alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Бийталика

Бийталика () е рок група, чийто репертоар е предимно кавър версии на британската група Бийтълс, изпълнявани в стила на Металика. Бандата се води страничен проект на двама анонимни музиканти от САЩ, с псевдоними Jaymz и Krk.

Основната музикална структура на повечето парчета е базирана върху мелодиите на „Бийтълс“, като на места се прокрадват моменти от песни на „Металика“. Заглавията на парчетата са комични комбинации между заглавия на песни на двете групи, а текстовете комбинират фрази от съответните песни.

Двамата единствени члена на групата съставят цялата музика, като Krk прави всички аранжименти и изпълнява всички инструменти, а Jaymz играе ролята на двойник на Джеймс Хетфийлд, имитирайки специфичните извивки и вокалните му особености. За концерти двамата канят гост-музиканти, които също използват псевдоними. Така на живо групата добива следния вид:
 Jaymz Lennfield (вокали)
 KRK Hammettson (китари)
 Kliff McBurtney (бас китара)
 Ringo Larz (барабани)

или поредната пародия с имената на членовете на двете групи.

Дискография 
Бийталика няма издадени албуми и никога няма да има (според самите членове). Всички песни са качени в mp3-формат на официалния сайт на групата и са свободни за некомерсиално разпространение с лиценз Creative Commons. Разделени са условно на два албума – „A Garage Dayz Nite“ (записан 2001) и „Beatallica“ (2004).

„A Garage Dayz Nite“ 
 Sgt. Hetfield's Motorbreath Pub Band
 A Garage Dayz Nite
 For Horsemen
 No Remorseful Reply
 The Thing That Should Not Let It Be
 Everybody's Got A Ticket to Ride Exept For Me and My Lightning
 ...And Justice For All My Loving

Beatallica 
 Blackened in the USSR
 Sandman
 And Im Evil
 Got To Get You Trapped Under Ice
 Leper Madonna
 Hey Dude
 I Want to Choke Your Band
 We Can Hit the Lightz

Други песни 
 „Run For Your Life“
 „The Thing That Should Not Let It Be“ (live)
 „For Horsemen“ (live)
 „...And Justice For All My Loving“ (live, с Mike Portnoy)

Вижте също 
 Metallica
 The Beatles

Използвана литература

Източници

Външни препратки 
 Официален сайт на Бийталика
 Интервю с Бийталика
 Статия в clevescene.com 

Американски метъл групи
Пародийни групи
Металика
Бийтълс
1 век пр.н.е.



Събития 

 Римската република става Римска империя
 В Римската империя се градят водопроводи
 100 г. пр.н.е. – поява на камили в Сахара.
 92 г. пр.н.е. – сключен е първият договор между Рим и Партия
 71 пр.н.е. – потушаване на Въстанието на Спартак
 71 пр.н.е. – Несебър (в България) става част на Римската република
 63 г. пр.н.е. – Заговор на Катилина
 53 г. пр.н.е. – Битка при Кара, победа на партите над римляните
 42 г. пр.н.е. – Битка при Филипи между силите на Марк Антоний и Октавиан Август срещу войската, водена от убийците на Юлий Цезар, Брут и Касий. Силите на триумвирата побеждават.
 4 г. пр.н.е. – умира Ирод Велики
 4 г. пр.н.е. (оспорвана) – ражда се Исус Христос

Личности 
 Спартак, † 71 г. пр.н.е., водач на робско въстание
 Гай Юлий Цезар, роден през 100 г. пр.н.е. и убит на 15 март 44 г. пр.н.е.
 Марк Антоний, (* 14 януари 83 пр.н.е. или 86 пр.н.е.; † 1 август 30 пр.н.е.), римски военачалник и политик
 Август, (* 23 септември 63 пр.н.е.; † 19 август 14 г.), първият римски император
 Марк Випсаний Агрипа, (* ок. 63 пр.н.е.; † март 12 пр.н.е.), римски държавник и военачалник
 Клеопатра VII, египетска кралица
 Гай Касий Лонгин, убит през октомври 42 пр.н.е.
 Марк Теренций Варон, починал през 27 пр.н.е.
 Исус Христос, роден през 4 г. пр.н.е.

Изобретения, открития 
 ок. 98 пр.н.е.: Римляните откриват отоплението с топъл въздух
 от ок. 90 пр.н.е.: в Рим ножът се слага на масата като прибор за ядене
 Луций Лициний Лукул донася ок. 70 пр.н.е. черешата от Мала Азия в Европа
2 век пр.н.е.



Събития 
 Образува се държавата Пуйо в Манджурия
 Римската република се разраства на Изток и покорява Македония
 171 пр.н.е. – Битка при Калиник. Македонците побеждават римските войски на консула Публий Лициний Крас.
 180 пр.н.е. – Със закона Вилия в Древния Рим са установени правила за последователност при преминаване към магистратурата
 146 пр.н.е. – разрушаване на Пунически Картаген
 146 пр.н.е. – Рим завладява Елада – начало на общата политическа история на гръко-римския свят
 139 пр.н.е. – партският цар Митридат I пленява селевкидския монарх Деметрий Никатор
 134 пр.н.е. – започва война между Китай и хунну
 129 пр.н.е. – партите превземат Ктезифон
 127 пр.н.е. – китайският военачалник Уей Цин отблъсква хунну от Ордос
 119 пр.н.е. – китайските войски принуждават хунну да отстъпят на север от Гоби

Личности 
 190 г. пр.н.е. – починал Аполоний Пергски, дневногръцки математик (* 262 г. пр.н.е.)
 183 г. пр.н.е. – самоотровил се Ханибал, картагенски военачалник (* 247 г. пр.н.е.)
 156 г. пр.н.е. – роден Гай Марий, римски военачалник и политик († 86 г. пр.н.е.)
 140 г. пр.н.е. – роден Тигран Велики, цар на Велика Армения († 55 г. пр.н.е.)
 120 г. пр.н.е. – починал Полибий, гръцки историк (* 200 г. пр.н.е.)
 116 г. пр.н.е. – роден Марк Теренций Варон, римски учен († 27 г. пр.н.е.)
 ок. 115 г. пр.н.е. – роден Марк Лициний Крас, римски консул и триумвир († 53 г. пр.н.е.)
3 век пр.н.е.



Събития 
 279 г. пр.н.е. – Келти нахлуват в Гърция и ограбват светилището Делфи
 279 г. пр.н.е. – Битка при Аскулум между Римската република и царя на молосите Пир
 261 – 219 г. пр.н.е. – Първа пуническа война между Рим и Картаген
 221 г. пр.н.е. – Утвърждаване на династията Цин в Китай
 218 г. пр.н.е. – Започва втората пуническа война
 209 г. пр.н.е. – Маодун създава централизираната държава на хунну
 206 г. пр.н.е. – Начало на управлението на династията Хан в Китай
 205-200 г. пр.н.е. – Критска война между Македония и Родос
 202 г. г. пр.н.е. – Втора пуническа война: В Битката при Зама легионите на римския главнокомандващ Сципион Африкански разбиват нахлуващата картагенска армия, предвождана от Ханибал.

