alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Stavovské panství Bruntál

Bruntálské panství (od roku 1639 status minor Bruntál) bylo stavovské panství ve Slezsku, na území moderního okresu Bruntál, do roku 1742 i s exklávou v Hlučínsku a Polsku. Na jihu sousedilo s Moravou, na severozápadě s Niským knížectvím, na severu a východě s Krnovským knížectvím.

Roku 1850 bylo panství zrušeno a od roku 1868 bylo jeho území s částmi Krnovského, Niského a Opavského knížectví začleněno do nově vytvořeného politického okresu Bruntál.

Patřilo k němu město Bruntál, obce Karlova Studánka, Andělská Hora, Ludvíkov, Oborná, Dlouhá Stráň, Mezina, Staré Město, Václavov u Bruntálu a Rudná pod Pradědem a katastrální území Vrbno pod Pradědem, Podlesí pod Pradědem, Stará Voda v Jeseníkách, Suchá Rudná, Světlá ve Slezsku, Malá Morávka, Skrbovice, Jelení u Bruntálu a Slezský Kočov. Do roku 1742 mělo Bruntálské panství i jednu exklávu, kterou tvořila obec Třebom a ves Hradčánky (polsky Gródczanki, německy Ratsch).

Související články 
 Děkanát Bruntál
 Správní obvod obce s rozšířenou působností Bruntál
 Okres Bruntál

Dějiny Slezska
Historická území Česka
Bruntál
Geografie okresu Bruntál
Bruntál
Plískovské duby

Plískovské duby jsou památné stromy v obci Plískov nedaleko Zbirohu. Tři duby letní (Quercus robur) rostou u rodinného domu čp. 9 v nadmořské výšce 460 m. Obvody jejich kmenů měří 265, 320 a 532 cm a dosahují výšek 25, 24 a 21 m (měření 1994). Chráněny jsou od roku 1985 pro svůj vzrůst a jako krajinná dominanta.

Související články 
 Seznam památných stromů v okrese Rokycany

Externí odkazy 
 Strom v evidenci památných stromů Agentury ochrany přírody a krajiny ČR

Památné duby letní v Plzeňském kraji
Památné duby v okrese Rokycany
Památné stromy v Křivoklátské vrchovině
Plískov
Lípa v Arnoltově

Lípa v Arnoltově je památný strom v Arnoltově v severozápadní části CHKO Slavkovský les. Přibližně třistaletá lípa velkolistá (Tilia platyphyllos) roste po levé straně silnice do Kostelní Břízy v nadmořské výšce 537 m. Koruna lípy je široká 21 m a sahá do výšky 34 m, obvod kmene měří 477 cm (měření 1995). Chráněna je od roku 1995 pro svůj věk, vzrůst a estetickou hodnotu.
Je zároveň uvedena na seznamu významných stromů Lesů České republiky.

Stromy v okolí 
 Javory v Arnoltově
 Bambasův dub
 Kleny v Kostelní Bříze
 Lípy u Vondrů
 Lípa u kostela (Kostelní Bříza)
 Lípa v Kostelní Bříze
 Šenbauerův dub

Odkazy

Reference

Související články 
 Seznam památných stromů v okrese Sokolov

Externí odkazy 
 
 Informace na webu Lesů ČR

Památné lípy velkolisté v Česku
Památné lípy v okrese Sokolov
Památné stromy v CHKO Slavkovský les
Arnoltov
Památné stromy ve Slavkovském lese
Druhý toruňský mír

Druhý toruňský mír uzavřel 19. října 1466 tzv. třináctiletou válku mezi Polskem a řádem německých rytířů.

Řádový stát v Prusku ohrožoval téměř od počátku své existence životní zájmy polského království. Porážka křižáků v roce 1466 znamenala pro polský stát podstatnou změnu k lepšímu. Kromě toho, že bylo velkou měrou odstraněno aktuální nebezpečí případné agrese, získalo Polsko navrácením Východního (Gdaňského) Pomoří a tzv. Královských Prus (s dosavadním sídelním městem Marienburgem) po půldruhém století opět přístup k Baltskému moři, který ztratilo roku 1308. Pod polskou svrchovanost se navrátilo také Chełmiňsko. Zbylé řádové území, tzv. Prusy křižácké (novou rezidencí se stal Königsberg), setrvaly pod vládou velmistra, který byl povinen složit polskému králi přísahu věrnosti, poskytovat mu válečnou výpomoc a účastnit se jednání královské rady. Formulace mírových podmínek připouští dokonce možnost, že se velmistr po vykonání přísahy stal leníkem polského krále a tato vazalská závislost se vztahovala na celé křižácké Prusy.

Druhý toruňský mír způsobil postavení řádu německých rytířů v Prusku citelnou újmu. Ale ani z polské strany nebyla tato záležitost bez problémů, zvláště když představitelé řádu usilovali o anulování míru, který neuznali ani císaři Fridrich III. a později Maxmilián I. Habsburský ani papežská kurie. Neučinili však nic pro to, aby pozbyl platnosti. Proto byli řádoví velmistři nuceni skládat polskému králi přísahu, ale činili tak pod nátlakem a často až po dlouhém váhání.

Názory historiků 
Názory historiků na to, zda se velmistr řádu německých rytířů v Prusku stal po vykonání předepsané přísahy leníkem polského krále, se různí. Polští badatelé se většinou domnívají, že ano, němečtí to odmítají. Jeden z nejvýznamnějších znalců dějin řádu německých rytířů E. Weise se domnívá, že „přísaha velmistra je vykonávána jen pro jeho osobu a nemá vztah k zemi, místo toho je zavázán povinností dodržovat mír a smlouvu, což není při lenní přísaze možné“. Kromě toho, uvádí dále, neobsahuje text podmínek druhého toruňského míru výrazy obvyklé pro lenní právo, jako je například feudum, vassus, homagium ad. S jeho závěry polemizoval polský historik M. Biskup. Podle jeho názoru existovala vazalská závislost velmistra řádu německých rytířů na polském králi, která se vztahovala na celé křižácké Prusy. Dokazuje ji především velmistrova účast v královské radě, při volbě nového krále a povinnost poskytnout mu na požádání vojenskou pomoc.

Související články 
 První toruňský mír 1411

Řád německých rytířů
1466
Polské právo
Mírové smlouvy Polska
Třináctiletá válka

Třináctiletá válka byl konflikt v letech 1454–1466 probíhající mezi státem německých rytířů, pruskými městy a Polskem.

Příčiny 

V polovině 15. století panovaly hluboké rozpory uvnitř pruského řádového státu mezi řádem německých rytířů, šlechtou a městy, která toužila po vzoru hanzovních měst po větší samostatnosti. V roce 1454 došlo k povstání tzv. pruské jednoty, v níž se roku 1440 spojila západopruská města a šlechta, proti řádu a jeho velmistrovi. Obě strany se snažily získat pomoc polského krále Kazimíra IV. Jagellonského, který se přiklonil na stranu pruské jednoty a přijal vládu nad západním Pruskem. Poté vypukla třináctiletá válka (1454–1466), v níž řád podpořila papežská kurie a císař Fridrich III., některá říšská knížata, především Albrecht III. Achilles, a další vládci, například burgundský vévoda Filip III. Dobrý.

Průběh 

Hned v roce 1454 bylo polské vojsko poraženo u Chojnice, ale již roku 1457 dobylo dosavadní pruské sídelní město Marienburg (pol. Malbork). Válka skončila velkým úspěchem polské strany, který byl zúročen v ustanoveních míru sjednaného roku 1466 v Toruni.

