Kurtág György (zeneszerző, 1926)

Kurtág György (Lugos, Románia, 1926. február 19. –) kétszeres Kossuth-díjas magyar zeneszerző, zongoraművész és kamarazene-tanár.

Életpályája 
Ötéves korában kezdett zongorázni tanulni, felsőfokú zenei tanulmányait Temesváron kezdte. Itt Kardos Magda – Bartók tanítványa – volt a zongora-, Max Eisikovits pedig a zeneszerzéstanára. 1945-ben útlevél nélkül a határon átszökve sikerrel felvételizett a Liszt Ferenc Zeneművészeti Főiskolára, okmányaiért visszaszökve tanulmányait csak egy évvel később kezdte meg; Kadosa Pálnál zongoratudását, Veress Sándornál és Farkas Ferencnél zeneszerzési ismereteit mélyítette el, valamint Weiner Leó kamarazene óráit látogatta. 1951-ben szerezte meg zongoraművészi és kamarazenei diplomáját, négy évvel később pedig lediplomázott zeneszerzésből is. Még ebben az évben Erkel-díjjal tüntették ki. Ezután egy évet Párizsban töltött (1957-1958 között), ahol Marianne Stein tanítványa volt és rendszeresen látogatta Darius Milhaud és Olivier Messiaen óráit is.

Magyarországra visszatérve 1960-tól kezdődően nyolc éven át volt a Budapesti Filharmóniai Társaság korrepetitora. 1967-ben aztán a Zeneakadémia zongora-, majd kamarazene-tanára lett. Többek között olyan, később nagy hírnevet szerzett előadóművészek is a tanítványai, mint Kocsis Zoltán, Szenthelyi Miklós vagy Schiff András. 1971–1972 között egy évet Nyugat-Berlinben töltött a DAAD Művészprogramjának keretein belül. Nem sokkal hazaérkezése után, 1973-ban Kossuth-díjjal tüntették ki. 
  
1986-ban úgy döntött, hogy elhagyja a Zeneakadémiát, de 1993-ig még korlátozott számban tartott órákat az intézményben. A következő évben tagjai közé választotta a müncheni Bajor Szépművészeti Akadémia és a Berlini Művészeti akadémia. Még ebben az évben megkapta a Pierre Monacoi Herceg Alapítvány zenei díját, valamint a Herder- és Feltrinelli-díjat is. Ezután két évre meghívták a berlini Wissenschaftskollegbe, itt a Berlini Filharmonikusokkal dolgozott. 1994-ben aztán további két kitüntetést ítéltek oda neki: az osztrák kormánytól megkapta az európai zeneszerzőknek járó nagydíjat, valamint Denis de Rougemont-díjat az Európai Fesztiválok Szövetségétől

A következő évet Bécsben töltötte, ahol komponálási felkéréseknek tett eleget és mesterkurzusokat tartott a Konzerthausban. 1996-ban ismét megkapta a Kossuth-díjat. Még ebben az évben meghívást kapott a Société Gaviniès-től, a hágai Royal Conservatorytól, az utrechti Muziekcentrum Vredenburg-tól, az amszterdami Concertgebouw NV-től, a Nederlandse Operától, a Schönberg Ensemble-tól, az Asko Ensemble-tól, az Orlando Quartettől, az Osiris Triótól és a Reinbert de Leeuwtől, hogy két évig Hollandiában dolgozzon.

1998-ban megkapta a zenei Nobel-díjként számontartott Ernst von Siemens Stiftung-díjat, illetve másodszor is odaítélte neki az osztrák kormány az európai komponistáknak járó nagydíjat. Ezután ismét meghívták a berlini Wissenschaftskollegbe.

A következő évben különböző francia zenei intézmények-fesztiválok hívták meg egy kétéves párizsi tartózkodásra (Ensemble intercontemporain, a párizsi Conservatoire, a Cité de la musique és a Festival d'automne à Paris). Még ebben az évben megkapta a Tudományért és Művészetért érdemérmet Berlinben, 2000-ben pedig a Grants to Artists-díjat New Yorkban. 2001-ben tiszteletbeli tagjává választotta az Amerikai Művészeti és Irodalmi Akadémia, valamint ebben az évben megkapta a Hölderlin-díjat is a Tübingeni Egyetemtől. 1993-ban Franciaországban, Bordeaux közelében telepedtek le, ahonnan 2015-ben felesége betegsége miatt költöztek vissza Magyarországra.

2006-ban nyolcvanadik születésnapja alkalmából a zeneszerzőt egy ötnapos fesztivállal köszöntötte a Budapest Music Center. Még ebben az évben megkapta a Magyar Köztársasági Érdemrend nagykeresztjét, majd április 20-án a Louisville University Grawemeyer Díjjal tüntette ki. 2010-ben Kurtág nyerte el a Zürichi Fesztivál Díját.