Личности 
 287 г. пр.н.е. – роден Архимед от Сиракуза, древногръцки математик, физик и инженер († 212 г. пр.н.е.)
 283 г. пр.н.е. – починал Птолемей I, основател на Династията на Птолемеите в Древен Египет (* 367 г. пр.н.е.)
 272 г. пр.н.е. – починал Пир, цар на Епир (* 318 г. пр.н.е.)
 262 г. пр.н.е. – починал Пир, цар на Епир (* 318 г. пр.н.е.)
 247 г. пр.н.е. – роден Ханибал, картагенски военачалник († 183 г. пр.н.е.)
 262 г. пр.н.е. – роден Аполоний Пергски, дневногръцки математик († 190 г. пр.н.е.)
 232 г. пр.н.е. – починал Ашока, император на Маурия (* 304 г. пр.н.е.)

Изобретения, открития 
 китайският император Цин Шъхуан започва строежа на китайската стена
 ок. 250 пр.н.е. Ератостен определя големината на Земята
 299 – 279 пр.н.е. е построен Родоския колос, разрушен 227 пр.н.е. при земетресение
 ок. 240 пр.н.е. Сострат Книдски построява Александрийския фар на остров Фарос
 основана е Александрийската библиотека
4 век пр.н.е.



Събития 
 Край на културата на плочестите гробове в Южен Сибир и Монголия. Траките са подчинени от Филип и Александър Македонски, но в края на века възвръщат самостоятелността си.
 396 пр.н.е. – римският военачалник Марк Фурий Камил разрушава етруския град Вейи
 376 пр.н.е. – тракийският град Абдера е заплашен от трибалите
 333 пр.н.е. – Александър Велики основава град Александрета, днес Искендерун
 330 пр.н.е. – Александър Велики опожарява персийската столица Персеполис
 329 пр.н.е. – Александър Велики основава Александрия Есхата в Трансоксиана
 317 пр.н.е. – поражение на Спарта във войната ѝ срещу Тива

Личности 
 399 пр.н.е. – умира Сократ, гръцки философ (* 469 пр.н.е.)
 395 пр.н.е. – умира Лисандър, спартански политик и военачалник
 385 пр.н.е. – умира Аристофан, гръцки драматург, автор на комедии (* 446 пр.н.е.)
 384 пр.н.е. – роден Аристотел, гръцки философ († 322 пр.н.е.)
 380 пр.н.е. – роден Дарий III, цар на Персия († 330 пр.н.е.)
 376 пр.н.е. – родена Олимпия, съпруга на цар Филип II на Македония и майка на Александър Велики (+ 316 пр.н.е.)
 356 г. пр.н.е. – роден Александър Велики († 323 пр.н.е.)
 347 или 348 г. пр.н.е. – умира Платон, гръцки философ (* ок. 427 пр.н.е.)
 ок. 341 пр.н.е. – роден Епикур, древногръцки философ († ок. 270 пр.н.е.)
 336 пр.н.е. – Филип II, цар на Македония, е убит
 ок.325 пр.н.е. – роден Зенодот Ефески, първият библиотекар на Александрийската библиотека († 260 пр.н.е.)
 325 г. пр.н.е. – умира Аминта, сатрап на Александър Велики
 ок. 319 пр.н.е. – роден Пир († 272 пр.н.е.), велик пълководец и цар на Епир
 305 пр.н.е. – роден Калимах от Кирена, основател на научната филология
 304 г. пр.н.е. – роден индийският император Ашока
5 век пр.н.е.



Събития 
 490 – 480 пр.н.е. – създаване на силна атинска флота от Темистокъл.
 481 пр.н.е. – през късното лято на Коринтския провлак делегати на 70 гръцки полиса създават коринтски конфедеративен съюз съюз () начело със Спарта срещу персийската експанзия по техните земи.
 480 пр.н.е., 11 – 13 август: – Битка при Термопилите между войските на Персийската империя водени от (Ксеркс I) и гърците, предвождани от (Леонид I); започва Втората Гръцко-персийска война.
 480 пр.н.е., 12 септември – Битка при Химера която слага край на опита Елада да бъде успешно атакувана и от запад, както и край на картагенските опити за пълно завладяване на Сицилия с контрол над Западното Средиземноморие; първа победа за гърците в гръко-персийската война.
 480 пр.н.е., 28 септември – Битка при Саламин между гръцкия и персийско-финикийски флот в Сароническия залив край остров Саламин в Егейско море: част от втората Гръко-персийска война; втора победа за гърците в гръко-персийската война.
 479 пр.н.е. – битка при Платея (на север от Коринтския провлак); Спарта и съюзниците ѝ разгромяват войските на Ксеркс I.
 474 пр.н.е. – битка при Куме в Неаполитанския залив; тираните на Сиракуза и Куме разбиват етруския флот, подкрепян от Картаген.
 450 пр.н.е. – Ханон II освобождава от поземления данък на Ярба Пунически Картаген, а картагенският мореплавател Ханон предприема експедиция по атлантическото крайбрежие на Африка (годината не е сигурна).
 424 пр.н.е. – битка при Делиос: Атиняните срещу силите на Беотийския съюз.
 419 пр.н.е. – Аргос напада Епидавър; маневрите на съюзниците спартанци под водачеството на Агис II се осуетяват от фестивала Карнея докато аргосци манипулират календара за да избегнат нуждата да прекратят военните си действия.
 414 пр.н.е. – група теспийски демократи се опитват да отхвърлят подкрепяната от Тива олигархия, но след неуспешния им опит те са принудени да бягат и да се спасяват в Атина.
 403 пр.н.е. – в Атина се въвежда йонийската азбука от архонта Евклид.

Личности 
 Горгий, древногръцки софист.
 Демарат, спартански цар, от рода на Еврипонтидите (царувал 515 пр.н.е. – 491 пр.н.е.).

Изобретения, открития 
 Открито е сметалото в Китай.

Източници
6 век пр.н.е.



Събития 
 597 пр.н.е. – Навуходоносор II обсажда Йерусалим.
 587 пр.н.е. – Навуходоносор II превзема Йерусалим, разрушавайки Първия храм, кивота изчезва.
 553 пр.н.е. – Кир Велики се отделя от Медия и поставя началото на Персийската империя.
 546 пр.н.е. – Кир Велики унищожава Лидийското царство.
 538 пр.н.е. – Кир Велики превзема Вавилон.
 538 пр.н.е. – Начало на управлението на Поликрат – хегемония на Самос в Егейско море.
 515 пр.н.е. – Дарий Велики започва строителството на Персеполис.
 519 пр.н.e. – Ражда се Ксеркс I
 509 пр.н.е. – в Древен Рим се установява институтът на магистратурата.

