хьлмиста местност

В село Терзийско в центъра има поща, чешма с басейни, които служат за пране на дрехи. Извън селото на 2 км се намира чешмата „Аврамовца“.

В Село Терзийско се намира местността Лалика. Там има много лалета с различни цветове и люляк.

Население

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Културни и природни забележителности 
В селото всяка година на Гергьовден 6 май има сбор.

В областта на село Терзийско се намира и връх Кръста с надморска височина от 472 m.

Източници 

Села в област Бургас
Населени места в община Сунгурларе
Терзийско (област Ловеч)

Терзийско е село в Северна България, област Ловеч, община Троян.

География 
Село Терзийско се намира вСтара планина на 40 километра южно от град Ловеч и 12 километра западно от град Троян. То е единственото населено място в района, което не е разположено в долините, а по билата на възвишенията върху които се намира, което позволява изключителна панорамна гледка към най-високите върхове на Стара планина и предбалкана. Невероятната природа и зеленина допълват приказната картина.

Терзийско е крайно село – асфалтовият път, който води до него свършва на 3 километра над селото. Преди 15-на години селото е известно с двата си цеха за керамични съдове. Малка част от продукцията се изнасяше за САЩ и Канада. Понастоящем, обаче, само тук-там са останали грънчари, които работят в работилнички в домовете си. В Терзийско се усеща силно демографския срив, като местното население се е стопило до около 1/5 за последните 20 години. Обнадеждаващ е факта, че много хора от цяла България са привлечени през уикендите от чистата и истинска природа на Балкана, като за последните няколко години са построени множество спретнати почивни вили.

Махали:Терзийска, Рупска, Дулевска, Саизка, Николска, Решовска, Фатешка, Пъпревска, Вълчовска, Гърмодолска, Шабанска, Шолевска, Канджишка, Баръмска, Тотевска и Пехливанска.

История 
Някога районът на селото бил обрасъл с гори, ливади и пасища. по тези места идвали със стадата си през лятото овчари от Троян. Троянчани често били нападани от кърджалийски и други разбойнически дружини. Много от жителите му потърсили по-спокойни места за заселване, по-високо в планината. По течението на р. Ръждавец, първоначално те прекарвали на кошари само през лятото, а по-късно започнали да остават и през зимата. Така възникнало с. Терзийско, някъде около 1650-1700 г.

В землището на селото има находища на хубава глина и това е причината да се развие грънчарството. Този занаят дава и първото име на селото Грънчар, което то носи до 1868 г., когато се отделя като самостоятелна община под сегашното си име Терзийско. В горната махала Терзийска, поради хубавите и обширни пасища, се развивло животновъдството, което от своя страна било предпоставка за възникването на терзилъка (шивашкия занаят). В началото заселниците си шиели дрехи в Троян. По-късно троянски майстори-терзии започнали да идват и да отсядат в горната махала за по няколко дни. Впоследствие някои от тях се преселили тук и махалата получила името си Терзийска.

През 1924 г. при разследване на грабеж в село Терзийско, полицията разбива анархо-комунистическа банда в Троянския Балкан, ръководена от Колю Т. Кацаров и Тотю Минков от село Борима — Троянско.

Други 
 Религии
Източно православие

 Обществени институции
Кметство; читалище „Зора“ – основано 1922 г.; църква „Свети Николай“ – основана 1952 г.

 Забележителности
 Цачковата дупка – вертикална пещера с дължина 50 метра.

 Редовни събития
Ден на грънчаря

Личности

Външни препратки 
 Петко Дочев и Гечо Дочев, „Терзийско“, 1980 г.

Източници 

Села в област Ловеч
Населени места в община Троян
Тодорово (област Разград)

Тодорово е село в Североизточна България. То се намира в община Исперих, област Разград.

География

История

Транспорт 
Селото има спирка по жп линията Самуил-Силистра.

Личности 
 Родени
 Музаффер Мустан – борец медалист от европейско и световно първенство по борба, първият европейски шампион по сумо. Роден е през 1963 г. Член на управителния съвет на българската федерация по борба.

Източници 

Села в област Разград
Населени места в община Исперих
Тодоровци (област Велико Търново)

Тодоровци е село в Северна България. То се намира в община Велико Търново, област Велико Търново.

География 
Село Тодоровци се намира в планински район.

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Бележки 

Села в област Велико Търново
Населени места в община Велико Търново
Тодоровци (област Габрово)

Тòдоровци е село в Северна България, община Габрово, област Габрово.

