Xelva

Xelva (en castellà i oficialment Chelva) és un municipi del País Valencià, capital de la comarca dels Serrans.

Geografia

Orografia 
Tot i que el nucli urbà de Xelva es troba a 450 m sobre el nivell del mar, el terme municipal presenta formacions muntanyoses abruptes, pertanyents al Sistema Ibèric, concretament els massissos de Javalambre i a la Serra d'Utiel. Les altures més destacades del terme són el cim de la Talaia (1.157 m), en el camí cap a Villar de Tejas des de Xelva i pròxim a la població de Benaixeve; el Turó de la Nevera (1.205 m) al nord, pròxim als termes de La Iessa, Andilla i Abejuela (ja a Terol); i l'Alt del Remei (1.053 m).

El terme es troba solcat pels rius Riu Toixa, que passa al sud del nucli urbà, i el Túria, situat més al sud. El primer forma una fèrtil horta, i el segon presenta un encaixonament que en fa difícil el cultiu.

El terme presenta una important massa forestal, de Pinus halepensis, que ocupa un poc més de 14.000 ha de propietat pública la seua majoria, patrimonial de l'Ajuntament, i declarada d'Utilitat Pública (boscos d'UP nº 50 i 51 del catàleg de la província de València).

Municipis limítrofs 
Ocupant una superfície d'uns 190 quilòmetres quadrats, el terme municipal limita al nord amb els termes de La Iessa, Andilla, Alpont i Titaigües, a l'est amb Calles, Domenyo i Loriguilla, al sud amb Loriguilla i Utiel i a l'oest amb Benaixeve i Toixa.

Clima 
El clima predominant és mediterrani amb estius càlids i hiverns frescos, de caràcter semiàrid.

Història 

En el terme de Xelva es pot reconstruir la Prehistòria a partir de les restes arqueològiques de jaciments neolítics, de l'edat del bronze, passant per importants assentaments ibèrics i romans, dels quals resta, a part d'algunes viles rústiques, l'Aqüeducte Romà de Peña Cortada.

Va arribar a ser de gran importància durant la dominació musulmana. El 1194 va ser conquerida per Pere II d'Aragó i es va mantenir en poder de la Corona d'Aragó fins al 1214, quan fou recuperada pels musulmans en l'ofensiva que els va portar a recuperar Castellfabib i Al-Dāmūs. Va ser presa finalment per les tropes cristianes el 1238, sofrint la rebel·lió del cabdill àrab Al-Azraq. Repoblada de cristians, en 1390 Joan I d'Aragó la va instituir cap del vescomtat del mateix nom, donant-li-la a Pere Lladró de Vilanova, als descendents del qual va atorgar Felip II el títol de Comtes de Sinarques el 1597, i de mans dels quals va passar a ser dels ducs de Vilafermosa.

A Xelva van conviure les tres grans cultures de la nostra civilització: musulmans, jueus i cristians, hi van cohabitar pacíficament, en un ambient de tolerància fins al .

Durant les Guerres de les Germanies la va ocupar una columna d'agermanats. En les Guerres Carlines va estar diverses vegades en poder de les tropes del pretenent, va ser fortificada i convertida en hospital per Cabrera el 1839.

A partir de la divisió provincial realitzada per Javier de Burgos en 1833, es va dur a més la creació dels partits judicials. Segons el Decret Reial del 21 d'abril 1834, Xelva passa a ser capital del Partit Judicial d'Alpont, format pels municipis de, segons text original, «Ademuz, Alpuente, Aras de Alpuente, Benagever, Casasaltas, Casasbajas, Castielfavit, Chelva (la capital), Layesa, Negron, Olmo, Puebla de San Miguel, Rato ó Cuesta del Rato, Royo Cerezo, Santos, Sesga, Sinarcas, Titaguas, Torrealta, Torrebaja, Tuejar, Val, Vallanca» i amb un resum de 23 municipis, 5300 veïns i 20571 ànimes.

Durant la Guerra Civil Xelva tingué un paper destacat com a dipòsit d'intendència de l'Exèrcit de la República i espai d'atenció a ferits. A partir de l'estiu de 1938 la localitat rep el sobrenom de Posició Orient, i assumeix un paper molt actiu com a rereguarda de l'Ofensiva de Llevant. A partir de setembre Xelva fou lloc de reintegració dels soldats de la 129 Brigada Internacional, que posteriorment participarien en la batalla de Javalambre. Als últims dies de la contesa s'albergarien a Xelva el soldats de la 47a Divisió de l'Exèrcit de la República, i posteriorment, a partir de març de 1939 seria ocupada per la 57a Divisió franquista.

Política i govern

Composició de la Corporació Municipal 
El Ple de l'Ajuntament està format per 9 regidors. En les eleccions municipals de 26 de maig de 2019 foren elegits 6 regidors d'Esquerra Unida-Progreso y Unión por el Pueblo (EUPV-PUP), 2 del Partit Socialista del País Valencià (PSPV-PSOE) i 1 del Partit Popular (PP).

Alcaldes 
Des de 2017 l'alcalde de Xelva és David Cañigueral Belmonte d'Esquerra Unida-Progreso y Unión por el Pueblo (EUPV-PUP).

Demografia

Pedanies, barris i altres nuclis 
Té una població al voltant de 1.900 habitants, la gran majoria localitzats al nucli urbà de Xelva i la resta en les següents pedanies i nuclis habitats: Villar de Tejas, Ahillas, Alcotas, Mas de Caballero, Mas de Sancho i El Cerrito.