Házastársa Kurtág Márta zongoraművész, aki műveinek gyakori előadója volt, 1947-ben házasodtak össze, felesége 2019-ben hunyt el. Fiuk, ifj. Kurtág György szintén zeneszerző, Franciaországban él. Kurtág ma a Budapest Music Centerben él, ahol alkot és rendszeresen fogad tanítványokat.

Művészete 
Kurtág Györgyöt a zenei élet az egyik legjelentősebb kortárs zeneszerzőként tartja számon, aki elsősorban a kamarazene területén tudta kibontakoztatni tehetségét. Művészete Bartók zenéjéből indult ki, de nagy hatást gyakorolt rá az osztrák zeneszerző, Anton Webern impresszionista hangzásvilága is. Műveire jellemző a nagy koncentráció, az eszközök és a formavilág tömörsége.

A zeneszerző mindig is szerette az irodalmat, így több híres költő, író munkáit is megzenésítette: Négy dal Pilinszky János verseire, A megboldogult R. V. Truszova üzenetei (Dalos Rimma orosz nyelvű verseinek megzenésítése), József Attila-töredékek, Nyolc kórus Tandori Dezső verseire, Kafka-töredékek.

A nemzetközi hírnevet az 1981-ben bemutatott A boldogult R. V. Truszova üzenetei című kamarazenekar-kíséretes, orosz nyelvű dalciklusa hozta meg számára. Ezt követően az 1980-as években a közép-európai zenei örökség új aktualitását teremtette meg.

Legismertebb alkotásai között tartják számon az 1973–1976 között komponált Játékok zongorára című sorozatot. A négy füzetben található darabok a Mikrokozmoszhoz hasonlóan, a zongorán tanuló növendékeket egyre nagyobb technikai nehézségek elé állítják.

2009-ben mutatták be az amerikai magyar kulturális évadra komponált új művét, Anna Ahmatova verseire írt dalciklusát. Ekkor adta elő feleségével közösen a washingtoni Kongresszusi Könyvtár felkérésére írt, Bartók előtt tisztelgő másik új művét is.

Díjai, elismerései 
 Erkel Ferenc-díj (1954, 1956, 1969)
 Kossuth-díj (1973, 1996)
 Érdemes művész (1980)
 Bartók–Pásztory-díj (1984)
 A francia Arts et Lettres tiszti rangja (1985)
 A monacói Péter herceg Alapítvány zeneszerzői díja Grabstein für Stephan és Double Concerto c. műveiért (1993)
 Herder-díj (1993)
 A hamburgi Freiherr-vom-Stein Stiftung díja (1993)
 Az Accademia Nazionale dei Lincei Roma Feltrinelli-díja (1993)
 Ausztriának az európai komponisták számára kiírt Állami-díja (1994)
 Az Ernst von Siemens Alapítvány zenei nagydíja (1994)
 az Európai Fesztiválok Egyesületének Denis de Rougemont-díja (1994)
 Ausztria "Österreichisches Ehrenzeichen" díja (1998)
 Tudományért és Művészetért érdemérem Berlinben (1999)
 Grants to Artists-díj New Yorkban (2000)
 Hölderlin-díj a Tübingeni Egyetemtől (2001)
 A Magyar Köztársasági Érdemrend középkeresztje a csillaggal (2001)
 Budapest díszpolgára (2001)
 Hazám-díj (2002)
 A 40. MIDEM-en (Cannes) Classique 2006 Special Award elnevezésű életműdíjat vehetett át 2006-ban.
 A Magyar Köztársasági Érdemrend nagykeresztje (2006)
 Franco Buitoni-különdíj (2017)
 Artisjus-díj Az év komolyzenei műve (2019) Samuel Beckett: Fin de partie – Scènes et monologue című művéért
 Rolf Schock-díj (2020)
 Ferencváros díszpolgára (2020)
 Az Accademia Nazionale di Santa Cecilia tiszteletbeli akadémikusa