География 
Село Тодоровци се намира на около 5 km юг-югоизточно от центъра на град Габрово и километър североизточно от неговия южен квартал Любово. Разположено е по билото на едно от северните разклонения на Шипченската планина, в долината южно от което тече малкият десен приток на река Янтра Баландовски дол. Надморската височина в селото варира в интервала 600 – 640 m.

Населението на село Тодоровци намалява от 55 души към 1934 г. до 5 души към 2019 г.

До село Тодоровци води общински път от съседното му на изток село Богданчовци.

История 
Тодоровци съществува като колиби Тодоровци до влизането в сила на 14 юли 1995 г. на Закона за административно-териториалното устройство на Република България и придобива статута на село след тази дата .

Източници и бележки

Външни препратки 

Села в област Габрово
Населени места в община Габрово
Тополница (област Кюстендил)

Тополница е село в Западна България. То се намира в община Дупница, област Кюстендил.

География 
Село Тополница се намира във Верила планина по поречието на река Тополница. Отстои на 18 км североизточно от град Дупница.

История 
Образувано е по времето на османското владичество вероятно около видни и около турски чифлик, където българите са използвани за ратаи и наемни работници. Чифликът е бил притежание на Карагалията, управител на Дупнишката кааза. Мястото, където е бил, се нарича „Чифлико“. След Кримската война (1853-1856 г.) тук се заселват и черкези. На турски език за село с име Тополниче се съобщава в документ от 1576 г. В землището на село Тополница по време на Османското владичество е кипяла обработка на руди в няколко видни, които са се намирали в днешната местност „Видните“. Освен това тук е имало и няколко воденици-караджейки. През годината, когато е завършен храмът, в селото е имало 97 къщи и 480 жители. През същата година е изградено и училището.

Религии 
 Източно православие

Културни и природни забележителности

Църквата „Свети Никола“ 

Датата на издигането на храма (1856 г.) е вградена в източния дял на северната стена. Това е единственото свидетелство за строежа на храма (летописната книга е загубена). Строител на храма най-вероятно е майстор Миленко от село Блатешница, Радомирско.
Стенописите покриват цялото вътрешно пространство на храма в Тополница, изображенията са подредени в надлъжни пояси следващи логична иконографска програма. Няма данни за провеждане на целенасочена реставрация, но наличието на отделни разрушения ни водят до извода, че на отделни места в храма има надживописвания. Милош Яковлев заедно с Марко Минов изписва църквата „Свети Никола“.

Редовни събития 
 Събор – Първата събота на месец Май

Бележки 

Села в област Кюстендил
Населени места в община Дупница
Тополово (област Хасково)

Тополово е село в Южна България, област Хасково, община Маджарово. Селото се намира непосредствено до Защитена местност „Черната скала“ и река Арда.

Източници 

Села в област Хасково
Населени места в община Маджарово
Тополово (област Пловдив)

Тополово е село в Южна България, област Пловдив, община Асеновград.

География 
Село Тополово се намира в планински район на 18 км от Асеновград по пътя за Кърджали. Съседни населени места са: на изток Новаково, на запад Горнослав, на север Долнослав и на североизток Леново. Над Тополово се издигат върховете Сини връх (1537 м.) и Шилнестия камък. На северозапад от селото на Чолак дере има изградени два микроязовира, след което реката става приток на р.Голяма Сушица. В самото село се събират две малки реки – Чинар дере (Яворица) има и изграден язовир – Леново. На изток минава трета река – Чатрачко дере, която става приток на р.Мечка.

Важен фактор за заселването на местността са горите и плодородната равнинна местност.

История 
Старото име на селото е Тахталъ. Южно от Тополово има следи от стара крепост, смятана от някои историци за крепостта Констанция, пазила някога входа на Тополовския проход за вътрешността на Родопите. В описанието на Пловдивската епархия се твърди, че в Тополово е било седалището на Левкийския епископ, основавайки се на превода на „топола“ (на гръцки-левка). По други данни най-старото име на селището е Левка.

Религии 
Християнство и мюсюлмани (сунити)

Обществени институции 
 Кметство, поликлиника, читалище, училище, детска градина, църкви и джамия.

Икономика 
 На територията на селото функционират няколко производствени фирми в т.ч. земеделска кооперация, РПК, шивашки цехове, мандра, дърводелски цех и др. Има много магазини.

Културни и природни забележителности 
 Римски мост, римска крепост, старобългарска крепост.
 Римски път, минаващ през Тополовски проход, свързващ Тополово със селата Загражден и Давидково.
 Православен храм „Свети Димитър“ и храм „Св. св. Кирил и Методий“, една джамия и над 15 параклиса – „Св. Дух“, „Св. Марина“, „Св. Георги“, „Св. Петка“ „Св. Илия“, „Св. Петър и Павел“ и много др.

