alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Riera de la Quadra

La riera de la Quadra és un curs fluvial del Baix Camp. La riera és seca i només corre l'aigua amb pluja molt forta. Pren aquesta denominació  quan es produeix l'aiguabarreig de la Riera d'Almoster i del Barranc del Pi del Burgar.

Comença al peu del puig d'En Cama, sota el Mas d'Alimbau. Passa a tocar de les cases d'Almoster, per això també se li diu Riera d'Almoster. Des del començament fins a l'alçada del poble, uns dos quilòmetres, és, més aviat, un barranc. A partir del poble d'Almoster el pendent és més suau i es va transformant en riera. En la major part del seu recorregut fa de límit entre els termes municipals d'Almoster i de la Selva del Camp fins que entra completament dins d'aquest terme. Després entra al terme de Reus, on se li ajunta el barranc del Pi del Burgar vora el Mas del Caixés, sota la carretera de Sant Ramon, passa pel costat de l'aeroport de Reus, té a la vora el monumental pi de Bofarull. Allí se la coneix com a riera del pi de Bofarull. Poc després s'uneix a la riera del Molinet i canvia el nom, passa a dir-se riera del Mas de Sostres

La Riera del Mas de Sostres, que després de passar entre Vila-seca i la Canonja se li uneix la riera de la Boella i desemboca al mediterrani al sud de la Universitat Laboral, al Port de Tarragona.

La Riera de la Quadra, des del seu inici, està declarada com a camí ramader.

Referències 

Almoster
Cursos d'aigua de Reus
Quadra
Llista de pluges de meteors

La llista següent ofereix informació sobre les principals pluges de meteors que es poden veure al llarg de l'any. La llista conté les pluges de meteors establertes per la Unió Astronòmica Internacional (UAI).

 α= Ascensió recta (en graus)
 δ= Declinació
 THZ = Taxa horària zenital

Referències

Enllaços externs 
 Radiants de l'hemisferi nord 
 Plana de l'Agrupació Astronòmica de Sabadell. Propers fenòmens.

Pluges D'Estrelles
Sistema solar
Pluges de meteors
Antoni Aymemí Ferrer

Antoni Aymemi Ferrer (1870-1941), fou un missioner català, nascut a Almoster i germà del també missioner Josep Aymemí Ferrer, fundador el 1926 dels establiments de Basilé i Nasupú a la Guinea Equatorial a l'illa de Fernando Poo avui de Bioko.

Va traduir un catecisme i altres llibres religiosos a la llengua bubi, llengua pròpia dels nadius de Bioko (els bubis). També va escriure un diccionari bubi-espanyol i alguns estudis sobre l'ètnia bubi.

Referències 

Religiosos del Baix Camp
Almoster
Claretians
Missioners cristians
Missioners catalans del sud contemporanis
Josep Aymemí Ferrer

Josep Aymemí Ferrer (Almoster, 1881-1952) fou un missioner català que va destacar com a predicador a Texas, a Mèxic, amb tribus de natius americans d'Arizona, al Perú, a Cuba i altres llocs (fins a 15 missions). El seu germà Antoni Aymemí Ferrer també fou missioner.

Referències 

Religiosos del Baix Camp
Almoster
Claretians
Missioners cristians
Missioners catalans del sud contemporanis
Mancomunitat Pla de Mallorca

La Mancomunitat Pla de Mallorca és una institució formada per catorze municipis que constitueixen la comarca natural o geogràfica, que no administrativa, del Pla de Mallorca: Algaida, Ariany, Costitx, Lloret de Vistalegre, Llubí, Maria de la Salut, Montuïri, Petra, Porreres, Santa Eugènia, Sant Joan, Sencelles, Sineu i Vilafranca de Bonany.

Va néixer el 1982 a iniciativa de la Conselleria d'Indústria i Comerç del Consell General Interinsular, amb l'objectiu de coordinar el tractament de residus sòlids de tots els municipis de la comarca. Amb el temps però, l'entitat va evolucionar i va ampliar els objectius, amb la finalitat de facilitar la gestió dels ajuntaments en certes àrees, i millorar la qualitat de vida dels habitants de la comarca. La Mancomunitat fa possible la implantació d'alguns serveis que de manera individual els pobles que la integren no podien assumir.

Té la seu a Petra, al carrer de l'Hospital número 28.

Les àrees en què treballa la Mancomunitat són l'educació d'adults, la recollida de residus sòlids, servei de promoció econòmica i laboral, assistència a les persones majors i servei de menjador. També actua en alguns aspectes d'educació i de cultura, medi ambient i serveis socials.

Llista de presidents 
 Antoni Pascual Ribot (batle d'Ariany per UM)
 Joan Font Massot (batle de Petra pel PSM)
 Tomàs Campaner Ferragut (batle de Llubí pel PP)
 Joana Maria Pascual Sansó (regidora d'Ariany per UM)
 Antoni Mulet Campins (batle de Maria de la Salut pel PP)

Enllaços externs 
 http://www.mancomunitatplademallorca.net

Política de Mallorca
Mancomunitats de municipis
Institucions de Mallorca
Oostende

Oostende (en francès Ostende, en anglès Ostend, en llatí Ostenda, en català antic Osteda o Ostenda) és una ciutat de Bèlgica a la regió de flamenca situada aproximadament al mig de la costa belga.

Originalment estava situada a l'extrem oriental d'una illa anomenada Terstreep, separada del continent d'aleshores per un priel, que va servir més tard per crear el canal de Plassendale. Aquesta cosa n'explica el nom (ja que és a l'actual extrem oriental de la terra ferma).

La ciutat té una àrea total de 37,72 km² que inclou, a més d'Oostende mateix, els poblets de Mariakerke, Stene, Raversijde i Zandvoorde. En total hi viuen 70264 persones (2014).

Geografia i economia 
La ciutat és als pòlders i és irrigada pels canals Bruges-Oostende, Plassendale-Nieuwpoort i el Noordede. El port i la xarxa de canals van ser desenvolupats al , quan els Països Baixos austríacs no tenien cap port important, a conseqüència del bloqueig de l'Escalda pels neerlandesos. Gràcies al port i l'efímer Companyia d'Oostende, la ciutat va conèixer un breu temps d'esplendor. Avui, només el canal de Bruges encara té un paper econòmic. El de Plassendale només s'utilitza per a la navegació de plaer.