Művei

Korai (nagyrészt kiadatlan) művek

Szvit, zongorára (1942 vagy 1943)
Négy kis zongoradarab (1947; elveszett; bem.: Zeneakadémia, 1948. máj. 22.; forrás: Új zenei szemle, 6-7. szám)
Almavirág, zongorára (1947; a Négy kis zongoradarab c. sorozatból; később a Játékok c. gyűjtemény része lett; lásd még: Varga Bálint András: ,,Kezdek majdnem mindent merni” – Beszélgetés Kurtág Györggyel [Muzsika, 2018. febr.])
Két rondó, zongorára (1947-48 körül; forrás: Új zenei szemle, 6-7. szám)
Zene fiataloknak, három tételes zenekari mű (1947-48 körül; forrás: Új zenei szemle, 6-7. szám)
Indulók a honvédség számára (1949 eleje; forrás: Új zenei szemle, 6-7. szám)
Menetnóták a honvédség számára (1949 eleje; forrás: Új zenei szemle, 6-7. szám.)
Tömegdalok (1949-50; a kor elvárásának megfelelően; legtöbbjük a capella kórusra; többször is elhangzottak például a Petőfi Rádióban)
Kárisok (szöveg: József Attila), a capella kórusra (1949-50)
Tánc-dal (szöveg: Weöres Sándor), kórusra és zongorára (1950)
Szvit, zongorára négy kézre (1950-51)
Kedves, zongorára (1952)
[Dalok], gyermekkórusok részére (1952; forrás: Délmagyarország, 1952. februári száma)
Koreai kantáta, kórusra és zenekarra (1952-53; kiadatlan)
Brácsaverseny, brácsára és zenekarra két tételben (1954; a második tétel kiadatlan)
Dalok Vasvári István verseire, énekhangra (és zongorára?) (1955; visszavonva)
[Darab], zongorára (1957-58 körül; Kurtág ,,párizsi" termése, melynek zenei anyagáttöbbek között az op.2-ben és az op.3-ban használta fel)

