alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Смирненски (област Русе)

Смѝрненски е село в Северна България, община Ветово, област Русе.

География 
Село Смирненски е разположено в Дунавската равнина на около 40 km източно от гр. Русе и на 250 m надморска височина. На юг граничи с гр. Ветово, на изток – гр. Глоджево, на север – с. Тетово и на запад със землището на с. Семерджиево.

История 
Районът на селото не е достатъчно археологически проучен. Открити са останки от старо римско укрепление (кале), сред които има остриета от стрели, монети и т.н. Старото име на селото до 1950 г. е било Княжева поляна или Бей алан (на турски).

Население 
Населението на селото е съставено от 85% етнически турци, 5% българи и около 10% власи. Всеки от тези етноси си има своя религиозен храм – една църква и 2 джамии. Едната от джамиите е построена около 17 век, а другата – през 1950 г. Двата етноса живеят в разбирателство и уважение.

Населението наброява около 2600 – 2800 души. Голяма част от тях работят в чужбина, заради икономическите трудности. Най-големи са колониите в Испания и Гърция, а също така има и работещи в Германия, Белгия, Холандия, САЩ, Канада, Австрия и Турция.

Селото разполага със здравна служба с два лични лекаря, няма постоянен стоматолог. Има аптека на непостоянен график. Търговската мрежа е силно развита, като разнообразието от стоки не отстъпва на тези от големите магазини които се намират в Русе. Селото разполага с целодневна детска градина и основно училище. Повечето улици на селото са асфалтирани, но голяма част са в окаяно състояние, а общата дължина на уличната мрежа достига 24 km. Транспортната връзка с гр. Русе се осъществява чрез редовни автобусни линии. Автобусите се движат в интервал от 2 часа, а сутрин и вечер през 45 минути. 65% от домакинствата притежават Интернет-достъп и кабелна телевизия. На територията на селото има шивашки и дърводобивни фирми, които осигуряват работни места. Сравнително голяма част от жителите се занимават със земеделие и животновъдство. В горите около селото са разположени около 2000 бр. пчелни семейства. В близост до селото има гора с ловна хижа, предоставяща възможност за лов и излети.

Спорт 
ФК Смирненски (Смирненски) е футболният отбор на с. Смирненски. През далечните години отборът имал различни имена, но през 1999 г. променя името си от „Вихър Смирненски“ на „Смирненски“. Участва в „А“ ОФГ Русе – „Изток“.

Редовни събития 
 Ежегоден сбор – провежда се в края на месец септември. Характерно за този период е посещението на различни търговци, предлагащи своите артикули на населението.
 Организират се много игри, мачове, борби и различни музикални забави.

Източници

Външни препратки 
 Панорамни снимки от с. Смирненски 

Села в област Русе
Населени места в община Ветово
Снягово (област Бургас)

Сня̀гово е село в Югоизточна България, община Руен, област Бургас.

География
Село Снягово се намира на около 5 km северно от общинския център село Руен. Общински път свързва Снягово с Руен и с минаващия през него третокласен републикански път III-2085, който на запад води към връзка с третокласния републикански път III-208 (Айтос – Провадия), а на изток – през селата Преображенци и Горица – към връзка северно от село Гюльовца с третокласния републикански път III-906. Село Снягово е разположено в разклонения на Еминска планина в западната ѝ част, на около километър север-североизточно от най-високата точка на масива Мандрабаир. Южно от селото има началото си течащата от юг и югоизток покрай него река Казандере (Каменяшка) – десен приток на река Луда Камчия. Надморската височина по общинския път при влизането в село Снягово (при входната пътна табела) откъм югозапад е около 510 m, в центъра при джамията е около 452 m, а в северния край на селото – около 460 m.

Населението на село Снягово нараства от 536 души към 1934 г. до 1061 към 1985 г. и без значителни промени в числеността през следващите години наброява 1036 души (по текущата демографска статистика за населението) към 2018 г.

При преброяването на населението към 1 февруари 2011 г., от обща численост 1106 лица, за 17 лица е посочена принадлежност към „българска“ етническа група, за 966 – към „турска“ и за останалите не е даден отговор.

История 
След края на Руско-турската война 1877 – 1878 г., по Берлинския договор селото остава на територията на Източна Румелия. От 1885 г. – след Съединението, то се намира в България с името Ресиллер. Преименувано е на Снягово през 1934 г.

Население

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Религии 
В село Снягово се изповядва ислям (традиционен ислям).

Обществени институции 
Село Снягово към 2020 г. е център на кметство Снягово.

В село Снягово към 2020 г. има:
 действащо читалище „Димитър Полянов 1957 г.“;
 действащо общинско основно училище „Димчо Дебелянов“;
 действаща целодневна детска градина;
 постоянно действаща джамия;
 пощенска станция.

Културни и природни забележителности 
м. Калето

Източници

Външни препратки 

Села в област Бургас
Населени места в община Руен
Снягово (област Добрич)

Снягово е село в Североизточна България. То се намира в община Генерал-Тошево, област Добрич.

История 
На 27 юни 1942 г. селото се преименува от Кара агач на Байчево. До 1943 г. в селото се разполага една от немските колонии в България, като тя се състои от 20 семейства добруджански немци. В периода 1940 – 1951 г. местното начално училище носи името „Св.св. Кирил и Методий“. На 01 ноември 1963 г. селото се преименува на Снягово.

Източници

Външни препратки 

Села в област Добрич
Населени места в община Генерал Тошево
Сокол (област Силистра)

Сокол е село в Североизточна България. То се намира в община Главиница, област Силистра.

Нос Сокол на Антарктическия полуостров е наименуван на селото.