Externí odkazy 
 

Války 15. století
Války Polska
Války Pruska
Aguilarit

Aguilarit (Genth, 1891), chemický vzorec Ag4SeS, je kosočtverečný minerál. Pojmenován podle: Ponciano Aguilar – správce dolu San Carlos (Guanajuato, Mexiko), kde byl minerál poprvé nalezen Williamem Nivenem.

Původ 
Nízkoteplotní minerál hydrotermálních ložisek bohatých na stříbro a selen, ale se zjevným nedostatkem síry.

Morfologie 
Kostrovité "pseudododekaedry", které bývají protažené ve směrech hran „pseudokrychle“ nebo „pseudooktaedru“ a dosahují velikosti až 3 cm. Obvykle bývá jehličkovitý, vláskovitý nebo jen kusový. Časté jsou i jeho drátkovité a houbovité agregáty. Při normální teplotě tvoří paramorfózy po krychlové modifikaci, která je stálá od 130 °C.

Vlastnosti 
 Fyzikální vlastnosti: Tvrdost 2,5, hustota 7,40-7,59 g/cm³, štěpnost chybí, lom hákovitý.

 Optické vlastnosti: Barva: za čerstva jasně olověně šedá, po delší době přechází na železně černou. Lesk kovový, průhlednost: opakní, vryp šedočerný.
 Chemické vlastnosti: Složení: Ag 79,53 %, Se 14,55 %, S 5,91 %, jako příměs běžně Cu.

Parageneze 
 akantit, naumannit, stříbro, stefanit, proustit, pearceit, kalcit, křemen

Využití 
Ruda stříbra.

Naleziště 
Vzácný minerál.
 Česko – Předbořice, Slavkovice (u Nového Města na Moravě)
 Chile – provincie La Rioja – El Chire na průzkumném ložisku na selenidových žilách spolu s řadou dalších vzácných nově popsaných selenidů např. chrisstanleyitem, clausthalitem, naumannitem
 Mexiko – Guanajuato – Důl San Carlos,, kde byl aguilarit poprvé objeven na křemeni nebo v bezbarvém kalcitu na ložisku stříbra

Literatura 
 Anthony a kol. (1990): Handbook of Mineralogy Vol. I. Mineral Data Publishing Tucson, Arizona 2 
 Bernard J.H., Rost R. a kol. (1992): Encyklopedický přehled minerálů. Academia Praha 44 
 Pauliš P. (2003): Minerály České republiky. Kuttna Kutná Hora 11

Související články 
 Seznam minerálů

Externí odkazy 
 
 Aguilarit na webu mindat.org (anglicky)
 Aguilarit na webu Webmineral (anglicky)
 Aguilarit v atlasu minerálů (německy)
 Mineral data publishing (PDF)

Minerály
Minerály 2. třídy
Sulfidy (minerály)
Grand Prix Velké Británie 2004

Grand Prix Velké Británie LVII Foster's British Grand Prix

 11. červenec 2004
 Okruh Silverstone
 60 kol × 5,141 km = 308,355 km
 724. Grand Prix
 80. vítězství Michaela Schumachera
 177. vítězství pro Ferrari

Výsledky

Nejrychlejší kolo 
 Michael Schumacher (Ferrari) 1'18,739 – 235,050 km/h

Vedení v závodě 
 1.–11. kolo Kimi Räikkönen
 12.–60. kolo Michael Schumacher

Postavení na startu 
 červeně – výměna motoru / posunutí o 10 míst
 zeleně – anulován čas pro blokování Massy

Zajímavosti 
 Rubens Barrichello dokončil závod na třetím místě podvaadvacáté a vede tak tabulku před Coulthardem a Bargerem, kteří mají po 21 třetích míst, Schumacher je šestý s 18 třetími místy.
 Giorgio Pantano jel svou desátou GP.

Externí odkazy 
 

Grand Prix Velké Británie
Formule 1 v roce 2004
Královec (okres Trutnov)

Královec (do roku 1946 a ) je obec v okrese Trutnov v Královéhradeckém kraji. Žije zde  obyvatel.

Historie 
První písemná zmínka o obci pochází z roku 1289. Do roku 1946 nesla obec název Königshan. Protože se Královec nachází v širokém Královeckém sedle a ne v úzkém průsmyku, panovaly obavy, že Hitler zaútočí na Československo jednou z hlavních sil právě tudy. Proto byla několik kilometrů odtud zahájena stavba jedné z největších dělostřeleckých tvrzí Stachelberg v Babí, která měla svou mohutnou palbou pokrýt celý prostor sedla.

Doprava 
Obcí prochází silnice I/16 z Trutnova směrem do Polska a II/300 do Žacléře. Nachází se zde bývalý silniční a železniční hraniční přechod do Polska. Oba přechody byly do roku 1989 využívány minimálně. I po začlenění České republiky do Schengenského prostoru mají nadále svá omezení. Silniční přechod je limitován pro nákladní vozidla s hmotností do 9 tun. Vlak zde projíždí jen několikrát týdně, převážně v letní sezoně. Z české strany se bude stavět dálnice D11 Jaroměř–Královec.

Pamětihodnosti 
 Kostel svatého Jana Nepomuckého
 Socha svatého Jana Nepomuckého
 Pomník padlým v I. světové válce od Emila Schwantnera

Zaniklé památky
Jihovýchodně od obce, pod vrchem Královecký Špičák, se nacházela kaple neznámého zasvěcení a Křížová cesta. Z poutního místa se dochoval pouze pískovcový kříž s Kristem.

Významní rodáci 
 Emil Schwantner (1880–1956), českoněmecký sochař
 Ekard ze Schwoben (1560–1595), římskokatolický kněz

Galerie

Reference

Související články 
 Železniční trať Trutnov–Sędzisław
 Železniční trať Královec–Žacléř
 Hraniční přechod Královec–Lubawka

Externí odkazy 
 
 
 
 

 
Vesnice v okrese Trutnov
Obce v okrese Trutnov
Sídla v Broumovské vrchovině
Svazek obcí Žacléřsko
Sídla na česko-polské státní hranici
Přejmenovaná sídla v Česku
Kosmický týden

Kosmický týden je prvek učení intertestamentárního židovství (okolo přelomu letopočtu) a raného křesťanství, v němž se udrželo u některých autorů až do středověku. 

Učení o kosmickém týdnu je svým způsobem interpretací biblické zprávy o stvoření světa v knize Genesis. Podle této zprávy byl svět stvořen v šesti dnech, zatímco sedmého dne Bůh ustal od svého konání a odpočinul. Na základě slov žalmu 90,4 a zvláště 2 Pt 3,8 („jeden den je u Pána jako tisíc let a tisíc let jako jeden den“) tvrdilo, že stvoření není ani tak vyprávění o tom, co se událo na počátku, ale co se stále odehrává. Jeden den stvoření odpovídá tisíci skutečným letům. Proto je možné odpočítat přesně délku trvání světa 7 000 let. 

V detailech se zastánci této nauky liší. Podle některých stvoření člověka odpovídá stvoření „opravdového člověka“, tj. Ježíše Krista, proto k vtělení došlo v roce 5 500 od stvoření světa. Toto učení se zvlášť zamlouvalo milenaristům, neboť podle nich oněch tisíc let dokonalého království na konci věků (viz Zj 20,1–10) odpovídá tisíci letům sedmého dne Božího odpočinku. 

