Úranos

Úranos (latinsky Caelus) je v řecké mytologii první bůh nebes a nebe samo. Řecký výraz pro tohoto boha (Οὐρανός) byl také výrazem pro nebe. Po prvopočátečním Chaosu se zmocnil vlády nad světem.

Historie 
Byl zrozen samotnou Gaiou – Zemí. Když Úranos ovládl svět, spojili se v manželství a z něho vzešly děti Titáni:
 Ókeanos, Koios, Kríos, Hyperion, Íapetos a Kronos
 Theia, Rheia, Mnémosyné, Foibé, Themis a Téthys

Později následovali další potomci:
 tři Kyklópové – jednoocí obři
 tři Hekatoncheirové – obři s padesáti hlavami a stem rukou.

Úranos všechny své děti nenáviděl, zejména Hekatoncheiry, svrhl je do Tartaru, do nitra země, odkud nesměli ven. Matka Gaia ponoukala Titány, aby za to Úrana potrestali a zbavili ho vlády. Nakonec se odhodlal nejmladší Kronos, zbavil ho mužství a vlády a prohlásil se za vládce sám.

Z Úranovy krve zrodila Gaia obry Giganty a Erínye – bohyně pomsty. Podle některých verzí byla posledním jeho potomkem bohyně Afrodíté, zrozená z mořské pěny. Většinou je však uváděn jako její otec Zeus a matkou bohyně Dióna.
  
U Římanů se stal z Úrana Uranus, bůh nebe a otec Saturna, který byl ztotožněn s řeckým Kronem. Bůh Calus patří až do císařské doby.

Starořecká báje o bohu jménem Úranos může souviset s bájí staroindickou, kde by mu přibližně odpovídal bůh Varuna. Uvažovalo se dokonce o etymologické souvislosti, ta však není považovaná za pravděpodobnou.

Manželky / děti 
Všechny své potomky zplodil Uranus s Gaiou, kromě Afrodíté, která se zrodila z mořské pěny oplodněné genitáliemi vykastrovaného Urana. Seznam jeho potomků, včetně druhového zařazení:

První děti 
Titáni, starší bohové
 Okeanos, nejstarší z titánů
 Koios
 Kríos
 Hyperion
 Iapetos
 Mnémosyné
 Foibé
 Rheia
 Téthys
 Theia
 Themis
 Kronos, nejmladší z titánů, sesadil Urana. Pak byl sám sesazen Diem, svým nejmladším potomkem.

Další děti 
Kyklopové, jednoocí giganti
 Brontés
 Steropés
 Argés
Hekatoncheirové
 Briareós
 Kottos
 Gyés

Potomci z Úranovy krve 
Erínye, tři Fúrie
 Alléktó
 Megaira
 Tísifoné
Giganti
 Alkyoneus
 Athos
 Klytios
 Enkelados
 Echión

Potomci z pěny, po kastraci 
6 Melia, hamadryáda jasanu
 Afrodíté

Planeta Uran 
Po bohu Úranovi byla pojmenována planeta Uran, kterou 13. března 1781 dalekohledem objevil astronom William Herschel. Ten ji původně pojmenoval Georgium Sidus (Hvězda krále Jiřího) podle tehdejšího britského panovníka Jiřího III. Tento název nebyl přijat astronomy v ostatních částech Evropy. Například Francouzi přišli s pojmenováním po objeviteli. Německý astronom Johann Elert Bode navrhl název Uran jako logické pokračování názvů tehdy známých planet sluneční soustavy. Tento název se začal postupně prosazovat i v Anglii a nejpozději od roku 1850 plně nahradil dříve užívaný název.

Název planety Uran byl inspirací pro německého chemika Martina Heinricha Klaprotha, který v roce 1789 objevil a pojmenoval chemický prvek uran.

Odkazy

Poznámky

Reference

Literatura 

 Gerhard Löwe, Heindrich Alexander Stoll, ABC Antiky
 Publius Ovidius Naso, Proměny
 Rudolf Mertlík, Starověké báje a pověsti
 Robert Graves (1982), Řecké mýty – Odeon, Praha
 Bořek Neškudla (2003), Encyklopedie řeckých bohů a mýtů – Libri, Praha, 
 Vojtěch Zamarovský (2005), Bohové a hrdinové antických bájí – BRÁNA s.r.o., Praha,

Související články 
 Uran (planeta)
 Uran (prvek)

Externí odkazy 
 
 
 Výtahy z originálních řeckých pramenů (v angličtině)

Řecká tvořitelská božstva