José Saramago

José de Sousa Saramago (Azinhaga, Golegã, Portugal, 16 de novembre del 1922 - Lanzarote, 18 de juny del 2010) fou un escriptor portuguès guardonat amb el Premi Nobel de Literatura l'any 1998.

Biografia 
Va néixer a la població d'Azinhaga, situada al municipi de Golegã i, al seu torn, al districte de Santarém. Tot i que el registre oficial del seu naixement el situa el dia 18, aquest fet es deu a un error en l'anotació per part del funcionari, que alhora el va inscriure amb el nom de José Saramago i no pas José de Sousa, cognom del seu pare.

El 1924, la seva família es va traslladar a Lisboa, on el seu pare va començar a treballar de policia. Als dotze anys, va iniciar els estudis a l'Escola Industrial de Lisboa, estudis que no va poder finalitzar en no poder seguir pagant la matrícula. Aquest fet provocà que el jove Saramago entrés a treballar en una ferreria mecànica, sense oblidar, però, la seva nova passió: la lectura. Va canviar de feina i entrà a formar part de l'administració de la Seguretat Social.

Posteriorment, entrà a treballar en una companyia d'assegurances i simultaniejà les seves col·laboracions com a periodista al Diário de Notícias, un periòdic d'abast nacional, però del qual, per raons polítiques, ben aviat en fou expulsat. Crític literari de la revista Seara Nova, va formar part de la primera direcció de l'Associació Portuguesa d'Escriptors.

Membre del Partit Comunista Portuguès des del 1969, va patir persecució i censura durant els anys de la dictadura d'António de Oliveira Salazar. Posteriorment, va sumar-se a la Revolució dels Clavells, que va portar la democràcia a Portugal l'any 1974. Des del 1976, es dedicà exclusivament al seu treball literari. El 1998, es va casar amb la periodista i traductora espanyola Pilar del Río, qui va traduir les seves obres al castellà. Saramago acabà compartint la seva residència entre Lisboa i l'illa de Lanzarote (Illes Canàries), on morí el 18 de juny del 2010 als 87 anys.

Obra literària 
Les seves obres destaquen per la denúncia dels mals de la societat actual, portant a l'extrem algun dels casos per analitzar què passaria i posar-lo en relleu. Sempre hi ha algun protagonista que s'oposa a deixar-se anar, és l'arquetip de l'heroi. Pel que fa a l'estil, usa frases llargues, amb un estil de puntuació propi. El 1944 inicià l'escriptura de la seva primera novel·la, Terra do pecado (Terra del pecat, 1947), que no va tenir gens d'èxit. La seva segona novel·la, Claraboia, no pogué ni tan sols publicar-la. Aquest fet provocà que abandonés la literatura durant vint anys.

La seva primera gran novel·la fou Levantado do chão (1980), un retrat fresc i vívid de les condicions de vida dels treballadors de la població de Lavre, situada a la regió d'Alentejo. Amb aquest llibre, Saramago aconseguí trobar la seva veu pròpia, amb l'estil gairebé poètic que el caracteritza.

La novel·la O Evangelho Segundo Jesus Cristo (L'Evangeli segons Jesucrist, 1991) el catapulta a la fama a causa d'una polèmica sense precedents a Portugal (que es considera una república laica), quan el govern en veta la presentació al Premi Literari Europeu d'aquell any, al·legant que "ofèn els catòlics". Com a acte de protesta, Saramago abandona Portugal i s'instal·la a l'illa de Lanzarote (Illes Canàries). El 1995 publica Assaig sobre la ceguesa (Ensaio sobre a cegueira) i el 1998 és guardonat amb el Premi Nobel de Literatura per una obra que amb paràboles sustentades per la seva imaginació, compassió i ironia, ens permet contínuament observar una nova realitat il·lusòria, esdevenint el primer autor en llengua portuguesa en rebre aquesta distinció.

Premis 

 Premi Cidade de Lisboa, 1980 (Levantado do Chão)
 Premi Ennio Flaiano (Itàlia), 1992 (Levantado do Chão)
 Premi Pen Club, 1983 (Memorial del Convent)
 Premi Literario Município de Lisboa, 1983 (Memorial del Convent)
 Premi Pen Club, 1985 (L'any de la mort de Ricardo Reis)
 Premi da Crítica (da Assoc. Port de Críticos), 1985 (L'any de la mort de Ricardo Reis)
 Premi D. Dinis (Fundação da Casa de Mateus), 1986 (L'any de la mort de Ricardo Reis)
 Premi Grinzane - Cavour (Alba, Itàlia), 1987 (L'any de la mort de Ricardo Reis)
 The Independent Foreign Fiction Award (Anglaterra), 1993 (L'any de la mort de Ricardo Reis)
 Grande Premio de Romance e Novela da Assoc. Port. de Escritores, 1991 (L'Evangeli segons Jesucrist)
 Premi Literario Internacional Mondello (Palerm, Itàlia), 1992 (Assaig sobre la ceguesa)
 Premi Brancatti (Zafferana, Itàlia), 1992 (Assaig sobre la ceguesa)
 Premi Vida Literária da Associação Portuguesa de Escritores, 1993
 Premi de Consagração de Carreira da Sociedade Portuguesa de Autores, 1995
 Premi Camões, 1995.
 Premi Nobel de Literatura, 1998.