География 
Село Сокол се намира на 5 километра от град Главиница. В селото живеят приблизително 290 души към месец септември 2010 г.

Селото е богато на водни ресурси: две пълноводни чешми, три язовира: в местност „Пътя Зафирово“ – 62 дка; в местност „Пътя Зафирово“ – 37 дка; в местност „Юкя“ – 17 дка. В тях се развъждат различни сладководни риби, като най-разпространени са шаран, толстолоб и караз.

Религии 
Населението е предимно българско, а основната религия е православно християнство. На територията на селото се намира църква, създадена през 1936 г.

История 
Жителите на селото са българи, основно преселени от село Гърлица (Румъния) по Крайовската спогодба от 1940 г.

През 1941 година селото е преименувано на село Сокол.

Културни и природни забележителности 
Забележителност на селото е и местността „Могилата“ (ракийска могила), която се намира до един от язовирите.

Редовни събития 
Всяка година на 7 ноември има традиционен сбор.

Личности 
 Невин Хасан (р. 1968), български политик
 Стоян Маринов (Чаната) (р.1941), български футболист – национален състезател

Източници 

Села в област Силистра
Населени места в община Главиница
Сокол (област Сливен)

Сокол е село в Югоизточна България. То се намира в община Нова Загора, област Сливен.

Нос Сокол на Антарктическия полуостров е наименуван на селото.

География 

Селото се намира в община Нова Загора, област Сливен. Разположено е на 15 km югоизточно от Нова Загора, по южните склонове на Свети Илийските възвишения по двата бряга на Селската река. Разстоянието до градовете Сливен, Стара Загора и Ямбол е 40 – 50 km, а до Бургас – 150 km.

Землището на Сокол е 16 187 декара и е заобиколено от землищата на селата: на изток – Еленово, на юг – Млекарево и на запад – Радево. На север землището граничи със земи от Държавния горски фонд /Свети Илийските възвишения/, които са включени в Натура 2000. Обработваемата земя е около 8000 декара.

Почви и поминък 
Почвите са меки, песъчливи. Подходящи са за отглеждане на трайни насаждения – лозя и овощни дървета /сливи, круши, ябълки, орехи, бадеми и др./, а в южните части на землището и за житни култури.

Флора и фауна 
Флората и фауната са обичайните района на Тракия.

История 
Старото име на селото е Ердуванлий. Счита се, че селото е наречено така, защото било българско, соколджийско село /сокол, малък орел/, както и с голямата популация на соколи.

Към Освобождението в селото е имало 30 турски къщи с 210 жители и 4 български къщи с 24 жители.

През 1906 година, с указ, селото е преименувано на Сокол.

Училището е основано 1920 година, а през 1926 година е открита нова училищна сграда. Читалището е основано 1931 година, а новата сграда е построена 1960 – 1962 година.

Културни и природни забележителности 
 Ердуванлийското теке.
 Химитлията. Селищната могила „Химитлията“ (Плоската могила) се намира на 2,5 километра югоизточно от Сокол.

Редовни събития 
 19 декември 2011 година – 80 години читалище „Искра-1931"— с. Сокол

Източници 

Села в област Сливен
Соколово (област Бургас)

Сокòлово е село в Югоизточна България, община Карнобат, област Бургас.

География
Село Соколово се намира на около 37 km запад-северозападно от центъра на областния град Бургас и около 8 km източно от общинския център Карнобат. Разположено е ниско по североизточен склон на възвишението Хисар в прехода му към източната част на Карнобатската котловина. Преобладаващият наклон на терена в селото е на северозапад, а Надморската височина в центъра при сградата на кметството е около 223 m. Климатът е преходно-континентален.

Общински път води от Соколово на север до връзка с първокласния Подбалкански път, а на юг – до селата Драгово, Хаджиите и Козаре.

Землището на село Соколово граничи със землищата на: село Кликач на север; село Черноград на североизток; село Чукарка на изток; село Драгово на юг; Град Карнобат на юг; село Глумче на северозапад.

В землището на Соколово има 6 язовира.

История 
След Руско-турската война 1877 – 1878 г., по Берлинския договор 1878 г. селото остава в Източна Румелия; присъединено е към България след Съединението през 1885 г.

През 1934 г. селото с дотогавашно име Дуванджà е преименувано на Соколово.

Училището в село Дуванджа (Соколово) е открито от учебната 1878/1879 г. До 1911 г. се помещава в две стаи на турска къща; разширявано през следващите години с пристрояване на допълнителни стаи. През 1961 г. е построена нова училищна сграда. През учебната 2004/2005 г. е оборудвана компютърна зала. От 1 август 2008 г. основното училище в селото е преобразувано в начално училище поради намаляване броя на учениците. В училището се обучават ученици от селата Соколово, Драгово и Хаджиите. Поради трайна тенденция на намаляване броя на подлежащите на задължително обучение и формиране на паралелки под нормативно установения минимум ученици, от 15 септември 2018 г. началното училище „Христо Ботев“ в село Соколово е закрито.

Читалище „Развитие“ в селото е създадено през 1928 г.

Население 
Населението на село Соколово наброява 841 души при преброяването към 1934 г. и 853 към 1946 г., намалява до 446 към 1985 г. и 355 (по текущата демографска статистика за населението) към 2021 г.

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Обществени институции 
Село Соколово към 2022 г. е център на кметство Соколово.

В село Соколово към 2022 г. има:
 действащо читалище „Развитие – 1928 г.“;
 Целодневна детска градина „Мечо Пух“, Соколово;
 пощенска станция.