Редовни събития 
Всяка година лятото около 20 юли на местността Св. Илия става голям събор.

Спорт 
Футболен отбор, волейболен отбор и стадион.

Население 
Населението на селото в контраст с по-голямата част от селата в България е сравнителни стабилно за целия период след преброяването на населението през 1934 година. Все пак се забелязва лека негативна тенденция в последните тридесет години. 

Села в област Пловдив
Населени места в община Асеновград
Тополчане (област Кърджали)

Тополчане е село в Южна България. То се намира в община Кърджали, област Кърджали.

География 
Село Тополчане се намира в планински район, на брега на река Арда.

Бележки 

Села в област Кърджали
Населени места в община Кърджали
Три могили (област Кърджали)

Три могили е село в Южна България. То се намира в община Кърджали, област Кърджали.

География 
Село Три могили се намира в планински район.

Бележки 

Села в област Кърджали
Населени места в община Кърджали
Три могили (област Пловдив)

Три могили е село в Южна България. То се намира в община Асеновград, област Пловдив.

Старото име на селото е Юч тепе. Към 1946 г. селото има 1441 жители. Населението му към 2011 г. е 41 души.

География 
Село Три могили се намира в планински район.

Селото е на 44 км от Асеновград.

История 
Населението на селото е било основно турско, но голяма част са преселени в Лудогорието (с. Белинци) през 1960-те години.

Религии 
Основната религия е ислям.

Личности 
Участвали в Първата световна война:
 редник Рамадан Расимов Мехмедов 10-и пехотен полк, 11-а рота е награден с Бронзов медал „За заслуга“, без корона за достойно изпълнение на военния дълг.
 редник Халил Ахмедов Маказлиев 10-и пехотен полк, 4-та рота е награден с Бронзов медал „За заслуга“, без корона за достойно изпълнение на военния дълг.

Източници 

Села в област Пловдив
Населени места в община Асеновград
Трънково (област Стара Загора)

Трънково е село в Южна България. То се намира в община Раднево, област Стара Загора.

География 
Селото се намира югоизточно от Стара Загора на 25 км и на запад от Раднево на 12 км. През селото протича река Тундарлийка, приток на река Съзлийка. В края на селото в източната част на река Тундарлийка е изграден язовир, в който се развъжда преди всичко шаран. В северната част на селото в широколистната гора е изградено модерно ловно стопанство. Отглеждат се фазани. Името на селото произлиза от турското наименование Чаллъмахале. За разлика от историята на много селища в региона с. Трънково не е създадено в резултат на турската колонизация, по което време са станали разселвания и заселвания на турците.

История 
Според „Записки по българските въстания“ на Захари Стоянов, тук е намерил съмишленици и Васил Левски по време на своите обиколки из България. Местното население участва в Старозагорско въстание от 1875 г. както и в борбите за национално Освобождение и Обединение на България. Част от използваните материали са взети от „Видрица“, от поп Минчо Кънчев. Предполага се, че селището е образувано по време на османската власт преди Освобождението. По стари предания това е било към 1650 година. Около 130 години преди Освобождението се е образувало малко селище с около 40-50 къщи и е било наричано с българското име Трънково.

Културни и природни забележителности 
 Читалище „Знание“ с хранилище от около 12 000 книги.
 Храм-паметник Св „Петка“ -1872 г.

Редовни събития 
Празникът на селото се състои на 28 август. в чест на Св. Дева Мария или Голяма Богородица (стар стил).

Личности 
 Никола Вълчев (1871-1903), български революционер от ВМОРО

Живко Динчев Желев-национален футболист

Други 
Населението на селото е с изцяло Източноправославно вероизповедание. В центъра на селото има модерни заведения които предлагат свободна безжична интернет връзка {WI-FI}. Ловците в селото са обединени в самостоятелно ловно сдружение „Сокол-Трънково“ с ловна площ 3000 ха.

Села в област Стара Загора
Населени места в община Раднево
Тръстиково (област Варна)

Тръстиково е село в Североизточна България. То се намира в община Аврен, област Варна и е на около 4 км от село Падина. Старото му име е Брестино.

Население 
Около 630 човека, по последни данни от преброяването. Тръстиково разполага с жп спирка по линията от София за Варна. В селото има общност на Евангелската методистка епископална църква.