Érettkori művek (1959-től napjainkig)
Vonósnégyes, op.1 (1959)
 Fúvósötös, op.2 (1959)
Görlök kórusa (szöveg: Erich Kästner: Szív a tükörben), kuplé énekhangra és zongorára (1959)
Szép szőke gavallér, kuplé (1959; vázlatok)
Kísérőzene Shakespeare Vihar c. drámájához (1960)
Egy régi villamoshoz, kísérőzene (1960)
 Nyolc zongoradarab, op.3 (1960)
 Nyolc duó, hegedűre és cimbalomra, op.4 (1960-61)
 Jelek, szólóbrácsára, op.5 (1961; ez a mű kiindulópontja a Jelek, játékok és üzenetek gyűjtőcím alatt különféle hangszer(ek)re írt daraboknak)
Anakreón-töredékek (szöveg: Devecseri Gábor fordítása), énekhangra, ill. három énekhangra (1962, rev.: 1996)
Didergő király, bábszínház kísérőzene (1962)
Cynque Merrycate, gitárszólóra, op.6 (1962; visszavonva)
Kísérőzene Shakespeare Hamlet c. drámájához (1963)
Bornemissza Péter mondásai, concerto szopránhangra és zongorára, op.7 (1963-68; rev.: 1976)
Egy téli alkony emlékére (szöveg: Gulyás Pál), négy töredék szopránhangra, hegedűre és cimbalomra, op.8 (1969)
Négy Capriccio, négy dal (szöveg: Bálint István), szopránhangra és kamaraegyüttesre, op.9 (1970-71)
24 Antiphonae, zenekarra, op.10 (1970-71; befejezetlen)
Szálkák, cimbalomra, op.6c ([1962]-1973)
Elő-Játékok, zongorára (1973-74; a Játékok c. sorozat kiindulópontja)
Négy dal Pilinszky János verseire, basszus vagy basszbariton hangra és kamaraegyüttesre, op.11 (1973-75)
Átiratok Machaut-tól J. S. Bachig , zongorára négy kézre, zongorára hat kézre, két zongorára (1973-76; 1985)
 Eszká emlékzaj (Tandori Dezső szövegére) szopránhangra és hegedűre, op.12 (1974-75)
In memoriam Zilcz György, két trombitára, két harsonára és tubára (1975)
Keringő Pilinszky János versére, hangjára és két zongorára (1975; az átdolgozott változat később a Játékok c. gyűjtemény része lett)
Játékok, I. kötet, zongorára (1975-79)
[Darabok], gitárra, op.15 (1976; visszavonva)
Hommage á Mihály András, tizenkét mikrolúdium vonósnégyesre, op.13 (1977-78)
A kis csáva, piccolóra, harsonára és gitárra, op.15b (1978)
Hat darab, harsonára és zongorára (1978; átirat a Játékok c. gyűjtemény darabjaiból)
Szálkák, zongorára, op.6d ([1962], 1973-78)
 Kórkép és hattyúdal, vegyeskarra (1978, 1981; rev.: 2005)
Grabstein für Stephan [1. fogalmazás], gitárra, hárfára, zongorára, csembalóra, harsonára és fuvolára, op.15a (1978-79)
Herdecker Eurythmie – I. Stille Stücke für Olga-Maria, fuvolára és tenor lyre-re, op.14a (1979)
Herdecker Eurythmie – II. Kleine Erbauliche Konzerte für Theo und Gerhard, hegedűre és tenor lyre-re, op.14b (1979)
Herdecker Eurythmie – III. Gedichte von Ellen Lösch, beszédhangra és tenor lyre-re, op.14c (1979)
Játékok, II. kötet, zongorára (1979)
Játékok, III. kötet, zongoráa/zongorára négy kézre (1979)
Játékok, IV. kötet, zongorára/két zongorára (1979)
Omaggio a Luigi Nono (szöveg: Anna Ahmatova, Dalos Rimma), vegyeskarra, op.16 (1979)
Tre pezzi per violino e pianoforte, op.14e (1979; az op.14b átirata)
A boldogult R. V. Truszova üzenetei, szopránhangra és kamaraegyüttesre, op.17 (1976-80)
Hat bagatell, fuvolára, nagybőgőre és zongorára, op.15d (1981; átirat a Játékok c, gyűjtemény darabjaiból)
Il pleut sur la ville, szopránhangra és zongorára (1981, 1991; zenei anyaga felhasználva az op.27/2-ben)
 Tizenhárom darab a Játékokból, két cimbalomra (1982)
Jelenetek egy regényből, szopránhangra, hegedűre, cimbalomra és nagybőgőre, op.19 (1979-82)
Hét dal (Károlyi Amy, Kobayashi Issa), szopránhangra és cimbalomra (vagy zongorára), op.22 (1981-82)
József Attila töredékek, szóló szopránhangra, op.20 (1982)
Zongoraverseny, zongorára és zenekarra, op.21 (1982 – folyamatban)
Nyolc kórus Tandori Dezső verseire, vegyeskarra, op.23 (1981-82 [1983-84])
Három dal Pilinszky János verseire, basszus vagy basszbariton hangra és zongorára, op.11a (1986; az op.11 átirata)
Franz Kafka: Der Begrenzte Kreis… szoprán hangra, brácsára és zongorára (1986, 1996)
Rekviem a kedvesért, szoprán hangra és zongorára, op.26 (1982-86)
Kafka-Fragmente, szopránhangra és hegedűre, op.24 (1985-87)
Három régi felirat, szopránhangra és zongorára, op.25 (1986-87)
Jelek, szólócsellóra, op.5b ([1961], 1987-folyamatban)
Rainer Maria Rilke: Schlussstück – Farkas Ferenc emlékére, énekhangra és zongorára (1987; rev.: 2005)
…quasi una fantasia…, zongorára és kamaraegyüttesre, op.27-1 (1987-88)