Личности 
 Поликрат (? – 522 пр.н.е.), тиран на Самос

Изобретения, открития 
 Към 550 пр.н.е. Лидийския цар Крез изоставя електрума заради биметална монета от злато и сребро (наречена талант) с означение за стойност
7 век пр.н.е.



Събития 
 625 – 585 г. пр.н.е. – Начало на управление на цар Киаксар над държавата Мидия
 Йонийците колонизират крайбрежните области на Черно море и Мраморно море
 614 г. пр.н.е. – основан е Ебес на Ибиса, първата пуническа колония
 Създава се латинската азбука
 Основава се град Таранто
 Битка при Хама – Навуходоносор II разбива остатъците от армията на египетския фараон Нехо II
8 век пр.н.е.



Събития 
 776 пр.н.е. Според историка Тимей в Олимпия се провеждат първите Олимпийски игри
 754 пр.н.е. – Финикийците основават Сус, днешен Палермо – столица на Сицилия
 753 пр.н.е. – Ромул и Рем основават Рим

Личности 
 Ромул и Рем, родени през 771 пр.н.е. и починали съответно през 717 пр.н.е. и 753 пр.н.е.

Изобретения, открития
9 век пр.н.е.



Събития 
 Формиране на Халщатската култура в южната част на Средна Европа
 Формиране на културата Виланова в Северна Италия
 Формиране на Тагарската култура в южната част на Сибир
 825 г. пр.н.е. или 814 г. пр.н.е.: основаване на Картаген от Дидона
 ок. 800 г. пр.н.е.: Етруската цивилизация
 започва Желязната епоха в Централна Европа

Личности 
 Омир, древногръцки поет (850 пр.н.е.)
10 век пр.н.е.



Събития 

 около 1000 пр.н.е.: Начало на Желязната епоха в Гърция

 961 или 960 пр.н.е.: Соломон става цар на Израел и Юдея
 957 – 951 пр.н.е.: Строеж на Соломоновия храм

Личности 
 Давид, цар на древните израелити (1006 пр.н.е.–965 пр.н.е.)
 Соломон, цар на древните израелити (965 пр.н.е.–925 пр.н.е.)
 Абсалом, син на цар Давид, полубрат на Соломон
 Зороастър, ирански религиозен реформатор
11 век пр.н.е.

11 век пр.н.е. обхваща всички години от 1100 г. пр.н.е. до 1001 г. пр.н.е. Въпреки че много човешки общества са имали писменост през този период, някои от споменатите по-долу личности може да са по-скоро апокрифни, отколкото исторически достоверни.

Събития 
 През 11 век пр.н.е. започва според днешните изследвания т.нар. дорийско преселение.
 изчезване на андроновската култура в Южен Сибир
 начало на културата на плочестите гробове в Южен Сибир и Монголия
 1089 г. пр.н.е. – Мелант, легендарният цар на Атина, умира след 37-годишно управление и е наследен от сина си Кодър.
 1099 – 1066 пр.н.е. – Рамзес XI е фараон в Египет, гражданска война. Край на 20. династия на Древен Египет.
 1068 г. пр.н.е. – Кодър, легендарният цар на Атина, умира в битка срещу дорийските нашественици след 21-годишно управление. Атинската традиция го смята за последния цар, който е притежавал абсолютна власт. Съвременните историци го смятат за последния цар, чиято житейска история е част от древногръцката митология. Наследява го синът му Медон.
 1050 г. пр.н.е. – филистимците превземат кивота от Израел в битка. (приблизителна дата)
 1046 г. пр.н.е – крал Ву сваля последния монарх от династията Шан Ди Син и става първият император от династията Джоу (1046 г. пр.н.е. – 256 г. пр.н.е.), основана от баща му крал Уен.
 1040 г. пр.н.е. – роден е Давид, цар на Израел.
 1026 г. пр.н.е. – според Самуиловите книги Саул става първият цар на израилтяните.
 1020 г. пр.н.е. – разрушаване на Троя.
 1004 г. пр.н.е. – цар Давид основава Йерусалим
 ок. 1000 г. пр.н.е. – латините идват в Италия от района на Дунав
 1000 г. пр.н.е. –  най-ранните доказателства за земеделие във високопланинските райони на Кения.
 начало на Ранно желязната епоха (РЖЕ) в България.

Личности 
 Самуил, библейски пророк
 Рамзес XI, фараон на Египет от 20 династия.
 Аменемнису, фараон на Египет от 21 династия.
 Медон 1048 пр.н.е.: цар на Атина
 Акаст 1012 пр.н.е.: цар на Атина
 Саул, цар на Израил
 Давид, цар на Израил

Изобретения и открития 
 1100 г. пр.н.е. –  най-ранният китайски земен компас
 1000 г. пр.н.е. – създадена е финикийската писменост.

 
Векове
12 век пр.н.е.



Събития 

 ранен 12 век пр.н.е.: Разрушаване на много микенски центрове на гръцка земя (Пилос, Микена, Тиринт, Йолк и др.)Траките да обособени в групи и населяват Балканския полуостров
 1185 пр.н.е.: Разрушаване на Троя VIIa
 ок. 1180 пр.н.е.: Разпадане на голямото царство Хети
 около 1150 пр.н.е в долината на Оахака пристига културното влияние на олмеките
 Управление на Рамзес VI (между 20 октомври – 2 ноември 1145 пр.н.е. до 8 ноември 1137 пр.н.е.)

Личности 

Фараони на Древен Египет:
 Сети II (1204 – 1198 пр.н.е. от 19. династия)
 Сиптах (1198 – 1193 пр.н.е.)
 Твосрет (1191 – 1189 пр.н.е.)
 Сетнахт (1190 – 1187 пр.н.е., първият фараон от 20. династия)
 Рамзес III (1187 – 1156 пр.н.е.)
 Рамзес IV (1156 – 1150 пр.н.е.)
 Рамзес V (1150 – 1145 пр.н.е.)
 Рамзес VI (1145 – 1137 пр.н.е.)
 Рамзес VII (1137 – 1129 пр.н.е.)
 Рамзес VIII (1128 пр.н.е.)
 Рамзес IX (1127 – 1109 пр.н.е.)
 Рамзес X (1109 – 1105 пр.н.е.)
 Рамзес XI (1105 – 1070 пр.н.е.)

Източници 

 Axel Michaels: Der Hinduismus: Geschichte und Gegenwart. C.H.Beck, 2006, ISBN 3-406-54974-8, S. 48
 Ludwig David Morenz: Bild-Buchstaben und symbolische Zeichen: die Herausbildung der Schrift in der hohen Kultur Altägyptens. Saint-Paul, 2004, ISBN 3-525-53062-5, S. 55
13 век пр.н.е.