Les connexions marítimes amb l'Anglaterra van fer-ne un port de turisme molt important. El 2003, el transport de passatgers vers Dover (Anglaterra) i Folkestone va aturar-se. La construcció de l'autopista cap a Calais a França i l'obertura de les fronteres europees va deixar obsoleta aquesta connexió que durant més de cent anys va connectar Bèlgica al Regne Unit. A poc a poc, el port ressorgeix en desenvolupar el transport marítim de mercaderies a distàncies curtes (SSS o Short Sea Shipping) i com centre de serveis per als parcs eòlics d'alta mar Thorntonbank, Belwind 1 i Northwind.

Llocs d'interès 

 El parc provincial Domein Raversijde i la Finca Reial amb:
 El museu a l'aire lliure de l'Atlantikwall
 L'emplaçament arqueològic del poble Walraversijde
 El museu comemoratiu de Carles de Bèlgica
 El Museu Provincial d'art modern (PMMK)
 La platja
 La casa James Ensor
 La vida noctura animada

Personatges il·lustres 
 Auguste Beernaert (1829-1912), Premi Nobel de la Pau de 1909.
 James Ensor (1860-1949), pintor
 Bart Van den Bossche (1964-2013), actor, cantautor i presentador
 Jacques Henri Herman Charles Beruck, cavaller i filantrop

Referències
Mòmia

Una mòmia és tot cadàver conservat que no està en estat de descomposició. D'acord amb aquesta definició caben en la categoria de mòmies tots els cossos morts preparats i utilitzats amb finalitats didàctiques o no en estudis anatòmics en medicina humana i veterinària, els esquelets i els animals sencers preparats per a estudi o exhibició per mitjà de tècniques taxidèrmiques.

Existeixen regions i llocs que per les seves característiques de sequedat extrema, fredor, alcalinitat, aïllament de la intempèrie, dels microorganismes i especialment dels insectes, causen que un cadàver es momifiqui en lloc de corrompre's i es degradi per complet, com succeeix normalment en gairebé qualsevol part de la biosfera terrestre. Alguns exemples de mòmies naturals són:
 Ötzi, un habitant dels Alps italians de l'edat de Bronze.
 Les mòmies de Guanajuato, Mèxic.
 L'home de Tollund
 La dona de Huldremose

No obstant això, la noció de mòmia més reconeguda per la gent és la d'un cadàver embalsamat o preparat amb la intenció específica de conservar-lo el major temps possible, usualment per raons religioses. No és una coincidència que sigui així, ja que els cadàvers molt rares vegades resten incorruptes per si sols, degut al fet que les condicions per a la seva conservació natural són fortuïtes i escasses, mentre que, d'altra banda, les cultures humanes han donat en diverses ocasions al llarg de la història una molt alta importància a la conservació de les despulles, com a part dels seus ritus i costums mortuoris. Alguns exemples de mòmies cerimonials són:
 Mòmia egípcia
 Mòmies guanxes
 Mòmia inca, un gran nombre a la serralada dels Andes del Perú, Xile i l'Argentina.
 Mòmia tibetana
 Mòmies dels pantans

Les pel·lícules i llibres de terror han usat la figura de la mòmia per fer por, com tota criatura que torna d'entre els morts.

Enllaços externs 

 Llistat de mòmies egípcies famoses, inclou la fitxa i fotografies. 
 Mòmies dels faraons i dels sacerdots d'Egipte 
 Peruvian Mummies 
 Andean Chinchorro Mummies. 2014 
 Bodies of the Bogs. Archaeology Magazine. Archaeological Institute of America 2010. 
 Pierre Loti, La mort de Philae (1909), visita de l'escriptor francès al Museu del Caire junt amb G. Maspero.
Cabestrell

Un cabestrell és una banda o embenatge recolzat en el coll per a sostenir la mà o l'avantbraç malmesos, o per a immobilitzar-los en les lesions d'aquest o del múscul.

Vegeu també 
 Escaiola ortopèdica
 Ortesi
 Fèrula
 Embenat
 Camisa de força

Referències 

Material mèdic
Exèrcit de terra

L'exèrcit de terra (llat. exercitus, "exercici", i després "exercici militar") és el component terrestre de qualsevol exèrcit, en contraposició amb la força aèria o exèrcit de l'aire i a l'armada o marina militar.

Armes i cossos (o serveis) 
L'exèrcit de terra s'estructura internament en una sèrie de branques anomenades armes si són combatents (cadascuna caracteritzada pel tipus d'armament usat i per la manera de combatre), i cossos o serveis si tenen caire logístic, organitzatiu o de suport.

Segons els estats, les armes i els cossos/serveis poden rebre denominacions diferents, però en molts de casos equivalents:
 Infanteria (lleugera, de línia, mecanitzada, aerotransportada, caçadors de muntanya, etc.)
 Cavalleria (lleugera, pesant, blindada, cuirassada, aèria, etc.)
 Artilleria (lleugera, de campanya, cuirassada, antiaèria, costanera, etc.)
 Enginyers: (sapadors de combat, etc.).

No obstant, els efectius d'aquestes categories se solen organitzar de manera combinada.

Unitats 
L'exèrcit de terra s'articula operativament en una estructura jeràrquica d'unitats militars. Per exemple, hi ha unitats com els regiments que s'agrupen en brigades, i aquestes en divisions, i així successivament. Les unitats poden pertànyer a una arma, cos o servei, i així hi ha unitats d'infanteria, d'artilleria, de sanitat, etc.; també hi ha unitats que combinen diverses armes.

Cada unitat, almenys d'una certa envergadura (per exemple, de regiment en amunt), compta amb emblema propi; generalment els membres de la unitat duen aquest emblema a la part superior del braç.

Terra
Psi

Psi (Ψ ψ) és la vint-i-tresena lletra de l'alfabet grec. Té un valor numèric de 700.

Utilitzacions de Psi:
 És el símbol de la psicologia
 Equival a una funció d'ona
 Psi (client de missatgeria instantània): Client XMPP/Jabber de missatgeria instantània

Referències 

Lletres gregues
Java Runtime Environment

El JRE és el conjunt de programes i llibreries de Java necessaris per a executar aplicacions desenvolupades en aquest llenguatge de programació. És distribuït per l'empresa Sun Microsystems de franc sota una llicència pròpia de l'empresa.

Conté l'intèrpret de Java, i és precisament aquesta arquitectura d'intèrpret-programa el que permet l'execució d'una aplicació desenvolupada en aquest llenguatge en diferents plataformes sense que s'hagi de modificar o recopilar. Hem d'entendre així que el JRE a utilitzar és diferent en funció de la plataforma.