Природни и културни забележителности

Бележки

Външни препратки 
Топографска карта, мащаб 1:100000 Картен лист: K-35-055
 Бургаска низина, Карнобатска и Айтоска котловина. Географска карта

Села в област Бургас
Населени места в община Карнобат
Соколово (област Габрово)

Соколово е село в Северна България. То се намира в община Дряново, област Габрово.

Бележки

Външни препратки 

Села в област Габрово
Населени места в община Дряново
Соколово (област Добрич)

Соколово е село в Североизточна България. То се намира в община Балчик, област Добрич.

История 
През Османския период, след Освобождението и по време на румънското управление на Добруджа селото носи последователно имената Доан ювасъ, Вултурещи и Соколаре

През 1891 г. селото е център на община, съставна на Балчишка околия.

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав

Преброяване на населението през 2011 г. 
Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Личности 
 Коста Ранков - предприемач, бивщ кмет на Варна, интерниран в Соколово.

Източници 

Села в област Добрич
Населени места в община Балчик
Соколово (област Ловеч)

Соко̀лово е село в Северна България. То се намира в община Ловеч, област Ловеч.

География 
Селото е разположено близо до пътя София-Варна.

Население

История 
Селото е образувано в края на 19 век сред развалините на стара турска крепост от четири рода, преселили се от Македония. До 1934 г. селището се е наричало Шахън-кая, и като махала със същото име е било в състава на община Радювене.

Религии 
100% от населението е с български произход.

Културни и природни забележителности 
В непосредствена близост се намира природният резерват Бялка с множество животински видове, отчасти изкуствено заселени с цел ловен туризъм. Тук се намира една от бившите резиденции на Тодор Живков. Развит е не само ловният, но и селският туризъм.

Редовни събития 
Селски събор е през последната неделя на месец септември всяка година

Външни препратки 

Села в област Ловеч
Населени места в община Ловеч
Спасово (област Стара Загора)

Спасово е село в Южна България. То се намира в община Чирпан, област Стара Загора. До 1906 година името на селото е Мурсалково.

Редовни събития 
 Спасовден – празнува се по православния календар (40 дни след Великден)

Личности 
 Иван Андонов (1854-1937), революционер и общественик
 Вичо Бончов (ок. 1868-1953), народен певец и гъдулар
 Христо Манолов (1885-?), български политик, бивш министър
 Манол Минков Коларов (20.10.1843-12.10.1918) революционер, учител, сподвижник на Левски, председстел на БТРК в с. Мурсалково (дн. Спасово), организатор на старозагорското въстание, свещеник

Външни препратки 

Села в област Стара Загора
Населени места в община Чирпан
Средище (област Търговище)

Средище е историческо село в Североизточна България, намирало се в община Омуртаг, област Търговище. Разположено е на . До 1951 се нарича Княжево, а през 2001 е присъединено към село Илийно.

Източници 

Исторически села в област Търговище
Населени места в община Омуртаг
Средище (област Силистра)

Средище е село в Североизточна България. То се намира в община Кайнарджа, област Силистра.

География 
Село Средище е най-голямото село в община Кайнарджа. Има приблизително 2000 души население. Намира се в Област Силистра в Северна България. Намира се в равнина.

История 
През Османския период, след Освобождението и по време на румънската власт над Южна Добруджа селото носи името Бей бунар (Бейпънар).

Според запазени свидетелства в печата в края на Румънската кампания през Първата световна война оттеглящите се румънски окупационни сили отнемат от населението в района на селото едър добитък, товарен инвентар и близо 70 тона зърнени храни и фураж.

Със заповед МЗ № 2191/обн. 27 юни 1942 г. селото се преименува на Княжево.

Обществени институции 
 Основно училище ОУ „Цанко Церковски“
 Професионална гимназия по механизация на селското стопанство „Н. Й. Вапцаров“

Източници 

Села в област Силистра
Населени места в община Кайнарджа
Средно село (област Велико Търново)

Средно село е село в Северна България. То се намира в община Златарица, област Велико Търново.

Региона е планински, надморската височина е почти 800 м има изглед към В.Търново, Г.Оряховица, Лясковец, Ястребино, Антоново и т.н.

Външни препратки 

Села в област Велико Търново
Населени места в община Златарица
Средно село (област Варна)

Средно село е село в Североизточна България. То се намира в община Ветрино, област Варна.

География 
Намира се на 47 km от град Варна.

История 
Бежанци от Тракия положили основите на Средно село в община Ветрино преди около 200 години. Това станало през 1829 г., когато заедно с войските на руския пълководец Дибич Задбалкански след поредната руско-турска война заради страх от турски зверства на север се насочили много семейства от Южна България. Селото е второто от общината, за което разказва „Народно дело“. До него от морската столица се стига по магистралата за София по отклонение за Ветрино. Разстоянието е 47 километра. Бегли сведения за първото преселение се срещат в публикации на няколко съвременни наши историци и краеведи. Според кмета на селото Недялка Динкова втората група тракийски семейства идва от село Бояджик след кървавото потушаване на Априлското въстание. Десетина години по-късно се заселват и пришълци от софийското село Мухово.

Старото име на Средно село е Орта кьой. Преименувано е на 14 август 1934 г. с указ на правителството на Кимон Георгиев. Местните твърдят, че името идва от факта, че то се намира точно по средата между Ветрино и Момчилово. Не е изключено в землището на Средно село да е имало тракийско селище, защото в съседство има няколко тракийски могили. В миналото било известно с богатата си земя и суровия климат през зимата. И сега прозорците на всички по-стари къщи са обърнати на юг, а дебелите каменни зидове – на север, за да спират студения вятър.

През 30-те години на миналия век с доброволни дарения бил изграден внушителният, но в окаяно състояние днес православен храм „Света Петка“. За времето си той бил сред големите в района, защото в селото живеели многократно повече хора от сега. В селото живеят 59 жители има и няколко чужди семейства предимно от Британски произход. Британските имоти са 14.