Събития 

 около 1300 пр.н.е. – край на Глазковската култура в Сибир
 1270 пр.н.е. – царството Митани в Месопотамия е унищожено от Асирия
 1274 пр.н.е. – битката при Кадеш
 1269 пр.н.е. (1259 пр.н.е.) – Мирен договор между Египет – Хети
 1250 пр.н.е. – построяване на Лъвската врата на циклопската стена от Микена
 1226 пр.н.е. – първото исторически доказано избухване на вулкана Етна на Сицилия

Личности 
 Хатушили III
 Мернептах
 Моисей – библейски пророк
 Рамзес I
 Сети I

Изобретения, открития 
 от 1250 пр.н.е. египтяните могат да правят от кварцов пясък и растителна пепел стъклени блокове

Източници
14 век пр.н.е.



Събития 

 Улубурунско корабокрушение
 1338 пр.н.е. се завършва бюста на Нефертити
 Аргонавти сагата

Личности 
 Тутмос IV
 Ехнатон
 Хоремхеб
 Нефертити
 Исус Навин, приемник на Мойсей

Изобретения, открития 
 Воден часовник в Карнак, Египет доказан
 в Египет се усвоява правенето на стъкло
15 век пр.н.е.



Събития 

 ок. 1500 пр.н.е. – Тутмос I става регент на Египет
 1445 пр.н.е. – израилтянския народ напуска Египет (Петокнижие)
 1430 пр.н.е. – основано е царството Митани в Месопотамия

Личности 
 Хатшепсут – първата жена-фараон от Древен Египет (1498 – 1483 пр.н.е.)
 Тутмос I – третия фараон от XVIII династия в Древен Египет (1479 – 1425 пр.н.е.)
 Аменхотеп II – фараон на Египет (1427 – 1401 пр.н.е.)

Изобретения, открития
16 век пр.н.е.



Събития 
 в Месопотамия е създадена призмата от Тикунани
 около 1600 г. пр.н.е. в Китай династията Шан сменя династията Ся
 около 1500 г. пр.н.е. в Мезоамерика се създават първите постоянни земеделски стопанства на сапотеките и миштеките

Личности

Изобретения, открития
17 век пр.н.е.



Събития 

 ок. 1700 пр.н.е. – голямо земетресение на Крит

Личности

Изобретения, открития 
 Фестоски диск (Phaestos) от Крит (1908 г. изровен)
18 век пр.н.е.



Събития 
 Край на Новокаменната епоха в Средна Европа
 1800 пр.н.е. – започва Северната брозова ера в Скандинавия (1800 – 530 пр.н.е.)
 Начало на Глазковската култура в Сибир
 Изчезване на бактрийско-маргианската култура в Централна Азия
 1780 пр.н.е. – избухване на Везувий

Личности 
 Небка – фараон

Изобретения, открития
19 век пр.н.е.



Събития 
 Хетска държава в Мала Азия.
 ок. 1850 пр.н.е. – се написва Московският математически папирус
 1829 – 1818 пр.н.е. – Египетско-нубийска война.
 1818 пр.н.е. – Египетски поход към Палестина.
 1806 пр.н.е. – Хетска инвазия в Мала Азия.

Личности

Изобретения, открития, нововъведения 
 1800 г. пр.н.е. – Ферментация на тесто, грозде и плодов сок.
21 век пр.н.е.



Събития 
 Поява на андроновската култура в Южен Сибир
 Около 2070 пр.н.е. – установяване на династията Ся в Китай

Личности 
 Антефикс – египетски фараон (2077 – 2065 пр.н.е.)

Изобретения, открития
22 век пр.н.е.



Събития 
 Поява на бактрийско-маргианската култура в Централна Азия
 Акадското царство е унищожено от гутеите
 Край на Бронзовата ера в Средна Европа (начало 4300 пр.н.е.)

Личности 
Фараони на Древен Египет:
 Пепи II (2245 – 2180 пр.н.е.)
 Немтиемсаф II (ок. 2180 пр.н.е.)
 Нитокрис (2181 или 2152 – 2150 пр.н.е.)

Изобретения, открития
23 век пр.н.е.



Събития 
 2271 г. пр.н.е. – Предполагаема дата на битката при Урук. Саргон Велики разгромява армията на Лугалзагеси и установява пълен контрол над Шумер.
 Край на Новокаменната епоха и започване на Бронзовата епоха
 Египет – Старото царство на Египет свършва, започва Първи преходен период на Древен Египет

Личности 
 Пепи I – египетски фараон (2295 – 2250 пр.н.е.)
 Пепи II – египетски фараон (2245 – 2180 пр.н.е.)

Изобретения, открития
24 век пр.н.е.



Събития 
 Хуритите започват да се заселват в Северна Месопотамия
 Разцвет на Акадското царство в Южна Месопотамия
 2330 до 2000 пр.н.е. – е написан Епос за Гилгамеш

Личности 
 Саргон I, владетел на Акадското царство в Южна Месопотамия

Изобретения, открития
25 век пр.н.е.



Събития 
 Най-ранна дата за съществуването на мегалитната структура от Стоунхендж

Личности 

 2491 пр.н.е. – Хуанди, митичен китайски император
 2490 пр.н.е. – Микерин (Менкаура), фараон на Египет

Изобретения, открития

Външни препратки
26 век пр.н.е.



Събития 

 Разцвет на строежа на Пирамидите с построяването на Пирамидите в Гиза

Личности 
 Хеопс – фараон на Египет (+ 2566 пр.н.е.)
 Хефрен – фараон на Египет
 Микерин – фараон на Египет

Изобретения, открития
27 век пр.н.е.



Събития 
 2900 – 2334 пр.н.е. – Месопотамски войни от раннодинастичния период.
 2775 – 2650 пр.н.е. – Войни в Древен Египет.
 2697 пр.н.е. – Според китайските традиции, през тази година Жълтият император обединява племената в Централен Китай. Смята се, че това дава началото на китайската цивилизация.
 2686 пр.н.е. – Край на управлението на Втората династия и начало на управлението на Третата династия в Древен Египет.
 Имхотеп – развива строенето на стълбищните пирамиди (2680 пр.н.е.)
 2630 – 2611 пр.н.е. – Управление на фараона Джосер.
 2630 – 2611 пр.н.е. – Египетският везир Имхотеп построява Пирамидата на Джосер.
 2627 – 2000 пр.н.е. – В Перу започва строежът на голямото селище Карал.
 2613 пр.н.е. – Край на управлението на Третата династия и начало на управлението на Четвъртата династия в Древен Египет.
 2600 пр.н.е. – Край на Втория раннодинастически период и начало на Третия раннодинастически период в Месопотамия.

Личности 
 Гилгамеш, 4-ти цар на Урук в Шумер (2600 пр.н.е.)
 Джосер, 1-ви фараон от Третата династия в Древен Египет
 Имхотеп, древноегипетски везир и архитект

Изобретения, открития
28 век пр.н.е.



