alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Fotolog

Fotolog (o fotoblog) és una variant de weblog, que consisteix bàsicament en una galeria d'imatges fotogràfiques publicades regularment per un o més autors. Generalment, amb la foto, el propietari del fotolog hi posa comentaris referits i tot sovint es desen les dades tècniques, com ara el tipus o marca de càmera. També és important la data, ja que en la majoria dels fotologs el nombre de fotos diàries estan limitades. Normalment els fotologs accepten comentaris com si fos un llibre de visites.

Els fotologs es poden dividir en dues categories: els destinats als amants de la fotografia i els utilitzats per a formar comunitats.

Entre els primers gairebé sempre es tracta d'un lloc on el seu propietari és una sola persona, és a dir, no és possible crear d'altres fotologs al mateix lloc. En el segon cas es tracta de llocs amb milers de fotologs, els quals els usuaris poden posar enllaços als seus fotologs preferits, afavorint així que les persones coneguin als amics dels seus amics, tal com més o menys ja fa Orkut. Aquest tipus de fotolog és una moda entre els adolescents. L'única estadística d'edats disponible és la de PhotoBlog.net, lloc que no fomenta l'ús de les comunitats. No obstant això, el 58% dels membres tenen menys de 18 anys. D'aquesta manera, és possible que en altres llocs, dedicats específicament a un públic juvenil, la xifra sigui encara més gran.

Finalment, hi ha una situació intermèdia: dos dels proveïdors de fotologs més coneguts, Fotolog.com i Photoblog.be, estan dirigits a un públic internacional anglosaxó amb ganes de publicar les seves fotos.

Referències

Enllaços externs 
 Fotolog.com
 Photoblog.be

Xarxes socials
Fotografia
Blogs
Pretendent al tron

Un pretendent al tron és algú que aspira a un tron perquè creu que hi té dret, però que encara no ha estat generalment reconegut, sigui perquè el tron ja està ocupat per algú altre o perquè ha estat abolit.

Al llarg de la història hi ha hagut molts pretendents al tron. Durant el , els pretendents carlins van marcar la història d'Espanya.

Un exemple de pretendent al tron actual és el príncep Jordi Frederic de Prússia, que aspira a ser rei de Prússia i emperador d'Alemanya, però que no ho pot ser perquè el tron es va abolir després de la Primera Guerra Mundial i per tant Alemanya ara és una república i no una monarquia.
Foix

Geografia: 
 Riu de Foix, riu a l'Alt Penedès i el Garraf.
 Pantà de Foix, embassament del riu de Foix a l'Alt Penedès.
 Parc del Foix, espai natural a l'Alt Penedès i el Garraf.
 Torrelles de Foix, municipi de la comarca de l'Alt Penedès.
 A França:
 Foix (Occitània), ciutat occitana capital del País de Foix.
 Comtat de Foix, jurisdicció feudal de la part sud-est del Comenge.
 País de Foix, petita regió històrica d'Occitània, amb capital a Foix.
 Biografies:
 Josep Vicenç Foix i Mas (Sarrià, 1893 - Barcelona, 1987) poeta, periodista i assagista català
 Germana de Foix, reina consort d'Aragó, segona esposa de Ferran el Catòlic.
 Cecília de Foix, comtessa consort d'Urgell (1256 - 1268).
Terschelling

Terschelling (frisó Skylge) és una illa frisona pertanyent a la província de Frísia, situada entre Vlieland (a l'oest) i Ameland (a l'est). Té una superfície de 674,0 km², dels quals només 88,10 km² corresponen a terra i els darrers 585,90 km² a aigua; amb una població que l'1 de gener del 2004 era de 4.725 habitants.

Idioma 
A Terschelling s'hi parlen tres varietats lingüístiques: a l'oest s'hi parla el dialecte frisó "Westers" i a l'est l'"Aasters", mentre que entremig hom hi parla un dialecte de l'holandès anomenat "Midslands" o "Meslanzers".

Economia 
Com la majoria de les altres illes frisones, el turisme hi és la principal font d'ingressos, cosa que fa que la població estival superi en tres vegades la regular (o hivernal). L'illa compta amb 89 km de costa (dels quals 30 km són platges) i 70 km de carrils bici.

Història 
L'assentament més antic correspon a una església del 850 vora Seerip. Originàriament s'anomenava Wexalia, i l'últim cop que apareix aquest nom és en un tractat entre Folkerus Reijner Popma, llavors governant de Terschelling, amb el rei Eduard IV d'Anglaterra el 1482. A través de la història Terschelling ha canviat de mans diverses vegades; la darrera durant la Segona Guerra Mundial, en què juntament amb Vlieland deixà de pertànyer administrativament a Holanda Septentrional per incorporar-se a la província de Frísia.

Al final de la primavera s'hi celebra l'Oerol Festival, principal esdeveniment cultural de l'illa. L'escola de navegació Willem Barentsz hi és present des de 1875.

Divisió administrativa 
Administrativament l'illa és un sol municipi, si bé dividit en diversos poblets:

Administració 
El consistori actual, després de les eleccions municipals de 2007, és dirigit per Jurritt Visser. El consistori municipal consta d'11 membres, compost per:

 Partit del Treball, (PvdA) 3 escons
 Plaatselijk Belang, 3 escons
 Partit Popular per la Llibertat i la Democràcia, (VVD) 3 escó
 Crida Demòcrata Cristiana, (CDA) 2 escons

Galeria d'imatges

Enllaços externs 
 Pàgina municipal
 Cicloturisme a l'illa

Illes Frisones
Illes dels Països Baixos
Municipis de la província de Frísia
Espinàs

Espinàs (Tarn i Garona), municipi al departament de Tarn i Garona (regió d'Occitània, França)
 Josep Espinàs i Capdevila, polític català, alcalde de Sant Just Desvern (1941 - 45)
 Josep Maria Espinàs i Massip (Barcelona, 1927), escriptor i periodista català conegut del gran públic per les novel·les, per les cròniques de viatges i pels articles periodístics
Hospital de la Santa Creu

Hospital de la Santa Creu de Barcelona, hospital general de la ciutat de Barcelona entre 1401 i 1926
 Hospital de la Santa Creu i Sant Pau, conjunt modernista a Barcelona projectat per l'arquitecte Lluís Domènech i Montaner 
 Hospital de la Santa Creu de Sant Feliu de Codines, edifici al municipi de Sant Feliu de Codines (Vallès Oriental) 
 Hospital de la Santa Creu (Tortosa), edifici de Tortosa (Baix Ebre) protegit com a bé cultural d'interès local 
 Hospital de la Santa Creu de Vic, hospital fundat a Vic el 1348
Asteroide Amor

Un asteroide Amor és qualsevol dels asteroides que tenen una òrbita entre Mart i la Terra, però no arriben a travessar l'òrbita terrestre; la majoria sí que travessen l'òrbita de Mart. Reben el seu nom de l'asteroide (1221) Amor; (433) Eros és potser és el més famós del grup.

