Cofrents

Cofrents (oficialment i en castellà Cofrentes) és un municipi del País Valencià situat a la Vall d'Aiora. El topònim significa «confluència» per ser punt de trobada del Xúquer i del Cabriol, la qual cosa li dona la seua fesomia; en època musulmana pertangué, entre 1147 i 1172 a l'Emirat de Dàniyya, governat per ibn Mardanix.

El terme, de 103.1 km², és força muntanyós, solcat pel Xúquer i el Cabriol i amb altures com el port de la Chirrichana (710 m), los Morrones (853 m); Borregueros (800) o la Repunta (678 m); l'afluència del Cabriol al Xúquer forma l'embassament de l'Embarcadero. A banda de la gran quantitat d'excursions a peu o amb bicicleta que s'hi poden realitzar cal remarcar l'interés espeleològic del municipi amb diferents coves, entre les quals destaquen la Cueva Hermosa i el Volcán.

Història i orígens 
En zona fronterera entre els regnes àrabs i les corones de Castella i d'Aragó, la Vall de Cofrents canvià constantment de mans durant el , així després de la conquesta Jaume I va cedir-la a Castella, sota el domini de la qual es va efectuar la repoblació. En 1238 Alfons IX la va donar al seu primogènit, l'infant Sanxo; en 1281 Alfons el Savi, de Castella i Pere III, el Gran, d'Aragó pactaren la cessió a Aragó de la zona i eixe mateix any nomenen batle dels castells de Xanals, Xerafuil i Cofrentes a Pere d'Agulló; en 1329 Alfons IV, el Benigne feu donació a la seua muller, n'Elionor, en 1369 passa al Patrimoni Reial de Pere IV, el Cerimoniós; successivament continuà passant de mà en mà de diferents senyors: el marqués de Villena, n'Elionor de Villena; el comte d'Oliva i el Duc de Gandia, durant tota aquella època la permanència de gran quantitat de musulmans en la zona originà diverses friccions entre els sarraïns i la població cristiana; per exemple, en les Germanies els moriscos feren costat als nobles en el seu interés per sufocar l'alçament; en 1574 obtingué independència eclesiàstica Xarafull.

El 1609 l'expulsió morisca suposà un greu trencament demogràfic –tan sols hi romangueren 17 persones; el duc de Gandia, llavors senyor de la Vall, dirigí la repoblació amb dures condicions de pagaments, en especial les referides a la partició de fruits; en Joan de Navarra, els marquesos de Demax, Isabel de Ladrón, duquessa de Castro; família Mendoza, Pere Centelles Borja continuen engrossint la nòmina de propietaris del castell i la vila fins que el duc d'Osuna cedí en cens emfitèutic al plet que des de feia més d'un segle mantenien els pobladors amb els senyors; va ser capital de la governació o corregiment establert arran de la instauració borbònica, de què eren partidaris els cofrentins, que comprenia tota la Vall d'Aiora i part de la Canal de Navarrés; el 24 de maig de 1812, a causa de l'oposició a la invasió el general napoleònic Granier cremaren els arxius municipals, cremaren el pont, afusellaren i segrestaren alguns cofrentins i arruïnaren el castell; les Guerres Carlines també afectaren Cofrents, on hi hagué diversos enfrontaments; el 1864 una forta riuada provocà la desaparició del conreu de la vinya en el municipi i provocà diverses epidèmies en 1885, el còlera; en 1890, el tifus; en 1892, la verola; ja en el , durant el regnat de Ferran VII, va ser forta l'oposició de la població de la Vall a seguir complint les exigències senyorials.

El  va marcar una important caiguda demogràfica deguda a l'escàs dinamisme econòmic de la comarca; la construcció de la central nuclear (1973-1982), que fou fortament contestada per la població civil del País Valencià, no ha generat el procés de desenvolupament i de llocs de treball a la comarca que van prometre les autoritats per justificar la ubicació, si no ha sigut per la necessitat de peonatge i pel desenvolupament d'algunes activitats de serveis; bona prova n'és que en 1974 hi havia un cens de 947 persones i el de 2003 tan sols va créixer fins als 950.

Llocs d'interés 
El nucli urbà creix a redós del castell i els seus carrers s'empinen cap a ell oferint al visitant gran quantitat de fonts. El patrimoni local presenta:
 El Castell. D'origen àrab ha sofert diverses destruccions, afegits i modificacions, la qual cosa fa que l'estat de conservació siga diferent segons les zones.
 Balneari de Los Hervideros. En funcionament des de 1902.
 Església del Patriarca sant Josep. De 1621.
 Balcó de Pilatos.
 Pont modernista. Aixecat en 1911 per a salvar el Cabriol.
 Ermites de la Soledat i el Calvari.

Gastronomia 
La gastronomia es basa en els productes de la terra –destaquen les bresquilles-- i el seu àpat més conegut és l'olla cofrentina; la beguda local és el zurracapote.

Festes 
Les festes patronals són del 14 al 18 d'agost dedicades a l'Assumpció de la Nostra Senyora, i el 17 de gener per Sant Antoni.

Referències

Enllaços externs 

 Pàgina web de l'Ajuntament de Cofrents 
 Institut Valencià d'Estadística 
 Portal de la Direcció General d'Administració Local de la Generalitat 

Municipis de la Vall de Cofrents