Събития 
 2715 г. преди Христа – начало на Старото царство в Древен Египет
 Ок. 2800 пр.н.е. – начало нa строителството на Стоунхендж в Южна Англия
29 век пр.н.е.



Събития 

 2900 – 2400 г. пр.н.е. – шумерски пиктограми
 2900 – 2334 г. пр.н.е. – месепотамски воини в Ранно Династически период
 Ур – става един от най-богатите градове в Шумерия
 2890 г. пр.н.е. – краят на Първата династия в Египет и началото на Втората династия
 2873 г. пр.н.е. – Енох е „взет от Господ“ според еврейската Библия
 2807 г. пр.н.е. – голям астероид или метеорит

Личности 
 Архаичен период на Египет (ок. 3100 до 2686 пр.н.е.)
 Първа династия (ок. 3000 до 2800 пр.н.е.)
 Семерхет (ок. 2890 до 2870 пр.н.е.)
 Втора династия (ок. 2890 до 2686 пр.н.е. или от ок. 2800 до 2675 пр.н.е.)
 Хотепсехемуи (ок. 2840 до 2830 пр.н.е.)

Изобретения, открития 
 Клинописът – в Асирия и Вавилония
 В Египет се въвежда ок. 2874 пр.н.е. Египетския календар
30 век пр.н.е.



Събития 
 Късен Неолит в Средна Европа (3500 до 2800 пр.н.е.)
 Ранният Еледски период започва в днешна Гърция
 Критско-минойската цивилизация на остров Крит
 Цикладска цивилизация (3000 – 2700 пр.н.е.)
 Основан град Троя
 Трета вълна̀ на изселване от територията на Курганната култура
 В Египет се употребяват папируси за писане

Личности 
 Първа династия на Древен Египет (3080 пр.н.е. до 2890 пр.н.е.)
 Хор Аха – фараон от Първата династия на Древен Египет (ок. 3000 пр.н.е. до 2980 пр.н.е.)
 Уаджи – (ок. 2960 пр.н.е. до 2930 пр.н.е.)
 Менес – египетски фараон (ок. 2950 пр.н.е.)
 Ден – египетски фараон (ок. 2930 пр.н.е. до 2910 пр.н.е.)

Изобретения, открития 
 Населението на света ок. 3000 пр.н.е. е около 14 милионa души

Източници
Втора опиумна война

Втората опиумна война или Втората англо-китайска война започва през 1856 и свършва през 1860. Тя се води от Великобритания срещу Китай в опит да се разширят британските търговски привилегии в Китай. Войната може да се разглежда като продължение на Първата опиумна война (1839 – 1842).

Втората опиумна война е успешна за Великобритания и в резултат на Пекинската конвенция от 18 октомври 1860 търговията с опиум в Китай е легализирана. Християните получават пълни граждански права, включително право на собственост, както и правото открито да проповядват религията си.

Повод 
Когато Великобритания, Франция и Русия завършват Кримската война и освобождават силите си, британците започват да търсят повод за военен конфликт с империята Цин. Такъв повод става задържането от китайските власти на английския кораб „Ароу“, занимаващ се с контрабандна търговия.

На 8 октомври 1856 г. китайски чиновници се качват на борда на „Ароу“ – китайски кораб, плаващ под флага на Великобритания. По това време съществува подозрение, че този кораб се занимава с пиратство, контрабанда и търговия с опиум. Арестувани са 12 души и, въпреки протестите на Великобритания, те не са освободени. След този инцидент Великобритания обявява война на империята Цин.

Ход на войната 

В края на октомври 1856 г., британска ескадра извършва бомбардировка на пристанището Гуанджоу. В началото на 1857 г., във военните действия участват и американски кораби. Скоро към Англия се присъединява и Франция. Възползвайки се от разрастващия се конфликт, Русия предлага на Цинската империя военна помощ, в замяна на териториални отстъпки. През 1858 г. е сключен Айгунския договор, по силата на който Русия получава правата над левия бряг на река Амур и контрола над Усурийския край.

През 1860 г. обединена англо-френска армия започва военни операции на Ляодунския полуостров и в Северен Китай, превземайки Тиендзин. В решаващо сражение, в края на септември, край Пекин англо-френската артилерия разгромява манчжуро-монголската конница. Пътят към Пекин е открит. Неподготвените за война цински войски са напълно разбити. Освен това цинската империя по това време е напълно обезкръвена от продължаващото Тайпинско въстание. При така възникналата ситуация, Русия изисква от Китай пълното предаване на Усурийския край, което е скрепено с Пекинската конвенция от 1860 г. За Русия тя е подписана от граф Николай Игнатиев.

Източници 
 Музей на опиумните войни в град Хумен, провинция Хебей
 Преглед на войните на европейците против Китай през 1840 – 1842, 1856 – 1858, 1859 и 1860 години
 Опиумните войни – История 

Войни на Великобритания
Войни на Франция
Войни на Китай
Войни на Руската империя
Цин (17 – 20 век)
1850-те в Китай
19 век във военната история
Индийско въстание (1857)

Индийското въстание от 1857, известно в Индия като Първа война за независимост, а във Великобритания като Сипайски метеж, е въоръжено въстание в Северна и Централна Индия и насочено срещу британското колониално управление на субконтинента.

Причини 
Повод за избухването му е въвеждането на новата пушка „Енфийлд“ при индийските войници – сипаите. На служба в Британската източноиндийска компания по това време били около 300 000 войници, но само към 35 000 от тях били англичани.

Патроните за новата пушка били хартиени и се импрегнирали и смазвали със смес от волска лой и свинска мазнина (при тогавашните пушки с предно пълнене хартиеният патрон е трябвало да бъде захапан и с рязко движение да се скъса дъното му – така барутът е можел да се изсипе в цевта, а след него празната хартиена тръбичка заедно с оловния куршум се набивала в цевта), което противоречи с религията на сипаите-индуси и сипаите-мюсюлмани. За индусите кравите и воловете са свещени животни, които не се ядат, а за мюсюлманите свинята е нечисто животно.

Ход на въстанието 
По време на въстанието е превзет Делхи, където е създаден политически и войскови център. Продължава от 1857 до 1858 г. и довежда до края на управлението на Британската източноиндийска компания и до преминаване към директно управление на страната от Великобритания (Британски Радж). Военните действия се водят и от двете страни с голяма бруталност. Накрая въстанието е жестоко потушено от англичаните.

Източници

Вижте също 
 История на Индия
 Британски Радж

Въстания
История на Индия
Военна история на Великобритания
Метежи
Хищни торбести

Хищните торбести (Dasyuromorphia), са разред Двуутробни Бозайници. Както се вижда от името им, почти всички видове са хищни и по пътя на конвергенцията са развили сходен строеж на зъбите като разред Хищници. Теглото им е от 4–5 гр., до около 2 кг. Повечето видове имат плътно и набито тяло и са относително силни за размерите си.

