alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Windows-billentyű

A Windows-billentyű a 104 és 107 gombos számítógép-billentyűzeteken a Ctrl és az Alt között található, a Microsoft Windows-logót hordozó billentyű. Általában gyorsbillentyűként szolgál, a felhasználói felület leggyakrabban használt funkcióinak elérését könnyíti meg. Eredetileg a Windows 95 operációs rendszerhez hozták létre, de egy megfelelő driver segítségével bármilyen operációs rendszerben használható.

Mivel azok, akik a 101 gombos billentyűzethez vannak szokva, gyakran zavarónak találják a Windows gombot, számos program készült a kikapcsolására.

Minden Windows rendszerben működő gyorsbillentyűk 
 Windows gomb – a Start menü megnyitása
 Windows gomb+R – a futtatási párbeszédablak megnyitása
 Windows gomb+E – az Explorer (Intéző) megnyitása
 Windows gomb+Pause/Break – a rendszertulajdonságok megnyitása
 Windows gomb+F – fájl keresése
 Windows gomb+M – az összes ablak lekicsinyítése

 Windows gomb+Shift+M – kicsinyítés visszaállítása minden ablaknál
 Windows gomb+D – asztal megjelenítése (a gyakorlatban ugyanaz, mint az ablakok lekicsinyítése)

Csak NT rendszereken 
Windows gomb+F1 – a Windows Súgó megnyitása
Windows gomb+L – munkaállomás lezárása (tartományba kapcsolt XP / Vista) / kijelentkezés vagy felhasználóváltás (ha nincs tartományba kötve)
Windows gomb+U – a Segédprogram-kezelő megnyitása
Windows gomb+SPACE - a Windows oldalsáv előtérbe hozása

Vista vagy újabb rendszereken 
Windows gomb+TAB
 Vista/7: „Aero” feladatváltás
 8/8.1: Teljes képernyős alkalmazások közötti váltás
 10: Feladatnézet

Kapcsolódó szócikkek 
IBM PC billentyűzet

Billentyű
Billentyűzet
Pálos kolostor (Gönc)

A gönci pálos kolostor romjai a Zempléni-hegységben, Gönc külterületén találhatóak, 320 méterrel a tengerszint felett. A rom megközelíthető Gönc városától a piros kereszt turistajelzésen (5 km), illetve Telkibányától a piros turistajelzésen (úgynevezett Rákóczi-út), Potácsháza érintésével (3 km).

Innen tovább gyalogolva dél felé a piros jelzésen három kilométer megtétele után az Amadé-vár romjai találhatóak meg.

Történet 
A kolostort a 14. század végén kezdték építeni a pálosok. Hét oltárát 1420-ban szentelték fel. A reformáció korában kirabolták, és részben feldúlták. 1940-ben a rom további leromlását Göncről hozott kőművesekkel igyekeztek megállítani. A hajó ablakainak egy részét ekkor hozták – részben – rendbe. Régészeti feltárása 1985-ben indult meg, de ekkor csak egy kutatóárkot ástak, amit be is temettek. 2005. június 22-én a miskolci Herman Ottó Múzeum régészei részletesebb feltárásba kezdtek.

A régészeti feltárás  - a falak melletti árkok visszatemetésének elmaradása - miatt a falak állaga rohamosan romlik.

Szerkezete 
Kis kolostor lehetett, egy hajóval, szentéllyel, toronnyal. Ennek a háromnak főbb falai még ma is állnak. Főbejáratának faragott, csúcsíves ablakát a gönci Huszita-házban csodálhatjuk meg.

Irodalom 
 Guzsik Tamás: A pálos rend építészete a középkori Magyarországon (Bp., 2003)

További információk 
 Templomromok az erdő mélyén.

Magyarország katolikus templomai, kolostorai
Magyarország gótikus vallási építményei
Romok
Go~ncz
Gönc
Magyarország elpusztult építményei
Hosszú futásodra mindig számíthatunk

A Hosszú futásodra mindig számíthatunk 1969-ben készült magyar dokumentumfilm.

Schirilla György, aki hosszútávfutásaival és a jeges Duna átúszásaival tette hírnevessé egykor magát, a nagy októberi szocialista forradalom ötvenéves évfordulójának tiszteletére pedig elfutott Moszkvába.

Egy kis magyar faluban, Kenderesen bisztrót építettek a tiszteletére (melyet eredetileg róla is akartak elnevezni, de mivel élő emberről nem lehetett, ezért végül a Sport bisztró nevet kapta). Gazdag Gyula filmrendező kamerája jelen volt a futás egyes szakaszain és az avatási ünnepségen. Az erősen ironikus film címe abból fakad, hogy a tanácselnök a falu határában alkalmi „verssel” köszöntötte Schirillát, ennek egyik sora volt ez a mondat: Hosszú futásodra mindig számíthatunk.

További információk
Magyar filmek 1896-2021 (MMA Kiadó, Bp., 2021) 299-300. old. 

1969 filmjei
Magyar rövidfilmek
Magyar fekete-fehér filmek
Magyar dokumentumfilmek
Ultrafutás
Futással kapcsolatos filmek
Gerencsér (Szlovákia)

Gerencsér (szlovákul Hrnčiarovce nad Parnou) község Szlovákiában, a Nagyszombati kerületben, a Nagyszombati járásban.

Fekvése 
Nagyszombattól 3 km-re délnyugatra fekszik.

Nevének eredete 
Neve a szláv eredetű gerencsér (= fazekas) foglalkozásnévből származik.

Története 
A falu a 11. században már biztosan létezett. Királyi szolgálatban állott fazekasok települése volt. Királyi birtok, majd a veszprémi apácák birtoka. Plébániája 1215-ben már megvolt, temploma gótikus.

Vályi András szerint „GERENCSÉR. Hrancserovics. Hrenkarovtze. Népes tót falu Posony Vármegyében, földes Ura Nagy Szombat városa, lakosai katolikusok, kik többnyire országos fuvarosok, fekszik Nagy Szombathoz fél órányira, szántó földgyei három dűlőre lévén fel osztva tűrhető termést szoktak adni; de kaszállóban, fában, és marha legelő mezőben igen héjjánosak, vagyonnyaik eladására jó módgyok van, második Osztálybéli.”

Fényes Elek szerint „Gerencsér, (Hrncsarovcze), tót falu, Pozson-, az uj r. szer. F. Nyitra vmegyében, N. Szombathoz 1/2 órányira, a pozsonyi országut mellett. Fekszik egy kies termékeny rónaságon, melly különösen szép rozst, búzát terem. Lakosai kik 1058 lélekre mennek katholikusok, s fuvarozásból szép summa pénzt kapnak. Van egy kath. paroch. temploma. F. u. Nagy-Szombat.”

A trianoni békeszerződésig Pozsony vármegye Nagyszombati járásához tartozott.

Népessége
1910-ben 1712, túlnyomórészt szlovák lakosa volt.

2001-ben 2033 lakosából 2018 szlovák volt.

2011-ben 2170 lakosából 2116 szlovák.

Neves személyek
Itt szolgált Nemecskay István prépost, kanonok.

Nevezetességei 
Szent Márton tiszteletére szentelt gótikus, római katolikus temploma.

Jegyzetek 
Nevizánszky Gábor - Prohászka Péter 2020: Honfoglalás és kora Árpád-kori soros temetők és leletek katasztere - Szlovákia. Budapest, 43 No. 77.
Andrej Sabov 2019: Germánske sídlisko v Hrnčiarovciach nad Parnou vo svetle nálezov v zbierkach Západoslovenského múzea v Trnave. Zborník Západoslovenského múzea v Trnave 2019, 27–52.