En el JRE es disposa de la JVM, el conjunt de llibreries i classes bàsiques de Java així com diversos arxius de suport i el Plug-in que permet executar aplicacions de java en un navegador utilitzant totes les especificacions contingudes en el JRE.

Enllaços externs 
 http://java.sun.com - Sun Microsystems

Plataforma Java
Programari escrit en Java
Phyllostachys bissetii

Phyllostachys bissetii és una espècie de bambú originària de l'Àsia.

Molt rústic, tolera molt bé el fred (-22 °C). És utilitzat en jardineria, per fer tanques vegetals. Les canyes poden arribar a 10 metres d'alçada.

Phyllostachys
Trillian

Trillian és un programari de missatgeria instantània creat per Cerulean Studios. Funciona amb el sistema operatiu Windows i permet connectar-se a moltes xarxes de missatgeria instantània, com AIM, ICQ, MSN Messenger, Yahoo! Messenger, IRC, Novell GroupWise Messenger, Apple Bonjour i XMPP/Jabber. El nom Trillian ve del personatge Trillian del llibre The Hitch Hiker's Guide to the Galaxy ('Guia galàctica per a autostopistes'), de Douglas Adams. A partir de la versió 3.0, Trillian fa servir la Wikipedia per buscar coses escrites per l'usuari fent servir l'Instant Lookup.

Enllaços externs 
 Web de Cerulean Studios/Trillian(en anglès)
 Descàrrega de plugins (en anglès)
 Trillian Anywhere (en anglès)
 GoTrillian.com (en anglès)

Clients de missatgeria instantània
Programari en català
Standard Generalized Markup Language

SGML (en anglès Standard Generalized Markup Language - ISO 8879:1986 SGML) És un conjunt de normes ISO que evoluciona a partir del GML desenvolupat per IBM. Estableix la sintaxi a utilitzar per a generar documents de marcació que contenen informació estructurada seguint una funcionalitat lògica. El contingut dels documents és textual i s'organitza en etiquetes que representen entitats, atributs d'aquestes etiquetes que representen l'estat particular d'una entitat i el contingut d'aquestes entitats que pot incloure altres etiquetes o dades. L'SGML no defineix les entitats ni atributs a utilitzar en la definició d'un document així com els atributs o les seves característiques, ni tampoc les relacions entre les entitats representades o la manera en què es relacionen, però això pot ser establert mitjançant un document que les defineixi anomenat DTD.

Llenguatges de marcatge
Imatge ISO

Una Imatge ISO, és un format d'arxiu informàtic, que permet emmagatzemar el contingut d'un Disc compacte, DVD o Blu-ray de forma que podem generar una còpia idèntica a l'original a partir de la imatge ISO. La majoria de programari de gravació de CD i DVD, permeten la gravació d'un disc a partir de l'arxiu ISO. A més algunes utilitats, permeten muntar la imatge en una unitat virtual, permetent la lectura d'aquesta, sense fer imprescindible la gravació de la imatge en un CD o DVD.

Una imatge ISO és una de les millors formes de poder fer una rèplica exacta d'un DVD, CD o Blu-Ray per mantenir segur l'original, per gravar la imatge necessitarem un pendrive o targeta de memòria de almenys 8 Gb. De capacitat, encara que depenent de la mida de la imatge que volem ISO que volem gravar podria ser de 4 Gb.

Referències 

Formats de fitxer
Camp

Estètica camp
 Camp (agricultura), porció de terreny dedicat a l'agricultura 
 Camp heràldic
 Camp d'aviació
 Camp de batalla
 Camp de concentració
 Camp de futbol
 Camp visual
 Camp (base de dades)
 Camp (vídeo)
 Física:
 Camp (física)
 Camp electromagnètic
 Camp elèctric
 Camp gravitatori
 Camp magnètic 
 Camp magnètic terrestre
 Camp vectorial
 Toponímia: 
 Camp  o An Com , poble al Comtat de Kerry, Irlanda

 Camp de Tarragona, el Camp, o la plana del Camp, regió natural del sud de Catalunya 

 Alt Camp, comarca de Catalunya, al Camp de Tarragona 
 Baix Camp, comarca de Catalunya, al Camp de Tarragona 
 Comuna del Camp, antiga comuna de Catalunya, al Camp de Tarragona 
 el Camp de Mirra, municipi de l'Alt Vinalopó 
 Camp de Morvedre, comarca costanera central del País Valencià 
 Camp de Túria, comarca de l'interior del País Valencià
Zanaki

Zanaki petita tribu (uns 60 000 membres) que parla una llengua del grup bantu i que està assentada a Tanzània, al sud-est del llac Victòria, al golf Speke.

El seu membre més conegut ha estat Julius Kambarage Nyerere (Julius Nyerere), fill d'un cap de la tribu, fou el primer president de Tanzània i un dels més respectats líders africans (polítics africans).

Grups nigerocongolesos
Grups humans de Tanzània
Camp heràldic

El camper o camp és, en heràldica, la superfície interior i total d'un escut, on es posen les particions i les càrregues. En el blasonament o descripció heràldica dels escuts, l'esmalt del camper és el primer element a què es fa referència, si bé la paraula "camper" es pot ometre per sobreentesa, pràctica que segueix la Generalitat de Catalunya en els escuts. Així, el blasonament de l'escut de Catalunya és, segons aquesta pràctica, el següent: "d'or, quatre pals de gules", que significa que dins un camper d'or hi figuren quatre pals de gules.

Heràldica
Radiant (astronomia)

Radiant és el punt de l'esfera celeste en què pareixen convergir per efecte de la perspectiva totes les trajectòries dels diferents meteors que pertanyen a un mateix eixam de meteors.

Altres trajectòries denominades esporàdiques, tenen direccions arbitràries. La convergència cap al radiant no és més que un efecte de perspectiva, com és fàcil advertir. Les vertaderes trajectòries són sensiblement paral·leles en l'espai i pareixen convergir en el punt de fuga comuna, com veiem en els rajos solars que travessen un núvol, en els arbres d'una avinguda, en els carrils del ferrocarril, en els solcs d'un camp, etc.