Na tomto základě někdy (i když popravdě řečeno zřídka, alespoň ve starověku a raném středověku) docházelo k různým výpočtům „konce světa“. Například Lactantius (2. pol. 3. století) píše, že když na základě Písem a historiků spočítáme, jak starý je svět, zjistíme, že „veškeré očekávání se nezdá být delší než dvě stě let“ (Institutiones Divinae 7,25; 5 500 let + dalších 500 let do konce 6. tisíciletí). Mezi další zastánce můžeme započítat Ireneje Lyonského, Metoděje z Olympu a mnoho jiných. 

Učení o kosmickém týdnu je součástí (židovské a křesťanské) víry v dějiny spásy, tj. stručně řečeno v lineární povahu dějin, které mají začátek, mají konec a přesný cíl a jsou vedeny a řízeny Boží mocí.

Teologie
Církevní otcové
Swatch Internet Time

Internet time je poměrně nový druh měření času, který zavedla švýcarská firma Swatch.

Mezi důležité vlastnosti patří:
 žádná časová pásma
 nová jednotka času zvaná Swatch Beat

Beat 

Den byl rozdělen na 1000 stejně dlouhých jednotek beat (stylizováno jako .beat). Jeden beat tedy trvá 1 minutu a 26,4 sekund. Beat se zapisuje za znak zavináč. Jako základ byl zvolen středoevropský čas (bez přechodu na letní čas), marketingově označován jako Biel Mean Time (BMT), podle ústředí firmy ve městě Biel. Půlnoc ve střední Evropě odpovídá @000, dále se počítá @001, @002, @003 atd. Evropské poledne je tedy @500.

Výhodou tohoto způsobu měření času je nezávislost na geografické poloze člověka, který měří čas. Internetový čas je totiž na celém světě měřen jednotně.

Odkazy

Externí odkazy 
  Swatch Internet Time ()

Internet
Systémy měření času
Anglická slova a fráze
Hebraismus

Hebraismus je pro hebrejštinu typický jazykový obrat, který pronikl do cizího jazyka, pro nějž je jinak neobvyklý či dokonce chybný. K hebraismům může dojít tam, kde má silný vliv hebrejský jazyk, obvykle buď v zemích, kde je hebrejština zastoupena, nebo v překladech z hebrejštiny.

Hebraismy v češtině 
Čeština jako mluvený jazyk byla hebrejštinou ovlivněna jen málo. Pokud ano, tak zprostředkovaně, většinou přes vulgátní latinu.
Jako příklad silných hebraismů, které pronikly do češtiny, může sloužit český překlad Starého zákona v Bibli kralické. Příkladem je silná parataxe, tj. věty, které v češtině začínají na spojku „i“: „I viděl jsem… I řekl mi… I všel… I řekl mi… I zvíte…“ Tento způsob navazování vět ve vyprávěni je typický pro biblickou hebrejštinu.

V širším smyslu se za hebreismy mohou považovat slova převzatá z hebrejštiny. Z nich například košer, sobota, amen, aleluja, mešuge, chucpe, abrakadabra, mesiáš, jubileum, kibuc, nimrod, Metuzalém, safír, Satan, a další.

 Hebraismy v starozákonní a novozákonní řečtině 
Autoři spisů Nového zákona, především evangelisté, byli původem Židé, jejich rodnou řečí byla aramejština a znali podrobně Tanach. Proto jak překladatelé Starého zákona do řečtiny (tzv. Septuaginta), tak autoři Nového zákona, i když psali řecky, prozrazují své hebrejské kulturní i jazykové pozadí právě značným množstvím hebraismů.

Jako příklad může sloužit, podobně jako u hebraismů v kralické češtině, silná parataxe. Kromě toho se hebraismus objevuje např. v překladech různých předložek. Hebrejština, relativně chudá na vlastní předložky, používá mnoha opisů, které se následně objevují i v biblické řečtině: např. hebrejské לפני lifnej „před“, dosl. „před tváří“, je do řečtiny překládáno jako πρὸ προσώπου pro prosópú, „před tváří“ (srov. český ekumenický překlad Mk 1,2: „Hle, já posílám posla před tvou tváří“ a Mal 3,1: „posla, aby připravil přede mnou“; Marek přitom cituje (parafrázuje) Malachiáše – český překlad se snaží zachytit jak skutečný hebrejský význam v Malachiášovi „před“, tak hebraismus v Markově řečtině „před tvou tváří“).

K hebraismům může docházet i doslovným překladem různých termínů, které mají v cílovém jazyce překladu několik odlišných významů. Typickým příkladem je hebrejské slovo נפש nefeš „duše“. To může ve skutečnosti znamenat „život“. Tak najdeme v evangeliích mnohokrát termín ψυχὴ'' ve smyslu „život“ obecně, nikoli specificky „duše“. Moderní české překlady se snaží tuto rozdílnost zohledňovat, ale vždy k tomu dochází na úkor případné dvojznačnosti originálního textu.

Reference 

Bible
Hebrejština
Jazykové přejímky
P 66

Papyrus 66, obvykle zkráceně P 66, neboli Papyrus Bodmer II, je papyrový kodex z první poloviny 2. století obsahující velkou část Janova evangelia.

Papyrový kodex s P 66 byl nalezen v roce 1956 ženevským univerzitním profesorem Victorem Martinem v Knihovně Bodmer v Cologny u Ženevy. Má celkem 104 dochovaných stran s velkou částí Janova evangelia. Chybí části 5,4; 6,11-35 a téměř celá část kap. 14-21. Kodex má kvadrátní formu (12,2 x 14,2 cm) a skládá se z 5 různě velkých sešitů.

Externí odkazy 
 

Biblické rukopisy
Knihy z 2. století
Janovo evangelium
Červená sedma

Červená sedma byl slavný kabaret v Praze, kterým prošla řada známých českých umělců počátku 20. století.

Založil jej Jiří Červený se svými přáteli v prosinci 1909. Největší slávu tento kabaret zažil v období kolem 1. světové války.
 
Kolem roku 1916 se profesionalizuje, působí v Rokoku.
Od roku 1918 pak v samostatném působišti v hotelu Central v Hybernské ulici (později zde působilo Komorní divadlo, pobočná scéna Městského divadla na Královských Vinohradech). V roce 1919 otevřel kabaret svoji pobočku v Brně a za období od března do prosince 1919, kdy byla pobočka pro nepřílišný zájem diváků uzavřena, se konalo v Brně 75 večerních představení.

V říjnu roku 1921 se kabaret stěhuje do vinárny Obecního domu. 
V roce 1922 ale zanikl pro nezájem publika. Poslední představení se konalo dne 19. března 1922.

V repertoáru byla směs písní, kupletů i hraných scén. Dá se říci, že tento kabaret předcházel pozdějším divadlům malých forem.

Citát

Slavní účinkující 
 sestry Allanovy
 Eduard Bass
 Vlasta Burian
Jiří Dréman
 Rudolf Antonín Dvorský
 Eman Fiala
 Ferenc Futurista
 Jaroslav Hašek
 Karel Hašler
 Rudolf Jílovský
Kocourkovští učitelé
 Emil Artur Longen
 Lída Pírková-Theimerová
 Jindřich Plachta

Odkazy

Reference

Literatura 
 František Černý: Měnivá tvář divadla aneb Dvě století s pražskými herci, Mladá fronta, Praha, 1978, str. 125, 127, 130–3
 Jiří Červený: Červená sedma, Orbis, Praha, 1959
 Kolektiv autorů: Dějiny českého divadla/IV., Academia, Praha,  1983, str. 50, 51, 160, 268, 577  

Kabaret
Organizace na Novém Městě (Praha 1)
Zaniklá divadla v Praze
Organizace založené roku 1909
Organizace zaniklé roku 1922
Kultura na Novém Městě (Praha)
Sláva E. Nováček

Sláva Eman Nováček, vlastním jménem Blahoslav Emanuel Nováček, (2. leden 1911 Praha – 27. března 1979 Praha) byl český hudební skladatel a kapelník, je autorem hudby k mnoha filmům.