További információk 
 Hivatalos oldal
 Községinfó
 Gerencsér Szlovákia térképén
 Az SK Rapid Hrnčiarovce honlapja
 E-obce.sk

Gerencser
Pozsony vármegye települései
Harangfalva

Harangfalva (1887-ig Zvoncsin, szlovákul Zvončín) község Szlovákiában, a Nagyszombati kerületben, a Nagyszombati járásban.

Fekvése 
Nagyszombattól 6 km-re északnyugatra fekszik.

Nevének eredete 
Eredeti neve a szlovák zvon (= harang) főnévből származik.

Története 
1539-ben "Sowouchyn" alakban említik először, Vöröskő várának uradalmához tartozott. 1539-ben "Sowouchyn" alakban említik. 1543-ban hat család lakta, 1547-ben délről menekülő horvát családok telepedtek le a faluban. 1583-ban 39 család lakott a községben. A 17.–18. században a Pálffy család birtoka, akik a Paxy, a Zichy családnak és a nagyszombati jezsuitáknak adták zálogbirtokul. 1715-ben szőlőskertje és 17 adózó családfője volt. 1828-ban 56 ház állt a településen 411 lakossal. Lakói mezőgazdasággal, szőlőtermesztéssel, fazekassággal foglalkoztak.

Vályi András szerint "ZVONCSIN. Tót falu Pozsony Várm. földes Ura Gr. Pálfy Uraság, lakosai katolikusok, fekszik Szuhához nem meszsze, és annak filiája, Nagy Szombat Városától 1 órányira, mellyel határos; határja 3 nyomásbéli, közép termékenységű, kaszállója, legelője, és fája nintsen."

Fényes Elek szerint "Zvoncsin, Poson, most F. Nyitra v. tót f. a Parna patakja mellett: 375 kath., 7 evang., 9 zsidó lak., jó rozs s buza termő határral, s kövér rétekkel. F. u. a vöröskői uradalom. Ut. p. Nagy-Szombat."

A trianoni békeszerződésig Pozsony vármegye Nagyszombati járásához tartozott.

Népessége 
1910-ben 467, többségben szlovák lakosa volt, jelentős magyar kisebbséggel.

2001-ben 646 lakosából 643 szlovák volt.

2011-ben 784 lakosából 728 szlovák.

Nevezetességei 
Szent Anna tiszteletére szentelt római katolikus temploma 1794-ben épült.

Külső hivatkozások 
 Hivatalos oldal
 Községinfó
 Harangfalva Szlovákia térképén
 E-obce.sk

Jegyzetek 

Harangfalva
Pozsony vármegye települései
Potácsháza

Potácsháza kulcsosház a Zempléni-hegységben. Telkibánya külterületén található, 280 méterrel a tengerszint felett. A ház megközelíthető Gönc városától a piros kereszt turistajelzésen haladva a Pálos kolostorromig (5 km), majd északkeletnek fordulva még egy kilométert kell lefelé gyalogolni a piros jelzésen (úgynevezett Rákóczi-út), vagy a Gönci-patak nagy-pataki völgyét követve az erdészeti úton, illetve Telkibányától a piros turistajelzésen, – 2 km.

Történet 
Az épület elnevezése (Pottaschenhütte) az egykori funkciójára utal: hamuzsírhutaként üzemelt a 17-19. században. A nyugati részen voltak az irodák, a számadó helység, a keleti rész volt a munkások szállása.
A későbbi erdészházat már a rendszerváltás előtt is kulcsosháznak használták, a helyi turista egyesület kezelésében. A rendszerváltás után gönci magánszemélyek vették meg, és üzemeltették tovább, megmentve ezzel a gyalogos turizmusnak az enyészettől.

Leírás
Kis ház, 2 részre osztva külön bejárattal, hat helységgel. A volt turista egyesületi részen két szoba, konyha, a másik oldalon egy társalgó, egy szoba és egy kiskonyha található. Ezen kívül van a területen egy fészer is. Komfort nélküli. Áram sosem volt a völgyben, ivóvíz a háztól néhány lépésnyire a Juliska-forrásból volt nyerhető a 2011-es nagy árvízig, amikor is a Gönci-patak (Nagy-patak) áradása elmosta a forrást a völgyben található hidak nagy részével együtt. A hidakat azóta az erdészet helyreállította, sajnos a forrást nem.

Túrázóknak 
Könnyen elérhető célpontok:
 Pálos kolostorrom 1 km a piros jelzésen.
 Amadé várrom 4 km a piros jelzésen.
 Telkibánya 2 km a piros jelzésen (Rákóczi-út).

Magyarország turizmusa
Jászló

Ne tévesszük össze ezzel: Jászó

Jászló (korábban Jaszlóc, szlovákul Jaslovce, németül Jasslowitz) Jászlóapátszentmihály község településrésze, korábban önálló falu  Szlovákiában, a Nagyszombati kerületben, a Nagyszombati járásban. 2001-ben Jászlóapátszentmihály 1690 lakosából 1654 szlovák volt.

Fekvése 
Nagyszombattól 12 km-re észak-északkeletre fekszik.

Története 
1438-ban említik először.

Fényes Elek geográfiai szótárában "Jászlócz, tót falu, Pozson most Nyitra vmegyében, a Blava vize mellett, Nyitra megye szélén 482 kath., 4 zsidó lak. Földe dombos és meglehetős, szűk rét és legelő, vizimalom a Blava vizén. F. u. gr. Erdődy Józsefné. Ut. p. Nagy-Szombat."  

1910-ben 576, túlnyomórészt szlovák lakosa volt. A trianoni békeszerződésig Pozsony vármegye Nagyszombati járásához tartozott. Ma Apátszentmihállyal egyesítve alkotja Jaslovské Bohunice községet.

Nevezetességei 
 Jászló legrégibb műemléke az 1773-ból származó Pieta szobor.
 Szent Vendel szobra 1798-ban készült.

Külső hivatkozások 
 Hivatalos oldal
 Községinfó
 A község Szlovákia térképén

Jegyzetek 

Szlovákia megszűnt települései
Pozsony vármegye települései
Apátszentmihály

Apátszentmihály (1899-ig Bohunicz, szlovákul Bohunice, németül Bohunitz) Jászlóapátszentmihály község településrésze, korábban önálló falu Szlovákiában, a Nagyszombati kerületben, a Nagyszombati járásban.

Fekvése 
Nagyszombattól 13 km-re északra fekszik.

Története 
1113-ban Bagan, 1216-ban Boguna néven említik, az Árpád-korban Bagonya volt a neve, majd 1899-ig Bohunicznak hívták. Egykor a zobori apátság birtoka volt, templomát Szent Mihály arkangyalnak szentelték és erről kapta új magyar nevét.

A mai község területén a középkorban több birtokos osztozott. A legrégibb forrás szerint a zobori Szent Hippolit kolostor a terület birtokosa. Később II. András királytól Sebes nyitrai magiszter kapja meg, majd 1258-ban IV. Béla oklevele Zochudot és Serefelt erősíti meg birtokában. Plébániáját 1397-ben, az esztergomi káptalan oklevelében említik először, első ismert papja András volt. A 16. századtól legnagyobb birtokosai a Pálffyak voltak.