Actualment es coneixen uns 1.200 asteroides d'aquest tipus, dels quals només uns 200 han rebut un número. El grup es pot dividir en quatre subgrups, en funció de la seva distància mitjana al Sol: Amor I, Amor II, Amor III i Amor IV. Els asteroides Amor més coneguts són els següents:

L'asteroide Amor de més recent descoberta a l'hora de l'ampliació de l'article (agost de 2020) era 2020 CD3 i un destacat per ser el primer descobert "in situ" des de la superfície terrestre és 2006 RH120.

Vegeu també 
 Llista completa d'asteroides Amor
 Asteroide
 Asteroides Apol·lo
 Asteroides Aton
 Llista d'asteroides
Asteroide Apol·lo

Un asteroide Apol·lo és qualsevol asteroide del grup d'asteroides que presenten una òrbita amb un semieix major més gran que el de la Terra (1ua) i el periheli del qual sigui menor que l'afeli de la terra (1,017 ua), és a dir, el seu periheli està més prop del Sol que l'òrbita de la Terra, per tant la creuen. L'asteroide (1862) Apol·lo és el que donà nom a tot el grup.

Els asteroides Apol·lo podrien no creuar l'òrbita de la Terra si el seu periheli fos major que el de la Terra (0,983 ua), els perihelis de l'asteroide i de la Terra estiguessin gairebé alineats amb el Sol, i l'excentricitat de l'asteroide fos molt similar a la de la Terra. El marge perquè es doni això és molt petit i en la pràctica no passa, és a dir, tots els asteroides Apol·lo creuen l'òrbita de la Terra.

Fins avui s'han catalogat uns 240 asteroides Apol·lo, però s'estima que n'hi ha uns 2.000 amb diàmetres propers a 1 quilòmetre i uns 70 milions amb grandàries similars a una casa. Hermes i Ícar són exemples asteroides Apol·lo.

Dels asteroides Apol·lo coneguts el més gran és Sísif, amb un diàmetre de prop de 10 km, aproximadament la mateixa grandària que tenia l'objecte l'impacte va crear el cràter de Chicxulub, que es pensa va ser el causant de l'extinció dels dinosaures. Un altre dels asteroides tipus Apol·lo més gran és Geographos, que posseeix una extensió de 5,1 quilòmetres de llarg per 1,8 d'ample.

En els últims anys s'han detectat asteroides que s'acosten perillosament a la Terra. Un acostament perillós, és aquell en el qual l'asteroide i la Terra es troben a una distància igual o menor a un milió de quilòmetres (per il·lustrar, la distància mitjana entre la Terra i la Lluna és de 384.400 quilòmetres).

Llista d'alguns asteroides Apol·lo coneguts

Vegeu també 
 Llista completa d'asteroides Apol·lo
 Asteroide
 Asteroides Amor
 Asteroides Aton
 Llista d'asteroides
Asteroide Aton

Un asteroide Aton és qualsevol dels asteroides amb un semieix major inferior a una unitat astronòmica. Això els dona una òrbita interior a l'òrbita de la Terra, encara que la majoria d'ells tenen afelis majors a 1 ua (els asteroides amb òrbites enterament dins de l'òrbita terrestre són els asteroides Apohele, també anomenats asteroides Atira. El seu període orbital és inferior a un any. Porten el nom del primer membre del grup que es va descobrir, l'asteroide (2062) Aton.

Asteroides Aton 
 (2062) Aton
 (2340) Hathor
 (99942) Apophis
 2004 FH
 (3554) Amun
(llista no exhaustiva)

Vegeu també 
 Llista completa d'asteroides Aton
 Asteroide Amor
 Asteroide Apol·lo
 Asteroide Atira
 Llista d'asteroides
Quinzena

Una quinzena és un període etimològicament igual a 15 dies.

No obstant això, la definició pot variar:
 Una revista quinzenal s'edita cada dues setmanes (14 dies)
 Normalment, es considera que un mes es dividix en dues quinzenes. La primera quinzena dura des del dia 1 fins al 15, i la segona dura des del dia 16 fins a l'últim dia del mes. Açò significa que hi haurà quinzenes d'entre 13 i 16 dies.

Astronomia 
En astronomia, una quinzena és el temps mitjà entre la lluna plena i la lluna nova (i a la inversa) o la meitat d'un mes lunar. Equival a 14,77 dies.

Referències 

Calendari
Cristian Cortès i Lladó

Cristian Cortès Lladó (Barcelona 1904-1974) fou un metge català, germà de Maria Lluisa i de Carme Cortès, cosí germà doble de Marius i Antoni Cortès Lladó, també metges.

Es llicencià en medicina per la Universitat de Barcelona (1925), on prest exercí com a professor a la càtedra de patologia i clíniques mèdiques. El 1928 es traslladà a França per ampliar els seus estudis a Lió i a París. Fou cap del Servei de Malalties del cor de l'Hospital Clínic de Barcelona, i també inspector municipal de Sanitat (1930); director de l'Institut de Cardiologia de la Generalitat (1932); regidor de l'Ajuntament de Barcelona i Conseller Delegat d'Higiene i Sanitat (1934) i ocupà després la Conselleria de Cultura.

En la revolució de 16 d'octubre de (1934) va ésser empresonat amb tot el municipi i el Govern de la Generalitat durant cinc mesos.

Durant la Guerra Civil fou capità i cap del Servei de Depuració d'Aigües de l'exèrcit. Al cap de poc temps d'haver-se exiliat a França passà a Veneçuela (1940), per instal·lar-se després a Mèxic amb la seva dona, Dolors Font de Rubinat i Lamarca i cinc fills junt amb altres parents i amics. A Mèxic fundà els Laboratoris Servet (1943). Col·laborà amb la JARE (Junta d'Auxili als Republicans Espanyols), i fou membre del consell tècnic de la Junta Espanyola d'Alliberació. Adjunt de l'Institut Nacional de Cardiologia de Mèxic(1944), professor de la càtedra de patologia mèdica de la Facultat de Medicina (1946).