Разпространение 
Срещат се в Австралия, Тасмания и други острови.

Начин на живот 
Водят предимно нощен начин на живот.

Размножаване 
Малките се раждат крайно дребни и неразвити и майката ги доотглежда подобно на другите двуутробни в кожената торба на корема си.

Допълнителни сведения 
След пристигането на европейците в Австралия, числеността им започва рязко да се снижава, защото не могат да издържат конкуренцията на внесените плацентни бозайници, които заемат същата екологична ниша.

Списък на семействата 
 Семейство †Thylacinidae Тасманийски вълци (Тилацин), изчезнали
 †Тасманийски вълк Thylacinus cynocephalus
 Семейство Dasyuridae Торбести мишки, Торбести котки (72 вида в 20 рода)
 Подсемейство Dasyurinae Торбести белки
 Подсемейство Sminthopsinae Торбести мишки
 Семейство Myrmecobiidae Нумбати
 Нумбат Myrmecobius fasciatus
Дърво на живота

Дървото на живота, отъждествявано с Тилията (която в превод от латински значи Липа), е според първата книга от Петокнижието – Битие, особено дърво посадено от Бог на средата на Едемската градина, а също и намиращо се сред улиците на Новия Йерусалим. Принася плод 12 пъти в годината, дарява вечен живот, а листата му служат за изцеление на народите.

В текста на Петокнижието, Дървото на живота се намира в тясна връзка с Дървото за познаване добро и зло.

Източници 
 Еврейская энциклопедия, Изд. О-ва для Научных Еврейских Изд. и Брокгаузъ-Ефронъ. Спб.: 1906 – 1913; репринт: М.: Терра, 1991. ISBN 5-85255-057-4.

Митични обекти
Книга Битие
Айсберг

Айсберг ( – ледена планина, думата е със скандинавски произход) е огромен плаващ леден блок, който се е откъснал предимно от полярни континентални ледници стигащи до океан или море. Айсбергите могат да бъдат плаващи или закрепени към плитчина в океан, море или приледниково езеро. Те се образуват вследствие откъртването на краищата на ледниците, спускащи се към водата. Откъртването може да се дължи на хидростатичното налягане на водата, морските приливи и течения и ветровете. Главните райони за образуване на айсберги, даващи най-много и най-големи екземпляри са шелфовите ледници на Антарктида, северните острови на Канадския Арктичен архипелаг и ледниците на Гренландия. В зависимост от плътността на леда и водата от 83 до 90% от обема на айсберга се намира под водата. Над повърхността на водата най-големите айсберги се издигат до 70 m в Арктика и до 100 m – в Антарктика. Под влияние на неравномерното топене на леда от време на време те се се преобръщат. Влачени от теченията, могат да изминат 10 – 12 km на ден. Гренландските айсберги се отнасят от Източнотогренланското и Лабрадорското течения до 40 – 50° с.ш., а в отделни случаи и по̀ на юг. Антарктическите айсберги достигат до 45 – 60° ю.ш., а през 1894 г. е засечен такъв на 26° ю.ш., т.е. в тропическия пояс. Айсбергите представляват опасност за корабоплаването. Стълкновението с тях е било причина за гибелта на много кораби („Титаник“ през 1912 г., „Хедтофт“ през 1959 г. и др.).

Някои айсберги са много големи и са с отвесни стени. Достигат дължина до 80 – 120 km и обем 2 – 5 хил. m³. Тяхното плаване в океана може да продължи дълго време – 6 – 12 години, докато в резултат на бавното им топене най-после изчезнат. Водата от разтопените айсберги е чиста и може да се използва за пиене. Има проекти за тяхното транспортиране в сухите тропични райони и получената от тях вода да се използва за питейни и промишлени нужди.

Източници 

Физикогеографски термини
Океанография
Глациология
Лед
Фюрер

Фюрер (, в превод: вожд, водач, лидер) е името на партийната титла „ръководител“ на Националсоциалистическата германска работническа партия.

Използвана е от Адолф Хитлер по време на неговото управление в Германия. Неофициално, тази титла може да бъде приписана на различни тоталитарни диктатори.

История 
Длъжността „Фюрер“ е приета от Хитлер на 9 август 1934 г. след смъртта на Райхспрезидента на Ваймарската република Паул фон Хинденбург. Според закона, новият пост на Фюрера обединява длъжностите на райхспрезидента и райхсканцлера, което прави Адолф Хитлер единствен ръководител на Германия. Принципът „Führerprinzip“ е широко пропагандиран от нацистката партия, един от най-известните лозунги е „Един народ, една империя, един лидер“ (Ein Volk, ein Reich, ein Führer).

В ГДР 
До средата на 1950-те години, в ГДР се използва и за Йосиф Сталин.

Източници

Вижте също 
 Дуче

Титли
Нацистка Германия
Нацизъм
Адолф Хитлер
Занзибар

Занзибар () е полуавтономна област в рамките на Танзания, наследник на бивша държава със столица в едноименния град. Заема по-голямата част от архипелага Занзибар и включва два основни острова — Пемба и Унгуджа.

История 
През Средновековието търговията с роби от Източна Африка е широко разпространена в Занзибар. С течение на времето търговията с роби се концентрирала в ръцете на арабски търговци от Оман, които образували ядрото на местната аристокрация. През XVI век Занзибар е част от колониалните владения на Португалия, заедно с Момбаса и Хормуз. В средата на XVII век аманските амани се възстановяват от удара, нанесен от появата на европейските колониалисти и започват да ги изтласкват от западния Индийски океан. В Занзибар властта на султана дълго време остава номинална.

До 1853 г. най-могъщият от оманските султани Саид Ибн Султан установява контрол върху значителни участъци от африканския бряг и премества столицата си от Мускат в Занзибар. Островът преживява нов бум, свързан с увеличеното търсене на слонова кост и роби — стоки, доставяни на местните пазари от Африка. Под султана в Занзибар се извършва широко строителство. През 1861 г. Занзибарският султанат се отделя от Оман, а през 1890 г. се превръща в британски протекторат.

Занзибарският архипелаг е бил португалска колония, след това британски протекторат до 1963 г. — като султанат Занзибар, когато султанатът получава независимост. След Занзибарската революция от януари 1964 г. е създадена Народна република Занзибар и Пемба.

През април 1964 г. Занзибар и освободилата се през 1961 г. колония Танганика (известна също като Танганайка) се сливат в Обединената република Танганайка и Занзибар, преименувана след половин година на Обединена република Танзания. Новото название Танзания на общата държава се образува от първите срички от названията на съставилите я бивши държави.

География 
Разположен е на Занзибарския архипелаг в западната част на Индийския океан. Включва два големи острова: Занзибар (или Унгуджа) и Пемба, както и по-малки острови от архипелага. Общата площ на двата острова е 2654 км², а населението е 1,304 млн. души (2012 г.).