Fényes Elek szerint "Bohunicz, tót falu, Pozson- az uj r. sz. Nyitra vgyében, a Blava vizénél: 412 kath., 15 zsidó lak., jó szántóföldekkel, rétekkel; kath. paroch. templommal s egy vizimalommal a Blava vizén. F. u. többen. Ut. post. Nagy-Szombat."

A trianoni békeszerződésig Pozsony vármegye Nagyszombati járásához tartozott. Korábban Pagyár falut csatolták hozzá. 1958-óta  Jászlóval egyesítve alkotja Jaslovské Bohunice községet.

Népessége
1910-ben 500, túlnyomórészt szlovák lakosa volt.

2001-ben Jaslovské Bohunice 1690 lakosából 1654 szlovák volt.

Atomerőműve 
A községhez közel van a bohunicei atomerőmű, amely 1952-től kezdve épült. A1-es blokkjában, 1977-ben 4-es fokozatú nukleáris baleset történt. A korszerűtlen reaktorok nagyobb részét a szlovák kormány az EU-s csatlakozási szerződés alapján, 2008 végéig bezárta, de 2. blokkját a 2009-es gázválság idején átmenetileg újraindították. Ma még két VVER-440-es (paksi) típusú reaktora termel áramot és Nagyszombat számára távhőt.

Nevezetességei 
 Apátszentmihály Mihály arkangyal tiszteletére szentelt római katolikus temploma 1832 és 1836 között épült, később oldalkápolnával bővítették. Főoltára 1871-ben, orgonája 1841-ben készült.
 Plébániája eredetileg 16. századi. 1993 és 1995 között a község új, korszerű plébániát épített.
 Neobarokk kastélyát 1787-ben Dezasse Ferenc építtette, akinek 1825-ben épített sírboltja a temetőben látható.
 A falurészen egy 1841-ben készült Szent Flórián szobor található.

Források

További információk 
 Hivatalos oldal
 Községinfó
 Apátszentmihály Szlovákia térképén
 Az apátszentmihályi kastély

Apatszentmihaly
Pozsony vármegye települései
Jászlóapátszentmihály

Jászlóapátszentmihály (szlovákul: Jaslovské Bohunice) község Szlovákiában, a Nagyszombati kerületben, a Nagyszombati járásban. Jászló (Jaslovce), Apátszentmihály (Bohunice) és Pagyár (Paderovce) falvak egyesítése révén jött létre.

Fekvése 
Nagyszombattól 13 km-re északra fekszik.

Története 
Apátszentmihályt 1113-ban, Pagyárt 1333-ban, Jászlót 1438-ban említik először. A mai község területén a középkorban több birtokos osztozott. A legrégibb forrás szerint a zobori Szent Hippolit kolostor a terület birtokosa. Később II. András királytól Sebes nyitrai magiszter kapja meg, majd 1258-ban IV. Béla oklevele Zochudot és Serefelt erősíti meg birtokában. Plébániáját 1397-ben, az esztergomi káptalan oklevelében említik először, első ismert papja András volt. A 16. századtól legnagyobb birtokosai a Pálffyak voltak.

A trianoni békeszerződésig mindhárom falu Pozsony vármegye Nagyszombati járásához tartozott.

Előbb Jászlót és Apátszentmihályt egyesítették 1958-ban, 1959-től a mai szlovák név alatt. 1975-ben Pagyárt (Paderovce) és Alsóradost is hozzácsatolták. Utóbbi 1990-ben különvált.

Népessége

Nevezetességei 
 Jászló mellett fekszik a Bohunicei atomerőmű.
 Apátszentmihály Mihály arkangyal tiszteletére szentelt római katolikus temploma 1832 és 1836 között épült, később oldalkápolnával bővítették. Főoltára 1871-ben, orgonája 1841-ben készült.
 Neobarokk kastélyát 1787-ben Dezasse Ferenc építtette, akinek 1825-ben épített sírboltja a temetőben látható.
 Pagyár Szent Márton templomát 1762-ben Erdődy Kristóf még kápolnának építtette. Eredetileg egyhajós, fa harangtornyos épület volt. A kápolnát 1848-ban klasszicista stílusú templommá bővítették.
 Plébániája eredetileg 16. századi. 1993 és 1995 között a község új, korszerű plébániát épített.
 Jászló legrégibb műemléke az 1773-ból származó Pietà-szobor, Szent Vendel szobra 1798-ban készült.
 Pagyáron a Szent Anna és Mária a Gyermekkel szobor 1791-ben, a Szűz Mária a Gyermekkel szobor 1794-ben készült.

Jegyzetek

További információk 
 Hivatalos oldal
 Az apátszentmihályi kastély
 Községinfó
 A község Szlovákia térképén
 Az általános iskola honlapja
 E-obce.sk

A Nagyszombati járás települései
Pagyár

Pagyár (korábban Pagyerócz, szlovákul Paderovce, németül Pagirowitz) Jászlóapátszentmihály község településrésze, korábban önálló falu Szlovákiában, a Nagyszombati kerületben, a Nagyszombati járásban.

Fekvése 
Nagyszombattól 15 km-re északra fekszik.

Története 
1333-ban említik először.

Vályi András szerint „PAGYERÓCZ. Tót falu Poson Vármegyében, földes Ura Gróf Pálfy Uraság, lakosai katolikusok, fekszik Bláva vize mellett, Bohuniczhoz közel, mellynek filiája, határja közép termékenységű, réttye, legelője meglehetős, fája nints, második osztálybéli.”

Fényes Elek geográfiai szótárában „Pagyerocz (Pagyerovcze), tót falu, Poson, most F.-Nyitra vgyében, a Blava vizénél, 308 kath., 6 zsidó lak., bort termeszt; vizimalma van. F. u. gr. Erdődy Józsefnő. Ut. p. Nagy-Szombat.”

A trianoni békeszerződésig Pozsony vármegye Nagyszombati járásához tartozott. Előbb Apátszentmihállyal egyesítették, majd az egyesített községet Jászlóval is összevonták. Ma a három korábbi falu együtt alkotja Jászlóapátszentmihály községet.

Népessége
1910-ben 343, túlnyomórészt szlovák lakosa volt.

2001-ben Jaslovské Bohunice 1690 lakosából 1654 szlovák volt.

Nevezetességei 
 Szent Márton templomát 1762-ben Erdődy Kristóf még kápolnának építtette. Eredetileg egyhajós, fa harangtornyos épület volt. A kápolnát 1848-ban klasszicista stílusú templommá bővítették.
 A Szent Anna és Mária a gyermekkel szobor 1791-ben, a Szűz Mária a gyermekkel szobor 1794-ben készült.

Külső hivatkozások 
 Hivatalos oldal
 Községinfó
 Pagyár Szlovákia térképén
 E-obce.sk

Források 

Szlovákia megszűnt települései
Pozsony vármegye települései
Tautológia (logika)

A logikában a tautológia egy azonosan igaz állítás, másképpen ítéletlogikai törvény.

Definíció 
A tautológia egy olyan állítás, amely a saját értelménél fogva igaz: igazságtartalma közvetlenül következik a benne szereplő fogalmak definíciójából, illetve az axiómákból. Lazábban értelmezve sokszor mondják más analitikus jellegű állításokról, hogy értelmetlen tautológiák – ez a szóhasználat azonban pongyola, hiszen a tautológia az analitikus állításokhoz hasonló, de annál szűkebb osztály. Van olyan vélekedés, miszerint a matematika és logika minden igaz állítása tautológia.

Példa 

A táblázat első oszlopa egy X állítás I igaz és H hamis logikai értékekkel. A második oszlop ennek az állításnak a tagadását képező állítás logikai értékeit tartalmazza és elmondja, hogy ha X állítás igaz, akkor az ellentéte nyilván hamis, vagy megfordítva.