Fou col·laborador de la Revista Mèdica de Barcelona, de Ars Medica, dAnnals de Medicina, de Le Monde Medicial, etc. És autor de La Insuficiencia Cardíaca (1933) i del volum L'electrocardigrafia en les malalties del cor, de la sèrie Monografies Mèdiques (1936).

Tornà a Catalunya el 1970 per dedicar-se de ple a la seva segona professió, guanyant el premi Carreras i Candi 1973 amb el seu llibre sobre la família Setantí ("Els Setantí", Fundació Salvador Vives Casajuana, Barcelona 1973).

Morí a Barcelona el 20 de març de 1974

Referències

Enllaços externs 
 Cristian Cortés i Lladó | Galeria de Metges Catalans

Metges barcelonins contemporanis
Cardiòlegs catalans
Polítics barcelonins contemporanis
Exiliats del franquisme barcelonins
Estudiants de medicina de la UB
Professors de la Universitat de Barcelona
Exiliats del franquisme a França
Exiliats del franquisme a Mèxic
Exiliats del franquisme a Veneçuela
Morts a Barcelona
Alumnes barcelonins de la Universitat de Barcelona
(15120) Mariafélix

(15120) Mariafélix és un asteroide descobert el 4 de març de 2000 per Josep Julià Gómez en Marxuquera (Gandia). Anomenat en honor de la seua esposa, en reconeixement del suport, paciència i comprensió pel treball observacional de xicotets planetes del descobridor, tot i que la proposta inicial fou que s'anomenés María Jesús, com realment s'anomenada l'esposa.

Els paràmetres de l'òrbita són:
Epoch 2000 Feb. 26.0 TT = JDT 2451600.5 Williams 
M 324.16764 (2000.0) P Q 
n 0.28870045 Peri. 339.78343 -0.77498545 +0.63049910 
a 2.2672761 Node 239.37881 -0.57270613 -0.72957548 
e 0.1681352 Incl. 2.87918 -0.26721760 -0.26493491 
P 3.41 H 15.1 G 0.15 U 1

Referències

Vegeu també 
 Llista d'asteroides

Mariafelix
Montreal (desambiguació)

Toponímia:
Montreal, ciutat del Quebec
 Montréal (Aude), municipi de França de la regió del Llenguadoc-Rosselló, al departament de l'Aude
 Montréal (Gers), municipi francès al departament del Gers, regió de Migdia-Pirineus
 Montreal (Wisconsin), població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin
 Cantó de Montrejau deu Gèrs, cantó del departament francès del Gers 
 Cantó de Montréal, cantó francès el departament de l'Aude, regió del Llenguadoc-Rosselló
 Illa de Montreal, illa a l'extrem sud-oest del Quebec
 Villeneuve-lès-Montréal, municipi de França de la regió del Llenguadoc-Rosselló, departament de l'Aude
 Esport:
Canadiens de Montreal, equip d'hoquei sobre gel quebequès
 Montreal Expos, club professional de beisbol quebequès, actualment anomenat Washington Nationals
 Montreal Machine, franquícia de futbol americà de Montreal que participà en la World League
 Esdeveniments: Protocol de Montreal, tractat internacional dissenyat per a protegir la capa d'ozó mitjançant la reducció de la producció i el consum de moltes substàncies que reaccionen amb l'ozó
Foix (Occitània)

Foix  (en occità Fois , en francès Foix ) és una petita ciutat occitana, capital del departament francès de l'Arieja i de l'antic País de Foix. Està situada vora el riu Arieja, a la confluència amb l'Arget; es troba al sud de Tolosa, prop de la frontera andorrana. El 2018 la seva població era de 9.452 habitants, anomenats foixencs (en occità foissencs, en francès Fuxéens), amb la qual cosa és la segona ciutat del departament, després de Pàmies.

Història 
Foix probablement deu el seu origen a un oratori fundat per Carlemany, que més tard va passar a abadia. Amb el temps, la ciutat esdevindria el centre del comtat de Foix, els senyors del qual, en la seva qualitat de vescomtes de Castellbò, eren coprínceps d'Andorra juntament amb els bisbes d'Urgell.

La ciutat fou el lloc de naixement de Charles de Freycinet (1828-1923), estadista i primer ministre francès.

Llocs d'interès 
L'edifici històric principal és el castell dels Comtes de Foix, dalt d'un turó isolat que senyoreja la ciutat vella, de carrers estrets i cases d'arquitectura tradicional. El castell té tres torres dels segles ,  i , respectivament. El conjunt, força espectacular, és un autèntic pastitx a conseqüència de l'arbitrària reconstrucció medievalitzant efectuada el  per l'escola d'Eugène Viollet-le-Duc.

L'església principal, edifici gòtic del  amb restes d'una construcció romànica anterior i un campanar renaixentista, està dedicada a sant Volusià, arquebisbe de Tours del . És l'església d'una antiga abadia existent ja en temps carolingis exclaustrada durant la Revolució francesa. El claustre de l'abadia, molt modificat, està ocupat actualment per la prefectura del departament de l'Ariège.

Referències

Vegeu també 
 Comtat de Foix per a la història detallada del Foix medieval.
 Llista de coprínceps d'Andorra.
 Gastó de Foix.
 Monestir de Sant Volusià.
Tècnica

Una tècnica (del grec, τέχνη [tékne] 'art, tècnica, ofici') és un procediment o conjunt de regles, normes o protocols que té per objectiu obtenir un resultat determinat, ja sigui al camp de les ciències, de la tecnologia, de l'art, de l'esport, de l'educació o de qualsevol altra activitat.

És el conjunt de procediments que s'utilitzen per una art, ciència o activitat determinada, en general s'adquireixen per mitjà de la seva pràctica i requereixen determinades habilitats o destreses.

Diferenciació entre tècnica i tecnologia 
Majoritàriament s'equipara, erròniament, tècnica amb tecnologia. La mateixa Enciclopèdia Catalana dona aquesta definició si busquem tecnologia:

i a més a més s'afegeix:

Si busquem tècnica ens surt el mateix resultat. Per tant es veu com es diferencia entre tecnologia i tècnica; la primera com a disciplina que combina els mètodes de ciència i enginyeria, i la segona com a conjunt de regles empíriques.