V roce 1932 byl pianistou v jazzovém orchestru kabaretu Červené eso, řízeném E. F. Burianem.

V letech 1944 – 1947 působil jako hudební referent gramofonové firmy ESTA.
Spolupracoval s Novým divadlem Oldřicha Nového.

Nejznámější písně 
 Slunečnice (Inka Zemánková ve filmu Hotel Modrá hvězda)
 Jen pro ten dnešní den (Oldřich Nový ve filmu Kristán)

Diskografie

Nahrávky 

 1960 Kdybych byl měsícem, hudba: Sláva Eman Nováček, text: Stanislav Ostrezí, hraje: Kamil Lochman se svým orchestrem, zpívá: Milan Martin, Supraphon ‎– 013363
 2003 S.E. Nováček se svým orchestrem – FR centrum – (výběr, edice Fonogram)
 2003 S.E. Nováček se svým orchestrem 2 – FR centrum – (výběr, edice Fonogram)

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
 

Čeští hudební skladatelé
Čeští skladatelé operet
Čeští skladatelé filmové hudby
Narození v roce 1911
Úmrtí v roce 1979
Swing
Narození 2. ledna
Muži
Narození v Praze
Úmrtí v Praze
Greigit

Greigit je (dle Skinner a kol. 1964) Fe2+Fe23+S4, je krychlový minerál.

Morfologie 
Kuličky z prorostlých oktaedrů se zakřivenými ploškami o velikosti 0,3 mm a jemně zrnité agregáty podobné pyrhotinu, také jako ojedinělá zrnka.

Fyzikální vlastnosti 
Tvrdost 4-4,5, hustota 4,049, je silně magnetický.

Optické vlastnosti 
Barva za čerstva růžová, na vzduchu hnědne nebo přechází do barvy kovově modré, vryp černý, lesk kovový, neprůhledný.

Naleziště

Česko

Čechy 
Lomince (u Sokolova) jako černá zrnka a kostrovité krystaly 0,001-0,035 mm velké v jílovcích cyprisového souvrství; Mostecká pánev jemnozrnné agregáty ve dvou 0,5 a 2 m mocných polohách v jílovcích svrchní části souvrství mostecké pánve

ve světě např.

Mexiko 
Zacatecas (stát) spolu s antimonitem a s pyritem, markazitem a karbonáty na ložisku

USA

Kalifornie 
Kramer (Kern Co.) na borátovém ložisku v pliocenních jílovcích

Literatura 
 Anthony a kol. (1990): Handbook of Mineralogy Vol. I. Mineral Data Publishing Tucson, Arizona 195 
 Bernard J.H., Rost R. a kol. (1992): Encyklopedický přehled minerálů. Academia Praha 214-215 
 Pauliš P. (2003): Minerály České republiky. Kuttna Kutná Hora 16

Externí odkazy 
 
 Greigit na webu mindat.org (anglicky)

Minerály
Minerály 2. třídy
Sulfidy (minerály)
Kristián (rozcestník)

Kristián má více významů:

 Kristián – mužské jméno
 Kristián (film) – česká filmová komedie z roku 1939
 Strachkvas – též Kristián, autor tzv. Kristiánovy legendy
 Kristián (cena) – cena za přínos světové kinematografii udělovaná na Febiofestu, určená nejvýznamnějším hostům festivalu 
 Kristián – cena české filmové kritiky udělovaná na Febiofestu v letech 1994-2011

viz též
 Kristián I. – více osob (rozcestník)
 Kristián II. – více osob (rozcestník)
 Kristián III. – více osob (rozcestník)
 Kristián IV. – více osob (rozcestník)
 Kristián V. – více osob (rozcestník)
 Kristián VI. – dánský král
 Kristián VII. – dánský král
 Kristián VIII. – dánský král
 Kristián IX. – dánský král
 Kristián X. – dánský král
 Christian Dánský – dánský princ
 Kristián August
 Kristián Brunšvický

Externí odkazy
A Quick One

A Quick One je druhé studiové album anglické rockové skupiny The Who. Bylo vydáno v prosinci 1966. O něco později vyšla i verze pro USA, kde byla vypuštěna Heatwave a nahrazena skladbou Happy Jack, která dala albu i nové jméno: Happy Jack. Roku 1988 vychází album jako CD pod názvem A Quick One (Happy Jack) a obsahuje mimo skladeb původní anglické verze i Happy Jack.

Seznam skladeb 
Autorem všech skladeb je Pete Townshend, pokud není uvedeno jinak.

A Quick One

Happy Jack

Jigsaw Puzzle 
Na začátku byla verze druhého alba The Who nazvaná Jigsaw Puzzle. Předběžné uspořádání skladeb bylo následující:

Obsazení 
 Roger Daltrey - hlavní vokály, pozoun a basový buben v „Cobwebs and Strange“
 John Entwistle - baskytara, klávesy, lesní roh, trubka, hlavní vokály, doprovodné vokály
 Pete Townshend - sólová kytara, irská whistle, klávesy, zpěv
 Keith Moon - bicí, perkuse, tuba, zpěv

Reference 

Alba The Who
Alba z roku 1966
Alba, která produkoval Kit Lambert
Alba Polydor Records
Alba Decca Records
Alba MCA Records
Alba v angličtině
Ucpávka

Ucpávka je druh těsnění, kterým se zamezuje průchodu oddělených kapalin a plynů kolem os, hřídelí, tyčí, táhel a plunžrů, které procházejí skrz oddělující bariéru.

Od jiných druhů těsnění (například pístní kroužek) se ucpávka liší tím, že je montována nikoliv na procházející předmět, ale na oddělující bariéru.

Ucpávky parních strojů 
Konstrukce ucpávek byla velmi důležitá v období rozvoje parních strojů, kdy bylo třeba ovládat mechanické díly uvnitř nádob s horkou párou. Během té doby bylo vyvinuto mnoho konstrukcí ucpávek. Obvyklé druhy ucpávek se skládaly z několika vrstev azbesto-grafitové šňůry stlačené šrouby kolem průchozí tyče.

Druhy parních ucpávek 
 Schmidtova ucpávka - poměrně komplikovaná ucpávka, se sadou speciálně tvarovaných kovových kroužků z různých slitin. Umožňuje malý boční pohyb procházející osy. Byla užívána pro těsnění pístní tyče.
 Haubnerova ucpávka - jednodušší ucpávka se čtveřicí vložek, každá s dvojicí těsnicích kroužků
 Huhnova ucpávka - konstrukčně podobná Haubnerově ucpávce, má ale jiný způsob přitlačování těsnicích kroužků
 Labyrintová ucpávka - soustava kroužků vytváří labyrint, který snižuje únik páry; labyrintové ucpávky se nejvíce používají pro utěsnění prostorů mezi rozváděcím kolem a rotorem parních turbín, dále pro oddělení parního prostoru turbíny a vnější strojovny, jsou používány i pro vysoké tlaky (VT díly TG → např. 5 MPa); tyto ucpávky jsou vhodně doplněny odsáváním/zahlcením jednotlivých prostorů mezi kroužky
 Kingova ucpávka - kombinovaná ucpávka, těsnící pomocí měděného drátu a bavlněné vložky

Ucpávky v lodní dopravě 
Ucpávky mají také velký význam v lodní dopravě, kde zajišťují vodotěsný průchod hřídele lodního šroubu trupem.