A harmadik oszlop a logikai vagy kapcsolatba hozza X állítást és tagadását. Mivel egy állítás és annak tagadása között az egyik mindenképp igaz, ezért a vagy relációba hozott összetett állítás nyilvánvalóan mindig igaz, azaz tautológia. A  formula tehát tautológia, mert az igazságtáblájában a formula alatt csak I igazságértéket találunk.

Tudományos tautológia 
Fogalom meghatározása önmagával; logikai hiba. Például: „A bútor olyan bútor, amely…”

A nyelvészetben a tautológia terjengős szerkezet, felesleges minősítést jelöl. Iskolás definíciója: "ugyanannak a dolognak a többszöri megfogalmazása".

Logikai tautológiák 
A logikai tautológia egy olyan állítás, ami minden logikailag lehetséges világban lehetséges. Például: "Az ég néha kék" kijelentés nem tautológia, mert létezhetnek olyan világok, ahol az ég sohasem kék. De "A kék az kék" mondat tautológia, mert a külső tényekre való tekintet nélkül igaz. 

A tautológia ellentéte az ellentmondás, amely egy olyan állítás, amely mindig hamis, tekintet nélkül arra, hogy egyes részei igazak lehetnek.

Tautológia a retorikában és a nyelvészetben 

A retorikában és a nyelvészetben a tautológia (magyarul szószaporítás) fogalom, gondolat vagy nyelvi viszony azonos jelentésű szavakkal való ismétlése, vagy ugyanannak a szótőnek eltérő toldalékokkal azonos vagy különböző szófaji minőségben történő megismétlése.

Források

Külső hivatkozások 
 The Columbia Guide to Standard American English: Tautology

Matematikai logika
Boglya (mértékegység)

A boglya (vagy baglya) szálas takarmányfélékből, szénából vagy aprított fából rakott, kupola alakú, nagyobb rakás.
Térfogatmértékként és tömegmértékként szálas takarmányok – széna vagy gabona – mennyiségének megbecslésére használták. Latinul acervus, cumulus; németül Schober.

Története 
1478-ból eredeztethető, magyar mérték. Általánosan használt mértékegység volt.

Kör alapú, kúp alakú szénarakás.

Alegységei 
 mezei boglya (10 petrence, 60–100 kg)
 téli boglya
 császári boglya (44 bécsi mázsa = 24,64 q, ami 431,2 m² széna)

Jegyzetek

Források 

 Boglya - Magyar néprajzi lexikon
 
 Boglya - WikiSzótár.hu

Hagyományos mértékegységek
Térfogategységek
Kassai kormányprogram

A kassai kormányprogramot a csehszlovák kormány adta ki 1945-ben.

1945 elejére Csehszlovákia keleti területei felszabadultak. Londonban alakult emigráns kormánya még a hazaúton lemondott, április 5-én pedig új kormány alakult, melyben elsőként Csehszlovákia történelmében a kommunisták is helyet kaptak. A meghirdetett kormányprogram az újjáalakult köztársaság meghatározó dokumentuma, mely az állam újjászervezése és az újjáépítése mellett bevallottan a csehszlovák nemzetállam megteremtésének eszközeit fogalmazta meg. 

A program VIII. pontja a csehek és a szlovákok egyenjogúságát hirdette meg, miközben deklarálta a németek és magyarok kollektív háborús bűnösségét. Kimondta, hogy azokba a járásokba, községekbe, ahol a lakosság megbízhatatlan (vagyis nem szláv) a választott vezetők helyett államhű biztosokat neveznek ki. A kassai kormányprogram alapján csak azok a német és magyar személyek kaphattak állampolgárságot, akik aktív ellenállói múltat tudtak igazolni. A többi német és magyar személytől megvonták a polgárjogokat. A X. és XI. pont alapján magyar és német tulajdonban lévő földeket államosították, a XV. fejezetben pedig elrendelték az összes csehszlovákiai német és magyar iskola azonnali bezárását.

A program megvalósítása a Szlovák Nemzeti Tanács által hozott törvények és az elnök által kiadott rendeletek, az ún. Beneš-dekrétumok révén történt meg.

Kapcsolódó szócikkek 
 Beneš-dekrétumok
 Felvidéki magyarok
 Szudétanémetek
 Szlovák–magyar lakosságcsere

További információk
A kassai kormányprogram kárvallottainak találkozója. Budapest; szerk. Tamáska Péter, Takács Sándor; Rákóczi Szövetség, Bp., 1992
Janics Kálmán: A kassai kormányprogram és a magyarság "kollektív bűnössége"; Pannónia, Pozsony, 1992 (Szlovákiai magyar füzetek)

Hivatkozások

Források 

  

A kisebbségi magyarság politikai élete
Szlovákiai magyarság
Csehszlovákia történelme
Szlovákia történelme
II. István pápa

II. István (), (?, Róma – 752. március 25./26., Róma) a történelem 92. egyházfője 752. március 22-től. Mivel nem lett felszentelve püspökké, a katolikus egyház 1961 óta nem számlálja őt a pápák közé.

Élete
Zakariás pápa halála után a zsinat egy egyszerű papot választott meg Szent Péter utódának 752. március 23. körül. Azonban négy nappal megválasztása után váratlanul szélütésben meghalt. A megválasztott „pápát” tehát nem szentelték fel püspökké. Ennek ellenére a történészek nagy része egyházfőnek ismeri el II. István pápát, hiszen a római zsinat megválasztotta a keresztény egyház fejének. Így az utána következő István nevű pápák számozása is eltérő.

Művei

Jegyzetek

Források
 Reinhard Barth: Pápák: Szent Pétertől XVI. Benedekig. Pécs: Alexandra. 2008. 83. o. .
 Horace Mann: Pope Stephen II. in: Catholic Encyclopedia 14. New York: Robert Appleton Company. 1912. Online elérés

Kapcsolódó szócikkek 
Pápa
Római pápák listája
Római pápák listája grafikusan

Pápák
Rómaiak
752-ben elhunyt személyek
Kátló

Kátló (1899-ig Kátlócz, szlovákul Kátlovce, németül Katlowitz) község Szlovákiában, a Nagyszombati kerületben, a Nagyszombati járásban.

Fekvése 
Nagyszombattól 17 km-re északra fekszik, az 560-as út mentén.

Története 
A régészeti leletek tanúsága szerint a község területén már az i. e. 5. évezredben éltek emberek. A község keleti határában talált egyik kőkorszaki település lakói már földműveléssel is foglalkoztak. A másik település sokkal későbbi, az i. e. 750 és 450 közötti időből származik, a vonaldíszes kultúra népének települése volt. A falutól délre, a Hradište nevű határrászen koravaskori földvár mintegy 1 m magas sáncai láthatók. A várat valószínűleg a kelták építették és még a római korban is használták.

Első írásos említése 1401-ből származik a jókői uradalom részeként. 1405-ben "Kathloch", 1438-ban "Kathlowcz", 1482-ben "Kathlo", 1508-ban "Kathlowecz" alakban említik.

Vályi András szerint "KATLÓCZ. Katlovcze. Tót falu Posony Várm. földes Ura G. Erdődy Uraság, lakosai katolikusok, fekszik Dejtének szomszédságában, és annak filiája, határbéli földgye sovány termékenységű, kaszállója tűrhető, legelője tsekély, erdeje nints, el adásra alkalmatos módgyok van."