El mateix Diccionari de la Llengua Catalana dona aquesta definició per tècnica:

I per tecnologia:

De manera que a la vegada s'equiparen i es diferencien. No obstant, si observem l'origen etimològic observem que tècnica prové del llatí technĭcus, i aquest, del grec tekhnikós (relatiu a un art tècnica) que deriva a tékhnē (art, habilitat). En canvi, tecnologia és un compost de 'tecno-' (forma prefixada de tékhnē) i '-logia' (forma sufixada de lógos, que significa: paraula, raó, teoria, tractat). Per tant, la tecnologia és la raó, la teoria, el tractat de la tècnica.

Requeriments de la tècnica 
La tècnica requereix tant destresses manuals com intel·lectuals, freqüentment l'ús d'una eina i de coneixements varis. Als animals, les tècniques són característiques de cada espècie. A l'ésser humà, la tècnica sorgeix de la necessitat de modificar el medi i es caracteritza per poder ser transmesa, tot i que no sempre se n'és conscient. Cada individu generalment aprèn d'altres (a vegades inventa i altres vegades modifica l'aprenentatge). La tècnica sorgeix de la necessitat de transformar l'entorn per adaptar-lo millor a les necessitats pròpies.

Referències 

Tecnologia
Schiermonnikoog

Schiermonnikoog (frisó Skiermûntseach, dialecte local, Lytje Pole) és una illa frisona occidentals situada entre Amelân (més a l'oest; amb l'illot d'Engelsmanplaat entremig) i Rottumerplaat, i també un municipi de la província de Frísia.

La superfície emergida és de 39,94 km², que sumada a 151,25 km² corresponent a aigua totalitzen 191,19 km². La seva situació a 53° 48′ N 6° 16′ W la converteixen en el lloc habitat més septentrional de tots els Països Baixos. Administrativament, l'illa constitueix un únic municipi (homònim) que amb 992 habitants (2004) és el menys poblat de tot el país. És per aquest motiu que els habitants de Schiermonnikoog sempre proven de ser el primer municipi a declarar els resultats quan hi ha eleccions. Pertany a la província de Frísia.

L'illa compta amb 18 km de platges i 30 km de carrils bici.

Actualment, la principal font d'ingressos és el turisme.

Història 
La història de l'illa abans de l'edat mitjana no és coneguda. Els primers propietaris conegut de l'illa foren els monjos cistercencs del monestir de Klaerkamp (prop de Rinsumageast, a terra ferma). Això explica el seu nom: skier vol dir "gris" en frisó (en referència al color dels hàbits dels monjos), mûnts "monjo", i each "illa"; i una explicació anàloga es pot fer amb el nom en neerlandès: schier "gris", monnik "monjo", i oog illa (si bé els mots schier i oog són arcaics i poc habituals al costat de grijs i eiland).

El 1580 Frísia esdevingué protestant. El monestir perdé totes les seves possessions, i l'illa passà a mans de la província. A fi i efecte d'aconseguir fons aquesta vengué l'illa, que entre 1638 i 1945 estigué en mans privades.

El 1989 l'illa fou declarada parc nacional, el primer del país.

Administració 
El consistori actual, després de les eleccions municipals de 2007, és dirigit per L. K. Swart. El consistori municipal consta de 9 membres, compost per:
 CGS, 3 escons
 Ons Belang 3 escons
 Schiermonniksoogs Belang, 3 escons

Galeria d'imatges

Enllaços externs 

 Pàgina oficial (en neerlandès)
 Nationaal park Schiermonnikoog 

Illes Frisones
Illes dels Països Baixos
Municipis de la província de Frísia
(5020) Asimov

(5020) Asimov és un asteroide de la sèrie (1981 Ex 19) descobert el 2 de març de l'any 1981 per Schelte. J. Bus des de l'observatori de Siding Spring (Austràlia) i anomenat així en homenatge a l'escriptor i divulgador científic Isaac Asimov. Identificació addicional: 1963 UH.

Designació i nom 
Asimov va rebre inicialment la designació de 1981 EX19. Posteriorment, el 1996, se'l va anomenar en honor de l'escritor rus-americà Isaac Asimov (1920-1992).

Característiques orbitals 
Asimov és a una distància mitjana del Sol de 2,154 ua, podent arribar a allunyar-se fins a les 2,612 ua i a apropar-se fins a les 1,697 ua. Té una exectricitat de 0,2124 i una inclinació orbital de 1,1 graus. Triga 1155 dies en completar una órbita al voltantr del Sol, poc menys de 4 anys. El moviment d'Asimov sobre el fons estel·lar és de 0,3117 graus al día. La seva òrbita no està alineada amb l'eclíptica (és a dir el pla que passa a través de l'equador solar i on es troben, amb molta precisió, tots els planetes del nostre sistema), però ho fa amb ell un angle de 1,098 graus, molt inclinat, per tant, si el comparem a 0,00005 graus de la Terra. La mitjana aparent de (5020) Asimov és de 9,4, cosa que significa que només és visible amb bons binocles.

Característiques físiques 
La magnitud absoluta d'Asimov és de 14,5.

Vegeu també 
 Llista d'asteroides
 Cos menor del sistema solar

Referències 

Asimov
Rectangle

Un rectangle és un polígon quadrilàter del grup dels paral·lelograms tal que tots els seus angles són angles rectes. Es caracteritza del quadrat per no ser un polígon regular, o sigui, que no tots els seus costats són iguals (tenen la mateixa mida). Es pot considerar el quadrat com un cas concret de rectangle en què tots els seus costats tenen la mateixa longitud.

El perímetre, L, d'un rectangle de base b i altura h és:

 

L'àrea, també denominada com a superfície (S) d'un rectangle de base b i altura h és:

 

La revolució d'un rectangle a l'espai sobre qualsevol dels seus costats genera un cilindre.

El terme oblong es fa servir sovint per fer referència a rectangles que no són quadrats.

Propietats 

 Els seus costats paral·lels són iguals.
 Les dues diagonals d'un rectangle de base  i altura  mesuren .
 Les seves dues diagonals es bisequen mútuament en el punt mig comú; (aquesta característica també el defineix). Aquest punt és el centre de la figura, en el sentit que tota recta que passa per ell, tala al rectangle en dos punts equidistants del centre, per la qual cosa defineix una simetria respecte a un punt per als punts del rectangle.
 El rectangle té dues simetries axials, respecte a eixos paral·lels als seus costats i que passen pel centre.
 Qualsevol rectangle es pot inscriure en una circumferència, dos dels diàmetres del qual coincideixen amb les diagonals del rectangle.
 Usant com a base d'un triangle una base del rectangle i el punt mig del costat oposat, com a vèrtex oposat, resulta un triangle isòsceles d'àrea igual a la meitat de la del rectangle.
 Emprant com a base de qualsevol triangle la base del rectangle i com a vèrtex oposat un punt que dista com l'altura del rectangle, s'obté una família de triangles equivalents i els vèrtexs dels quals formen un lloc geomètric: la recta paral·lela a la base del rectangle.
 Si s'uneixen els punts mitjans M, N; P, Q de sengles costats d'un rectangle, mitjançant segments es genera el rombe MNPQ.

