Jacques Brel

Jacques Brel (8. dubna 1929, Schaerbeek – 9. října 1978, Bobigny), byl belgický šansoniér, písničkář, básník, herec a režisér.

Životopis

Mládí 
Narodil se v Belgii v rodině soukromého podnikatele, který vlastnil továrnu na karton. Studoval jen s malým zájmem o školu (kromě hodin francouzštiny). Mladý Jacques Brel se aktivně zajímal o amatérské divadlo. Později vystudoval řečtinu, latinu a obchodní právo. Předpoklad, že jednou převezme rodinnou textilní továrnu, se nikdy nenaplnil, práce obchodníka a podnikatele ho prakticky nikdy nezajímala.
V roce 1951 si vzal za ženu Thérèse Michielsen, řečenou „Miche“ (=“bochník“) a koncem téhož roku se jim narodila dcera Chantal.

Začátky 
Od roku 1952 skládal své první písně, které zpíval nejprve v rodinném kruhu nebo v bruselských kabaretech. Již v této době v sobě skrýval onu sílu, a to jak ve svých textech, tak ve své osobité interpretaci. Jeho rodině se tyto pokusy vůbec nelíbily a v žádném případě jej nepodporovala v jejich pokračování. On však vytrval a v roce 1953 vydal svůj první singl. Poté opustil Brusel a sám se vydal do Paříže, na pozvání Jacquese Canettiho, objevitele nových talentů, který pracoval u Philipsu a vlastnil kabaret Les trois baudets. Jeho rodina mu odmítla půjčit další peníze, narodila se jeho druhá dcera France. Byla to léta největších problémů. V roce 1955 za ním přijela jeho žena s dětmi a usadili se v Montreuil. Vydal své první dlouhohrající album. Zpíval pro křesťanské organizace, a tak jej Georges Brassens začal přezdívat „abbé Brel“ – s velkou dávkou humoru, neboť byli přátelé.

První úspěchy 
V roce 1956 se setkal s pianistou Françoisem Rauberem, který jej od té doby doprovázel a staral se o aranžmá jeho písní. V roce 1957 se setkal s dalším pianistou Gérardem Jouannestem, který jej potom výhradně doprovázel na scéně, zatímco François Rauber s ním pracoval ve studiu.
Postupně si vytvořil své publikum a získal první úspěchy. V roce 1957 obdržela jeho druhá deska Velkou cenu Akademie Charles Cros. Koncem roku 1958 měl první úspěch v pařížské Olympii a v roce 1959 v jiné slavné pařížské hale Bobino.

Nejplodnější období 
Od tohoto momentu na sebe vše navazovalo v rychlém rytmu, v roce 1966 opustil scénu. Dne 16. května 1967 absolvoval svůj poslední recitál.

V létě 1967 natočil film Rizika zaměstnání a začal cestovat po světě na plachetnici.
V dalších letech se věnoval filmu jako režisér či herec (např. Dobrodružství je dobrodružství od Clauda Lelouche).

V roce 1974 vše opustil a odjel na plachetnici. Byl těžce nemocen, po první operaci rakoviny plic. Usadil se na Markézách na tichomořském ostrůvku Hiva Oa. Pracoval zde jako pilot a majitel malého letadla, létal zde jako aerotaxi a vozil poštu pro místní obyvatele.

V roce 1977 se vrátil do Paříže a natočil své další album, kterého se během prvního týdne prodalo neuvěřitelných více než milion kusů. Vrátil se zpět na ostrovy, ale v červenci 1978 se jeho zdravotní stav zhoršil a byl přepraven do Francie. Zemřel v říjnu téhož roku. Je pochován na Markézách, po boku Paula Gauguina.

Nejen ve frankofonním světě je považován za jednoho z největších šansoniérů, hudebních skladatelů a básníků druhé poloviny 20. století. Jeho vliv na francouzskou (a belgickou) hudební scénu je stále významný. Dodnes je symbolem nonkonformismu a některé jeho texty, přestože známé, neustále překvapují svou násilnou prozíravostí.

V prosinci 2005 byl zvolen diváckým SMS hlasováním za největšího Belgičana (všech dob) ve stejnojmenné anketě státní televize RTBF.

Dílo

Písňová tvorba 
Diskografie:
 Grand Jacques – 1954
 Quand On n’a Que l’Amour – 1957
 Au Printemps – 1958
 La Valse à Mille Temps – 1959
 Marieke – 1961
 Enregistrement Public à l’Olympia 1961 – 1962
 Les Bourgeois – 1962
 Enregistrement Public à l’Olympia 1964 – 1964
 Les Bonbons – 1966
 Ces Gens-Là – 1966
 Jacques Brel ’67 – 1967
 J’arrive – 1968
 L’Homme de la Mancha – 1968
 Ne Me Quitte Pas – 1972
 Brel – 1977

Filmová tvorba 
Režie:
 Franz – 1971, v tomto filmu působil zároveň jako herec
 Le Far West – 1973, v tomto filmu působil zároveň jako herec

Herec:
 La Grande Peur de Monsieur Clément – 1956
 Riziko povolání (Les Risques du Métier) – 1967
 Můj strýc Benjamin (Mon Oncle Benjamin) – 1969
 Bonnotova banda (La Bande à Bonnot) – 1969
 Vrahové pořádku (Les Assassins de l’Ordre) – 1971
 Mont-Dragon – 1971
 Dobrodružství je dobrodružství (L’aventure, c’est l’aventure) – 1972
 Le Bar de la Fourche – 1972
 Dotěrný chlap (L’Emmerdeur) – 1973

Odkazy

Externí odkazy 
 
 
 Brelitude
 Seznam belgických spisovatelů
 Belgická literatura
 Zpívaná, recitovaná a experimentální poezie
 Francouzská literatura
 
 Dans le Port d'Amsterdam na YouTube

Belgičtí básníci
Belgičtí režiséři
Belgičtí herci
Belgičtí zpěváci
Belgičtí šansoniéři
Francouzští písničkáři
Držitelé ceny Premio Tenco
Belgičtí ateisté
Zemřelí na karcinom plic
Narození v roce 1929
Úmrtí v roce 1978
Muži
Narození 8. dubna
Úmrtí 9. října