Fényes Elek geográfiai szótárában "Katlocz, Pozsony-, most F.-Nyitra v. tót falu, a Blava vizénél: 816 kath., 16 zsidó lak. Kath. paroch. templommal, középszerű partos szántóföldekkel s bortermesztéssel. F. u. gr. Erdődy Józsefné. Ut. p. Nagy-Szombat."  

A trianoni békeszerződésig Pozsony vármegye Nagyszombati járásához tartozott.

Népessége 
1910-ben 864, túlnyomórészt szlovák lakosa volt.

2001-ben 1067 lakosából 1065 szlovák volt.

2011-ben 1145 lakosából 1117 szlovák.

Neves személyek 
Itt született 1831. november 6-án Zádori János pápai kamarás, teológus, paptanár, esztergomi kanonok.
Itt született 1867-ben Krippel Móric okleveles erdőmérnök, egyetemi, címzetes, nyilvános rendes tanár, dékán.
Itt született 1914-ben Pavol Ušák Oliva szlovák költő, katolikus káplán.
Itt született 1928-ban Hana Kostolanská szlovák rádiószínész, Pavol Ušák Oliva húga.

Nevezetességei 
A Szentlélek tiszteletére szentelt római katolikus temploma.

Jegyzetek

Források

Külső hivatkozások 
 Hivatalos oldal
 Községinfó
 Kátló Szlovákia térképén
 Képek a templom orgonájáról 
 E-obce.sk

Katlo
Pozsony vármegye települései
Kislosonc

Kislosonc (szlovákul Lošonec) község Szlovákiában, a Nagyszombati kerületben, a Nagyszombati járásban.

Fekvése 
Nagyszombattól 20 km-re északnyugatra található.

Története 
1332-ben említik először.

Vályi András szerint „LOSONCZ. Losanecz. Tót falu Posony Várm. földes Ura G. Pálfy Uraság, lakosai katolikusok, fekszik hegyek alatt, Somolyánhoz nem meszsze, mellynek filiája, határja közép termékenységű, réttye, legelője szűk, fája sok van, más vagyonnyai középszerűek.”

Fényes Elek geográfiai szótárában „Losoncz (Loschonecz), tót falu, Poson vgyében, Szomolánhoz délre 1 órányira, a kárpát tövében. Számlál 417 kath., 9 zsidó lak., kik igen ügyes esztergályosok, s különféle faeszközöket készitenek. F. u. gr. Pálffy Ferencz. Ut. p. Nagy-Szombat.”  

A trianoni békeszerződésig Pozsony vármegye Nagyszombati járásához tartozott.

Népessége 
1910-ben 715, túlnyomórészt szlovák anyanyelvű lakosa volt.

2001-ben 517 lakosából 513 szlovák volt.

2011-ben 522 lakosából 483 szlovák volt.

2021-ben 588 lakosából 2 (+2) magyar, 577 (+2) szlovák, (+1) ruszin, 4 (+2) egyéb és 5 ismeretlen nemzetiségű volt.

Nevezetességei

Szent Anna római katolikus barokk temploma 1714-ben épült.

Jegyzetek

Külső hivatkozások 
 Hivatalos oldal
 Községinfó
 Kislosonc Szlovákia térképén
 E-obce.sk

Kislosonc
Pozsony vármegye települései
Majtény

Majtény (szlovákul Majcichov) község Szlovákiában, a Nagyszombati kerületben, a Nagyszombati járásban.

Fekvése 
Nagyszombattól 12 km-re délre, a Dudvág és a Trnavka-patak összefolyásánál, a Duna menti síkságon fekszik.

Története 
A településtől keletre honfoglalás kori földvár sáncainak maradványai találhatók. A települést 1266-ban említik először. Neve a szláv Mojtech személynévből származik.

Vályi András szerint "MAJTHÉNY. Maczikov. Tót falu Posony Várm. földes Urai több Urak, lakosai katolikusok, fekszik Apajhoz 1/2 órányira, határja jó, réttye, legelője meg lehetős, vagyonnyai középszerűek, Dudvág vizén malmok vannak."

Fényes Elek szerint "Majthény Maiczikov, tót f., Poson v. Nyitra vgyében, a Dudvágh mellett, N.-Szombathoz 1 1/2 órányira: 566 kath., 27 zsidó lak., s első osztálybeli határral. F. u. gr. Eszterházy József."

A trianoni békeszerződésig Pozsony vármegye Nagyszombati járásához tartozott.

Népessége 
1910-ben 1501, túlnyomórészt szlovák lakosa volt.

2001-ben 1830 lakosából 1803 szlovák volt.

2011-ben 1843 lakosából 1707 szlovák.

Neves személyek
Itt hunyt el 1870. december 7-én Ján Palárik szlovák drámaíró, római katolikus plébános.
Itt szolgált Farkas Antal (1787-1872) katolikus pap.
Itt szolgált František Richard Osvald (1845-1926) szlovák római katolikus plébános, a Matica elnöke.
Itt szolgált Majerhold Antal (1783–1866) szatmári apát-kanonok.

Nevezetességei 

 Neoklasszicista kastélya a 19. és a 20. század fordulóján épült.
 Sáncvárának nyomai a községtől keletre.

Jegyzetek

Irodalom 
Pavol Richtárik 1969: Dvadsaťročnica JRD Majcichov 1949-1969
Daniel Kollár 1996: Majcichov – monografia obce. Majcichov
M. Ruttkay – J. Henning – E. Fottová 2005: Zisťovací výskum včasnostredovekého hradiska v Majcichove. AVANS 2004
M. Ruttkay – J. Henning – E. Fottová – E. Eyub – P. Milo – J. Tirpák 2006: Archeologický výskum a geofyzikálna prospekcia na včasnostredovekých hradiskách v Majcichove a v Pobedime. In: Ve službách archeologie VII. Brno, 93-11
E. Fottová – J. Henning – M. Ruttkay: Archäologische Grabung eines frühmittelalterlichen Burgwalls in Majcichov. In: K. Pieta – A. Ruttkay – M. Ruttkay (Ed.) 2006: Bojná. Nitra, 217-236.
Adriána Račková 2006: Tradície a piesne z Majcichova
Pavol Zemko 2006: Majcichov s ružencom v ruke
Pavol Zemko 2007: Palárikov Majcichov
Pavol Zemko 2007: Kopčanovo majcichovské pôsobisko

További információk 
 Községinfó
 Majtény Szlovákia térképén
 A község a szlovák múzeumok honlapján
 Majtény kastélya
 E-obce.sk
 A majtényi sáncvárról

Majteny
Pozsony vármegye települései
Maniga

Maniga (szlovákul Malženice) község Szlovákiában, a Nagyszombati kerületben, a Nagyszombati járásban.

Fekvése 
Nagyszombattól 10 km-re, északkeletre fekszik.

Története 
A község területén már a kőkorszaktól fogva éltek emberek.

Első írásos említése a zobori apátság birtokainak 1113-ban kelt leírásában történik. A bencéseket követően a 12. és 13. században a johannita templomos lovagrend birtoka volt. A tatárjárás következtében a falu valószínűleg elpusztult. 1268-ban IV. Béla király Manigát Conch nagyszombati bíró fiának adta. Az adománylevélben a falu már Maniga alakban szerepel. A következő századokban több nemesi család birtoka volt. Jelentőségét növelte, hogy erre haladt át a Pozsonyt és Bécset Lengyelországgal és a Balti-tengerrel összekötő kereskedelmi út.