Altres llogarets ja abandonats són: Bercuta, Benacacira, Arquela, etc. També hi ha masos dispersos arreu del terme, com ara: El Mozul, La Mozaira, Zae, Casas del Alto, Mas de Pineda, Mas de Tiero, La Talaia, Mas d'Alonso, entre d'altres.

La població indicada és molt estacional i les variacions al llarg de l'any són importants, especialment en època de vacances. A l'hivern difícilment passa de 1200 habitants, mentre que a l'estiu, sobretot a l'agost, supera fàcilment els 5.000.

Economia 
La superfície agrícola ocupa unes 6.000 ha., de les quals aproximadament 300 ha. són d'horta i regadiu, pròximes a l'horta del riu Xelva. La resta són cultius de secà, principalment d'olivera, ametller, vinya, entre altres.

És l'agricultura, juntament amb el sector serveis, la font d'activitat econòmica més destacable.

Patrimoni cultural 

 Conjunt històric de la vila de Xelva i els seus horts. Declarat com a Bé d'Interés Cultural el 2 de novembre de 2012, conserva en el seu nucli urbà l'empremta deixada pels pobles que la van habitar. El barri de Benacacira manté hui dia l'aire ocult i misteriós que la cultura àrab va conferir als seus espais. El barri jueu de l'Azoque també conserva el seu traçat original, amb carrers estrets i porxades, tancat al món exterior. La moreria del Raval es va originar a partir dels segles  i . Pels seus carrers també es pot admirar riques mostres de taulellets dels segles  i .

Monuments religiosos 

 Ermita de la Santa Creu. L'ermita, en procés de reconstrucció, es va construir sobre l'antiga mesquita del , que juntament amb la de Simat de la Valldigna, són les dues úniques d'eixa època datades al País Valencià.

 Ermita de Loreto.

 Església dels Àngels. És un dels edificis més emblemàtics de Xelva. La seua presència majestuosa destaca enmig del nucli urbà. Es va iniciar la construcció el 1626, va acabar el 1692, i es va afegir ja en el  el Campanar i la Capella de la Comunió. Es considera una obra mestra del Barroc Valencià. Hi conserva un ric patrimoni artístic, destacant-hi autors del  com Pedro Orrente i Jeroni Jacint Espinosa. En la base de la torre del campanar es va instal·lar el 1887 el que actualment és el rellotge-torre més original del País Valencià, ja que és un dels pocs que queden a Espanya que, a més de donar les hores, indica també el dia del mes i la setmana.

 Santuari de la Mare de Déu del Remei.

 Convent de Sant Francesc. L'edifici data del , època en què l'orde franciscà es va establir al País Valencià. Un dels aspectes més interessants és la pervivència de les primitives coves on es van assentar els primers frares.

Monuments civils 

 Aqüeducte Romà de Peña Cortada. Un dels elements patrimonials més importants de la comarca dels Serrans és l'Aqüeducte Romà, colossal obra d'enginyeria hidràulica construïda pels romans al segle I d. de C. L'aqüeducte, ateses les restes trobades, transcorre pels termes de Toixa, Xelva, Calles i Domenyo. La part més monumental de la conducció se situa en terme de Calles, i té l'accés per Xelva. Són diverses les hipòtesis sobre la seua funcionalitat, però sembla fonamentat que servia per a conduir l'aigua fins als cultius de lEdeta romana, hui la ciutat de Llíria.

 La Torrecilla. Torre d'origen islàmic construïda sobre un assentament ibèric, denominat "Xércol" pels romans. Va ser reutilitzada i fortificada posteriorment, i fou escenari de les nombroses batalles carlines que es van lliurar a la zona.

 Consell de la Vila o Ajuntament antic. El Consell de la Vila, precedent dels actuals ajuntaments, va fer construir per a la seua seu, en la segona meitat del , un caseriu a la plaça del Raval, que llavors era el centre neuràlgic de la vila, ja que era la porta d'entrada des de València, el lloc on se situava el mercat i el punt de trobada entre el barri morisc del Raval i els barris cristians.

 Palau Vescomtal. Encara que ocult per les múltiples transformacions sofertes en les últimes dècades, es conserva l'edifici del que va ser el Palau del Vescomte de Xelva, construït també a partir de les instal·lacions del castell musulmà. En la seua estructura es poden observar elements arquitectònics propis de l'època de construcció, , així com restes de la torre musulmana i la muralla que envoltava el nucli poblat.

 Plaça de Bous (1909).

Festes i celebracions 
 Sant Antoni Abat. Al gener se celebra San Antón, i el Festival de Narrativa Oral "Cuentantón". Una de les festes més tradicionals i populars de la localitat. El poble s'ompli de fogueres, unes 150, i se celebra l'"Empujón", una ronda atípica per la part del poble, ja que la gent fa "taps" en els carrerons més estrets i es tracta que altres derroquen l'obstacle a força d'espentar.
 Pasqua. En Setmana Santa se celebren les corresponents festes religioses i la recollida de "Al·leluies" durant el diumenge de resurrecció, quan es llancen des de la part alta de l'Església milers de paperets de colors, al·leluies beneïts que proporcionaran bonança durant un any i protegiran de les tempestes, segons la tradició popular.
 Festa dels Mayos. El 30 d'abril se celebren els "Mayos" (maigs) una rondalla en la qual es canten cobles a les mosses i a la verge.
 Festes d'estiu. Durant l'estiu se celebra la Setmana de la Joventut, Sant Cristòfol, Sant Joan en el llogaret d'Ahillas, i les Festes Patronals, durant l'última setmana d'agost.

Notes

Referències

Enllaços externs 

 Web de l'ajuntament de Xelva 
 Institut Valencià d'Estadística 
 Portal de la Direcció General d'Administració Local de la Generalitat