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав

Преброяване на населението през 2011 г. 
Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Други 
Къщите в селото са 72 на брой.

Източници 

Села в област Варна
Населени места в община Ветрино
Средорек (област Сливен)

Средорек е село в Югоизточна България. То се намира в община Сливен, област Сливен.

География 
Село Средорек се намира в планински район.

Външни препратки 

Села в област Сливен
Населени места в община Сливен
Стамболово (област Хасково)

Стамболово е село в Южна България. То е административен център на община Стамболово, област Хасково.

География 
Намира се в Родопския масив в близост до Тракийската низина. Намира се в североизточната част на Източните Родопи и отстои на 22 км от областния център Хасково. Селото има благоприятно географско разположение.

Религии 
Населението на с. Стамболово се състои от българи, етнически турци, роми, арменци. Въпреки своите религиозни различия, хората живеят в мир и разбирателство и празниците – християнските и мюсюлмански, се празнуват от цялата общност. В центъра на селото се намира църквата „Св. св. Петър и Павел“

Обществени институции 
Общинска администрация, Център за информация и услуги на гражданите. В общината има 6 училища, 10 детски градини, 10 читалища, стадион, медицински център, една банка, интернет клубове и др.

В селото функционира Народно читалище „Христо Ботев 1926“, основано през 1926 г. от местни ентусиасти. Към читалището съществува библиотека с 8750 тома литература. През 2011 г., след спечелен проект към „Глобални библиотеки – България“, е създаден интернет център, в който потребителите получават лесен и безплатен достъп до информация.

В центъра на селото, до църквата „Св. св. Петър и Павел“, е положена паметна плоча на основаното на това място първо светско училище в селото през 1851 година.

Култура 
В периода 1985-1998 година (и еднократно през 2014 година) в селото се провежда най-значимият фестивал на сватбарската музика - Надсвирването в Стамболово.

Селото има собствен отбор в Югоизточната „В“ АФГ „Стамболово 2007“. Има стадион с 200 седящи места и с размери 90х50, който предстои да бъде ремонтиран основно, с цел приспособяване към изискванията на БФС за първенството на „В“ група.

Бележки

Външни препратки 
 Официален сайт на Община Стамболово

Села в област Хасково
Населени места в община Стамболово
Стамболово (област Русе)

Стамболово е село в Северна България. То се намира в община Сливо поле, област Русе.

География

История

Други 
ФК „Динамо Стамболово“ е футболния отбор на селото. Отборът е шампион на ОФГ Русе през сезон 2014/2015, където има шанс да участва в Североизточна В група, но поради финансови проблеми се отказва от участие.

Села в област Русе
Населени места в община Сливо поле
Стара река (област Ямбол)

Стара река е село в Югоизточна България. То се намира в община Тунджа, област Ямбол.

Бележки 

Села в област Ямбол
Населени места в община Тунджа
Стара река (област Сливен)

Стара река е село в Югоизточна България. То се намира в община Сливен, област Сливен.

География 
Село Стара река се намира на главния път, свързващ Велико Търново и Сливен. Отстои на около 80 км от Велико Търново, на 34 км от Елена, около 45 км от Сливен и 325 км от София.

Надморска височина 400 – 450 м.

В землището му преобладават сивите горски почви, а в речните долини – алувиално-ливадните.
В северната част на землището преобладават земеделските земи, а в южната част – горите, предимно букови.
От дивечът в землището му се срещат най-често дивата свиня, сърната, благородният елен, лисицата и заекът, срещат се и единични бройки кафява мечка, чакал и вълк, а в реките има речен кефал, черна мряна и лещенка.
Климатът е предпланински, с годишни валежи малко над 800 л/м2. В края на лятото често реките почти пресъхват.

Селото е имало турско име (Истарек), но след освобождението се прекръства на „Стара река“ (на самата минаваща през него река).
Населението до Освобождението е смесено — българско и турско, след Освобождението е предимно българско, а след това се заселват няколко семейства турци и роми. Най-голямо население е имало в периода около 1950 г. - 1960 г., когато населението му е било малко над 1000 души.

Религия 
Църквата „Успение Богородично“ е завършена през януари 1878 г. Населението изповядва източноправославното християнство и ислям.

Културни и природни забележителности 
В двора на църквата има паметник на загиналите във войните 1912 г. - 1918 г.
В селото има поща, училище, читалище/библиотека.

Край билната част на прохода Вратник се намира историческата местност „Агликина поляна“ (хайдушко сборище).

Редовни събития 
Празник на селото – „Голяма Богородица“ по стар стил 28-29 август. Сега се избира последната събота и неделя на месец август.

Други 
Инфраструктурата на селото се развива основно през периода 1965 г. - 1975 г. От този период са фурната, обществената баня, площадът с шадраван и сградата на кметството с пощата.

Селскостопански култури в района – основно царевица, боб, картофи. В последно време повече ливади и пасища.

Животновъдство (след 1989 г. е почти замряло). След приемането ни в ЕС от замиращ преминава в развиващ се и основен поминък. Към 2013 г., домашното производство на месо е силно намаляло под напора на кризата.

Дърводобив (до 90-те години – държавен цех, след това – частни паркетаджийски цехове). През 2012 от трите цеха, функционира само един със силно редуциран състав на персонала.

Външни препратки 

Села в област Сливен
Населени места в община Сливен
Старо село (област Враца)

Ста̀ро сѐло е село в Северозападна България. То се намира в община Мездра, област Враца.