Vályi András szerint: "MANIGA. Malzenicze. Tót falu Nyitra Várm. földes Ura G. Batthyáni Uraság, lakosai külömbfélék, fekszik Bucsánhoz nem meszsze, és annak filiája, földgye jó, piatzozása Galgóczon, és Nagy Szombatban, malma helyben, fája, és szőlő hegye nints, legelője szűk."

Fényes Elek szerint: "Maniga (Malszenicz), tót falu, Nyitra vmegyében: 547 kath., 11 zsidó lak. Fekszik a Bláva vize mellett a N. Szombatról Vágh-Ujhelyre vivő országutban. Földe, rétje igen sok; bort termeszt; erdeje, vizimalma, s kath. paroch. temploma van. F. u. gr. Batthyáni Jánosnő."

Nyitra vármegye monográfiája szerint: "Maniga, Pozsonymegyével határos község, 728 r. kath. vallásu, tótajku lakossal. Postája Nagy-Bucsány, táviró és vasúti állomása Galgócz vagy Lipótvár. E község már a XII. század elején fennállott. Egy századdal később a keresztes vitézek voltak a birtokosai; 1756-ban pedig már mezőváros volt és egyháza mint Ecclesia oppidi Maniga említtetik. Templomának 1787-ből származó kis harangja még az "oppidi Manigensis" feliratot viseli. Plébániája már 1396-ban fennállott. Templomi edényei közt van egy értékes vert mívű kehely, melyet e század elején a Milkovics-család adományozott. A község földesurainak pallos jogát még most is jelzi a "Nyifki" nevű dűlőn álló kőoszlop."

A trianoni diktátumig Nyitra vármegye Galgóci járásához tartozott.

Népessége
1910-ben 906 lakosából 886 szlovák és 19 magyar anyanyelvű volt.

2001-ben 1146 lakosából 1142 szlovák volt.

2011-ben 1377 lakosából 1361 szlovák.

Neves személyek
Itt született Ábel Ferenc (1722–1784) jezsuita szerzetes, tanár, hitszónok. 
Itt született Alagovich Sándor (1760-1837) zágrábi püspök.
Itt született Schöpflin Aladár (1872-1950) magyar műkritikus, irodalomtörténész, író, műfordító.

Források 
Károly János 1879: Oklevelek Nádasdy Ferencz gróf nádasd-ladányi levéltárából. Budapest.
Gerinec – Martinkovič: Malženice (1113-2013)

Jegyzetek

Külső hivatkozások 
 A község információs portálja
 E-obce.sk

A Nagyszombati járás települései
Nyitra vármegye települései
Nahács

Nahács (szlovákul Naháč) község Szlovákiában, a Nagyszombati kerületben, a Nagyszombati járásban.

Fekvése 
Nagyszombattól 20 km-re északra fekszik.

Története 
1426-ban "Nahaacz" néven említik először, a jókői és szomolányi uradalomhoz tartozott. A 16. században délről érkező, a török elől menekülő horvátok telepedtek le itt, akik idővel beolvadtak a szlovák többségbe, de később is megfigyelhető az -ics végű vezetéknevek gyakorisága. Lakói főként favágással, erdei munkákkal foglalkoztak. 1618-ban gróf Erdődy Kristóf a falu feletti magaslatra Szent Katalin tiszteletére templomot és kolostort építtetett, melynek emeletnyi magas romjai ma is uralják a tájképet. A kolostorban kezdetben mintegy 50 ferences szerzetes élt. Több mint 150 évi működés után, 1786-ban II. József rendelettel oszlatta fel a szerzetes rendeket, ekkor a kolostor is megszűnt.

Vályi András szerint "NAHÁCS. Elegyes horvát, és tót falu Posony Várm. lakosai katolikusok, fekszik hegyek között, szántó földgyei, mivel követsesek, igen szűken termesztik a’ gabonát, erdeje van."

Fényes Elek szerint "Nahács, tót falu, Poson, most F. Nyitra vmegyében, Nádashoz keletre 1 órányira a Fejérhegyek közt 461 kath., 13 zsidó lak., kath. paroch. templommal, szép erdővel, sovány földekkel, vízimalommal; 1/2 fertálynyira a helységtől a hegyek közt áll magában egy régi sz. ferenczi klastrom, remeteházzal együtt. F. u. gr. Pálffy Ferencz. Ut. p. N.-Szombat."

A trianoni békeszerződésig Pozsony vármegye Nagyszombati járásához tartozott.

Népessége
1910-ben 516, túlnyomórészt szlovák lakosa volt.

2001-ben 446 lakosából 444 szlovák volt.

2011-ben 460 lakosából 453 szlovák.

Nevezetességei 
 Mihály arkangyal tiszteletére szentelt római katolikus temploma 1596-ban épült.
 A Szent Katalin kolostor tekintélyes romjai a falutól 40 percre találhatók.

Neves személyek 
Itt született 1623-ban Korompay Péter 1679-től váci, 1681-től egri, majd 1686-tól nyitrai püspök, királyi kancellár.
Itt élt és dolgozott a falu papjaként 1780 és 1807 között Fándly György (Juraj Fándly), az első szlovák írók egyike. A plébánia falán emléktáblája áll. 1990-ben, születésének 240. évfordulóján az épületben emlékmúzeuma nyílt.

Jegyzetek

További információk 
 Hivatalos oldal
 Községinfó
 Nahács Szlovákia térképén
 E-obce.sk

A Nagyszombati járás települései
Pozsony vármegye települései
Páld

Páld (szlovákul Pavlice) község Szlovákiában, a Nagyszombati kerületben, a Nagyszombati járásban.

Fekvése 
Nagyszombattól 14 km-re délre található.

Története 
1266-ban említik először.

Vályi András szerint „PÁLD. Magyar falu Hont Vármegyében, földes Ura a’ Religyiói Kintstár, az előtt a’ Nagyszombati Szent Klára Szűzeinek birtokok vala, lakosai katolikusok, fekszik Vödrödhöz közel, mellynek filiája, határjában vagyon jó szőlő hegye, legelője elég, fája tüzre van, de épűletre nints, második osztálybéli.”

Fényes Elek szerint „Páld, tót falu, Poson vgyében, a Gidra patakjánál, Puszta-Födémeshez 1/2 óra. Táplál 421 kath. lakost. Határa bő, termékeny; rétje kétszer kaszálható; legelője elég; az uraság juhnyája szép. Ut. p. Cseklész.”

A trianoni békeszerződésig Pozsony vármegye Nagyszombati járásához tartozott.

Népessége 
1910-ben 568, túlnyomórészt szlovák lakosa volt.

2001-ben 485 lakosából 479 szlovák volt.

2011-ben 519 lakosából 503 szlovák.

Nevezetességei 
Szent Miklós tiszteletére szentelt római katolikus temploma 1692-ben épült.

Külső hivatkozások 
 Hivatalos oldal
 Községinfó
 Páld Szlovákia térképén
 E-obce.sk

Jegyzetek

Források 
Čambálová: Pavlice (1266-1996)

Pald
Pozsony vármegye települései
Pozsonynádas

Pozsonynádas (szlovákul Trstín, korábban Nadaš, németül Nadasch) község  Szlovákiában, a Nagyszombati kerületben, a Nagyszombati járásban.

Fekvése
Nagyszombattól 20 km-re északnyugatra.