En realitat, el radiant no és un punt, sinó una xicoteta àrea de l'esfera celeste. La dispersió dels entrecreuaments és deguda, en part, al fet que les trajectòries dels corpuscles es troben un poc desviades per l'acció de l'atracció terrestre i la resistència de l'aire sobre les partícules de formes irregulars, però sobretot per una sèrie d'errors d'observació. Algunes de les rares observacions fotogràfiques de radiants que posseïm presenten una dispersió prou menor que la determinada per observacions visuals, que constituïxen la quasi totalitat dels nostres coneixements en esta qüestió. Hi ha el costum de considerar com pertanyent a un mateix radiant tots els meteors observats visualment i les trajectòries dels quals s'encreuen en una superfície el diàmetre de la qual no siga major dels 2º. Quant als meteors observats fotogràficament, que són els més brillants, les seves trajectòries es tallen en angles de minuts d'arc, cosa que demostra la precisió de les mesures que s'executen amb els clixés.

Les pluges d'estrelles més importants porten el nom de les constel·lacions, en què es troba el radiant, a què s'afegeix la lletra grega de l'estrela més pròxima o un nombre d'ordre cronològic segons l'ordre de visibilitat durant l'any, si se'n troben diverses en la mateixa constel·lació. Així, per exemple, tenim els Lírids, els Perseids, els Leònids, els g Aquàrids (o Aquàrids I), els d Aquàrids (o Aquàrids II), els Oriònids, etc. Totes les altres, en nombre de diversos centenars, es coneixen simplement per les seues coordenades equatorials. Els radiants que es poden observar durant diversos dies, a vegades durant setmanes, no són fixos, sinó que es desplacen a poc a poc per efecte de la combinació dels moviments de la Terra i els corpuscles.

Vegeu també 
 Llista de pluges d'estrelles.

Enllaços externs 
 Radiants de l'hemisferi nord .

Astrometria
Jenner

Edward Jenner (1749–1823), metge anglès
 Henry Jenner (1848–1934), historiador britànic
 Michelle Jenner (n. 1986), actriu catalana
Germans Wright

Encara que els treballs que van portar al desenvolupament i èxit del primer avió tripulat els van realitzar de forma simultània diversos investigadors i inventors, es considera els germans nord-americans Orville (1871-1948) i Wilbur Wright (1867-1912), fabricants de bicicletes que van treballar junts en el desenvolupament de l'aeronàutica, com els inventors del primer avió pràctic que va volar.

El seu primer vol va ser el 17 de desembre de 1903, a Kitty Hawk, a bord del Flyer I i va durar dotze segons. Tres anys més tard farien el primer vol amb un passatger, en el que van recórrer quatre quilómetres. El 17 de setembre de 1908 l'avió dels germans Wright va tenir un accident en el que va morir el tinent T.E.Selfridge sent aquest el primer accident mortal de la història de l'aviació.

Realment la seua gran aportació al vol va ser el control de viratge mitjançant els alerons. Fins llavors els avions existents eren difícils de controlar perquè no s'havia considerat la necessitat d'inclinar les ales per a canviar de direcció.

Un treball metòdic i minuciós va establir les bases per al vol d'aparells més pesants que l'aire. Van arribar a construir el primer túnel aerodinàmic per mesurar la sustentació que produeixen diferents perfils amb distints angles d'atac.

Van fer volar controladament un aeroplà de 350 kg., construït amb els pesants materials de l'època, amb un motor de només 19 cavalls (actualment un ULM semblant, de 200 kg., vola amb 50 cv.). És important recordar que també van haver d'aprendre a pilotar i molt bé, perquè les reproduccions actuals del Flyer I volen amb dificultat en mans d'experts pilots.

Van ser molt famosa la seva cursa per avançar els pioners francesos de l'Aéro-Club de France, com Santos-Dumont, Ernest Archdeacon o Henri Deutsch de la Meurthe, amb els quals va haver-hi una gran rivalitat.

Vegeu també 
 Cronologia de l'aviació
 Aeronàutica

Referències

Enllaços externs 

 The Pioneer Aviation Group web site 

Aeronàutica
Wright
Wright
Història de l'aviació
Wright

Allen Wright (Mississipí, 1825 - Oklahoma, 1885), cap amerindi dels choctaw
 Bonnie Wright (Londres, 1991), actriu anglesa, coneguda pel seu paper de Ginny Weasley a les pel·lícules de Harry Potter 
 Charles Wright Mills (1916, Waco, Texas – 1962, Nyack, Nova York), sociòleg estatunidenc
 Edward Maitland Wright (1906-2005), matemàtic britànic
 Ferdinand von Wright (1822 - 1906), pintor finlandès 
 Frank Lloyd Wright (Richland Center, Wisconsin, 1867 - Phoenix, Arizona, 1959), arquitecte estatunidenc
 Germans Wright, inventors oficials del primer avió que es va envolar
 Joe Wright, director de cinema anglès nascut el 1972 a Londres 
 Lorenzen Wright (1975, Memphis, Tennessee), jugador estatunidenc de bàsquet
 Michael Wright (Bishop Statford, 1941), ciclista anglès, actiu entre 1962 i 1976
 Richard Wright (Londres, 1943 - 2008), membre fundador i teclista del grup de rock Pink Floid
 Shaun Wright-Phillips, futbolista anglès d'ascendència Jamaicana i Granadina 
 Theresa Wright (Nova York, 1918 - New Haven, Connecticut, 2005), actriu de cinema estatunidenca 
 Will Wright (Atlanta, EUA, 1960), dissenyador de videojocs estatunidenc i cofundador de Maxis
Francesc Xavier Gambús i Ballvé

Francesc Xavier Gambús i Ballvé (Reus, 22 d'agost de 1883 - Aush, Gascunya, 1970) més conegut com a Xavier Gambús va ser un escriptor i polític català.

Formà part del Grup Modernista de Reus, una colla de joves lletraferits que es reunien a l'entorn de la llibreria "La Regional" que portava Josep Aladern. Va ser un dels fundadors de la Lliga Catalanista de Reus, i periodista del seu Butlletí i del diari catalanista Lo Somatent, del que en va arribar a ser director Va col·laborar també a altres diaris reusencs (Foment) i a diverses revistes locals, com ara la Revista del Centre de Lectura, Reus Tranquil, Lo Ventall, La Palma, i en algunes de Barcelona. Va fundar a Reus el 1905 Pàtria Nova: periòdic nacionalista, de tendència republicana. El 1906 es va traslladar a Barcelona i va treballar a la redacció dEl Poble Català, fins al 1913, en què se'n va separar perquè defensava idees d'esquerres i nacionalistes. Des de Barcelona col·laborà en la revista reusenca Foc Nou, que van treure alguns companys seus del Grup Modernista. El 1912-1913 va dirigir El gall: setmanari nacionalista. Es va acostar al radicalisme, primer fundant un periòdic lerrouxista en català, L'Avençada, i, amb l'ingrés al Partit Radical el 1914 va entrar a la redacció de El Progreso, periòdic lerrouxista. El 1919 va ser elegit regidor de l'Ajuntament de Barcelona pel Partit Radical, càrrec que va exercir fins al 1922. Durant la Segona República ingressà a Izquierda Republicana.