Личности 
 Васил Василев (р. 1933), български офицер и политик, генерал-полковник

Външни препратки 

Села в област Враца
Населени места в община Мездра
Старо село (област Ловеч)

Старо село е село в Северна България. То се намира в община Троян, област Ловеч.

География 
Село Старо село се намира в полите на Стара планина.

История 
По данъчна регистратура на Никополския вилает, с. Старо село съществува от 1527 година. То е било в местността Селището, откъдето идва името му. През 1729 година било опожарено от турците. Тогава част от хората се преселват в Старосел, Пловдивско, а друга част остават тук. По-късно, след 50-60 години било опожарено за втори път. Хората напускат това място и се заселват на днешното Старо село. Първи кмет тогава е бил Краю Тодоров Грошев. От 1950 година до 1991 година селото носи името на Тотка Съева – партизанка, която е убита в местността Трифонова усойна и се казва с. Съево. От 1991 година връща старото си име Старо село.

Културни и природни забележителности 
 Църква „Свети Иван Рилски“
Църквата е добре поддържана и се посещава на празници, като Рождество Христово, Възкресение Христово, Успение на свети Иван Рилски, преп. Иван Рилски Чудотворец и други.
 Момски камък
Момски камък е скала с пещера, за която има легенда. Тя гласи, че някога младите играели хора там. Веднъж, докато играели, се спуснал змей и отнесъл най-хубавата мома. Оттогава мястото се казва Момски камък.
 Паметник на партизаните и ятаците от селото;

Редовни събития 
На 18 август всяка година се прави общоселско тържество – курбан в чест на храмовия празник и празник на селото Свети Иван Рилски. Със средства от спонсори се приготвя вкусна вечеря – курбан, заря, свири оркестър, и с кръшни хора и ръченици се празнува до късни зори.

Всяка година през последната събота на месец август се провежда традиционният събор на селото. Отбелязва се с оркестър и хора!

Личности 
 Партизани
 Дочо Съев Дочев – Велко командир на ІІІ чета от отряда Хр. Кърпачев, роден на 02.08.1919 г., убит на 12.03.1944 г. в местността Трифонова усойна;
 Тотка Пенчева Съева – Росица, родена на 20 януари 1924 г., убита на 02.03.1944 г. в местността Трифонова усойна;
 Петър Краев Грошев – Славко, роден на 29.06.1924 г., убит на 30.11.1943 г. в местността Урсел.
 Ятаци
 Стоян Иванов Трифонов – Мотето, роден на 28 януари 1926 г., убит на 12.11.1943 г. в местността Мешелика;
 Стойко П. Стойков – Бабача, роден на 26.03.1915 г., убит на 11.11.1943 г. в местността Мешелика.

Други 
 Мандра в с. Старо село
Фирма „Кондов Екопродукция“ ЕООД е основана през 1991 г. от Огнян Кондов. Тя е частно дружество с предмет на дейност производство на традиционни млечни продукти, като българско овче саламурено сирене, козе сирене в саламура, кашкавал от овче мляко „Балкан“, както и сирене от козе мляко по холандска технология и др. Фирмата е първата в България, получила лиценз за производство и износ на млечни продукти в Европейския съюз през 1998 г., където продава повече от 60 % от произведената продукция. Друг голям пазар за продуктите на „Кондов Екопродукция“ са САЩ, където продажбите се увеличават ежегодно. Фирмата изнася сирене и кашкавал за страните от Близкия изток.

Бележки

Външни препратки 
 Официален сайт на Община Троян
 Официален сайт на Мандра в селото

Села в област Ловеч
Населени места в община Троян
Старо село (област Перник)

Старо село е село в Западна България. То се намира в община Радомир, област Перник.

Културни и природни забележителности

Храм „Св. Николай Чудотворец“ 
Известен като „Св. Николай Летни“. Действаща църква.

Храм „Възнесение Господне“ 
Известен като „Свети Спас“

Източници 

Села в област Перник
Населени места в община Радомир
Старо село (област Сливен)

Старо село е село в Югоизточна България. То се намира в община Сливен, област Сливен.

История 
Старото име на селото е „Мехрем бей чифлика“. Хората от съседните села го знаят като „Чифлик“ и „Чувлик“. Днешното си име носи заради множеството останки от антични сгради в него и землището му, основно са от трако-римския град „Авли“. Има и няколко тракийски гробни могили. През 1988 г., при изкопни работи се разкри зидан с каменни плочи водопровод от римски тип, по който все още течеше вода.

Днешното българско население са потомци на хайдушкия род Чавдарята от с. Аврен – днес в Турция. Първо в чифлика се хваща на работа Димитър (Митю Хаджията) около 1877 г., който се укрива тук от турските власти в родния си край. След Освобождението, когато става ясно, че според Берлинския конгрес, Одринска Тракия остава изцяло в пределите на Турция, тук идват баща му Тянко Петков с братята си Божко и Шидер с целите им семейства. Те разменят имотите си в Аврен за Чифлика с едно ръкостискане и на честна дума. По-късно, през 1903 година, българската държава не признава изцяло сделката и настанява в селото и оземлява повече от сто семейства, бежанци от Македония.

През лятото на 1944 г. от селото преминава в нелегалност голяма група партизани (8-10 души) начело с Йордан Марков, баща на актрисата Соня Маркова. В мемоарната партизанска литература той се споменава с името „Даню Староселски“. Партизанската група е организирана от нелегалния функционер на комунистическата партия Петър Семерджиев, автор на исторически книги за нелегалната борба и народния съд след 9 септември 1944 с критики против тоталитаризма и принуден да се пресели в Израел. В центъра на селото има паметник с тленните останки на староселеца Нено Ст. Ненов, интербригадист от испанската гражданска война.
На около 2 км югозападно от селото е разположена Регионалната Дирекция за борба с градушките – Сливен област. Дирекцията е Деветия полигон за борба с градушките в системата за противоградова защита в България – поделение на Изпълнителната Агенция за борба с градушките със седалище в София.