Политика 
След обединението президентът на бившата държава Занзибар и Пемба става президент на новия автономен регион Занзибар и вицепрезидент на новата държава Танзания. В качеството си на президент на Занзибар той е също председател на Революционното правителство на Занзибар и на консултативния Революционен съвет на Занзибар. Отделно е създаден през 1980 г. местен парламент (Камара на представителите на Занзибар), чиито 85 членове се избират на общи преки избори.

На територията на автономен регион Занзибар са обособени пет административно-териториални региона на Танзания:
 Северна Пемба
 Южна Пемба
 Западен Занзибар
 Северен Занзибар
 Южен Занзибар

Източници
Ride the Lightning

„Ride the Lightning“ е втори студиен албум на Металика, издаден през 1984 година. Албумът отбелязва забележителен напредък в творчеството на групата, като композициите са по-сложни както в музикално, така и в текстово отношение. Всички песни, макар и без осезаема връзка помежду си, се въртят около една и съща тематична насока, изследвайки смъртта от различни гледни точки. „Ride the Lightning“ е и първият напълно разпродаден албум на Металика, заслуга за което има най-вече песента „Fade to Black“ със своите бавни и мелодични пасажи и нетипична структура от плавно преливащи се две различни части. Песента предизвиква и много критики от по-консервативно настроени слушатели и експерти, заради тематиката си, разглеждаща самоубийството. Албумът включва песента „For Whom the Bell Tolls“, написана по произведението на английския поет Джон Дън (1572 – 1631). Финалния инструментал „The Call of Ktulu“ е инспириран от кратък разказ с подобно заглавие на американския писател фантаст Хауърд Филипс Лъвкрафт.

Песни

Сингли 
 Fade to Black (1984)
 For Whom the Bell Tolls (1984) – съдържа две версии на песента
 Creeping Death (1984) – издаден само във Великобритания и Франция съдържа още кавър-версиите Blitzkrieg и Am I Evil?

Състав 
 Джеймс Хетфийлд – вокали и китара
 Кърк Хамет – китара
 Ларс Улрих – барабани
 Клиф Бъртън – бас

Персонал 
 Флеминг Расмусен – продуцент
 Марк Уайтакър – продуцент
 Стив Хофман – мастеринг
 Боб Лудвиг – мастеринг
 Джордж Марино – ремастеринг
 Фин Костело – дизайн, фотографии
 Антъни Сомела – дизайн, фотографии
 Робърт Хьотинг – дизайн

Позиция в класациите

Външни препратки 
 Ревю в allmusic.com

Албуми на Металика
Музикални албуми от 1984 година
2 хилядолетие

Второто хилядолетие обхваща периода от началото на 1001 г. до края на 2000 г.

Събития 

2 хилядолетие
Светът на диска

Светът на диска () е поредица на британския писател Тери Пратчет, която съдържа над 40 книги. Първата книга от поредицата – „Цветът на магията“ излиза през 1983. Хронологията на издаване на книгите е обвързана с развиващата се история, въпреки че в някои книги или групи от книги не се прави сюжетна връзка с останалите. По темата са направени множество театрални постановки, комикси, анимационни сериали и компютърни игри.

Произведения 
Книгите от поредицата могат условно да се разделят на групи. В действителност за някои от героите са отделени няколко книги.

От 2022 г. правата за издаване на поредицата са купени от ozone.bg, който ги преиздава чрез сътрудничествто на издателство „Artline Studios“ и издателство „Архонт-О“

Поредица „Истории за Света на Диска“, публикувана от издателствата „Архонт-О“ и „Artline Studios“

Източници
Ангелска елха

„Ангелска елха“ е ежегодна национална програма на Дружеството за религиозна и обществена подкрепа на лишените от свобода (Prison Fellowship Bulgaria). Програмата цели да зарадва децата на временно лишените от свобода с подаръци за християнския празник Рождество Христово. Доброволци на организацията събират подаръци и организират тържества за семействата на осъдените в градовете, в които има затвори.

Програмата подпомага заздравяването на семейните отношения и подпомага укрепването на връзката между осъдения родител и неговите деца.

През годините, в които се реализира програмата (1999–2004 г.), подаръци са получили над 4500 деца на лишени от свобода родители.
Всяка година в кампанията участват стопански организации, училища, медии и много граждани.

Програмата е част от едноименната световна програма „Angel Tree“, която се реализира вече в 98 страни. Така осъдени от цял свят, благодарение на Prison Fellowship International – Световната асоциация за служение в затворите, имат възможност да дарят подарък на своето дете.

Представителството на Дружеството за религиозна и обществена подкрепа на лишените от свобода в София се намира на ул. „Ангел Кънчев“ №2, откъдето може да се получи повече информация.

Култура на България
Клин (пояснение)

Клин може да се отнася за:

 клин – мехнично устройство за разцепване
 Клин (геометрия) – многостен
 Клин (ястие) – вид баница
 Клин (дреха) – вид панталон
 Клин (фотография) – фотографска техника
 Клин (военно дело) – изкривяване на фронтовата линия
 Клин (град) – град в Русия, административен център на Клински район
Константин Чилов

Проф. д-р Константин Чилов Николов (1898 – 1955) е български лекар интернист и кардиолог, роден в село Карлуково, днешното Славейно, Смолянско. Член-кореспондент на БАН (1948). Брат на индустриалеца Никола Чилов.

Следва медицина в София. Завършва заедно със своя близък състудент Константин Ив. Робев във Виенския университет (1925). Специализира вътрешни болести в Хале и Фрайбург, Германия и във Виена (1926 – 1927).

Главен асистент в катедрата по вътрешни болести на Медицинския факултет на Софийския университет (1931 – 35), доцент в катедрата по фармакология и терапевтика (1935), професор (1945), временен ръководител на катедрата по вътрешни болести (1940 – 1945) и редовен ръководител (1946 – 1955). Многогодишен ръководител на Клиниката по вътрешни болести на Медицинския факултет при СУ, преобразуван в Медицинска академия (1950) и Висш медицински институт (1954), сега университет).

През 1948 – 1955 е завеждащ секция за вътрешни болести в Института за клинична и обществена медицина при БАН, зам.-директор на Института (1948 – 50). Член на Германското дружество за вътрешна медицина и на Дружеството на интернистите в България (1939 – 1955).

Чилов изследва много широк кръг от проблеми – на хематологията, кардиологията, ендокринологията, нефрологията, гастроентерологията, недоимъчните и инфекциозните заболявания. Изучава хипертоничната болест – етиопатогенеза, разпространение в България, клиника и лечение. Въвежда в клиничната практика нови функционални и лабораторни методи за диагностика; създава към катедрата съвременна клинична лаборатория. Под негово ръководство израстват първите български по-тясно профилирани интернисти.