Va obtenir el premi literari dels Jocs Florals de Reus, i un altre premi als Jocs Florals d'Olot el 1910 (amb la novel·la Ànimes primitives). La seva dedicació a la literatura va ser ocasional, i la seva tasca com a escriptor és majoritàriament periodística. Va conrear la poesia en la seva primera joventut, que segons l'historiador de la cultura reusenca Joaquim Santasusagna, eren versos imperfectes "sense color ni vibració", però afegeix que alguns poemes seus dedicats a Provença en un número extraordinari de la Revista del Centre de Lectura de l'any 1904 són correctes, "ben tallats i expressius".

Va marxar a l'exili el 1939 i va morir a Aush (Gascunya, França) el 1970. Té un carrer dedicat a la seva ciutat natal

Els seus descendents van ser impressors a Reus fins que als anys noranta del  la impremta, que tenien a Reus a la Plaça de la Farinera, va tancar després d'un greu accident del darrer dels Gambús.

Referències

Enllaços externs 

Aush
Polítics reusencs
Escriptors del Baix Camp contemporanis en català
Partit Republicà Radical
Exiliats del franquisme reusencs
Regidors de l'Ajuntament de Barcelona
Escriptors barcelonins contemporanis en català
Escriptors reusencs en català
Morts a la regió d'Occitània
Exiliats del franquisme barcelonins
Morts el 1970
Naixements del 1883
Ramon Muntaner (desambiguació)

Música:
 Ramon Muntaner i Torruella, cantant de la Nova Cançó
 Història de la Corona d'Aragó:
 Ramon Muntaner, cronista català medieval.
 Crònica de Ramon Muntaner, la més llarga de les Quatre grans cròniques.
 Literatura:
 Premi Ramon Muntaner de literatura juvenil, premi literari en llengua catalana atorgat per la Fundació Prudenci Bertrana.
 Ensenyament:
 IES Ramon Muntaner, l'institut més antic d'Espanya
 Societat:
 Institut Ramon Muntaner, fundació privada dels Centres d'Estudis de parla catalana
Mascalvó

Mascalvó (normativament segons l'IEC) o Mascalbó fou un antic terme rural de Tarragona que es va incorporar a Reus el 1591, i està situat prop del Barranc de Porpres o de Mascalbó, en direcció de Reus a Salou.

L'arquebisbe de Tarragona Hug de Cervelló va donar les terres a un tal Calvó el 1169; ja llavors hi havia un mas que devia ser el Mas de Porpres i que fou el lloc de naixement de Sant Bernat Calvó (1180-1243), mas que mas tard fou reanomenat Mas Calvó (apareix el nom cap al 1298 ja referit al mas i a la rodalia). El 1299 la senyoria, amb castell i jurisdicció pròpia, pertanyia a Guerau Calvó, però el  la propietat es va dividir. El 1377 va ingressar a la Comuna del Camp on va romandre almenys fins al 1476. El 1391 el rei Joan I va vendre els seus drets a l'arquebisbe de Tarragona Vallterra. Galzeran de Canyelles va construir-hi una capella el 1401. El 1411 la justícia l'administrava el batlle de Vila-seca, i la capella depenia de la parròquia d'aquell poble. A mitjan  pertanyia a la família Sacirera que la va mantenir fins al 1591 quant al morir Jaume Sacirera la seva vídua Elisabet va vendre el castell, el moli, la premsa d'oli, el forn, el domini i la senyoria i terres al comú de Reus. Malgrat ser propietat de la vila va seguir sent un terme independent fins a mitjans del . El 1773 el terme depenia de Reus també religiosament. El 1805, per obtenir el permís per fer el canal de Reus a Salou, el títol de senyor (baró) de Mascalvó va ser donat al primer ministre espanyol Godoy però reservant-se la propietat de cases i terres. El primer terç del  s'integrà a l'angle sud-oest de l'edifici una capella dedicada a Sant Bernat Calvó. Aquestes obres foren inaugurades l'1 de juny de 1738. El 1850 cases i terres es van vendre a l'arquitecte Antoni Molner per finançar la construcció de les Pescateries Velles de Reus.

El terme de Rubió, que es va donar a poblar abans del 1169, es va incorporar a Mascalvó o Porpres més tard. També s'esmenta que el Batlle del terme de Porpres ho era també de La Boella.

El mas, que sovint s'anomena castell, és un edifici important que conserva elements gòtics i renaixentistes. És el casal i primer poblament del terme, que subsisteix malgrat les importants modificacions dels límits. L'edifici ha estat reformat algunes vegades. El 1602 s'hi van fer reformes importants, que van afectar la façana, aleshores principal i ara posterior, que conté l'escut de Reus gravat a la llinda. La capella, situada a la sala on,segons la tradició va néixer Bernat Calvó, i que havia estat tancada, es va reobrir el 1943, i s'hi celebra una missa i un aplec el 24 d'octubre. Mascalvó va ser el lloc on passà la nit Jaume I abans d'embarcar-se a Salou per a la conquesta de Mallorca.

Referències 

Geografia de Reus
Llengües papús

El terme llengües papús designa una extensió geogràfica i no una família lingüística pròpiament dita, ja que es refereix al conjunt d'idiomes parlats al voltant de Nova Guinea i que poden agrupar-se en més de 10 grups genètics diferents. No obstant això, el terme està força estès entre la comunitat científica.

L'etimologia de papú sembla que ve d'una paraula que volia dir 'de cabells arrissats', característica de la majoria de parlants. Les gramàtiques són força complexes; en destaca l'ordre subjecte-objecte-verb en l'oració, declinacions en el substantiu i una gran varietat de regles de concordança. Per contra, la seva fonètica, tot i tractar-se de llengües tonals, és molt senzilla.

La majoria d'idiomes són pràcticament desconeguts pel món occidental i molts estan en perill d'extinció.