Panaszos kérlelő, furulyára és zongorára (1988; megj.: 1991; In: Házimuzsika gyermekeknek furulyára és zongorára)
 Officium breve in memoriam Andreae Szervánszky, vonósnégyesre, op.28 (1988-89)
Hölderlin: An… (Ein Fragment), tenorhangra és zongorára, op.29 (1988-89, 1994)
Hölderlin: An… (Ein Fragment), szóló tenorhangra (hangszerkíséret nélkül), op.29a (1988-89)
3 HAGE-Stücke, zongorára (1989; később a Játékok c. gyűjtemény része lett)
 Grabstein für Stephan [2. fogalmazás], gitárra és kamaraegyüttesre, op.15c (1989)
Ligatura Message to Frances Marie: The Answered Unanswered Question, op.31b (1989)
Kettősverseny, gordonkára, zongorára és kettős kamaraegyüttesre, op.27-2 (1989-90)
Siklós István tolmácsolásában Beckett Sámuel üzeni Monyók Ildikóval, recitációra és zongorára, op.30a (1990)
Hommage á R. Sch., klarinétra (basszusdobra), brácsára és zongorára, op.15d (1975-1990)
Lajka-emlék, hangszalagra (1990; rev.: 2002)
Ligature e versetti, orgonára (1990)
Siklós István tolmácsolásában Beckett Sámuel üzeni Monyók Ildikóval, szólóhangokra és kamarazenekarra, op.30b (1991)
Aus der Ferne III – Hommage à Alfred Schlee 90, vonósnégyesre (1991)
Irka-firka születésnapra Mihály Andrásnak, 2 hegedűre, 2 brácsára, csellóra és nagybőgőre térben elhelyezve (1991; rev.: 1994)
[The Zürich Dialogue], két beszédhangra (1991; rev.: 1997)
Életút, két basszetkürtre és két zongorára, op.32 (1992)
Pillantás a túlvilágra, beszédhangra (1992)
Rückblick – Altes und Neues für vier Spieler (Hommage á Stockhausen), trombitára, zongorára, billentyűs hangszerre és nagybőgőre (1993)
14 Fragmente aus Rückblick – Altes und Neues (Hommage á Stockhausen), trombitára, zongorára, billentyűs hangszerre és nagybőgőre (1993)
Játékok, V. kötet, zongorára (1975-93)
Játékok, VI. kötet, zongorára (1985-93)
Friedrich Hölderlin: Im Walde, szólóénekhangra, op.29/2 (1993)
Hölderlin-Gesänge, baritonra, három baritonhangra és hangszerekre, op.35 (1993-folyamatban)
A csüggedés és keserűség dalai, vegyeskarra és kamaraegyüttesre, op.18 (1993-94; kora változata már 1980-84-ben megszületett)
Stele, szimfonikus zenekarra, op.33 (1994; rev.: 2003, 2006)
Sappho: Δεδυκε μεν α σελαννα... énekhangra és pianínóra (1994; rev.: 1995, 1997)
Requiem der Versöhnung, szólóhangokra, kórusra és zenekarra (1995; zenei anyaga megegyezik az Üzenetek (op.34) 5-6. tételével)
Üzenetek, vegyeskarra és zenekarra, op.34 (1995-96; a kompozíció még nem lezárt)
Omagiu lui Anatol Viern, énekhangra (1996)
Einige Sätze aus den Sudelbüchern Georg Christian Lichtenbergs, szóló szopránhangra, op.37 (1996)
Danyil Harmsz: A találkozás, énekhangra (1996)
Alekszander Gálics: Milyen furcsa, énekhangra és ad. lib. 2 trombitára (1996)
Két dal Ulrike Schuster verseire, énekhangra és zongorára (1996)
Tre pezzi per clarinetto e cimbalom, op.38 (1996)
Tre altri pezzi per clarinetto e cimbalom, op.38a (1996; a 2. és 3. tétel az op.37/9-10 átirata)
Két sor a tündérálomból, énekhangra (a, b, c, d változat) (1997)
Bálint István: Az ördög szemébe, énekhangra (1997)
Szergej Jeszenyin: Viszontlátásra barátom, tenorhangra (1997, 1998)
Hölderlin-Gesänge, szóló bariton hangra. op.35a (1993-98)
…pas á pas-nulle part…- Poémes de Samuel Beckett-, baritonhangra, hegedűre, brácsára, gordonkára és ütőhangszerekre, op.36 (1993-98; rev.: 2007-08)
Bertold Brecht: Du, der de, Sitzend im Buge des Bootes…, énekhangra (1998)
Aus der Ferne V, vonósnégyesre (1999)
Einige Sätze aus den Sudelbüchern Georg Christian Lichtenbergs, szopránhangra és nagybőgőre, op.37a (1999)
Esterházy Péter: Fancsikó és Pinta (töredékek), Bevezetés a szépéneklés művészetébe I, szopránhangra és pianínóra/cselesztára, op.40 (1999)
Pindaros: Puthionikais VIII, énekhangra (1999)
Friedrich Gottlob Klopstock: Vorrede zu den Epigrammen, énekhangra (1999)
Epikourou Prosphónéses, énekhangra és ütöhangszerre (1999)
Szókratész búcsúja – Hommage á Job van Eck, énekhangra (1999, 2000; rev.: 2006)
Hérakleitos-töredékek, énekhangra (1999)
Myriam Marbé in memoriam, három recitálóra (1999)
Zwiegespräch, két hegedűre, brácsára, csellóra és szintetizátorra (1999 [eredeti verzió]; 2000 [1. revízió]; 2001 [2. revízió]; 2001 [3. revízió]; 2001 [4. revízió]; 2002 [5. revízió]; 2006 [6. revízió]; Ifj. Kurtág Györggyel közösen írt mű)
Varga Mátyás: A vak anya, bariton hangra (2000)
