Ray Bradbury

Ray Douglas Bradbury (Waukegan, Illinois, 1920. augusztus 22. – Los Angeles, 2012. június 5.) amerikai író, a science fiction irodalom egyik óriása. Jelentősége nemcsak művei minőségében nyilvánult meg, hanem abban is, hogy a sci-fi műfaj jelentős időszakában, az 1950-es években már aktív író volt, így a műfajra írásai hatást gyakoroltak ebben a fontos korszakban. Bradbury művei számos kortárs és későbbi írót inspiráltak, a műfaj egyik „nagyjának” tartották.

Élete

Pályafutásának kezdete 
1920-ban született, Leonard Spaulding Bradbury és Ester Moberg svéd emigránsnő legidősebb fiaként. Idilli életet élt Waukeganben, amelynek emlékét később több novellájában is felhasználja. Kedvenc írói L. Frank Baum, Jules Verne és Edgar Rice Burroughs voltak. 1931-ben 11 évesen kezdett el írni a Buck Rogers-történetek hatására, jobb híján csomagolópapírokra. 1934-ben családja Los Angelesbe költözött, ahol középiskolai tanulmányai mellett a színjátszó csoportba is járt, és megismerkedett néhány hírességgel is. Az iskolában tanárai felismerték írói tehetségét, így a színészi ambíciók helyett az írói pályát ajánlották neki. 1938-ban befejezte a középiskolát, és csatlakozott a Los Angeles-i Science Fiction Társasághoz, ahol számos meghatározó kortárs íróval találkozhatott. Habár egyetemi tanulmányait nem tudta fizetni, és ez nagyon kedvét szegte, de munkája mellett továbbképezte magát. Tíz éven keresztül, heti háromszor éjszaka könyvtárakba járt, miközben folyamatosan írt. Hatással voltak rá – többek között – a Flash Gordon-képregények. 1938 és 1942 között újságot árult, és gépíróként is dolgozott Los Angelesben.

Írói karrierje 
1938-ban publikálta a „Hollerbochen's Dilemma” című novelláját a szerény példányszámú „Imagination!” fanzinban, ekkor még díjazás nélkül. 1939-ben saját kiadványt készített „Futuria Fantasia” névvel, amelyben szinte csak az ő írásai jelentek meg, annak ellenére, hogy ekkor még ő maga sem tartotta magát jó írónak. Első publikációja – amiért honoráriumot is kapott, (15 dollárt) – a Pendulum volt, ami a Super Science Storiesban jelent meg 1941 novemberében. Ezután a „Thrilling Wonder”, majd a „Planet Stories” magazinokba írt. 1942-ben írta meg a The Lake (A tó) című művét, amelyben már jobban megmutatkozott egyéni stílusa.

Szemproblémái miatt a második világháború idején nem tudott a hadseregbe jelentkezni, így – írói sikerének köszönhetően – főállású író lett. 1945-ben a A nagy fekete-fehér játszma című novellája bekerült a „Legjobb amerikai novellák” című válogatásba. 1947-ben megnősült, felesége Marguerite "Maggie" McClure lett, akivel korábban egy könyvesboltban ismerkedett meg munka közben. Felesége segítette őt írói munkájában is. A házasságból négy lányuk született: Susan (1949), Ramona (1951), Bettina (1955) és Alexandra (1958). 1947-ben jelent meg első novelláskötete, a Sötét karnevál.

1950-ben írta az egyik leghíresebb művét, a Marsbéli krónikákat. A mű határozott társadalomkritika, miközben az atomkor félelmeit is megjeleníti, hirdeti az egyszerű emberi élethez való ragaszkodást és az ellenállást mindenféle rasszizmussal és cenzúrával szemben. Művét úgy jellemzi, hogy inkább fantasy, mint sci-fi, habár a fantasy meghatározás alatt a tudománytól eltérő „képzelt” világot érti. A Fahrenheit 451 című regényét 1953-ban adták ki. Ebből készítette el Truffaut emlékezetes, 451 Fahrenheit című kultuszfilmjét. Napjainkban a Fahrenheit újbóli filmre vitele Mel Gibson cégénél is szóba került.

A filmmel, a televízióval Bradburynek jelentős a kapcsolata. Írt tévéfilmeket (többet Alfred Hitchcock rendezett) és mozifilmeket is, például 1956-ban a Moby Dicket, melynek főszerepét Gregory Peck játszotta. Az HBO számára saját novelláinak adaptációit írta, amelyeket 1992-ig játszottak.

Műveit számos elismeréssel és díjjal jutalmazták (néhány példa): 
 Az Amerikai Science Fiction Írók Szövetsége (SFPA) a nagymesterének választották. 
 Az 1964-es amerikai világkiállításon az amerikai pavilonban kinevezték „ideas consultant”-nak. 
 Hollywoodi hírességek sétányán csillagot kapott elismerésül filmes tevékenységeiért. 
 1992-ben egy aszteroidát neveztek el róla.
 2000-ben az Amerikai Nemzeti Könyvdíj ceremónián életműdíjat kapott. 
 2007-ben elnyerte a Pulitzer-díj speciális változatát.