Referències 

Papua
Mas del Carpa

El Mas del Carpa és una antiga masia del terme de Reus, situada a la partida de Rojals, al nord del Camí Vell de Constantí, a la vora dreta del barranc del Cementiri, amb l'accés principal per la carretera de Tarragona. La finca es va parcel·lar a partir dels anys seixanta i ha sorgit la Urbanització del Mas del Carpa, un conjunt urbanitzat de semi-luxe formada per xalets de bon nivell.

Referències 

Geografia de Reus
Urbanitzacions de Catalunya
Barris de Reus
Carpa
Base Aèria de Reus

La Base Aèria de Reus fou un establiment militar formar per les instal·lacions militars de l'Exèrcit de l'Aire sorgides a l'entorn de l'Aeroport de Reus, prop de la ciutat de Reus.

Història 

A principis de 1931 es va manifestar la intenció de fundar un Aero Club a Reus, i el 1933 es van comprar els primers terrenys per a instal·lar-hi una pista en una zona plana dedicada a l'avellana. L'Aero Club de Reus va ser inaugurat en 1935 però va suspendre tota activitat durant la Guerra Civil espanyola i el govern va expropiar les instal·lacions, i el 1937 va ser militaritzat i engrandit per la compra de terrenys per l'Exèrcit Republicà, que va convertir-lo en una de les tres bases militars de la zona i una de les bases més importants de l'exèrcit republicà, traslladant la fàbrica de Construcciones Aeronáuticas evacuada de Getafe, en novembre de 1936, i on es construïen els Polikarpov 1-15 xatos, amb l'ajuda d'un grup d'enginyers soviètics. L'Aero Club va tornar a l'activitat aeronàutica a finals dels anys 40 i va comprar la primera avioneta. Tot seguit es va constituir la Escuela de formación de Pilotos.

Després de la guerra, en els terrenys propietat del RAC, les Forces Armades Espanyoles van construir-hi una base militar, i l'Aero Club va quedar arraconat en una petita parcel·la des d'on operava. La Base de Reus va acollir les 25 unitats de Messerschmitt Bf 109 alemanys que van quedar a Espanya en acabar la guerra civil i no es van destinar a l'Esquadrilla Blava i es van enquadrar en el 23 Regimento Mixto de Caza de l'Exèrcit de l'Aire Espanyol i va preveure l'aterratge d'emergència d'algun aparell de guerra estranger. Reus va ser base de la "Escuela de Caza" fins que es va traslladar a Sevilla, i va ser seu de la "Escuela de Suboficiales del Ejército del Aire", tot i que en aquells moments ja es va iniciar un ús compartit amb l'aviació civil.

En ple funcionament disposava d'un check point a l'entrada, casa del coronel de la base, polvorí, pavelló d'oficials, cos de guàrdia, pavellons de tropa i dependències annexes incloent-hi classes per alumnes, pati d'armes, comunicacions, pavelló de l'escola de suboficials (que va existir del 1971 al 1992), plana Major, pavelló de suboficials, i altres dependències, així com tallers, hangars, zona de combustible, intendència, impremta i bombers. El 1997 va ser tancada i l'aeròdrom militar va esdevenir únicament d'ús civil juntament amb totes les seves instal·lacions.

En novembre de 1957 es va iniciar el tràfic aeri civil, i finalment, tancada l'escola l'any 1992, la seva activitat es va centrar exclusivament en l'àmbit civil, tot i que encara va quedar un petit destacament militar. La desafecció militar total va significar el traspàs de la propietat de tots els terrenys i edificis a Aena (ens públic que gestiona tres aeroports més a Catalunya -Girona, Barcelona, i Sabadell).

Referències 

Edificis de Reus
Guerra Civil espanyola a Catalunya
Aeròdroms de Catalunya
Sol-i-vista

El nucli de Sol-i-vista o Solivista, originat en les Parcel·les Sol i Vista (inicialment Parcelas Sol y Vista), és un barri perifèric de Reus de 551 habitants (2005).

Està situat a l'esquerra de la Carretera d'Alcolea, a la vora del barranc del mas del Llopis. Es va iniciar als anys seixanta per recollir l'emigració andalusa amb edificacions auto construïdes. Les primeres cases foren senzilles i construïdes seguint el model andalús, pintades de blanc amb calç. Una de les famílies impulsores fou la dels Espigares. Més tard es va anar millorant, i en quedar ja molt proper a la ciutat es van començar a construir xalets d'un cert luxe. Quasi davant, a l'altre costat de Carretera, es va desenvolupar el grup Pelai (Pelayo). A un centenar de metres es troba el Polígon Industrial Agro-Reus.

El grup Solivista ha millorat molt des del 1990 sobretot després de la construcció de l'estadi de futbol i de rugbi del Reus Deportiu i de la construcció d'habitatges unifamiliars a la zona coneguda com a urbanització Escola Artiga. Avui en dia ja no resten terrenys per edificar entre la ciutat i el grup.

Referències

Enllaços externs 
 Barris Sol i Vista i Immaculada. Ajuntament de Reus  [Consulta 13-X-2015]

Barris de Reus
Pelai

Pelai I, primer rei d'Astúries després d'una victòria a Covadonga
 Pelai (Reus), nucli dels afores de Reus
Pelai (Reus)

El barri de Pelai de Reus, de 514 habitants (2005), inicialment Parcelas Pelayo i després Parcel·les Pelai (localment pronunciat "parcel·les pelaiu"), sorgí cap als anys 1945-1950. Ocupa les terres que havien format la hisenda del mas de Pelai, al nord i al sud de la carretera d'Alcolea. En el seu inici el barri el formaven simples barraques, que es van anar endreçant quan per iniciativa municipal es van demarcar dotzenes de petites parcel·les, tant per a l'autoconstrucció de casetes per als emigrants com per a hortets familiars per als habitants locals. Va rebre, cap als anys cinquanta, la denominació de colònia Floresta, pel nom d'una societat mercantil forastera que va fomentar el barraquisme. El nom va desaparèixer amb el temps.

La precarietat de les construccions i el fet que les parcel·les fossin petites va mantenir la zona poc desenvolupada, fins que el creixement de la ciutat va arribar a aquest indret cap als anys 90, en què es va procedir a reagrupacions, noves parcel·lacions, i reformes o noves construccions, que van millorar el barri.

Al costat mateix de les parcel·les, al nord, se situa l'Institut Pere Mata, un manicomi d'edificació modernista, obra de l'arquitecte Lluís Domènech i Montaner.