Teoremes 
El teorema d'isoperimetría per a rectangles estableix que d'entre tots els rectangles amb un perímetre donat, el quadrat és el que té major àrea.
Un paral·lelogram amb diagonals iguals és un rectangle.

Magnituds geomètriques per a un rectangle 
Donada una figura bidimensional poden definir-se els n-moments d'àrea centrats com:

El 0-moment coincideix amb l'àrea, els dos 1-moments s'anomenen primers moments d'àrea (o moments estàtics)  són nuls per a qualsevol figura plana. Els 2-moments s'anomenen segons moments d'àrea (o moments d'inèrcia plans) i per a un rectàngle són:

On b és la base del rectangle i h la seva altura.

Vegeu també 
 Paral·lelogram
 Quadrat
 Quadrilàter
 Polígon

Referències 

Paral·lelògrams
Resistència

Resistència (calefactor) màquina que converteix energia elèctrica en calor
 Microbiologia: Resistència als antibiòtics, capacitat dels bacteris de sobreviure a l'acció d'antibiòtics
 Esport:
 Resistència física, capacitat de l'organisme que permet mantenir un esforç físic d'intensitat moderada o alta durant un temps prolongat i endarrerir el cansament que l'exercici provoca
 Resistència (motociclisme), variant del motociclisme de velocitat destinada a provar la durabilitat de les motocicletes i la resistència física dels participants
 Física:
 Resistència aerodinàmica força d'oposició al moviment dins d'un fluid
 Resistència mecànica esforç màxim que pot suportar un material
 Resistència elèctrica (propietat)
 Resistència elèctrica (component)
 Resistència tèrmica capacitat d'un material d'oposar-se al flux de la calor
 Resistència de materials
 Obres:
 Memòries d'Idhun I: La Resistència
 Resistència (pel·lícula), pel·lícula del 2008 dirigida per Edward Zwick i protagonitzada per Daniel Craig
 Entitats:
Resistència francesa, moviment que va lluitar contra el Govern de Vichy i l'ocupació alemanya de França durant la Segona Guerra Mundial
 Resistència Catalana, organització armada independentista de Catalunya Nord, que va actuar entre els anys 1984-1986
 Resistencia Galega, organització armada independentista gallega, escindit de l'Assembleia da Mocidade Independentista el 2005
 Organització de Resistència Nacional, organització creada a Barcelona a començament de 1945
 Moviment de Resistència Afrikaner, partit polític sud-africà fundat el 1973
 Federació Espanyola de Resistència al Capital, organització obrera anarco-col·lectivista
 Resistència Catalana d'Alliberament Nacional, organització independentista que va sorgir el 1979
 Federació Regional de Societats de Resistència de la Regió Espanyola, organització obrera d'àmbit espanyol constituïda el 1900
 Geografia:
 Resistencia, capital de la província del Chaco, a l'Argentina
Multiplicació

La multiplicació és una operació aritmètica resultat d'un cas particular de la suma.

Quan tots els sumands d'una suma són iguals, es pot simplificar. Així, si el nombre m se suma n vegades, es diu que es multiplica el nombre m pel nombre n. Els nombres que es multipliquen en una multiplicació, s'anomenen factors, i el resultat de la multiplicació s'anomena producte.

La multiplicació s'indica amb una creu, ×, o un punt, ⋅. En computació s'acostuma a utilitzar l'asterisc * (ús originari en el llenguatge FORTRAN). En un monomi, es considera que tots els components del monomi es multipliquen sense necessitat d'indicar cap símbol de multiplicació.

Exemples:
5⋅2 = 5 +5 = 10
2⋅5 = 2 +2 +2 +2 +2 = 10
4⋅3 = 4 +4 +4 = 12
m⋅6 = m +m +m +m +m +m

Igual que la suma, la multiplicació és una operació interna dins els nombres naturals, els enters, els racionals, els reals i els complexos.

També es poden multiplicar altres entitats matemàtiques, com polinomis, vectors o matrius.

Propietats de la multiplicació 
 Uniforme: Si als dos membres d'una igualtat se'ls multiplica un mateix nombre, queda una altra igualtat com a resultat.

 Monotonia: Si als dos membres d'una desigualtat matemàtica se'ls multiplica un mateix nombre positiu, queda una altra desigualtat del mateix sentit. En el cas que el multiplicant sigui negatiu la desigualtat canvia de sentit.

 Associativa: Dos o més factors d'una multiplicació es poden substituir pel seu producte sense afectar el resultat.

 Commutativa: L'ordre dels factors no afecta el valor del producte.

 Distributiva: Amb la suma, es compleix la següent igualtat:

En general:

En aquesta igualtat a rep el nom de factor comú. A l'acció de fer aquesta operació a l'inrevés s'anomena treure factor comú

Exemples de treure factor comú:

15 +20 -30 = 5⋅(3 +4 -6)

10 +8 -6 = 2⋅(5 +4 -3)

 Element neutre: L'element neutre de la multiplicació és l'1, de manera que:

3⋅1 = 3

 Multiplicació per zero: Qualsevol multiplicació d'un nombre real per zero és igual a zero.

Referències

Vegeu també 
 Factorització
 Invers multiplicatiu
 Multiplicació de matrius
 Potenciació
 Taula de multiplicar

Enllaços externs 

 Multiplicació 

Aritmètica
Notació matemàtica
Fonologia àrab

L'àrab estàndard només té tres vocals, /i, a, u/, en les seves varietats llarga i curta. Naturalment hi ha al·lofonies. Aquesta pot ser la raó que a la premsa hi hagi tantes versions diferents a l'hora de transcriure els noms de gent com en Bin Ladin/Ben Laden/Bin Laden o en Iàssir/Iàsser Arafat.

  és [g] per a alguns parlants (oclusiva). És sobretot característic del dialecte egipci. A molts llocs del nord d'Àfrica i al Líban, és  (no africada).
 [l] es pronuncia  només al mot , el nom de Déu (Al·là).

 s'usa per a indicar velarització i faringalització (consonants emfàtiques).