Автор е на над 250 научни публикации, 5 монографии. Трудове: „Клинически лабораторни изследвания и тяхното практическо значение“ (1931, 6 осн. прераб. и доп изд., 1959) – първото в България ръководство по клинична лаборатория, „Клинични наблюдения“ (3 т., 1939 – 40), „Черен дроб и обмяна на веществата у сърдечно болни“ (1940), „Вътрешни болести“ (2т., 1946 – 47, 2 прераб. изд. под заглавие „Учебник по вътрешни болести“, 1954, в съавторство с проф. Ташо Ташев и проф. Михаил Рашев).

Понастоящем аудитория в Университетската Александровска болница носи неговото име.

Вижте също 
 Къща музей „Константин Чилов“

Източници 

 Енциклопедия България в 7 тома, т.7 (Тл-Я с Допълнение към Т. 1 – 6), БАН, Българска енциклопедия, Издателство на Българската академия на науките, София, 1996 г.

Български лекари
Преподаватели в Медицинския университет, София
Хора от област Смолян
Възпитаници на Виенския университет
Коледна елха

Коледната елха е украсена ела (или друго иглолистно дърво) за празника Рождество Христово (или Коледа), разпространена и за празника Нова година (новогодишна елха).

Тя е сред най-разпространените традиции, свързани с празнуването на Рождество Христово. Представлява украсяване на вечнозелено иглолистно дърво – най-често от рода ела, откъдето идва наименованието. Преди Коледа дървото се отсича, внася в дома и украсява с разноцветни светлини, орнаменти и лакомства. В отделни случаи се украсяват големи улични дървета на стратегически места, без да бъдат отсичани. Също така в някои случаи вместо живи дървета се използват изкуствени.

Макар че днес коледната елха се счита за християнски обичай, всъщност той възниква в древността. В Древен Египет са украсявали палмите. Германските племена по-късно украсяват вечнозелени клонки, за да отпразнуват дара на светлината около най-късия ден на годината – 21 декември. В началото хората са украсявали само клонки от елхи, ели, борове и чак през 1597 г. започват да украсяват цели дървета. Вечнозелените дръвчета символизират вечен живот. Те са сред най-значителните части от празничния обред. Постепенно украсите на елхата стават по-богати; коледните дръвчета се обкичват с гирлянди, множество светлини и коледни играчки.

Обикновено на върха на коледната елха стои голяма звезда, която символизира пътеводната Витлеемска звезда, показала пътя на тримата мъдреци при раждането на Иисус Христос. Популярна украса за елхите са и ангелчетата, топките в най-разнообразни цветове, захарните пръчки и понякога свещички. Най-използваните и типични коледни цветове са червеният и златният.

Обичаят на коледната елха по света 

 За първи път елхата става коледно дръвче в Германия. Старите германци вярвали, че в нея живее духът на гората, който ги закриля, а по-късно вечнозеленият цвят на клоните ѝ вече означавал вечна вяра в Христос. От германските обичаи дошъл и този, елхата да се украсява с играчки, светлини и под елхата да се оставят много подаръци.
 В Швеция елхата се украсява от бащата. Никой друг няма правото да я вижда до раздаването на подаръците.
 Вместо елха, виетнамците украсяват клоните на прасковата.
 В страните от Латинска Америка, коледното дръвче е заменено с палмово, отрупано с памук.
 В България обичаят да се украсява елха идва от Русия. Руснаците уреждали коледни дръвчета в по-големите градове на България по време на Руско-турската освободителна война. Така елхата станала една от най-популярните в България. Тя е не само коледно, а и новогодишно дръвче. В СССР през 1920-те елхата е забранена като религиозна традиция и едва в 1936 година е разрешена отново, но не като коледна, а като новогодишна традиция.
 В Япония коледното дръвче е популярно вече и там, макар че повечето японци не са християни.
 Напоследък в Китай стана много модно да се ходи на църква по Коледа. Макар че по-голямата част от китайците не са християни, те с интерес слушат на китайски език празничните коледни литургии в католическите храмове.

Коледа
Традиции
Федерален щат

Щатът е държавна административно-териториална единица с определена степен на самоуправление в редица държави с федерално устройство.

Държави с щати 
 Австралия
 Австрия
 Бразилия
 Венецуела
 Индия
 Малайзия
 Мексико
 Микронезия
 Нигерия
 Съединени американски щати

Вижте също 
 Щати в САЩ
 Щати в Бразилия

Източници 

Административни единици
Административно деление
Фараон

Фараон е титла на владетеля в Древен Египет. Фараонът носи украсената с кобра двойна корона Пшент, символ на обединението на Горен Египет (бяла корона) и Долен Египет (червена). Скиптърът и камшикът са символи на всемогъщество.

Фараонът е собственик и абсолютен господар на цялата земя. От четиригодишна възраст престолонаследниците са обучавани в четене, писане, смятане, лов, плуване и бойни и военни изкуства. Женели са се на 8 – 10 години за своя родна или природена сестра, която става велика царска съпруга. Имали са право на повече от една жена. Рамзес II е имал 162 деца.

Фараонът осъществява връзката между хората и боговете. Той е земно въплъщение на бог Хор, а след смъртта си се отъждествява с бог Озирис. Той е привилегирован да царува и след смъртта си, редом до боговете. В текстове от Старото царство се казва, че фараонът се изкачва на небето, редом до звездите. Той е главен жрец и като такъв отговаря за правилното осъществяване в храмовете на ежедневните ритуали, които гарантират благоразположението на боговете към Египет. Ако те не са доволни от даровете, могат да накажат страната с бедствия, суша, слаба реколта, болести. Но понеже е невъзможно владетелят лично да присъства по време на ритуали във всеки един храм, той назначава свои заместници – жреци.

Като главнокомандващ на армията, фараонът води военни кампании срещу нашественици, както и походи в чужди територии за добиване на ценни материали: напр., злато от Нубия на юг, кедрово дърво и благовонни масла от Ливан и др. Особено важни са постоянните доставки на благовонни масла, необходими за провеждането на ежедневните ритуали.

На тридесетгодишнината от управлението си фараонът празнува своя празник Сед (Хебсед). Целта му е обновяване на силите на остаряващия фараон. По време на празника той пробягва определено разстояние и демонстрира физическите си сили. Възможно е корените на този обичай да са в далечните преддинастични времена, когато от племенния вожд се е изисквало да бъде в отлична физическа форма. В противен случай бива ритуално убит и нов вожд заема мястото му. Така празникът Сед може да се приеме за един вид демонстрация за годността на фараона да управлява страната.

На фараона помага обучен персонал: везир (министър), губернатори на провинции, царски контрольори, офицери и най-вече велики жреци. Само те могат чрез молитви и жертвоприношения да умилостивят боговете. Самият фараон ги засипва с богатства и привилегии.

Бележки

Външни препратки 
  Династии управлявали Древен Египет .

Благороднически титли