Личности 
 Йордан Марков,Нено Стоянов, Марин Шидеров, Атанас Кънев

Външни препратки 

Села в област Сливен
Населени места в община Сливен
Стефан Караджа (област Варна)

Стефан Караджа е село в Североизточна България. То се намира в община Вълчи дол, област Варна. Старото му име е Караджаот Орманъ („Сърнена гора“).

История 
Село Стефан Караджа е образувано през 1573 г. и през 2003, селото чества 430 г. от създаването си.

Името на селото се споменава в местната преса във връзка с публична продан на имоти през 1896 г.

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав

Преброяване на населението през 2011 г. 
Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Личности 
 Павел Павлов (р. 1928), български офицер, генерал-майор от Строителни войски

Други 
Връх Стефан Караджа на Антарктическия полуостров е наименуван на селото.

Източници 

Села в област Варна
Населени места в община Вълчи дол
Обекти, наречени на Стефан Караджа
Стефан Караджа (област Добрич)

Стефан Караджа е село в Североизточна България. То се намира в община Добричка, област Добрич.има едно момиче Юлия психично болна

История 
Село Стефан Караджа е ново село. Официални данни за точната година на възникване на селото няма. По спомени на стари хора, живеещи в съседните села Царевец и Паскалево, селото е възникнало по време на румънското господство през 1927 г. Основано е около крайпътен хан и мелница за брашно, заселено предимно с българи от северна Добруджа.

От своите деди жителите на с. Царевец слушали, че Мурад бей от c. Сърнец към 1686 г. построил чешма, която се намира в центъра на днешното село Стефан Караджа. Понеже чешмата е построена близо до село Каралез (дн. Царевец), той я оставя в дар на това село и я нарича „Каралез чешма“.

Религии 
Православни християни.

Културни и природни забележителности 
Каралезка чешма, построена по време на Османската империя, възпята от писателя Йордан Йовков, учител в южна Добруджа.

Редовни събития 

Всяка неделя молебен в църквата на селото.

Други 
Връх Стефан Караджа на Антарктическия полуостров е наименуван на селото.

Източници

Външни препратки 
 История на с. Стефан Караджа, обл. Добрич
 Песента на колелетата. Разказ на Йордан Йовков.

Села в област Добрич
Населени места в община Добрич-селска
Обекти, наречени на Стефан Караджа
Стефан Караджа (област Силистра)

Стефан Караджа е село в Североизточна България. То се намира в община Главиница, област Силистра.

Транспорт 
за с. Стефан Караджа:
Понеделник: 6:30/14:30/16:00
Вторник: 6:30/11:50/14:30/16:00
Сряда: 6:30/14:30/16:00
Четвъртък: 6:30/11:50/14:30/16:00
Петък: 6:30/11:50/14:30/16:00
Събота: 6:30/16:00
Неделя: 6:30/16:00

Други 
Връх Стефан Караджа на Антарктическия полуостров е наименуван на селото.

Източници 

Села в област Силистра
Населени места в община Главиница
Обекти, наречени на Стефан Караджа
Стефаново (област Габрово)

Стèфаново е село в Северна България, община Габрово, област Габрово.

География 
Село Стефаново се намира на около 5 km изток-югоизточно от центъра на областния град Габрово, около километър северозападно от село Жълтеш и около 600 m югоизточно от село Борики. Разположено е в югозападната част на Габровските възвишения, високо по северния долинен склон на Жълтешката река, десен приток на Янтра. Надморската височина в центъра на Стефаново е около 578 m.

История 
През 1950 г. дотогавашното населено място колиби Ходжовите е преименувано на Стефаново, а през 1995 г. колиби Стефаново придобива статута на село..

Население 
Населението на село Стефаново наброява 33 души при преброяването към 1934 г., намалява до 9 души към 1992 г. и след малки промени на числеността през следващите години към 2019 г. наброява (по текущата демографска статистика за населението) 8 души.

Източници и бележки

Външни препратки 

Села в област Габрово
Населени места в община Габрово
Стефаново (област Добрич)

Стефаново е село в Североизточна България. То се намира в община Добричка, област Добрич.

География 
Село Стефаново е разположено в Добруджанското плато, в източната част на Дунавската хълмиста равнина, на надморска височина около 200 м. От състава на Община Добричка, на главен път Добрич – Албена, южно – 7 км от гр. Добрич, на 28 км от курорта Албена, на 50 км от гр. Варна. Климатът е умерено-континентален. Население – 960 жители – българи, турци, роми от скоро англичани и руснаци. Почва – силноизлужени и излужени черноземи. Земеделски район – отглеждат се основно пшеница, царевица. слънчоглед, фасул и др.

История 
През Османския период и след Освобождението селото носи името Ай орман.

В най-ранни писмени източници в турски регистри от 1526, 1527 г. записано като село Айо орман. По късно /1673, 1676 и 1792 г./ се споменава и под имената Аюв орман и Айъ орман. През 1573 г. селото се споменава под името Аюв орман с един овчар, дължащ 30 овце данък на държавата, поради тази причина е поставено в списъка на овцевъдите.

В периода от 1732 г. до 1790 г. селото е отбелязано на 27 места в официални турски документи като Айорман, Айу орманъ и Аху орман. 

След Освобождението селото се намира на пътя Варна-Добрич и става център на селска община, като през 1900 г. в нея се включват 17 селища. От 1913 до 1940 г. селото попада в границите на Кралство Румъния. 