Utolsó évei 

Bradbury egészsége a halála előtti években megrendült, ennek ellenére aktív maradt. Habár stroke miatt kerekes székbe kényszerült, de mindennap írt, és időnként részt vett különböző társadalmi eseményeken. Műveit szépirodalmi alkotásnak tekintik és bekerültek egyetemi tananyagok közé is.

2012. június 5-én, 91 éves korában elhunyt. Kiadójának szóvivője úgy nyilatkozott: „…békésen halt meg, hosszas betegeskedés után…”. Június 6-án a Fehér Ház közleményt adott ki, és Barack Obama elnök megemlékezett az író meghatározó munkásságáról. Sírkövére (a nevén, születési és halálozási dátumán kívül) a „Fahrenheit 451 szerzője” mondat került.

Művei 
Bradbury több mint 30 regényt és közel 600 novellát írt.

Regények 
 Fahrenheit 451 (1953); ford. Loránd Imre et al.; Göncöl, Budapest, 1991
 (Dandelion Wine), 1957
 Gonosz lélek közeleg (1962; Something Wicked This Way Comes)
 (The Halloween Tree), 1972
 (Death Is a Lonely Business), 1985
 Holdkórosok temetője (1990; A Graveyard for Lunatics)
 (Green Shadows, White Whale), 1992
 (From the Dust Returned), 2001
 (Let's All Kill Constance), 2003
 (It Came from Outer Space), 2003

Magyarul 
 Marsbéli krónikák. Kisregények, elbeszélések (1950; The Martian Chronicles); vál. Kuczka Péter, ford. Kuczka Péter et al.; Európa, Budapest, 1966
 A gyalogos; ford. Hegedüs Zoltán; in: A jövő tanúi; NPI, Budapest, 1969 (Színjátszók kiskönyvtára)
 Kaleidoszkóp. Elbeszélések; vál., életrajz Kuczka Péter, ford. Apostol András et al., utószó Szakács Ferenc; Zrínyi Ny., Budapest, 1974 (Kozmosz fantasztikus könyvek)
Fahrenheit 451 / A tetovált asszony / Tyrannosaurus rex; ford. Loránd Imre et al.; Göncöl, Budapest, 1991
Holdkórosok temetője; ford. Nemes István; Új Vénusz, Budapest, 1992
 A tetovált ember (1951; The Illustrated Man); ford. Apostol András et al.; Móra, Budapest, 1992 
 (Az illusztrált ember címen is)
 Az időgép. Klasszikus történetek I.; ford. Nemes István, Vároczy László; Új Vénusz, Budapest, 1993 (Science fiction)
 Gonosz lélek közeleg; ford. Pék Zoltán; Európa, Budapest, 2002
 Szép arany almáit a nap (1953; The Golden Apples of the Sun); ford. Galamb Zoltán; Agave Könyvek, Budapest, 2010 
 Gyógyír búskomorságra (1959; A Medicine for Melancholy); ford. Galamb Zoltán et al.; Agave Könyvek, Budapest, 2011 
 Az öröm masinériái (1964; The Machineries of Joy); ford. Pék Zoltán et al.; Agave Könyvek, Budapest, 2007 
 A villamos testet énekelem (1969; I Sing The Body Electric); ford. Galamb Zoltán et al.; Agave Könyvek, Budapest, 2008 
 Éjfél is elmúlt (1976; Long After Midnight); ford. Huszár András; Agave Könyvek, Budapest, 2009 
 Fahrenheit 451 és más történetek; ford. Loránd Imre, Pék Zoltán, Török Krisztina; Agave Könyvek, Budapest, 2013
 A Toynbee-átalakító (1988; The Toynbee Convector); ford. Pék Zoltán, Gálla Nóra, Török Krisztina; Agave Könyvek, Budapest, 2014 
 Októberi vidék (1955; The October Country); ford. Pék Zoltán, Galamb Zoltán, Török Krisztina; Agave Könyvek, Budapest, 2017 
 Az illusztrált ember; ford. Bosnyák Edit et al.; Agave Könyvek, Budapest, 2019
 (A tetovált ember címen is)
Marsbéli krónikák. Teljes változat; ford. Bosnyák Edit et al.; Agavé Könyvek, Budapest, 2020

Jegyzetek

Források 
 Elhunyt Ray Bradbury sci-fi-író
 NOL
 HVG
 Biography.com

További információk 

 Bradbury hivatalos honlapja
 életrajza

Pulitzer-díjasok
Amerikai sci-fi-szerzők
Svéd-amerikaiak
1920-ban született személyek
2012-ben elhunyt személyek
Amerikai forgatókönyvírók