Етнически състав

Преброяване на населението през 2011 г. 
Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Личности 
 Тодор Дончев (1930 – 2013), български инженер и генерал-майор

Източници 

Села в област Варна
Населени места в община Аврен
Тънково (област Хасково)

Тънково е село в Южна България. То се намира в община Стамболово, област Хасково.

Редовни събития 
На 03.06. по случай св. св. Константин и Елена, всяка година има панаир.

Източници 

Села в област Хасково
Населени места в община Стамболово
Търновци (област Кърджали)

Търновци е село в Южна България. То се намира в община Джебел, област Кърджали.

География 
Село Търновци се намира в планински район.

Външни препратки 

Села в област Кърджали
Населени места в община Джебел
Търновци (област Силистра)

Търновци е село в Североизточна България. То се намира в община Тутракан, област Силистра.
Старото име на селото е Саръгьол. То е прекръстено през 1942 г. в памет на 6-и Търновски пехотен полк, участвал в Тутраканската епопея.

История 
Старото име на селото е Саръгьол (на български „жълто езеро“).

Религии 
Християнство и ислям.

Обществени институции 
Има читалище и НУ „Иван Вазов“.

Културни и природни забележителности 
В близост до селото се намира къмпинг „Антимовско ханче“.

Редовни събития 
 Празник на селото – първата неделя на месец юни.

Личности 
 Александър Йорданов – председател на ЗК „Царев дол“
 Димитър Маринов – бивш областен управител

Външни препратки 
 Галерия ТУТРАКАН 
 Общински съвет Тутракан
 Тутраканска епопея 

Села в област Силистра
Населени места в община Тутракан
Тянево (област Добрич)

Тянево е село в Североизточна България. То се намира в община Добричка, област Добрич.

География 
Село Тянево се намира на 27 километра северно от град Добрич. Разположено е в равнинно-хълмист район.

История 
Старото име на селото е Базаурт.

При избухването на Балканската война в 1912 година един човек от Базаурт (Голям, Малък или Среден) е доброволец в Македоно-одринското опълчение.

Личности 
 Родени в Тянево
  Никола Костов (1877 – ?), македоно-одрински опълченец, Огнестрелен парк на МОО, роден в Голям, Малък или Среден Базаурт

Бележки 

Села в област Добрич
Населени места в община Добрич-селска
Тянево (област Хасково)

Тянево е село в Южна България. То се намира в община Симеоновград, област Хасково.

История 
Селото е създадено от преселници от околните села, които са взели това решение поради свръхнаселеността на селищата, от които идват. Тянево носи името на историческа личност, на когото има паметник в селото. В околността има река, наречена Каранейчевска река, носеща името на един от най-влиятелните родове в селото. Навремето жителите на Тянево са били единствено от български произход, но в наши дни са малцинство за сметка на циганите.

Името на селото се споменава в "Научно изследване за Сакарската област" , където се казва, че "след съединението на Княжеството с Източна Румелия през 1885 година, само една част от сакарските селища като Вакъф (Устрем), Гердеме (Хлябово), Хаджикьой (Йерусалимово), Доситеево, Сюлеменчево (Българин), Гюдюлери (Черепово), Саранли (Оряхово), Бунарчево (Изворово), Охланлии (Момково), Дюдюкчелии (Свирково), Садъкьой (Тянево), Коюнлии (Овчарово), Хасърлии (Рогозиново), Калфакьой (Помощник), Каур алан (Българска поляна), Синаплии (Синапово), Шахлии (Княжево), Козлуджа (Орешник), Каваклии (Тополовград) остават в пределите на Българската държава". 

- приказ № 40/обн. 20.04.1884 г. – преименува с. Садъ кьой на с. Симеоново;

- Указ № 3/обн. 11 януари 1950 г. – преименува с. Симеоново на с. Тянево;

Население 
 Численост
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Бит и култура 
Сурвакницата, която се прави, е нетрадиционна. Дебела дряновица се нацепва на ленти, като се оставя дръжка, лентите се извиват дъгообразно и се оцветяват на хоризонтални ленти с ярки цветове.

Културни и природни забележителности 
От с. Калугерово до с. Тянево е минавал римският път Виа Сингидунум или Виа Милитарис, който е свързвал Централна Европа с Балканския п-в и Мала Азия, където са открити 6 пътни колони, три от които се пазят в Историческия музей в гр. Хасково. Тези паметници са издигнати от Августа Траяна (дн. Стара Загора) в чест на император Гордиан III (238-244 г.) и съпругата му Фурия Сабиния Транквилиана, която станала императрица в 241 г.

Редовни събития 
Празник на селото – 30 септември

Източници 

Села в област Хасково
Населени места в община Симеоновград