Със заповед № 2191 от 27 юни 1942 г. е решено село Айорман да се преименува на село Стефаново.

Източници

Култура 
 Основно Училище „П. К. Яворов“, тел. 05713-2526, Директор-Станка Иванова
 Целодневна Детска градина „Дъга“ Директор – Радка Пенева
 Народно Читалище „Никола Й. Вапцаров – 1941 г.“ – Николинка Радушева

Редовни събития 
Празникът на селото е на 6 май. На площада пред читалището на този ден гостуват ансамбли и оркестри, има много сергии и малък лунапарк.

На Бъдни вечер в селото има коледари.

Външни препратки 
 Сайт на с. Стефаново

Села в област Добрич
Населени места в община Добрич-селска
Столетово (област Пловдив)

Столетово е село в Южна България. То се намира в община Карлово, област Пловдив.

География и икономика 
Столетово е разположено между Стара планина и Средна гора. Покрай него протича река Стряма. Селото е разположено на 456 m надморска височина. На 2 km северно от селото минава жп линията София–Карлово–Бургас. В Столетово живеят около 750 души. Обработваемата земя е около 4200 декара, които са заети с пшеница, ръж, ечемик, царевица, рози, лавандула, мента, маточина и овощия. Освен с растениевъдство, населението се занимава и с животновъдство. В миналото се е развивало грънчарството.

Съществували са две розоварни, първата на Шарл Гарние от 1904 г. и на кооперацията от 1935 г. Работили са и четири мелници. През 1970 г. е прекаран водопровод от Стара планина.

История 
Старото име на Столетово е Карасарлий, за което се споменава през 1577 г. като селище от нахия Гьопса в Пловдивска кааза. По това време населението на селището е турско, за което свидетелстват съществуващите до 1928 г. на запад от селото големи турски гробища. До 1925 г. на мястото на сегашното училище е разположена джамия. След освобождението на България турското население се изселва и се заселва българско население.

Религии 
Населението на Столетово изповядва източноправославно християнство. През 1895 г. е изградена църквата „Св. Димитър“.

Обществени институции 
Културният дом в селото е построен през 1954 – 1955 г. На първия му етаж е разположен салон с 238 места, сцена и гримьорни, библиотека и пощенска станция, която е открита през 1968 г. На втория етаж се намират кметството, балкона към салона и още един по-малък салон.

Tърговската сграда е построена през 1966 г. В нея се помещава магазин КООП, пенсионерски клуб, а на втория етаж има зала, която се ползва от местното население за различни мероприятия.

През 1981 г. в селото е построена здравна служба.

Културни и природни забележителности 
 Народно читалище „Христо Ботев“ – основано през 1928 година.
 Бюст-паметник на ген. Николай Столетов, на откриването му на 25 октомври 2005 г. присъства пловдивският митрополит Арсений.
 Културен клуб на пенсионера „Георги поп Райков“ – открит е на 26 октомври 2007 г.
 В центъра на селото има беседка с кладенец останала още от турско време – „Кьошек“.
 Минерална баня – минералната вода е благоприятна за лечение на кожни и нервни болести. Температурата на водата е 37 °C.

Редовни събития 
 3 март – отбелязва се пред паметника на ген. Столетов.
 Национален фолклорен фестивал „Столетово пее и танцува“.

Галерия

Външни препратки 
 Профил на село Столетово във „Фейсбук“

Села в област Пловдив
Населени места в община Карлово
Столетово (област Стара Загора)

Столетово е село в Южна България. То се намира в община Опан, област Стара Загора.

География 
Намира се на 40 км южно от град Стара Загора, между селата Бяло Поле и Васил Левски.

Редовни събития 

Известни личности от с. Столетово – Курти Куртев, бивш кмет на селото и Бързьо Стратиев, строителен инженер, работил дълги години в Стара Загора

Външни препратки 

Села в област Стара Загора
Населени места в община Опан
Стояново (област Кърджали)

Стоя̀ново е село в Южна България, община Ардино, област Кърджали.

География 
Село Стояново се намира в най-източната част на Западните Родопи, на около 15 – 20 km западно от границата им с Източните Родопи и на около 8 km западно от град Ардино.

Стояново е разположено предимно по южни склонове на възвишение, заобиколено на около километър от юг, югоизток и изток от река Арда, която тече на около 200 m по-ниско от селото. Надморската височина в селото е приблизително в границите 760 m на северозапад и 670 – 680 m на юг и югоизток.

Край село Стояново минава третокласният републикански път III-8632. В долината южно от селото се разклоняват пътните връзки за град Неделино, ГКПП Златоград, град Ардино, Кърджали, Мадан, Смолян и за село Баните.

История 
Село Стояново (Кюрт-фаши) е в България от 1912 г.

През 1986 г. към Стояново е присъединена обезлюдената махала Иглика (Алѝка).

Село Стояново е било център на кметство Стояново от 1995 г. до 2005 г.

Религии 
Изповядваната в село Стояново религия е ислям.

Население 
Населението на селото е показано според данните в Националния регистър на населените места:

Културни и природни забележителности 
Малко след пътния разклон за село Баните се намира така нареченият „Стоянов мост“ над река Арда.

Източници и бележки

Външни препратки 

Села в област Кърджали
Населени места в община Ардино
Стояново (област Монтана)

Стоя̀ново е село в Северозападна България. То се намира в община Вършец, област Монтана.

История 
Селото вероятно носи името си от подвизавалия се из този край през осемнадесети век Стоян войвода. С чета от десетина души причаквали турски кервани по пътя за Видин, а после се криели из околните хълмове. Заради близката река прескачали и до първото село, тогава именувано Сердар, за да се почистят и изперат. През тридесетте години селото е наречено Стояново.