Als dialectes hi ha més fonemes. Al Magrib i al llenguatge escrit (normalment en noms) existeix la [v].

Les vocals poden ser (fonològicament) llargues o curtes.

Vegeu també 

 Convenis de transliteració àrab a català.

Àrab
Arab
Wikimedia Commons

Per a informació sobre els arxius de Wikimedia Commons vegeu Ajuda:Carregar un arxiu a Commons.

Wikimedia Commons (també anomenat Commons o Wikicommons) és un magatzem de contingut multimèdia lliure incloent imatges, àudio i vídeo. Els arxius que els usuaris inclouen poden fer-se servir en altres projectes de la Fundació Wikimedia i arreu, sempre que es compleixin les llicències corresponents.

Història 
El projecte es va iniciar el 7 de setembre de 2004, al novembre de 2004 ja emmagatzemava 10.000 arxius multimèdia i el desembre del 2012 ja 15 milions. Wikicommons va estrenar la versió 1.4 del programari MediaWiki. L'abril del 2016 tenia més de 30 milions de fitxers.

Idiomes 
L'idioma principal a la Wikimedia Commons és l'anglès, però els usuaris registrats poden configurar a les seves preferències l'idioma en què prefereixen que es mostrin els missatges del programari i, a més a més, hi ha pàgines que han estat traduïdes a diversos idiomes.

Copyrights i llicències 
Des del 2004 a Wikimedia Commons no és permès incloure arxius llicenciats sota una llicència que no sigui lliure o no en permeti l'ús comercial. S'accepten arxius amb llicències com la GFDL o les versions no restrictives amb l'ús comercial de Creative Commons, com CC-BY-SA o superiors.

Enllaços externs 

 Wikimedia Commons: Pàgina principal en català del projecte.

Projectes Wikimedia
Allotjament d'imatges
Rottumerplaat

Rottumerplaat és una illa frisona occidental deshabitada pertanyent administrativament al municipi d'Eemsmond, a la província de Groningen.

Situació 
L'illa està situada entre Skiermûntseach (a l'oest) i Rottumeroog (a l'est). Al nord hi té el mar del Nord mentre que al sud hi ha el mar de Wadden. A Rottumerplaat hi ha el punt més al nord de tots els Països Baixos.

Història 
Rottumerplaat existeix des de 1833, inicialment com un illot de sorra. Cap al 1860 aquest començà a rebre el nom d'illot de Rottumerplaat. El 1950 el Rijkswaterstaat hi construí un dic amb la idea d'emprar Rotturmerplaat com un lloc d'inici d'unes obres de polderització que hom havia planificat al mar de Wadden. Com Rottumeroog, Rottumerplaat es desplaça cap a l'est, fruit de l'erosió que pateix al costat oest i l'acreció a l'est. De 1965 a 1985 la seva superfície augmentà fins a les 900 hectàrees, però d'aleshores aquest creixement s'estroncà.

Rottumerplaat està deshabitada, i l'accés hi és prohibit. L'administren el Rijkswaterstaat, el Servei Forestal i el Ministeri d'agricultura, natura i aliments. Fins al 1991 hom provà de mantenir-ne la costa. Aquell any s'establí un pla de gestió de Rottumeroog i Rottumerplaat on es decidí d'accedir-hi només dos cops l'any per netejar-la d'escombraries arrossegades pel mar. Malgrat patir molta erosió, la superfície de l'illa sembla força estable (si bé no fixa a un punt).

Fauna 
Rottumerplaat és, com Rottumeroog, una àrea de nidificació de molts ocells.

Godfried Bomans i Jan Wolkers 
Els escriptors Jan Wolkers i Godfried Bomans hi feren bivac una setmana cada un durant l'estiu de 1971, cosa que escampà la fama de l'illa. L'únic contacte amb el món exterior era radiofònic. Wolkers publicà el 1971 Groeten van Rottumerplaat (Records des de Rottumerplaat) explicant-ne l'experiència, mentre que Bomans Op Reis rond de Wereld en op Rottumerplaat (Viatge al voltant del món i a Rottumerplaat) el 1972.

Actualment a l'illa hi ha un lloc d'observació dels ocells que compta amb dos treballadors permanents durant la temporada de cria.

Enllaços externs 

 Associació d'amics de Rottumeroog i Rottumerplaat (en neerlandès)
 Pàgina de dos ornitòlegs (en neerlandès)

Illes Frisones
Illes dels Països Baixos
PHP-Nuke

PHP-Nuke és un sistema automatitzat de notícies en el languatge de programació PHP que utilitza bases de dades, especialment dissenyat per a ser usat en Intranets i Internet.

L'administrador té control total de la web. Per a utilitzar PHP-Nuke es necessita un ordinador, un servidor de bases de dades compatible amb SQL (altament provat amb MySQL), un servidor HTTP Apache, una versió de 4.0 o superior de PHP instal·lada i funcionant. PHP-Nuke i totes les eines per a utilitzar-lo estan disponibles sota la llicència GPL, pel que són gratuïts i totalment adaptables a les necessitats del lloc. PHP-Nuke és un SGC, com PostNuke (Derivat d'una versió de PHP-Nuke) o Drupal. Destaca la possibilitat d'incorporar-li una gran quantitat de mòduls capaços de realitzar diverses tasques tals com la gestió de descàrregues, fòrums de discussió, botigues de comerç electrònic, etc.

Enllaços externs 

 PHP-Nuke.org Pàgina Oficial del projecte PHP-Nuke
 PHPNuke Themes 
 NukeResources Suport més important a PHP-Nuke
 CATMidia.CAT PHP-Nuke en Català
 NukeCatalà Recursos i manuals de PHP-Nuke en català

Sistemes lliures de gestió de continguts
Programari lliure escrit en PHP
Nova Amsterdam

Nova Amsterdam (en neerlandès Nieuw-Amsterdam) era el nom de l'assentament fortificat del  a la colònia de Nous Països Baixos i que acabaria esdevenint la ciutat de Nova York. Va ser fundada el 1625 per la Companyia Holandesa de les Índies Occidentals i estava localitzada a la punta sud de l'illa de Manhattan. Aquest era un punt estratègic i fortificable i la seva finalitat era defensar l'accés fluvial a les operacions de comerç de pells a la vall del Hudson.