Externí odkazy 
 

Strojní součásti
Parní stroj
Kacerna

Kacerna (někdy označován jako Kačerna) je rybník, který se nachází nedaleko Bukové, asi 5 km od Merklína v okrese Plzeň-jih.

Poloha a povodí 
Rybník zaujímající plochu 15 ha leží v údolí na úpatí Srnčího vrchu v Merklínské pahorkatině, napájen je Starým potokem a vytéká z něj říčka Merklínka, která později ústí do Radbuzy.

Povodně 2002 
Hráz rybníka se při povodních v srpnu 2002 protrhla a byla opravena až v roce 2004. Památný Kacerenský dub, který roste na hrázi, přečkal povodně bez úhony.

Turistické informace 
Přes hráz a okolo rybníka vede zelená turistická trasa 3622 z Chotěšova na hrad Pušperk. Ve svahu Srnčího vrchu je zaniklý lom se štěrkovnou.

Reference 

Rybníky ve Švihovské vrchovině
Rybníky v okrese Plzeň-jih
Povodí Radbuzy
Buková (okres Plzeň-jih)
Kacerenský dub

Kacerenský dub je památný strom u vsi Buková. Přibližně čtyřistaletý dub letní (Quercus robur) roste samostatně ve středu hráze rybníka Kacerna v nadmořské výšce 389 m. Strom s velkou zastřešenou dutinou na západní straně kmene má mohutnou větev ve 4 m, další rozvětvení je až ve výšce 10 m. Dub dosahuje výšky 35 m a obvod jeho kmenu měří 670 cm (měření 2000). Chráněn je od roku 1976 pro svůj vzrůst.

Stromy v okolí 
 Douglaska v Újezdci

Související články 
 Seznam památných stromů v okrese Plzeň-jih

Externí odkazy 
 

Památné duby letní v Plzeňském kraji
Památné duby v okrese Plzeň-jih
Památné stromy ve Švihovské vrchovině
Buková (okres Plzeň-jih)
Chudenice

Chudenice () jsou městys v okrese Klatovy, 11 km severozápadně od Klatov. Obec má  obyvatel a rozkládá se na katastru 2113 ha. Pod obec spadají vsi Lučice, Býšov, Slatina a Bezpravovice.

Historie 
Chudenice jsou poprvé připomínány roku 1200, v době, kdy je prvně zmiňován kostel sv. Jana Křtitele v Chudenicích a jejich historie je velmi úzce spjata se šlechtickým rodem Černínů, kterým obec nepřetržitě patřila od první poloviny 13. století do roku 1945. O Czerninech, jednom z nejstarších českých šlechtických rodů, se písemné prameny zmiňují roku 1192, kdy byl jistý Czernin jmenován komořím českého krále Přemysla Otakara I. Posledním majitelem chudenického panství byl Evžen III. Černín z Chudenic (pocházející z rodové větvě vrchlabské, nebo také jinak morzinské), kterému bylo toto panství zabaveno roku 1945 na základě tzv. Benešových dekretů, ovšem nikoli jako kolaborantovi, ale kvůli jeho německému státnímu občanství.

Roku 1592 byla obec zásluhou Humprechta Černína (uplatnil svůj vliv na císaře Rudolfa II.) povýšena císařem Rudolfem II. na městys s právem znaku, pečeti a trhu. Od 10. října 2006 byl obci tento status vrácen.

Osobnosti městysu

Rodáci 
 Josef Rejcha (1752–1795 v Bonnu), český hudební skladatel a violoncellista
 Václav Rubeška (1854–1933 v Praze), porodník a gynekolog, profesor Univerzity Karlovy
 Jaroslav Kvapil (1868–1950 v Praze), básník, dramatik a režisér
 Jan Roubal (1880–1971 v Praze), entomolog světového významu

Další osobnosti 
 Josef Dobrovský, přední jazykovědec a obrozenec pobýval v Chudenicích v letech 1817–1828 jako vychovatel a učitel hraběte Eugena Černína a dnes má na zdejším zámku muzeum

Stromy 
Západně od Chudenic se nachází národní přírodní památka Americká zahrada – arboretum zaměřené na dřeviny Severní Ameriky s cennou Černínovou douglaskou. V okolí je mnoho dalších krásných stromů, několik z nich je památných – tis v Chudenicích, Chudenická lípa, zámecká lípa, či dub v Lučici.

Pamětihodnosti 

 Starý černínský zámek – obecní zámek se stálou expozicí; zámek je kolébkou rodu Černínů a v minulosti jej navštívily osobnosti jako Božena Němcová, Josef Dobrovský, Karel Hašler aj., ke zhlédnutí jsou ovšem nejen jejich osobní předměty, ale také dochovaný původní inventář
 Muzeum Josefa Dobrovského – v areálu Černínského zámku, k nahlédnutí jsou rodná síň Jaroslava Kvapila, expozice chudenického rodáka a entomologa Jana Roubala a síň řemesel
 Kostel svatého Jana Křtitele – kostel v centru obce Chudenice známý pro své staré malby (snad ze 14. století) a archu na hlavním oltáři vytvořenou roku 1505 neznámým malířem, Mistrem chudenického oltáře
 Rozhledna Bolfánek – věž bývalého poutního kostela Svatého Wolfganga s krásným výhledem na Šumavu, Český les a okolní obce
 Zámek Lázeň – původně lázeňský dům v 19. století přestavěný na empírový zámek

Reference

Externí odkazy 
 
 
 

 
Městyse v Čechách
Obce v okrese Klatovy
Mikroregion Běleč
Místní akční skupina POŠUMAVÍ
Šance pro jihozápad
Krajinná památková zóna Chudenicko
Městyse v okrese Klatovy
Sídla ve Švihovské vrchovině
Merklínský rybník

Merklínský rybník je rybník na okraji Merklína v okrese Plzeň-jih. Pětatřicetihektarový rybník ležící na jihovýchodní části vsi byl vybudován nákladem Viléma z Chřínova. Napájen je Merklínkou a Roupovským potokem. Hráz rybníka byla při záplavách v roce 2002 poškozena. Okolo rybníka vede zelená turistická trasa 1430 z Roupova do Staňkova a dále.

Externí odkazy 

Rybníky v okrese Plzeň-jih
Rybníky ve Švihovské vrchovině
Povodí Radbuzy
Stavby v Merklíně (okres Plzeň-jih)
Vrcovice

Vrcovice jsou obec v okrese Písek pět kilometrů severně od Písku. Obec se skládá ze dvou částí, a to z Vrcovic a Starých Lázní. Žije zde  obyvatel.

Ve vesnici je železniční zastávka, kaple, hasičská zbrojnice a obecní úřad s knihovnou. Asi dva kilometry západně u Otavy leží rekreační chatová oblast a plynová lávka přes řeku. Část obce Staré lázně v minulosti bývala vyhlášenou lázeňskou destinací.

Historie 
První písemná zmínka o Vrcovicích pochází z roku 1542.

Znak 
Od roku 2020 mají Vrcovice vlastní znak a vlajku obce. Ty se skládají z modrého podkladu, symbolizujícího řeku Otavu, bílého hradiště a zlatých šišek, odkazujících na rozsáhlé obecní lesy a především na dvě části obce: Vrcovice a Staré Lázně. Mezi šiškami je vyobrazen zlatý trs obilí, jenž znázorňuje zemědělství, které je s obcí odjakživa spjato.

