Llengües semítiques

Les llengües semítiques són la subfamília nord-oriental de les llengües afroasiàtiques, de les quals són l'única família que es parla a l'Àsia. Es parlen al Pròxim Orient i al nord d'Àfrica.

Família 

Entre les llengües semítiques es troben les llengües parlades a l'antiga Mesopotàmia fa més de 3.000 anys. Són, per tant, les llengües documentades més antigues, tot i que fins al 1532 no van ser reconegudes com a família lingüística pròpiament dita (per part de Guillaume Postel). Provenen del protosemític.

El terme semítiques per a aquestes llengües és etimològicament incorrecte en l'aspecte que fa referència a la descendència mitològica de Sem, ja que algunes tribus d'aquesta descendència parlaven llengües no semítiques i algunes llengües semítiques eren parlades per tribus descendents de Cam, germà de Sem.

S'agrupen en diverses branques:
 grup occidental
 grup de Canaan, amb l'hebreu, la llengua fenícia i el samarità
 l'arameu
 grup oriental, amb l'accadi
 grup meridional, amb l'àrab

Les llengües semítiques més comunes avui dia són l'àrab, l'amhàric, l'hebreu i el tigrinya.

Una altra llengua semítica ja extinta important fou l'ugarític. Cal esmentar també el maltès, oficial a la Unió Europea.

Característiques comunes 
Les llengües semítiques tenen gran abundància de sons fricatius. És difícil reconstruir les vocals de les llengües no parlades avui dia, ja que la majoria d'aquests idiomes no les escriuen i els canvis en l'arrel dels mots en formar derivats fan que sigui difícil aventurar la pronúncia exacta de moltes paraules antigues. Sembla, però, que l'inventari vocàlic és relativament breu en la majoria d'idiomes de la família. Es distingeix sovint entre vocals llargues i breus.

La majoria de les llengües col·loquen el complement al final de la frase, probablement perquè el protosemític del qual deriven totes era una llengua VSO, com encara ho són les llengües clàssiques. Els substantius presenten flexió de cas, tot i que amb tendència a la simplificació o pèrdua. Se'n poden flexionar en tres nombres: singular, dual i plural.

Els verbs es conjuguen afegint prefixos i sufixos i presenten concordança de persona, gènere i nombre amb el subjecte. La principal distinció temporal rau entre el passat i la resta de temps. Les arrels verbals, igual que els lexemes nominals i adjectivals, acostumen a tenir tres consonants (que poden ser simplificades a dues, o ampliades a quatre) que es conjuguen amb l'addició de nous morfemes i sons inserits entre elles.

Classificació de les llengües semítiques

Semític oriental 
 Accadi — extingit
 Eblaïta — extingit

Semític occidental

Semític central

Semític nord-occidental 
 Amorita — extingit
 Ugarític — extingit
 Llengües canaanites
Ammonita — extingit
 Moabita — extingit
 Edomita — extingit
 Hebreu
Hebreu bíblic — llengua de la lectura de la Torà, revifada en l'hebreu modern
 Hebreu mixnaic — llengua de la lectura del Talmud i d'altres textos rabínics
 Hebreu medieval
 Hebreu mizrahí — parlat a Israel-Palestina, Iemen, Iraq i a la diàspora
 Hebrey teimani — llengua dels jueus iemenites
Hebreu sefardita — base de la pronúncia normativa estàndard de l'hebreu modern
Hebreu asquenazita — pervivent en la llengua moderna
 Hebreu samarità — parlat a Holon, Tel-Aviv i Nablus
 Hebreu modern — llengua oficial de l'estat d'Israel-Palestina
 Fenici — extingit
 Púnic — extingit
 Arameu
 Arameu occidental
 Nabateu — extingit
 Arameu occidental mitjà
 Neoarameu occidental (ma'lula)
 Arameu oriental
 Arameu bíblic — extingit
 Hatran Aramaic — extingit
 Siríac
 Neoarameu caldaic
 Neoarameu assiri
 Senaia — amb descèndencia en les llengües modernes
 Koi sanjaq surat
 Hertevin
 Turoio
 Mlahsô — extingit
 Mandeu
 Judeoarameu

Llengües aràbiques 
 Antic nord-aràbic — extingit
 Àrab:
Àrab clàssic (la llengua alcorànica i de la literatura primerenca), àrab literari (اللغة العربية الفصحى, àrab fusha), àrab estàndard modern…
Dialectes àrabs moderns
 Dialectes orientals
 Dialectes peninsulars
Dhofari — Oman, Iemen
Àrab iemenita
Àrab hijazí — Aràbia Saudita
Àrab najdí — Aràbia Saudita
Àrab omaní
Dialectes beduïns
Àrab beduí egipci oriental
Àrab beduí peninsular
 Dialectes centreasiàtics
Àrab d'Àsia central
Àrab khuzestaní
Àrab xirvaní— extingit
Àrab egipci — el Caire i regió del Delta
Àrab saidí — Alt Egipte
 Dialectes del Golf
Àrab bahreiní — Bahrein
Àrab del Golf
Àrab xihhí — Emirats Àrabs Units
Àrab llevantí
Àrab xipriota maronita
Llevantí septentrional — Líban, Síria
Àrab libanès
Llevantí meridional — Jordània, Palestina-Israel
Àrab palestí
Àrab iraquià
Àrab sudanès
Àrab magribí
Àrab algerià
Àrab xuwa — Txad
Hassaniyya — Mauritània i Sàhara
Àrab libi
Àrab andalusí — extingit
Siculoàrab — Sicília, extingit
Maltès
Àrab marroquí
Àrab tunisenc

Semític meridional

Semític meridional occidental 
 Antic sud-aràbic — extingit
 Sabeu — extingit
 Mineu — extingit
 Qatabaní — extingit
 Hadramàutic — extingit

 Llengües etiòpiques
 Etiòpic septentrional
 Gueez — extingit, llengua litúrgica
 Tigrinya — llengua nacional d'Eritrea
 Tigre (tigré)
 Dahalik
 Etiòpic meridional
 Transversal
 Amhàric — llengua nacional d'Etiòpia
 Argobba
 Harari
 Silt'e
 Zai
 Exterior
 grup-n
 Gafat — extingit
 Soddo (kistane)
 tt-group:
 Inor
 Mesmes
 Mesqan
 Sebat bet gurage

Semític meridional oriental 
 Batharí
 Harsusí
 Hobyot
 Jibbalí (xehri)
 Mehri
 Socotrià

Enllaços externs 

 Article "Rama semítica" .

Referències