Културни и природни забележителности 
Селото се намира по средата на пътя от Враца към Монтана, на около десетина километра от разклона към Вършец. Покрай него тече река Ботуня, което придава някакъв колорит на балканското село. Все пак е по пътя към курортите Вършец и Берковица.

Известни личности 
 Родени в Стояново
 Николай Соколов (1927 – 1994) – поет

Други 
Село Стояново е родното място на писателя Николай Соколов /Никола Иванов Давидов/ – 1927 – 1994 г.
Николай Соколов твори през втората половина на миналия век, известен е предимно с произведенията си за деца – „Приказки за Въртишия“, „Пожар“, „Какъв войник“, „Вихрушка“, „Кой изплаши звездите“. Стихотворенията му влизат в читанките за началния курс. Най-силното му произведение е пиесата „Майстор Манол“, играна в Благоевградския театър.

Източници

Външни препратки 

Села в област Монтана
Населени места в община Вършец
Стояновци (област Враца)

Стоя̀новци е село в Северозападна България. То се намира в община Роман, област Враца.

География 
Селото е с надморската височина 180 метра. Простира се на площ от 11,12 km².

История 
Старото име на селото е Кирилово. Жителите му се включват в партизанското движение в България от 1941 – 1944 г. Името Стояновци идва от братя Стоянови. Те организират младежите от селото да станат партизани. През април 1944 г. те се включват в отряд „Георги Бенковски“. Много от тях загиват в тежка битка в местността „Черни дол“ край село Брусен на 26 юни 1944 г.

Религии 
Жителите на село Стояновци са православни християни, но в селото няма църква и никога не е имало, въпреки това жителите на селото събираха дарения за построяване на параклис и камбана.

Забележителности 
В близост до селото има 2 язовира, единият от които е зарибен и се поддържа. Рибари от доста места го посещават, за да ловят риба.

Редовни събития 
На 22 септември е празникът (събор) на селото.

Външни препратки 
 Официална страница във Facebook

Села в област Враца
Населени места в община Роман
Стояновци (област Велико Търново)

За другото българско село с име Стояновци вижте Стояновци (Област Враца).

Стояновци е село в Северна България. То се намира в община Елена, област Велико Търново.

География 
Село Стояновци се намира в Стара планина. Община Елена, област Велико Търново.Една от четирите махали с център Дебели рът. Другите две са Тънки рът и Дайновци.

История 
Старото му име е Асан маале и е изцяло турска махала до 1878год. След Руско - Турската освободителна война турците се изнасят в пределите на османската империя. Новото имена махалата Стояновци е на името на Стоян Тодоров Влахов, който с по малкият си брат Иван Тодоров Влахов са първите засели ли се след освобождението.

Бележки

Външни препратки 

Села в област Велико Търново
Населени места в община Елена
Стражец (област Кърджали)

Стражец е село в Южна България. То се намира в община Крумовград, област Кърджали.

География 
Село Стражец се намира в планински район.

История 
Старото име на Стражец е Чукурите. До Балканските войни жителите на Чукурите са турцизирани помаци, запазили български обичаи, имена и топонимия. През 1913 година селото се изселва в Турция. Заселено е отново през 1920-те години от български бежанци от Беломорска Тракия, прогонени от гръцкото правителство.

Чукурите е преименувано на Стражец през март 1981 година.

В 1985 година Стражец има 26 жители

Бележки

Външни препратки 
 Село Чукурите Статия за Чукурите в краеведския блог Черничево

Села в област Кърджали
Населени места в община Крумовград
Стражец (област Разград)

Стра̀жец е село в Североизточна България. То се намира в община Разград, област Разград.

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Бележки 

Села в област Разград
Населени места в община Разград
Стрелец (област Велико Търново)

Стрелец е село в Северна България. То се намира в община Горна Оряховица, област Велико Търново.

География 
Приблизителната надморска височина на селото е около 400 м., което му осигурява живописна гледка над околния пейзаж.

Селото граничи със селата Драганово, Паисий. От Драганово до селото се стига по асфалтов път, който минава през гора около 10 км и много често се срещат диви животни: елени, катерици, зайци, диви свине.

Накрая на селото има 2 язовира. Много рибари ги предпочитат за улов и почивка. По горски път може да се стигне до с. Орловец и 12 км от селото се намира с. Петко Каравелово, което е свързано с жп линията Горна Оряховица- Русе.

В центъра на селото има паметник на загиналите в Балканската война.

На паметника има гнездо на щъркели, които ежегодно идват и гнездят.

По-голямата част от населението е християнско.

Селото разполага със здравна служба, с медицински персонал и стоматологичен кабинет.

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Културни и природни забележителности 

В центъра на селото има красива църква, като на високото ѝ кубе са монтирани още в първата половина на миналия век три големи часовника, които бавно и ритмично отмерват времето на отминалите дни.

Редовни събития 

Всяка година през последната седмица на месец август се провежда общоселски събор, като селото събира и приютява за няколко дни разпилелите се по различните краища на страната близки, роднини и приятели. Традиционната гозба, поднасяна във всяка къща на този ден, е печено агне приготвено в специална зидана пещ, която присъства в интериора на всяка къща.

Личности 
 Родени в Стрелец
 Петър Стоянов, (1881 – 1954), бивш кмет на Варна
 д-р Стефан Черкезов е бил лекар в селото и е участвал в спасяването на хора в трагичен инцидент около Горна Оряховица. Впоследствие на неговата трагична смърт в същия инцидент, след смъртта му преименуват болницата във Велико Търново на негово име.

Източници

Външни препратки 
 Сайт за с. Стрелец

Села в област Велико Търново
Населени места в община Горна Оряховица