Története 
A honfoglalás után területén székely határőrtelepülés állt, amely azonban a tatárjáráskor valószínűleg elpusztult. Nádast 1256-ban IV. Béla adománylevelében említik először. Plébániatemploma a 18. század közepén épült. Az 1773-as urbárium Nádast az oppidiumok, azaz mezővárosok között említi. Az 1817. február 18-án kibocsátott oklevél a településnek évi négy országos vásárt engedélyez. A 19. században Nádason három malom működött, ebből kettő a faluban.

Vályi András szerint "NÁDAS. Tót helység Posony Várm. földes Urai több Urak, lakosai katolikusok, fekszik Nagy Szombat Városához 2 mértföldnyire, határja 3 dűlőre van osztva, de tsekély termékenységű, legelő mezejek, ’s fájok elég van."

Fényes Elek szerint "Nádas, tót m. v. Poson most F. Nyitra vmegyében, Nyitra vármegye szélén, a Szeniczre vivő országutban egy igen kies vidéken: 1126 kath., 5 evang., 213 zsidó lak., kath. paroch. templom; synagoga. Határa dombos; nagy erdeje sok vadat táplál; szőlőhegye savanyú bort terem. A korláthkői urad. tartózik, s nagy részt Motesiczky nemes nemzetség birja. Ut. p. Nagy-Szombat."

A trianoni békeszerződésig Pozsony vármegye Nagyszombati járásához tartozott.

Népessége
1910-ben 1604-en, többségében szlovákok lakták, jelentős magyar kisebbséggel.

2001-ben 1270 lakosából 1254 fő szlovák volt.

2011-ben 1373 lakosából 1333 fő szlovák.

Nevezetességei 

 Szent Péter és Pál apostolok tiszteletére szentelt római katolikus temploma 1753 és 1763 között épült.
 Két kastélya közül az egyik a 18. század közepén épített barokk, a másik 17. századi reneszánsz várkastély a Motesici családé volt.

Nevezetes személyek 
 Itt született 1901-ben Rados Kornél építész, egyetemi tanár (meghalt 1985-ben)

Jegyzetek

Külső hivatkozások 

 Hivatalos oldal 
 Községinfó
 Pozsonynádas Szlovákia térképén
 Fényképek
 E-obce.sk

A Nagyszombati járás települései
Pozsony vármegye települései
Rózsavölgy

Rózsavölgy (1887-ig Rosindol, szlovákul Ružindol, németül Rosenthal) község  Szlovákiában, a Nagyszombati kerületben, a Nagyszombati járásban.

Fekvése
Nagyszombattól 6 km-re nyugatra.

Története 
A települést 1215-ben említik először, már ekkor állt a falu temploma, melyet Szent Bertalan tiszteletére szenteltek.

Vályi András szerint "ROSINDEL. Elegyes tót falu Pozsony Várm. földes Ura Nagyszombat Városa, lakosai katolikusok, fekszik Nagyszombathoz egy kis mértföldnyire, határja 3 dülőre van osztva, ’s jó gabonát terem; legelője, kaszállója, fája szűk."

Fényes Elek szerint "Rosindol (Rosenthal), tót falu, Poson, most F.-Nyitra vmegyében, N. Szombathoz nyugotra 1 1/4 órányira a modori utban. Sikon fekvő szántófölde minden nemü rozsot jól megterem; erdeje, s a Ronova partján malma van: 733 kath., 1 evang. lak. Kath. paroch. templom. F. u. N. Szombat városa."

Pozsony vármegye monográfiája szerint "Rózsavölgy, tót kisközség, 157 házzal és 954 róm. kath. vallású lakossal. Körjegyzőségi székhely. E község 1352-ben merűl föl először. 1390-ben Rosonthal néven van említve. Zsigmond király Razna néven Nagyszombat városának adományozza; Pázmány jegyzékében Rosonthal alias Rosendel néven szerepel. Az 1553-iki összeírásba már a tótos Rossindal néven 32 portával van bejegyezve, később Rosindol alakban szólnak róla. 1647-ben Sántha Pálné, 1787-ben Nagyszombat a város birtokosa. 1683-ban Thököly csapatai garázdálkodtak itt. 1680-ban, 1795-ben, 1806-ban és 1819-ben a község nagy része leégett, 1831-ben pedig a kolera tizedelte meg lakosait. Ősi temploma XIII. századbeli, de az idők folyamán átalakították és kibővítették. 1741-ben épült a mai tornya; 1890-ben a templomot megnagyobbították. Van itt egy kápolna is, mely 1739-ben épült. A községnek van saját postája, ellenben távíróhivatala Nagyszombat, vasúti állomása pedig Cziffer."

A trianoni békeszerződésig Pozsony vármegye Nagyszombati járásához tartozott.

Népessége
1910-ben 961, túlnyomórészt szlovák lakosa volt.

2001-ben 1285 lakosából 1236 szlovák volt.

2011-ben 1525 lakosából 1431 szlovák.

Neves személyek
Itt született 1641-ben Cseles Márton hittudós, jezsuita tanár.
Itt született 1669-ben Tapolcsányi Lőrinc hittudós, jezsuita egyetemi oktató.

Nevezetességei 
Római katolikus temploma a 13. században épült, később többször bővítették és átalakították. Tornyát 1741-ben építették.

Jegyzetek

Külső hivatkozások 
 Hivatalos oldal
 Obce info.sk
 E-obce.sk
 Rózsavölgy Szlovákia térképén

Rozsavolgy
Pozsony vármegye települései
Nagysúr

Nagysúr (szlovákul Veľké Šúrovce, németül Gross-Schur) Súr településrésze, 1960-ig önálló község Szlovákiában, a Nagyszombati kerületben, a Nagyszombati járásban.

Fekvése 
Nagyszombattól 11 km-re délkeletre, a Vág jobb partján fekszik.

Története 
A régészeti leletek tanúsága szerint területén már az újkőkorban is laktak emberek. Később a laténi kultúra, majd a Nagymorva Birodalom települése állt itt. Neve a türk eredetű magyar Súr személynévből (cur = egy méltóságnév) eredeztethető. A hagyomány szerint a falut Súr vezér alapította. A mai település valószínűleg a 13. században keletkezett, 1241-ben említik először. Galgóc várának tartozéka volt, majd a 16. századtól Sempte uradalmához tartozott. 1816-tól a cseklészi uradalom része volt.

Vályi András szerint "Nagy Súr. Tót falu Pozsony Várm. földes Ura G. Eszterházy Uraság, több Nemes Urak is laknak, és bírnak benne, lakosai katolikusok, fekszik Varra-Súrhoz 1/4 órányira; határja 3 nyomásbéli, ’s közép termékenységű, legelője, és réttyei jók, szőleji Vág vizén túl vagynak Nyitra Vármegyében."

Fényes Elek szerint "Súr (Nagy), tót falu, Poson vgyében, a Vágh vize mellett, 886 kath., 64 zsidó lak. Kath. paroch. templommal. Több hajó-malmokkal a Vág vizén; legelője bőven, azért szép szarvasmarhát nevel. F. u. gr. Eszterházy József. Ut. p. Nagy-Szombat."

A trianoni békeszerződésig Pozsony vármegye Nagyszombati járásához tartozott. 1960-ban Nemessúr, Valtasúr és Várassúr településekkel Súr néven egyesítették.

Népessége
1910-ben 900, túlnyomórészt szlovák lakosa volt.

2001-ben Súr község 2211 lakosából 2170 szlovák volt.

Híres személyek
Itt szolgált Farkas Antal (1787-1872) katolikus pap.
Itt szolgált Sullay Rezső (1859-1896) római katolikus plébános.

Nevezetességei 
 Mihály arkangyal tiszteletére szentelt római katolikus temploma 1793 és 1811 között épült.