Pamětihodnosti 
Ke kulturním památkám patří vrcovické hradiště ze starší doby bronzové jihozápadně od vesnice, usedlost čp. 11 a kaple na návsi zasvěcená svatému Janu Nepomuckému.

Osobnosti 
 Josef Hessoun (1830–1906), katolický kněz, misionář mezi Čechy v USA
 Anna Větrovská (rozená Hesounová) (1899–1941), válečná hrdinka, vyznamenána za statečnost československým válečným křížem
 Cyril Větrovský (1922–1945), syn Anny Větrovské; válečný hrdina, vyznamenán za statečnost československým válečným křížem

Okolní obce a sousedící katastry 
 Písek
 Dolní Novosedly
 Horní Novosedly
 Záhoří
 Svatonice
 Vojníkov
 Držov
 Topělec

Galerie

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
 
 
 

 
Obce v okrese Písek
Vesnice v okrese Písek
Sídla v Táborské pahorkatině
Sídla na Otavě
DSO mezi Vltavou a Otavou
Svazek obcí regionu Písecko
Čížová

Čížová je obec v okrese Písek v Jihočeském kraji. Nachází se sedm kilometrů severozápadně od Písku. Obec zaujímá rozlohu 36,10 km² a žije v ní  obyvatel. Kromě základní školy se v obci nachází také pošta a zdravotnické zařízení. Obec má kanalizaci a vodovod, a je plynofikována. Čížová má napojení na železniční trať Zdice–Protivín.

Historie 
První písemná zmínka o Čížové pochází z roku 1316. Vesnice byla původně královským majetkem a zdejší dvůr sloužil jako hospodářské zázemí pro hrad Písek. Později přešel statek do majetku města Písek, kterému byl zabaven za účast v protihabsburském povstání v roce 1547.

Roku 1560 ves koupil Jan starší Deym ze Stříteže. V závěru 16. století jeho nejstarší syn Mikuláš Deym pravděpodobně vystavěl tvrz s kaplí.

Části obce 
Obec Čížová se skládá ze sedmi částí na šesti katastrálních územích.

 Borečnice
 Bošovice v katastrálním území Bošovice u Čížové
 Krašovice v katastrálním území Krašovice u Čížové
 Nová Ves a Čížová v katastrálním území Nová Ves u Čížové
 Topělec
 Zlivice

Pamětihodnosti 

 Zámek v Čížové je renesanční ze druhé poloviny 16. století. V přilehlé hospodářské budově funguje Pivovar Čížová.V zámku je minipivovar.
 Kostel svatého Jakuba – kostel byl založen již jako gotický roku 1407, v předsíni kostela se nachází náhrobní kámen rytíře Ludvíka Loreckého a jeho dvou synů, kteří byli zavražděni poddanými roku 1571. Kostel se nachází v dominantní poloze na návrší nad obcí.
 Kaple svaté Barbory je hřbitovní kaple z roku 1759. Stojí na hřbitově u kostela.
 Dřevěná zvonice na zděné podezdívce z první poloviny šestnáctého století. Leží též na hřbitově u kostela.
 Bývalý špitál z let 1762–1763.
 Bývalý pivovar ze druhé poloviny sedmnáctého století
 Klášter sester Kongregace Nejsvětější Svátosti založený roku 1901, byl zrušen roku 1948.
 Dřevěný kříž - byl postaven na hromadném hrobě francouzských pěšáků, kteří padli v tzv. bitvě u Čížové s Rakušany roku 1741. Stojí poblíž železničního přejezdu.
 Smírčí kříž se nalézá po levé straně silnice z obce směrem na křižovatku Nová hospoda, nedaleko od kaple.
 Před farou se nalézá kovový kříž na kamenném podstavci. Nápis na kříži: „Chvála Kristu.“
 Po levé straně silnice z obce směrem na křižovatku Nová hospoda, pod místním hřbitovem se nachází kamenný kříž s kovovým korpusem Krista.
 Vedle vchodu na hřbitov u sv. Jakuba je po pravé straně umístěný kamenný kříž s plechovým tělem Krista. Vročení: 1858.
 Pod kostelem svatého Jakuba Většího u pěšiny směrem k obci je po levé straně umístěný kovový kříž na kamenném podstavci. Vročení: 1873.
 Po pravé straně silnice z obce směrem na křižovatku Nová hospoda se na okraji lesa nalézá kamenný kříž s plechovým korpusem Krista. Vročení 1859.

Galerie

Odkazy

Reference

Literatura

Externí odkazy 
 
 
 

 
Vesnice v okrese Písek
Obce v okrese Písek
Zaniklé tvrze v okrese Písek
DSO severního Písecka
Svazek obcí regionu Písecko
Sídla v Blatenské pahorkatině
Sídla v Táborské pahorkatině
Jihočeská vesnice roku
Pivovary v okrese Písek
Evropský systém centrálních bank

Evropský systém centrálních bank (ESCB) byl ustanoven na základě Maastrichtské smlouvy a oficiálně zahájil činnost 1.1. 1999 jako součást praktické realizace hospodářské a měnové unie. Skládá se z Evropské centrální banky a centrálních bank členských států Evropské unie (tedy i těch, které nejsou členem Eurozóny).

Byly založeny tyto zásadní principy činnosti ESCB:
 udržování cenové stability
 vytváření a realizace jednotné měnové politiky
 podpora stability měnových kurzů
 správa devizových rezerv
 péče o řádný chod systému centrálních bank

Externí odkazy
Merklín (okres Plzeň-jih)

Merklín () je obec v okrese Plzeň-jih mezi Přešticemi a Staňkovem. Přeštice jsou rovněž příslušnou obcí s rozšířenou působností. V obci žije  obyvatel, rozloha obce je 1701 ha. Obec ležící mezi hřebeny návrší v nadmořské výšce 385–420 m je rozdělena na dvě části říčkou Merklínkou, vytékající z Merklínského rybníka. Merklín sousedí na severu se Zeměticemi, na severovýchodě se Soběkury, na východě s Horušany, na jihovýchodě s Otěšicemi, na jihozápadě s Kloušovem a na západě s Lhotou. Merklín býval v minulosti městysem.

Historie 
Název možná pochází ze jména „Merkl“, německé podoby jména Marek nebo Markvart.

První písemná zmínka o obci je z roku 1356. V minulosti se v okolí těžily zinek a stříbro. V roce1895, za panství Eduarda Pálffyho, mělo panství osm hospodářských dvorů, ke kterým příslušelo 1155 ha polí, 229 ha luk a 62 ha pastvin. Dvory jsou uvedeny na mapách I. vojenského mapování. Součástí dvora v Merklíně je zachovalá barokní sýpka zdobená lizénovými rámy.

Roku 1945 byl Merklín osvobozen americkou armádou. Tuto skutečnost připomíná socha vojáka na náměstí.

Kulturní památka – Českobratrský sbor 

Od 10. 6. 1998 je památkově chráněn objekt (kat. č. 1000162771) zdejšího evangelického Českobratrského sboru. Je využíván farním sborem Českobratrské církve evangelické.   

 Diakonie Českobratrské církve evangelické zde provozuje několik zařízení denní i stálé péče a také speciální školu s internátem, který je umístěn v budově tzv. staré školy.