Anna Ahmatova: Olyan, amilyen, énekhangra (2000)
Marlowe: Dr. Faustus-Ovidius: Amores], énekhangra (2001)
...a Százévesnek – Hommage à Takács Jenő 100, vonószenekarra (2002)
Játékok, VII. kötet, zongorára (1994-2002)
Új üzenetek, zenekarra, op.34a (1998-2002; rev.: 2009; a mű nem lezárt)
…concertante…, hegedűre, brácsára és zenekarra, op.42 (2002-03; rev.: 2007)
Hipartita, szólóhegedűre, op.43 (2000-2004; rev.: 2007)
Hommage-message à Christian Wolff, hegedűre, csellóra és zongorára (2004)
Kis dal Yehudának, zongorára (2004; a Játékok c. sorozatba még nem foglalt darab)
Sinfonia breve per archi – Fried Márta emlékére, vonószenekarra (2004)
6 Moments musicaux, vonósnégyesre, op.44 (1999-2005; 2. tétele az 1943-as Szvit zongorára c. mű elejének szabad felhasználása)
Hommage á Jacob Obrecht, vonósnégyesre (2004-05)
...viszont látásra, Jan... – In memoriam Jan Van Vlijmen, zongorára (2005)
Négy initium az Hommage à Jacob Obrecht-ből, brácsára és csellóra (Hommage á Dobszay László) (2005)
Játékok, VIII. kötet, zongorára (1984-2005)
Triptic, két hegedűre, op.45 (2007)
Varga Bálint ligatúrája, hegedűre, csellóra és zongorára (2007)
Samuel Beckett dixit, énekhangra és hangszerre (2007)
Colinda Balada, kórusra és kilenc hangszerre, op.46 (2006-08; rev.: 2010)
Hommage à Bartók – □ □ □ – Mártának, pianínóra (2008)
Máriássy Gabi emlékére, zongorára (2008)
Négy dal Anna Ahmatova verseire, szopránhangra és kamaraegyüttesre, op.41 (1997-2008)
Arioso – Hommage à Walter Levin 85, in Alban Bergs Manier, vonósnégyesre (2009)
Kedves 2-3 (2009)
...for Steve..., szólócsellóra (2010)
Hét Bach-korál, zongorára négy kézre (1985-2010)
Angelus Solesius: Die Ros’ – Hommage á Heinz Holliger, énekhangra és klarinétra (2010-11)
Brefs Messages, kilenc hangszerre, op.47 (2011)
…sospiri, gemiti… (3 darab), szóló viola da gambára (2011)
Secreta – Gyászzene Dobszay László emlékezetére, vonósnégyesre (2011)
Vázlatlap [faragatlan-nyers] Szitha Tündének, zongorára (2011)
Szimfonikus etűdök, élő elektronikára és szimfonikus zenekarra (2012; a Zwiegenspräch átdolgozása)
Tandori Dezső: Ima, régi, esti [in mem. Szép Ernő], énekhangra és hangszerekre (2007-2012; facsimile megjelent a Holmiban)
Samuel Beckett: Roundelay [Vidovszky Lászlónak] (2013; facsimile megjelent a Holmiban)
...couple égyptien en route vers l´inconnu... – Musée du Louvre, pianínóra vagy zongorára (2013)
...couple égyptien en route vers l´inconnu... – Double, zongorára vagy pianínóra (2013)
Samuel Beckett: Ausone de Chancel: …la vie – la mort… (2014; facsimile megjelent a Holmiban)
Samuel Beckett: Ausone de Chancel: …la vie – la mort cité par Samuel Beckett [avec une retouche importante] (2014; facsimile megjelent a Holmiban)
…interrotto… für Michael Denhoff 60, zongorára (2014)
Zelk Zoltán: Felelj, ha vagy! Dobszay László emlékére, Dobszay Klárinak és Áginak, énekbeszédre és klarinétra (2014; facsimile megjelent a Holmiban)
Petite musique solennelle – En hommage à Pierre Boulez 90, szimfonikus zenekarra (2015; két változatban)
Passio sine nomine, zongorára (2015)
Jelenetek, szólófuvolára, op.39 (1999-2015)
Clov’s Last Monologue (…a fragment…), vonósnégyesre (2016)
Esterházy Péternek, szóló énekhangra (BMC, 2016. VI. 14-17.)
Játékok, IX. kötet, zongorára ([1947]-2017)
Fin de partie / A játszma vége, jelenetek és monológok 1 felvonásban (2010-17; bem.: Milánó, Scala, 2018, nov. 15)
Esterházy Péter emlékére, énekhangra és kamaraegyüttesre (2017 – folyamatban)
...c´ astăzi s´a născut... – Márta 90 éves!, zongorára (2017; rev.: 2018)
Dal József Attila-szövegre, Kurtág Márta 91. születésnapjára (2018) 
Mijakó emlékezete, zongorára (2018; rev.: 2019)
Le Canard, énekhangra és együttesre (Kurtág Juditnak) (2018; bem.: Milánó, 2018. nov. 21.)
Hommage á Eötvös Péter 75, szólóharsonára (bemutató: BMC, 2019. jan. 5.; az Eötvös 75 keretében)
Für Heinz 80 – mit treuer Freundschaft, angolkürtre (2019. máj.)
…elszunnyadni, – semmi több… Hét dal Tandori Dezső verseire, alt hangra, hegedűre, zongorára és ütőre, Op.50 – Rajk Juditnak ajánlva (2019 ápr.; bem.: Fuga, 2019. máj. 10)
No.1 a hamleti megengedés
No.2 riadókészültség
No.3 a hamleti megengedés [alio modo]
No.4 …félrenéztem…
No.5 [scala enigmatca di Verdi]
No.6 én-is – te-nem… [dramalet]
No.7 ima, régi esti – in memoriam Szép Ernő