Külső hivatkozások 
 Súr község hivatalos oldala
 Községinfó
 Súr Szlovákia térképén
 Travelatlas.sk
 E-obce.sk

Források 

Nagysur
Pozsony vármegye települései

eo:Šúrovce
fr:Šúrovce
nl:Šúrovce
sk:Šúrovce
Nemessúr

Nemessúr (szlovákul Zemianske Šúrovce)  Súr településrésze, korábban önálló község Szlovákiában, a Nagyszombati kerületben, a Nagyszombati járásban.

Fekvése 
Nagyszombattól 11 km-re délkeletre, a Vág jobb partján fekszik.

Története 
A régészeti leletek tanúsága szerint a község területén az újkőkorban, a római korban és a korai szláv időkben is éltek emberek.

Neve a türk eredetű magyar Súr személynévből ered (cur = egy méltóságnév). Súr település a 13. században keletkezett, első írásos említése 1291-ből való. Galgóc, majd a 16. századtól Sempte várának uradalmához tartozott. Ekkor lakói felvették a protestáns hitet. Mint neve is tanúsítja, Nemessúr nemesi község volt, főbb birtokosai az Ammer és a báró Svetenay családok voltak. 1910-ben 314, túlnyomórészt szlovák lakosa volt.

Pozsony vármegye monográfiájában "Nemessúr, vágvölgyi magyar kisközség, körjegyzőségi székhely, 44 házzal és 256 róm. kath. vallású lakossal. E néven csak az újabb korban szerepel, mert hajdan Nagysúrhoz tartozott és annak sorsában osztozott. Magyar község volt, de idővel eltótosodott. Lakosai nemesi jogokat élveztek. Katholikus kápolnája 1869-ben épült. Postája Nagysúr, távírója és vasúti állomása Szered."

A trianoni békeszerződésig Pozsony vármegye Nagyszombati járásához tartozott. 1960-ban Nagysúr, Valtasúr és Várassúr falvakkal Súr néven egyesítették.

Népessége
2001-ben Súr község 2211 lakosából 2170 szlovák volt.

Nevezetességei 
A Fájdalmas Szűzanya tiszteletére szentelt római katolikus kápolnája 1869-ben épült.

Jegyzetek

További információk 
 Súr község hivatalos oldala
 Községinfó
 Súr Szlovákia térképén
 Travelatlas.sk

Nemessur
Pozsony vármegye települései
Várassúr

Várassúr (1899-ig Varra-Súr, szlovákul Varov Šúr) Súr településrésze, korábban önálló falu Szlovákiában, a Nagyszombati kerületben, a Nagyszombati járásban.

Fekvése
Nagyszombattól 13 km-re délkeletre, a Vág jobb partján fekszik.

Története 
Neve a türk eredetű magyar Súr személynévből ered (cur = egy méltóságnév).

Vályi András szerint "Varra Súr. Tót falu Pozsony Várm. földes Ura G. Eszterházy Uraság, lakosai katolikusok, fekszik Nagy Súrhoz nem meszsze, mellynek filiája; határja is hozzá hasonlító."

Fényes Elek szerint "Súr (Varra), tót falu, Poson vgyében, ugyancsak a Vágh mellett: 446 kath., 8 zsidó lak. F. u. gr. Eszterházy József."

Pozsony vármegye monográfiája szerint "Varrasúr, vágvölgyi tót kisközség, 66 házzal 487 róm. kath. vallású lakossal. Története a többi Súr nevű községével azonos. E községről is ugyanaz a hagyomány, hogy Súr vezérnek Varra nevű fia alapította. Földesurai az Esterházyak voltak. A községnek nincs temploma, ezt egyszerű kápolna helyettesíti, mely 1884-ben épült. Postája Nagysúr, távírója és vasúti állomása Szered. Ide tartozik Licz és a Vágontúli major."

1910-ben 466, túlnyomórészt szlovák lakosa volt. A trianoni békeszerződésig Pozsony vármegye Nagyszombati járásához tartozott.

1960-ban Nagysúr, Nemessúr és Valtasúr falvakkal Súr néven egyesítették

2001-ben Súr község 2211 lakosából 2170 szlovák volt.

Nevezetességei 
Szent József kápolnája 1884-ben épült.

Külső hivatkozások 
 Súr község hivatalos oldala
 E-obce.sk
 Községinfó

Jegyzetek 

Varassur
Pozsony vármegye települései
Szpeleológia

A szpeleológia barlangtant jelent, magában foglalja a barlangok és karsztterületek minden szempontból való kutatását.

A szó eredete
A görög σπηλαιoν [szpélaion, azaz „barlang”] és a λoγos, [logosz, azaz „(tudományos) értekezés, tudomány”] szavakból alkották.

Célja
A barlangok és karszt jelenségek feltárása, térképezése, ezek kialakulásának, fejlődésének, alaktanának tudományos vizsgálata és rögzítése. Ez egy interdiszciplináris (szakmaközi) tudomány, amely főként az alábbi tudományágakat ötvözi:
Biológia
Geológia
Hidrológia
Meteorológia (klímakutatás)
Őslénytan
Régészet
Vulkanológia.

Története
Az első magyar nyelvű barlangnév, az Oduoskw, a mai Odvas-kő, a Szent Mauríciusz Monostor 1037-es keltezésű alapítólevelében fordul elő, amelyet 1230 körül hamisítottak.  A Likaskő egy 1355-ből származó Anjou-kori oklevélben Likaskw szerepel, s azonos a Kis-Kevélyi-barlanggal.

Az első tudományos jellegű, barlangokat érintő közlést Pietro Ranzano szerzetes 1488-1490 között készült, 1558-ban Epitome rerum Hungaricum néven kinyomtatott kódexében találjuk meg. Ebben Magyarország földrajza részeként két üreget említett. Az egyik a mai Szliácsfürdő "mérges kigőzölgésű" forrásürege, a másik a Szepesi vár közelében fekvő hasadék (barlang), mely a Drevnyiki-jégbarlanggal azonosítható.

Georgius Wernherus (Werner György) De admirandis Hungariae aquis hypxomnemation című, 1549-ben megjelent könyve több barlangismertetés tartalmaz, tárgyi tévedésekkel.

1719-ben jelent meg nyomtatásban első hazai barlangmetszet a Deményfalvi-barlangról, melyet Bucholtz György készített és Mikoviny Sámuel metszette.

Az 1891-ben Miskolcon előkerült kőeszközök lökést adtak a magyar ősemberkutatásnak, a Krapinai-barlangban 1899-ben Gorjanovic Kramberger Károly által talált csontleletek már ásatás formájában kerültek napvilágra.

Az egyre több értekezés publikálására "Barlangkutatás" névvel 1913-ban indított folyóiratot a  Magyarhoni Földtani Társulat  Bar­langkutató  Szakosztálya,  Kadić Ottokár és  Lenhossék Mihály szerkesztésében.

Szervezetei
Nemzetközi szinten az UNESCO szervezetei közé tartozó, Nemzetközi Szpeleológiai Unió (International Union of Speleology, UIS)
Magyar szervezete a Magyar Karszt- és Barlangkutató Társulat (MKBT)
Környezetvédelmi és Vízügyi Minisztérium Barlangtani Osztály

További információk 
Magyar Karszt- és Barlangkutató Társulat
Nemzetközi Szpeleológiai Unió.

Források 
 Kordos László: Magyarország barlangjai Gondolat kiadó, 1984
 Barlangkutatás folyóirat 1913-1944