Další pamětihodnosti 
 Farní kostel sv. Mikuláše, barokně upravený gotický kostel
 Na jižním okraji vesnice stojí původně barokní merklínský zámek. Byl postaven okolo roku 1670 na místě starší tvrze. Později byl za Jana Karla Krakovského z Kolovrat klasicistně přestavěn na konci první čtvrtiny devatenáctého století. Dochovaná podoba je výsledkem úprav z doby po druhé světové válce, kdy zámeckou budovu začal využívat místní národní výbor.
 Venkovský zámek s parkem
 Kostel sv. Vavřince
 Židovský hřbitov

Obyvatelstvo 
Vývoj počtu obyvatel a domů dokumentuje tabulka:

Osobnosti 
 Anna Terezie Báslová-Kvapilová (1846–1919), rodačka z Merklína. Matka dramatika a libretisty Jaroslava Kvapila. 
 Antonín Rýdl (1885–1960), herec a divadelní režisér
 Otto Seydl (1884–1959), český astronom, ředitel Státní hvězdárny

Části obce 
 Merklín
 Kloušov
 Lhota

V letech 1961–1971 k obci patřila i Buková.

Občanská vybavenost 
V obci se nacházejí dva hostince, tři prodejny potravin a autobusová stanice.

Kultura 
V obci se každoročně koná výstava bonsají a tzv. Merklínské letní slavnosti. Prochází tudy i naučná stezka Bijadla.

Zmínky v literatuře 
O Merklíně se zmiňuje Jaroslav Hašek v knize Osudy dobrého vojáka Švejka za světové války:
Vzpomínám na zlaté časy
když mě houpal na klíně
bydleli jsme toho času
u Domažlic v Merklíně.

Podoba obce ve 21. století

Odkazy

Reference

Související články 
 Chřínovci z Chřínova
 Letecký souboj nad Merklínem

Externí odkazy 
 
 
 

 
Bývalé městyse v Česku
Vesnice v okrese Plzeň-jih
Obce v okrese Plzeň-jih
Mikroregion Radbuza
Místní akční skupina Aktivios
Sídla ve Švihovské vrchovině
Evropský účetní dvůr

Evropský účetní dvůr () je orgánem Evropské unie, který byl založený, aby prováděl kontrolu finančních prostředků EU. Jako externí auditor EU se podílí na zlepšování finančního řízení EU a vystupuje jako nezávislý strážce finančních zájmů občanů Unie. Evropský účetní dvůr vznikl roku 1977 na základě tzv. Smlouvy o změně určitých finančních předpisů (Bruselské smlouvy), uzavřené mezi státy Evropských společenství 22. července 1975. Evropský účetní dvůr sídlí v Lucemburku.

Evropský účetní dvůr jako nezávislý orgán kontroluje účetnictví všech příjmů a výdajů Unie a jejích orgánů. O této činnosti každoročně informuje ve výroční zprávě, kterou je povinen uveřejnit po roční uzávěrce. Tato zpráva je uveřejněna v Úředním věstníku EU a je podkladem pro kontrolní činnost Evropského parlamentu. Velká pozornost je přisuzována rozpočtovému hospodaření a zejména otázce, zda jsou finanční prostředky EU vynakládány podle schválených zásad na určené účely. V případě nesrovnalostí však Evropský účetní dvůr nemá exekutivní pravomoci.

Účetní dvůr funguje jako kolektivní orgán s 27 členy. Každý členský stát zastupuje jeden člen, jmenovaný Radou Evropské unie po konzultaci s Evropským parlamentem na obnovitelné funkční období šesti let. Členové si ze svého středu volí předsedu na funkční období tří let. Organizačně se Účetní dvůr dělí do pěti senátů.

Předseda (prezident) 
Povinností předsedy je svolávat a předsedat schůzím EÚD, zajišťovat provádění rozhodnutí a řádné řízení útvarů (a dalších činností). Prezident rovněž zastupuje instituci a jmenuje za ni zástupce ve sporných řízeních.

Současným prezidentem je Tony Murphy (Irsko), zvolený 20. září 2022. Vystřídal Klause-Heinera Lehneho (Německo), zvoleného v roce 2016.

Předchozími prezidenty byli:
 Sir Norman Price (1977, Spojené království)
 Michael Murphy (1977, Irsko)
 Pierre Lelong (1981, Francie)
 Marcel Mart (1984, Lucembursko)
 Aldo Angioi (1990, Itálie)
 André Middelhoek (1992, Nizozemsko)
 Bernhard Friedmann (1996, Německo)
 Jan O. Karlsson (1999, Švédsko)
 Juan Manuel Fabra Vallés † (2002, Španělsko)
 Hubert Weber (2006, Rakousko)
 Vítor Manuel da Silva Caldeira (2007, Portugalsko)
 Klaus-Heiner Lehne (2016, Německo)

Generální tajemník 
Generální tajemník je nejvyšším zaměstnancem EÚD. Je jmenován na obnovitelné období 6 let a odpovídá za řízení zaměstnanců EÚD a za správu EÚD. Kromě toho je generální tajemník odpovědný za rozpočet, překlady, školení a informační technologie.

Seznam:
 1989–1994: Patrick Everard
 1994–2001: Edouard Ruppert
 2001–2008: Michel Hervé
 2008–2009: John Speed
 2009–2020: Eduardo Ruiz Garcia
 2020–2020: Philippe Froidure
Od roku 2021: Zacharias Kolias

Odkazy

Reference

Související články 
EUROSAI

Externí odkazy 
 
 http://eca.europa.eu/ – oficiální stránky v jazycích EU včetně češtiny

Organizace založené roku 1977
Instituce Evropské unie
Auditing
Lucembursko
Vlastec (okres Písek)

Vlastec je obec v Jihočeském kraji, okrese Písek, ležící asi 7 km severovýchodně od města Písek. Žije zde  obyvatel.

Přírodní poměry 
Obec leží jižně od soutoku řek Otavy s Vltavou, a protéká jí Křenecký potok.

Doprava 
Obcí prochází železniční trať Písek – Tábor a silnice Záhoří – Zvíkovské Podhradí.

Části obce 
Obec Vlastec je tvořena jediným katastrálním územím, které nese rovněž název Vlastec. V něm se kromě vlastní vesnice Vlastec nachází ještě další dvě osady (části obce) – Červený Újezdec a Struhy.

Památky v obci 
 Návesní kaple svatého Václava je z roku 1876. Podle záznamů v místní kronice stávala původní kaple na místě u domu čp. 10. Posléze z ní byl ukradený zvonek a tak byla postavena nová dřevěná zvonice na návsi. V roce 1876 za finanční spoluúčasti místních občanů byla postavena současná kaple. V základech jsou zazděny stavební materiály.