 Vonósnégyes (2019. szept. – okt.)
 For Steven Isserlis, szólócsellóra (2020. jan.)
 Új darabok, szólófuvolára (2019-2020)
 AB-Játékok, énekhangra [kíséret nélkül] (2020) [Az Op.50 újragondolt változata]
 Ligeti Vera 90 ,,születásnapi dalocskák" (2020)
 T. D. Nyárvégi fogalmazás Weöres Sándornak, énekhangra [kíséret nélkül] (2020. dec. 7.)

Filmzenék
 Táncalak (2002)
 Visszatérés (Kicsi, de nagyon erős 2) (1998)
 Utrius (1993)
 Chroniques Hongroises – Magyar krónikák I-II. (1991)
 Tutajosok (1989)
 Róbert és Róbert (1981)

Színpadi zenék
 Orfeusz (bemutató: 2003. április 29. Közép-Európa Táncszínház – Budapest
 Ős K., (bemutató: 1999. december 17. Közép-Európa Táncszínház )

Lemezei 
 1987 Flowers, Chants, Hymn, Plays and Games for Cimbalom (Hungaroton SLPX 12755) – közreműködő
 1990 Musikprotokoll '90 (ORF MP 90 ORF 08) – közreműködő
 1993 Kurtág György: Dalciklusok (Sony Music SK 53290
 1994 Kurtág György: Szerzői est (Salzburg, 1983) (Col Legno WWE 31870)
 1995 Kurtág – Robert Schumann: Hommage à R. Sch. (ECM Records ECM 1508) – közreműködő
 1995 Kurtág György művei (Hungaroton HCD 31290)
 1995 Kurtág György: Kafka-töredékek, Op. 24 (Hungaroton HCD 31135)
 1996 Kurtág György: Musik für Streichinstrumente (ECM Records ECM 1598)
 1996 Kurtág György Grabstein Für Stephan; Stele; Stockhausen: Gruppen Deutsche Grammophon 4477612
 1996 Kurtág György: Kafka-töredékek, Op. 24 (Ondine ODE 868-2)
 1997 Kurtág György: Játékok (Games) (ECM Records ECM) 1619
 1998 Kurtág György: Művek szoprán hangra (Hungaroton HCD 31821)
 1998 Mentsük meg a Zeneakadémiát! (Hungaroton HCD 31841) – közreműködő
 1999 Ganz, Bruno: Wenn Wasser wäre (ECM Records ECM 1723) – közreműködő
 1999 Kortárs magyar szerzők orgonaművei (Hungaroton HCD 31858) – közreműködő
 1999 Solos – XX. századi magyar kompozíciók szóló fuvolára (Hungaroton HCD 31785) – közreműködő
 2000 Kim Kashkashian: Bartók/Eötvös/Kurtág (ECM Records ECM 1711) – közreműködő
 2001 Psy: A cimbalom varázsa (Hungaroton HCD 32015) – közreműködő
 2001 Tihanyi Gellért: Kurtág/Bartók/Faragó/Stravinsky/Reich (BMC Records BMC CD 048) – közreműködő
 2001 Vékony Ildikó: Szálkák (BMC Records BMC CD046) – közreműködő
 2002 Bartók; Ligeti; Kurtág: Ligatura – Message to Frances-Marie Op. 31b (ECM Records ECM 1729) – közreműködő
 2002 Kurtág, Szőllősy, Sáry, Serei, Sári, Gyöngyössy BMC Records BMC CD 074 – közreműködő
 2003 Kurtág: Signs, Games and Messages (ECM Records ECM 1730)
 2004 Music Colours – Hungarian Contemporary Music (BMC HMIC BMC PCD 015) – közreműködő
 2005 Déri György: a lá Carte – szólódarabok gordonkára (Hungaroton HCD 31288) – közreműködő
 2006 Kurtág: Játékok (BMC CD 123) – közreműködő

Irodalom 
 Balázs István: A magánélet börtönében (Valóság, 1984. 5. sz.)
 Bösche, Thomas: Kurtág György képmása (Muzsika, 2001. 2. sz.)
 Csalog Gábor: Kurtág órái (Muzsika, 2001. 2. sz.)
 Csengery Adrienne: "… hogy faragjon belőle hangszert a zenéjéhez" (Muzsika, 2001. 2. sz.)
 Egy zeneszerző képmása – ahogyan egy énekesnő látja. Beszélgetés Kurtág Györgyről Csengery Adrienne-nel (Mozgó Világ, 1986. 2. sz.)
 Ernst von Siemens Zenei Díj Kurtág Györgynek. Roland Moser laudációja (Muzsika 1998. 7. sz.)
 Földes Imre: Harmincasok. Beszélgetések magyar zeneszerzőkkel. Budapest, 1969. Zeneműkiadó
 Frideczky Frigyes: Magyar zeneszerzők (Budapest, Atheneum, 2000)
 G. Fábri Zsuzsa: 40 arc – 40 írás. (Budapest, Szépirodalmi Kiadó, 1984)
 Halász Péter: Kurtág György; Mágus, Budapest, 1998 (Magyar zeneszerzők)
 Halász Péter: Kurtág-töredékek (Holmi, 1995. 2. sz.)
 Heg, Hans: "Az ember sohasem érkezik túl későn". Hans Heg beszélgetése Kurtág Györggyel (Muzsika, 1996. 2. sz.)
 Kárpáti János: Kurtág György I-IV. (Muzsika, 1974. 11. sz. , 1975. 1. sz., 1975. 3. sz., 1975. 5. sz.)
 Kocsis Zoltán: "Csúnya" (Muzsika, 1996. 2. sz.)
 Kroó György: Kurtág György: Bornemissza Péter mondásai op. 7. in Miért szép századunk zenéje? Szerk. Kroó György. Budapest, 1974. Gondolat K. pp. 317–368 
 Lück, Harmut: Zene a kimondhatatlanról. Közelítések Kurtág György műveihez (Holmi, 1995. 2. sz.)
 Moldován Domokos szerk.: Tisztelet Kurtág Györgynek; Rózsavölgyi, Budapest, 2006
 Papp Márta: A csüggedés és keserűség dalai. 1. (Muzsika, 2001. 2. sz.)
 Reimann Mariann, V. – Keszi Imre: Magyar zeneszerzők (Budapest, Zeneműkiadó, 1975)
 Varga Bálint András: 3 kérdés 82 zeneszerző (Budapest, Zeneműkiadó, 1986)