En 1609 els comerciants holandesos havien establert llocs de comerç de pells als rius Hudson, Delaware i Connecticut, i la immigració europea va començar el 1614 amb colons neerlandesos, creant finalment la colònia dels Nous Països Baixos, amb capital a Nova Amsterdam. El 1626 el director de la colònia, Peter Minuit, va comprar l'illa de Manhattan als Lenape: segons la llegenda, la va pagar amb uns grans de vidre que tenien un valor de 24 dòlars. El lloc va ser rebatejat com Nova Amsterdam i es va especialitzar en el comerç de pells. La colònia el 1657 es va expandir mitjançant la conquesta de la colònia de Nova Suècia, centrada a la vall de Delaware però malgrat l'èxit comercial no va aconseguir atreure el mateix nivell d'assentament que les colònies angleses, i Nova Amsterdam va arribar a ser l'assentament colonial neerlandès més gran de l'Amèrica del Nord.

La rendició del Fort Amsterdam al Regne Unit el 1664 fou una de les raons de la Segona guerra Anglo-Holandesa. El 1664, el duc de York va rebre el control de les colònies angleses al nord del riu Delaware. Va crear la província de Nova York a partir de l'antic territori holandès i va rebatejar Nova Amsterdam com a Nova York. Els neerlandesos van reprendre-la  el 1673, i el 1674, al final de la Segona guerra Anglo-Holandesa, pel tractat de Westminster els neerlandesos van guanyar el control de Surinam i, a canvi, els anglesos van passar a controlar Nova Amsterdam. Cap a l'any 1700 la població lenape s'havia reduït a 200 habitants.

Referències 

Geografia històrica dels Estats Units
Història dels Països Baixos
Història de Nova York
Taxa de natalitat

La taxa de natalitat és una taxa utilitzada en demografia per a indicar el nombre de nascuts vius durant un any per cada mil habitants d'una població concreta.

La fórmula utilitzada per al seu càlcul és la següent:

Així, per exemple, segons dades de l'Institut d'Estadística de Catalunya (IDESCAT), el Principat de Catalunya tenia el 2002 una població de 6.506.440 habitants i registrà, el mateix any, un total de 68.315 naixements d'infants vius. La taxa de natalitat catalana - que per cert, és una de les més baixes del món - es calcularia de la següent manera:

La taxa de natalitat és sovint considerada un bon indicador del grau de desenvolupament d'un país. Així, una taxa de natalitat inferior o pròxima al 10‰ és tradicionalment característica d'un país ric, mentre que en els països en vies de desenvolupament la taxa de natalitat acostuma a ser molt més alta podent-se acostar, fins i tot, al 50‰. Darrerament però, hom troba excepcions a tots dos extrems, amb països desenvolupats que han incrementat la seva taxa de natalitat bé per la immigració, bé per polítiques natalistes que la incentiven, i països pobres que presenten taxes de natalitat molt baixes.

Aquesta tendència, doncs, pot tendir a imitar la que ja es donà amb les taxes de mortalitat, que històricament havien estat també força més elevades en països pobres, però que s'estan igualant en les darreres dècades. Aquesta circumstància explica el fenonem de la transició demogràfica pel qual hom preveu que els països pobres acabaran tenint un comportament demogràfic similar al dels rics.

El següent quadre recull els 20 estats amb les taxes de natalitat més altes i més baixes que hi havia al món l'any 2004.

Vegeu també 
 Taxa de mortalitat.
 Taxa de mortalitat infantil.
 Taxa de supervivència.
 Transició demogràfica.
 Taxa de fecunditat.

Natalitat
Format de fitxer

En informàtica, un format de fitxer és una manera particular de codificar informació per al seu emmagatzemament dins d'un arxiu informàtic. Es tracta d'una convenció, que de vegades ha seguit un procés d'estandardització, que s'utilitza per representar un text, una pàgina, una imatge, un so, un programa, etc. En el cas d'un contingut multimèdia, també rep el nom de contenidor multimèdia.

Com que un disc, o qualsevol altre tipus de dispositiu d'emmagatzemament informàtic, només pot emmagatzemar bits, l'ordinador ha de tenir alguna manera de convertir la informació en zeros i uns i viceversa. Hi ha diferents tipus de format d'arxiu segons la informació que hom vol guardar. Tanmateix, dins de cada tipus de format, com ara els documents resultants dels processadors de text, hi poden haver diferents formats d'arxiu i sovint competeixen entre si.

Quan un format de fitxer és capaç d'emmagatzemar la informació de manera que pot ser recuperada íntegrament, es parla de formats "sense pèrdua", ja que les dades emmagatzemades són un reflex fidel de les dades originals. Però també existeixen formats “amb pèrdua” que són capaços de comprimir les dades de manera més eficaç a canvi d'una certa pèrdua de qualitat respecte a les dades originals.

Exemples de formats de fitxer 
 Formats de fitxer de so:
 Amb pèrdua: AAC, MP3, MP3Pro, Ogg-Vorbis, RealAudio, Speex (especialitzat en veu), VQF, WMA, MIDI.
 Sense pèrdua: AIFF, FLAC, WAV,
 Formats de fitxer d'imatge:
 Amb pèrdua: JPEG, Exif.
 Sense pèrdua: GIF, ILBM, PNG, SVG, ORF
 Vídeo: 
 Amb pèrdua: DIVX, MPEG1, MPEG2, MPEG4, Ogg-Tarkin, Ogg-Theora, VP3
 Sense pèrdua: 
 Text: odt, txt, rtf 
 Format de Flash: swf 
 Formats contenidor: ASF, AVI, IFF, Ogg, MKV
 Formats de fitxer de documents: PalmDoc, PDF, Plucker,
 Bases de dades: MySQL, Pilot-DB
 Formats de llibre electrònic: EPUB
 Formats de notació de jocs d'escacs: PGN

Enllaços externs 

 File extension resource 
 Large list of filename extensions and data formats  
 BIEW Binary vIEW project
Rottumeroog

Rottumeroog és la més oriental de les illes frisones neerlandeses (o occidentals). Està situada a l'est de Rottumerplaat i a l'oest de Borkum, entre els mars del Nord i el de Wadden.

El nom significa illa (oog) de Rottum, un poblet de la província de Groningen situat entre Usquert i Kantens, al municipi d'Eemsmond. La raó és que allà hi havia un antic monestir anomenat Sint Juliana que n'era el propietari. Posteriorment l'illa passà a mans públiques, i actualment és una zona natural protegida d'accés prohibit. Només hi accedeixen dues vegades l'any grups de voluntaris sota guiatge de personal del Rijkswaterstaat per a netejar-ne les escombraries que el mar hi ha dut.