 Kovový kříž na kamenném podstavci před návesní kaplí byl postaven Janem Slabým z čp. 16. Vročení kříže 1889.
 U komunikace z obce směrem na Červený Újezdec se vpravo nalézá drobný kovový kříž. Na tomto místě tragicky zahynul před dvaceti léty Antonín Peterka.
 U stejné komunikace ve směru na Červený Újezdec se po pravé straně, směrem k nádraží, na rozcestí nalézá Šimonův kříž. Jde o kovový kříž na vysokém kamenném podstavci. Tento kříž nechal zhotovit Jan Slabý z čp. 16, F. Slabý z čp. 17, Humpál z čp. 1, Humpál z čp. 28, F. Němec z čp. 18, Mára z čp. 6. Původně v těchto místech stával dřevěný kříž.
 Při polní odbočce směrem na Červený Újezdec, ze silnice směr Oslov, se vpravo nachází kovový kříž s kovovým korpusem Krista na kamenném podstavci. Kříž nechal zhotovit orlický kníže Schwarzenberg. Místu se říká " U Blýskavého kříže."
 U komunikace ve směru na Červený Újezdec, před domem čp. 54 se vpravo nachází kamenný kříž s kovovým korpusem Kristova těla.
 U komunikace ve směru na Oslov se v poli mezi vzrostlými stromy, po levé straně, nedaleko obce nacházelo pouhé torzo kříže. Kříž nechala postavit rodina Márova z čp. 6. Vročení na kamenném podstavci kříže je 1876. V roce 2015 byl poškozený kříž znovu obnoven.
 Západním směrem, zhruba kilometr, nedaleko samoty U Marečků se nalézá kovový kříž na vysokém kamenném podstavci. Vročení kříže 1889. V těsné blízkosti tohoto kříže se nachází smírčí kříž.
 Žulový smírčí kříž je nedaleko samoty U Marečků, západním směrem od obce. Výška kříže 71 cm, šířka 49 cm, síla 14 cm. Kříž má zahloubený letopočet 1719 rozdělený latinským křížkem.
 V poli, východním směrem, zhruba 500 metrů od hlavní silnice je umístěný kovový kříž na kamenném podstavci.
 Východním směrem se na pastvině nalézá celokamenný kříž s kovovým korpusem Kristova těla v ohrádce. Kříž nechala zhotovit rodina Humpálova z čp. 1 na památku svého syna Václava, který padl v první světové válce.
 Památník padlým v první světové válce a druhé světové válce se nalézá na návsi.
 Výklenek ve zdi pro sochu světce se nachází v domě čp. 10 nad návsí.

Společnost 
Ve Vlastci již funguje sbor dobrovolných hasičů.

Galerie

Reference

Externí odkazy 
 
 

 
Vesnice v okrese Písek
Obce v okrese Písek
DSO mezi Vltavou a Otavou
Svazek obcí regionu Písecko
Sídla v Táborské pahorkatině
Bílkovský javor

Bílkovský javor je památný strom u obce Kout na Šumavě nedaleko Kdyně v okrese Domažlice. Přibližně třistaletý  javor klen (Acer pseudoplatanus) roste východně od Novodvorského rybníka na okraji lesa v nadmořské výšce 430 m. Zdravý strom dosahuje výšky 39,5 m a obvod jeho kmene měří 528 cm (měření 2001). Chráněn od roku 1986 pro svůj věk a vzrůst.

Stromy v okolí 
 Bílkovský dub
 Duby nad rybníkem Bílka
 Dub nad Spáleným rybníkem
 Dub u Váchalovského mlýna †
 Duby v Pekle
 Jasan u Starého Dvora
 Lípa u Krysálů
 Lípa za Bečvárnou †
 Dub v třešnové rovci
 Starodvorské duby
 U Čtyřech lip
 Zámecká lípa

Související články 
 Seznam památných stromů v okrese Domažlice

Externí odkazy 
 

Památné javory v Plzeňském kraji
Památné javory kleny v Česku
Památné stromy v okrese Domažlice
Památné stromy ve Všerubské vrchovině
Kout na Šumavě
Starodvorské duby

Starodvorské duby jsou skupinou památných stromů v osadě Starý Dvůr u obce Kout na Šumavě. 

Tři přibližně 400 let  staré duby letní (Quercus robur) pocházející z doby vlády rodu Stadionů rostou na louce mezi cestou a zahradou, v nadmořské výšce 480 m. Obvody jejich kmenů měří 643, 566 a 551 cm, koruny stromů dosahují do výšek 20,5; 27,5 a 27 m (měření 2001 a 2002). Chráněny jsou od roku 2002 pro svůj věk, vzrůst a jako krajinná dominanta.

Stromy v okolí 
 Bílkovský dub

 Bílkovský javor
 Duby nad rybníkem Bílka
 Dub nad Spáleným rybníkem
 Dub u Váchalovského mlýna †
 Duby v Pekle
 Jasan u Starého Dvora
 Lípa u Krysálů
 Lípa za Bečvárnou †
 Dub v třešnové rovci
 U Čtyřech lip
 Zámecká lípa

Další fotografie

Související články 
 Seznam památných stromů v okrese Domažlice

Externí odkazy 
 

Památné duby letní v Plzeňském kraji
Památné duby v okrese Domažlice
Památné stromy ve Všerubské vrchovině
Kout na Šumavě
Vráž

Vráž je hojně se vyskytující místní a pomístní jméno praslovanského původu, označující zpravidla lokalitu, kde je rokle, strž nebo místo, ležící na svahu. Název Vráž nesou tyto obce:
 Vráž (okres Beroun) – obec 5 km severovýchodně od Berouna v okrese Beroun
 Vráž (okres Písek) – obec 8 km severně od Písku v okrese Písek

nebo části obcí:
 Vráž (Dlažov) – část obce Dlažov, 8 km západně od Klatov v okrese Klatovy
 Vráž (Ostředek) – část obce Ostředek, 11 km severovýchodně od Benešova v okrese Benešov
 Nová Vráž – část obce Vráž v okrese Písek 
 Stará Vráž – část obce Vráž v okrese Písek
Vráž (Černošice) – část obce Černošice v okrese Praha-západ

nebo kopce:
 Vráž (Šumavské podhůří) (645 m) – vrchol v Šumavském podhůří, severovýchodně od Volyně v okrese Strakonice
 Vráž (Blatenská pahorkatina) (545 m) – vrchol v Horažďovické pahorkatině, východně od Bezděkova v okrese Plzeň-jih

Externí odkazy
U Čtyřech lip

U Čtyřech lip je skupina památných stromů u cesty k osadě Starý Dvůr u obce Kout na Šumavě. Tři lípy velkolisté (Tilia platyphyllos) a jedna lípa malolistá (Tilia cordata) rostoucí v nadmořské výšce 480 m obklopovaly nedochovaný křížek. Obvody kmenů lip měří 332, 320, 348 a 511 cm, jejich koruny dosahují do 30, 29, 30 a 27 m (měření 2002) a jejich stáří je odhadováno na 200 let. Všechny lípy jsou v dobrém stavu. Chráněny jsou od roku 2002 pro svůj vzrůst, jako krajinná dominanta a součást památky.

Stromy v okolí 
 Bílkovský dub
 Bílkovský javor
 Duby nad rybníkem Bílka
 Dub nad Spáleným rybníkem
 Dub u Váchalovského mlýna †
 Duby v Pekle
 Jasan u Starého Dvora
 Lípa u Krysálů
 Lípa za Bečvárnou †
 Dub v třešnové rovci
 Starodvorské duby
 Zámecká lípa

Související články 
 Seznam památných stromů v okrese Domažlice

Externí odkazy 
 

Památné lípy malolisté v Plzeňském kraji
Památné lípy velkolisté v Plzeňském kraji
Památné lípy v okrese Domažlice
Památné stromy ve Všerubské vrchovině
Kout na Šumavě
Zaniklý dub u Dobřenic

Dub u Dobřenic byl mohutný strom nalézající se v polích asi 1 km západně pod obcí Dobřenice v okrese Hradec Králové.

V červnu roku 2002 byl vyvrácen při vichřici.

Zaniklé duby v Česku
Památné duby v okrese Hradec Králové
Památné stromy ve Východolabské tabuli
Údržba:Články objektů bez souřadnic
Stromy zaniklé v roce 2002
Dobřenice