Jegyzetek

Források, külső hivatkozások 
 Kurtág zongorázik – fotó
 Magyar életrajzi lexikon
 Fidelio
 BMC adatbázis
 Francia lap
 Musicologie
 Kurtág György évszakai
 Nemzeti Filharmonikusok oldala
 A hetvenéves Kurtág György köszöntése
 Kurtág-kiállítás Szegeden
 Devich Márton: Kurtág-ünnep Londonban Európai Utas, 2002
 MR kincsestár
 BFZ lapja
 Kurtágok a palotában
 Kurtág Salzburgban Parlando, 2004.
 Balassa Péter: Kurtág György, az olvasó  ÉS
 Furcsa pár a Midemen Magyar Hírlap 2006
 Kurtág György különdíjat kapott a 40. MIDEM-en
 Több cikk a Muzsika 2006. februári számában
 Hungaroton
 Dalos Rimma: A nyolcvanéves Kurtág György 
 Darvas János filmje Kurtág Györgyről
 A Magyar Televízió "Virág az ember" c. portréfilmje
 Kurtágh György – avantgárd zeneszerző Sulinet

További információk 
Simone Hohmaier: "Meine Muttersprache ist Bartók...". Einfluss und Material in György Kurtágs "Quartetto per archi" op. 1 (1959); PFAU, Saarbrücken, 1997
Claudia Stahl: Botschaften in Fragmenten. Die grossen Vokalzyklen von György Kurtág; PFAU, Saarbrücken, 1998
Rachel Beckles Willson: György Kurtág: The sayings of Péter Bornemisza, op. 7. A "concerto" for soprano and piano; Ashgate, Aldershot–Burlington, 2004 + CD
Rachel Beckles Willson: Ligeti, Kurtág, and Hungarian music during the cold war; Cambridge University Press, Cambridge, 2007 (Music in the 20th century)
Michael Kunker: "...dire cela, sans savoir quoi...". Samuel Beckett in der Musik von György Kurtág und Heinz Holliger; Pfau, Saarbrücken, 2008
Gestes, fragments, timbres: la musique de György Kurtág. En l'honneur de son 80e anniversaire. Actes de colloque des 29, 30 et 31 mai 2006 á l'Institut hongrois de Paris; szerk. Márta Grabócz, Jean-Paul Olive; l'Harmattan, Paris, 2009 (Arts 8)
György Kurtág. Three interviews and Ligeti homages; összeáll., szerk. Varga Bálint András; University of Rochester Press, Rochester, 2009 (Eastman studies in music)
Kurtág György; összeáll., interjúk Varga Bálint András, jegyz. Varga Bálint András, Fülöp József; Holnap, Budapest, 2009 (A magyar zeneszerzés mesterei)
Centre and periphery, roots and exile, Interpreting the music of István Anhalt, György Kurtág, and Sándor Veress; szerk. Friedemann Sallis, Robin Elliott, Kenneth DeLong; Wilfrid Laurier University Press, Waterloo, 2012
William Kinderman: The creative process in music from Mozart to Kurtág; University of Illinois Press, Urbana–Chicago–Springfield, 2012

Magyar zeneszerzők
20. századi zeneszerzők
Magyar zongoristák
Kossuth-díjasok
Zsidó származású magyarok
Budapest díszpolgárai
Erkel Ferenc-díjasok
Lugosiak
1926-ban született személyek
Hazám-díjasok
Bartók–Pásztory-díjasok
A Magyar Népköztársaság Kiváló Művésze díjasok
Magyar egyetemi, főiskolai oktatók
A Magyar Népköztársaság Érdemes Művésze díjasok
Élő személyek
A Széchenyi Irodalmi és Művészeti Akadémia tagjai