Al nucli s'hi arriba per la carretera d'Alcolea que és la carretera N-420 que porta a Falset, Móra d'Ebre i Gandesa, i que arriba fins a Alcolea del Pinar, a la província de Guadalajara. Una carretera secundària a la dreta, regulada per semàfors i una rotonda, marca el llindar del nucli amb la ciutat. Aquesta carretera porta a l'Institut Pere Mata.

Referències 

Barris de Reus
Elisha Gray

Elisha Gray (Barnesville (Ohio), Estats Units, 2 d'agost de 1835 - Newtonville (Massachusetts), 21 de gener de 1901) fou inventor del telèfon, independentment d'Antonio Meucci o d'Alexander Graham Bell.

Va néixer en un entorn familiar rural i membre de la Societat Religiosa d'Amics (Quaker). Els pares, dedicats a les tasques de la granja, tenien pocs recursos econòmics i va haver d'abandonar l'escola molt aviat perquè el seu pare va morir i havia d'ajudar la seva mare a tirar la família endavant.

Malgrat tot, volia acabar els estudis i, un cop finit l'escola preparatòria, va entrar a l'Oberlin College mentre treballava de fuster per poder pagar-se els estudis. En la seva etapa universitària, va començar a sentir una especial passió per tot allò que estigués relacionat amb l'electricitat.

Va ser l'any 1867 quan li van concedir la seva primera patent per un aparell que consistia en un telègraf millorat. Gray va fundar la Western Electric Manufacturing Company el 1872. El 1888 i el 1891, Gray va patentar una màquina que va anomenar «telautògraf» una mena d'antecessor del fax, que tenia la capacitat de transmetre facsímils d'escriptura o dibuixos. Aquesta invenció va suposar una contribució significativa a la tecnologia de transmissió de dades del  XX. Gray va obtenir aproximadament setanta patents. Va impartir classes a la Universitat d'Oberlin durant molts anys.

El 14 de febrer de 1876, va registrar una sol·licitud de patent per a la transmissió elèctrica de sons a Chicago (Estats Units), però Bell havia enregistrat la seva sol·licitud abans. Bell patentà el seu sistema telefònic el 7 de març de 1876, només tres hores abans que ho fes Elisha Gray amb un invent similar. Bell i Gray havien treballat separadament i sense conèixer de la feina que feia cadascú; però, finalment, van coincidir el dia de patentar els seus respectius telèfons. S'inicià un procés judicial per dirimir la paternitat de l'invent que, deu anys després, donà la raó a Bell. Un estudi més recent del 2008 basada en documents que la família de Bell només va fer públiques el 1999. L'històric Shulman aporta proves que Bell va robar la idea amb complicitat d'un funcionari de l'oficina dels patents.

El primer sintetitzador de música elèctric fou inventat també per Elisha Gray l'any 1876. Va descobrir que podia controlar el so d'un circuit electromagnètic gairebé per casualitat i va inventar un oscil·lador de nota bàsic. Poc temps més tard va veure la llum el "Telègraf musical". Va fer servir caramelles d'acer les fluctuacions de les quals eren transmeses sobre una línia telefònica gràcies a l'ús d'electroimants. Gray també va desenvolupar un dispositiu d'altaveu molt simple i en models posteriors el va dotar d'un diafragma que vibrava en un camp magnètic i aconseguia les freqüències audibles.

Referències 

Inventors d'Ohio
Enginyers d'Ohio
Alumnes de l'Oberlin College
Morts a Massachusetts
Professors de l'Oberlin College
Morts el 1901
Naixements del 1835
Experiència (desambiguació)

En filosofia, dades provinents del món empíric mitjançant els sentits. Vegeu experiència.
Conjunt de saber pràctic, lligat a l'experimentació i repetició.
Coneixements professionals adquirits per la pràctica.
Edat, fets viscuts que ensenyen a comportar-se davant fets futurs.
Esdeveniment remarcable en l'existència personal.
Experiència (jocs de rol), nivells que puja un personatge
Actinídia

Lactinídia, també coneguda com a kiwi, (ja sia de l'espècie Actinidia deliciosa o bé de l'espècie Actinidia chinensis) és el nom d'una planta i el fruit (el kiwi) d'aquesta que prové de la Xina continental. Els principals països productors (2004) en són Itàlia, Nova Zelanda, Xile i França.

Història 
Els kiwis són uns arbustos originaris del Japó, la Xina, la Sibèria i Indoxina. El seu nom és estès a gairebé totes les llengües com a kiwi o actinidia. Es creu que el primer prové d'un ocell que rep el mateix nom, i el segon, de dues paraules gregues. La primera catalogació coneguda de la planta és del naturalista Chiu Huang Pen T'sao, al . El 1845 va arribar per primera vegada a Europa de la mà de l'explorador Robert Fortune. A principis del  es va portar a Nova Zelanda, on el cultiu del kiwi es va estendre moltíssim. Més tard, als anys seixanta va arribar als Estats Units i cada cop el consum es va fer més generalitzat. Actualment també es cultiva a terres europees. Nova Zelanda n'és el país principal exportador, el segueixen França, els Estats Units i el Japó.

Morfologia 
Aquest vegetal creix com una planta enfiladissa vigorosa i llenyosa que pot assolir els 9 metres d'alçada. Treu unes fulles amb les vores dentades i un llarg pecíol. Les gemmes són gruixudes. Les flors tenen cinc pètals i corimbes axilars. És una planta dioica, és a dir que cada individu té les flors d'un únic sexe i per a reproduir-se les femelles han de captar el pol·len que desprenen els mascles. El fruit és una baia en forma d'el·lipse, coberta amb una pell marró plena de vellositats, i pesa aproximadament uns 80 grams. Madura a principis d'abril. Tot el seu interior és comestible. Conté una sucosa polpa de color verd d'un gust intens i àcid. Al nucli té una part blanca al voltant de la qual es drecen unes llavors allargades i negres de menys d'un mil·límetre quadrat. Les actinídies viuen a les zones temperades de la Terra ben arrecerades del vent i amb humitats relatives al voltant del setanta per cent.

Composició del fruit 
El kiwi és una fruita molt saludable, ja que és una de les que concentra més vitamina C: el doble que una taronja, per exemple. També conté vitamina B i és rica en potassi, magnesi i fibra.

Varietats 
Hi ha moltes varietats de kiwis amb textures i sabors diferents. A la cuina varien tres factors principals: el grau d'acidesa, la intensitat de sabor i la textura.