Obres publicades 
A partir de 1995 amb la publicació del llibre Assaig sobre la ceguesa i, sobretot, amb el posterior guardó del Nobel de Literatura de 1998, la seva obra fou traduïda al català per Edicions 62:

 Novel·la 
 1947: Terra do pecado
 1952: Claraboia (Claraboia), publicada el 2011
 1977: Manual de Pintura e Caligrafia
 1980: Levantado do chão
 1982: Memorial del convent (Memorial do convento)
 1984: L'any de la mort de Ricardo Reis (O ano da morte de Ricardo Reis)
 1986: A jangada de pedra
 1989: Història del setge de Lisboa (História do cerco de Lisboa)
 1991: L'Evangeli segons Jesucrist (O Evangelho segundo Jesus Cristo)
 1995: Assaig sobre la ceguesa (Ensaio sobre a cegueira)
 1996: A bagagem do viajante
 1997: Tots els noms (Todos os nomes)
 2001: La caverna (A caverna)
 2002: L'home duplicat (O homem duplicado)
 2004: Assaig sobre la lucidesa (Ensaio sobre a lucidez)
 2005: Les intermitències de la mort (As intermitências da morte)
 2006: As pequenas memórias
 2008: El viatge de l'elefant (A Viagem do Elefante)
 2009: Caín (Caim)

 Viatges 
 1981: Viatge a Portugal (Viagem a Portugal)

 Poesia
 1966: Els poemes possibles (Os poemas possíveis)
 1970: Provavelmente alegria
 1975: O ano de 1993

 Cròniques
 1971: Deste mundo e do outro
 1973: A bagagem do viajante
 1974: As opiniões que o DL teve
 1976: Os apontamentos

 Diaris 
 2000: Quaderns de Lanzarote Cadernos de Lanzarote I-V

 Teatre 
 1979: A noite
 1980: Que farei com este livro?
 1987: A segunda vida de Francisco de Assis
 1993: In Nomine Dei
 2005: Don Giovanni ou O dissoluto absolvido

 Contes
 1978: Objecte quasi (Objecto quase)
 1979: Poética dos cinco sentidos - O ouvido
 1997: O conto da ilha desconhecida

 Memòries 
 2005: Petites memòries (As Pequenas Memórias)

 Infantil 
 2001: La flor més grossa del món (A Maior Flor do Mundo)

Referències

Bibliografia 
 Bastos, Baptista: José Saramago: Aproximação a um retrato. Dom Quixote, 1996.
 Cerdeira da Silva, T. C.: Entre a história e a ficção: Uma saga de portugueses. Dom Quixote, 1989.
 Madruga, Maria da Conceição: A paixão segundo José Saramago: a paixão do verbo e o verbo da paixão. Campos das Letras, Porto, Portugal, 1998.
 Costa, Horácio: José Saramago: O Período Formativo. Ed. Caminho, 1998.
 Kaufman, Helena I.: Ficção histórica portuguesa da pós-revolução. Madison, 1991.
 Lopes, O.: Os sinais e os sentidos: Literatura portuguesa do século XX. Lisboa, 1986.
 Losada, B.: Eine iberische Stimme. Liber, 2, 1, 1990, 3.
 Reis, Carlos: Diálogos com José Saramago. Ed. Caminho, Lisboa, 1998.
 Seixo, M. Maria: O essencial sobre José Saramago. Imprensa Nacional, 1987.

Enllaços externs 

 Pàgina de l'Institut Nobel, Premi Nobel de Literatura 1998 .
 Vídeo entrevista .
 El ‘periodisme revolucionari’ de Saramago - Report.cat

Escriptors portuguesos del segle XX
Escriptors portuguesos del segle XXI
Escriptors portuguesos en portuguès
Premis Nobel de Literatura
Persones del districte de Santarém
Dramaturgs portuguesos
Crítics literaris portuguesos
Cavallers de les Arts i les Lletres
Morts a les Illes Canàries
Doctors honoris causa per la Universitat Politècnica de València
Morts de leucèmia
Doctors honoris causa per la Universitat de Granada
Doctors honoris causa per la Universitat de Sevilla
Doctors honoris causa per la Universitat de Coïmbra
Doctors honoris causa per la Universitat de Santiago de Xile
Doctors honoris causa per la Universitat de Torí
Doctors honoris causa per la Universitat de Manchester
Assagistes portuguesos
Autodidactes
Doctors honoris causa per la Universitat de Las Palmas de Gran Canaria
Naixements del 1922
Morts el 2010