L'illa es mou progressivament cap a l'est. Antigament només un estret anomenat het Schil la separava de Schiermonnikoog, mentre que actualment hi ha Rottumerplaat entremig. Aquest moviment és il·lustrat pel fet que fa dos-cents anys Rottumeroog estava situada on ara hi ha Rottumerplaat.

Enllaços externs 

 http://www.xs4all.nl/~asz00418/
 http://www.warffum.com/digidorp.html?warffum/rottumeroog.html 

Illes Frisones
Illes dels Països Baixos
Joan II

Papa Joan II (? - 835), Papa
 Joan II d'Antioquia, patriarca d'Antioquia (476 - 477) 
 Joan II d'Aragó, dit “Sense Fe” o “el Gran” (Medina del Campo, 1398 - Barcelona, 1479), comte de Barcelona i rei d'Aragó, Navarra i Sicília
 Joan II d'Arle (? - 819), arquebisbe d'Arle que exercia ja el 811 i fins a la seva mort
 Joan II Bonacolsi (1300), fill natural de Rinald Bonacolsi
 Joan II de Borbó (1426 - 1488), noble francès
 Joan II Borja (Gandia 1493 - 1543), destacat noble en la lluita contra els agermanats
 Joan II de Brabant
 Joan II de Bragança (1604 - 1656), duc de Bragança i rei de Portugal
 Joan II de Bretanya (1239 - 1305), duc de Bretanya
 Joan II de Castella (1405 - 1454), rei de Castella
 Joan II Comnè, emperador romà d'Orient (1118 - 1143) 
 Joan II de Constantinoble, patriarca de Constantinoble
 Joan II Crispo (1388 - 1433), duc de Naxos
 Joan II d'Empúries (? - 1401), comte d'Empúries
 Joan II de França (1319 - 1364), rei de França
 Joan II d'Holanda o Joan I d'Hainaut (1248 - 1304), comte d'Hainaut i comte d'Holanda
 Joan II de Jerusalem (1259 /1267 - Nicòsia, 1285), rei de Xipre i Jerusalem
 Joan II de Jerusalem (patriarca), monjo i bisbe grec (vers 355-417)
 Joan II de Lorena (1427 - 1470), noble d'origen francès ostentà entre altres el títol de duc de Lorena
 Joan II Malatesta (s. XIII), fill de Rambert Malatesta
 Joan II Malatesta de San Mauro, consenyor de San Mauro, Monleone, Calbana, Calbanella, entre altres
 Joan II Malatesta de Sogliano, fill de Malatesta I Malatestino de Sogliano i fou comte sobirà de Sogliano i senyor de Pennabilli
 Joan II Nunyez de Lara dit “el jove” (1282 - 1315), darrer senyor de la Senyoria d'Albarrasí
 Joan II Orsini (? - 1335), comte de Cefalònia i dèspota Epir
 Joan II Platinus, exarca de Ravenna del 687 al 702
 Joan II de Portugal (1455 - 1495), rei de Portugal
 Joan II de Ribagorça o Joan II d'Aragó (Benabarre, 1457 - 1528) 
 Joan Ramon Folc II de Prades o Joan Ramon Folc III de Cardona (1418 - 1486), Comte de Cardona, Comte de Prades, Baró d'Entença, vescomte de Vilamur
 Joan Ramon Folc II de Cardona (Arbeca, 1400 - 1470), comte de Cardona i vescomte de Vilamur (1441 - 1471) 
 Joan Pau II (1920 - 2005), Papa
Tira còmica

Una tira còmica és una narració seqüencial breu que es desenvolupa a través d'unes poques  vinyetes (normalment d'1 a 4, en posició horitzontal). Són obra d'un dibuixant (o bé d'un dibuixant i un guionista) i es publiquen periòdicament en diaris, revistes i pàgines d'Internet.

La tira, si bé pot seguir un fil argumental que es desenvolupa a través de diverses tires, ha de tenir una estructura que permeti el seu funcionament de forma autònoma tant en el format clàssic de plantejament, nus i desenllaç, o bé mitjançant una narració seriada.

Es considera que la sèrie The Yellow Kid (1895) va ser la primera tira còmica de la història, i Mutt and Jeff de Bud Fisher, la primera amb periodicitat diària, que es va començar a publicar de forma seriada al San Francisco Chronicle el 15 de novembre de 1907, si bé amb anterioritat ja havien aparegut històries de poques vinyetes en format horitzontal, com A. Piker Clerk de Clare Briggs, o diverses vinyetes del dibuixant Caran d'Ache.

Normalment s'associa el format de la tira amb creacions humorístiques a causa de l'èxit de personatges com Popeye, Barney Google, Peanuts, Mafalda, Andy Capp, Mutts, Calvin i Hobbes o, a casa nostra, les tires de Don Plácido, El Bon Jan o Mr Hyde dibuixades per Alfons Figueras, Quico, el progre, de José Luís Martín, Els Farrús de Marçal al diari La Mañana, o Granotes i cuques, dibuixades per Daniel Boada a l'Avui. No obstant, en aquest format també s'han publicat tires de molts altres gèneres com el d'aventures com Tarzan o Prince Valiant, detectivesc com Dick Tracy, de ciència-ficció com Flash Gordon o de superherois com The Phantom o Mandrake the Magician, entre d'altres.

Un altre cas són les tires d'humor satíric, on els protagonistes no són personatges imaginaris sinó els polítics. Un mestre d'humor en aquest format és Toni Batllori, que realitza des de 1994 la seva tira diària Ninots al diari La Vanguardia, o Joan Tharrats que ho fa al diari Avui.

Altres autors han dibuixat tires còmiques, ja sigui en format còmic, o amb sàtira política o esportiva:  Muntañola,  Castanys, Peñarroya, Conti, Vázquez, Carlos Giménez, Oli, Josep Maria Beà, Enric Sió, Enrique Ventura, Joma, Kap, Cifré o Farruqo

Internet ha permès la proliferació de webcomics, on molts autors publiquen les seves tires còmiques. Hi ha alguns intents  d'aplegar el màxim de webcomics en català, si bé, molts no són en format de tira.

Referències

Vegeu també 
 Cartoon
 Fred Basset

Enllaços externs 

Alguns exemples de tires còmiques:
 Tires d'El Forat (en català) 
 Dimbo! (còmic en català) 
 La tira de Linux Hispano 
 La tira de Bit & Byte
 El Tentacle (en català)

 
Formats de còmic