A la Xina:
 Zhong Hua
 Jing Li
 Ruan Zao
 Mao Hua
A Nova Zelanda:
 Abbott
 Allison
 Bruno
 Hayward
 Monty
 Greensill

Referències

Enllaços externs 

 El kiwi, Purdue University NewCROP 
 NCBI Navegador Taxonòmic 
 Sobre el kiwi a Cuisine A Z  

Ericals
Unió de Botiguers de Reus

La Unió de Botiguers de Reus és una associació local de comerciants. Es va iniciar l'any 1975. El 1976 es van fer unes conferències al Centre de Lectura dedicades al comerç local en una de les quals els ponents van ser Xavier Amorós, Antoni Baiges, Josep Pujol i Tomàs Barberà. D'aquestes conferències en va sortir una junta gestora de trenta persones, que va marcar les pautes del que havia de ser la Unió de Botiguers de Reus. Per una banda defensar els interessos professionals, i intervenir també en tot el que feia referència al creixement i al moviment de ciutat. Les unions de botiguers existents en aquell moment eren simplement comercials, s'associaven per comprar o per obtenir uns preus més avantatjosos.

Més de 200 botiguers de la ciutat van donar suport a la creació de la Unió i la junta general fundacional es va fer el 14 de juliol de 1976, a la casa sindical de Reus (antic edifici del sindicat vertical). El seu nom fou llavors Associació sindical de comerciants detallistes de Reus. El 18 de març de 1977 es va elegir Josep Abelló com a president. L'associació reusenca va impulsar la creació d'entitats del mateix estil en altres municipis fins a aconseguir la fundació d'una Unió de Botiguers de Catalunya el 1978, que més endavant va desaparèixer. D'allà en sortí la Confederació de Comerç de Catalunya. Actualment, la Unió de Botiguers de Reus té uns 300 comerços associats.

Referències

Enllaços externs 
 web de la Unió de Botiguers de Reus 

Entitats de Reus
Fira de Reus

La Fira de Reus és un organisme local organitzador de les fires de la ciutat de Reus.

L'activitat firal a Reus troba el seu origen en el mercat dels dilluns per concessió reial el 1309, i el comerç de l'aiguardent, especialment, al .

La primera manifestació firal a la ciutat es va produir el 1925 amb el Primer salón de la electricidad aplicada a la agricultura. A partir de 1942 es va celebrar la primera Feria Provincial de Muestras i el 1948 es va celebrar la segona Feria Oficial de Muestras de la Provincia de Tarragona, que el 1976 va esdevenir EXPROREUS (anagrama d'Exposició Provincial de Reus), una fira convertida en anual per exposar productes de totes les branques anomenada també Fira Catalana del Consumidor.

Inicialment, les fires es feien al Passeig de Mata i després, a l'antiga estació de Renfe propera a la plaça dels Màrtirs, avui plaça de la Llibertat. El 1978 l'ajuntament va construir en aquests terrenys el Palau de Fires i Congressos de Reus. Més tard, el Palau es va ampliar (2000) i s'hi desenvolupen altres Fires (Expo nuvis, Saló de l'Automòbil d'ocasió SAO, Parc Infantil de Nadal…) i Congressos.

Les instal·lacions constaven de 3 sales d'exposició, un saló d'actes, un auditori, les Sales Gaudí i Fortuny, i les Sales de Comissions. L'aparcament era inexistent encara que s'utilitzà l'aparcament del centre comercial Carrefour, mitjançant un conveni.

El 2007 la Fira es va traslladar a unes instal·lacions provisionals als antics terrenys de Renfe a l'avinguda del Comerç. L'antic palau fou venut a l'empresa Metrovacesa per construir un centre comercial i amb els diners que s'obtindrien de la venda es va iniciar la construcció d'un nou palau a la zona industrial al polígon entre l'autovia de Bellissens i la carretera de Tarragona, a la zona del nou hospital local. Aquest nou palau fou inaugurat per a l'exposició de l'any 2011. L'antic palau, tot i que era una construcció recent, i arranjada només sis anys abans, fou enderrocat i es va començar la construcció del centre comercial. Les obres es van aturar el 2010 quan l'empresa Metrovacesa va entrar en crisi i no van fer front al pagament de la venda del terreny. Actualment (2015), el complex comercial torna a construir-se, i es preveu l'acabament per finals de 2015.

El nou recinte firal, que ara es diu Centre de Fires i Convencions disposa d'unes instal·lacions modernes i funcionals de 24.000 m². A la planta baixa hi ha l'auditori exterior de 4.600 m2 on hi cap un miler de persones, a més de tres sales firals. A la planta primera, hi ha l'auditori Antoni Gaudí, amb capacitat per a 754 persones. S'hi poden trobar dues sales d'actes i deu sales de reunions, a més de la sala de juntes i la sala de premsa. A la segona planta hi ha una sala de juntes, i dues sales de gran capacitat, de 106 i 224 m2, respectivament.

Referències

Enllaços externs 
 Fira de Reus

Reus
Cultura de Reus
Entitats de Reus
Kiwi (desambiguació)

Botànica: planta i fruita. Vegeu actinídia i kiwi, respectivament
 Ornitologia: ocell no volador de Nova Zelanda. Vegeu kiwi
 Onomàstica: Kiwi és el malnom dels neozelandesos
Rutherford

Geografia:
 Rutherford (Nova Jersey)
 Rutherford (Pennsilvània)
 Rutherford (Tennessee), població dels Estats Units a l'estat de Tennessee.
 Rutherford College, població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord.
 East Rutherford (Nova Jersey), població dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey.
 East Rutherford (Pennsilvània)
 Biografies:
 Daniel Rutherford (1749-1819), metge, botànic i químic escocès, descobridor del nitrogen.
 Daniel Edwin Rutherford (1906-1966), matemàtic escocès.
 Rutherford Birchard Hayes (1822 - 1893), polític, advocat, militar i dinovè President dels Estats Units (1877-81).
 Ernest Rutherford (Brightwater, Nova Zelanda 1871 - Cambridge, 1937), físic, químic i anglès.
 Frank Garfield Rutherford (23 de novembre, 1964), atleta de Bahames especialista en triple salt.
 Joseph Rutherford (1869 - 1942), advocat i president de la Societat Watch Tower (1917-42).
 Margaret Rutherford (1892, Londres - 1972, Chalfont St. Peter, Buckinghamshire), actriu anglesa.
 Shannon Rutherford, personatge de ficció de la sèrie de televisió Lost interpretat per l'actriu Maggie Grace.