alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Chucpe

Chucpe (hebrejsky, jidiš: חוצפה) je specifický druh drzosti či opovážlivosti, ať v negativním, nebo případně i pozitivním smyslu. Je to výraz ještě silnější než nehoráznost. Slovo pochází z jazyka jidiš (jazyk Židů východní Evropy), kam se dostalo z hebrejštiny. Používáním ve společenském a politickém kontextu nabylo prostřednictvím filmu, literatury a televize širšího významu. Pojem byl do češtiny přejat přes němčinu (die Chuzpe), kolísá mezi středním a ženským rodem.

Ačkoli pojem chucpe původně označoval zápornou vlastnost, získal zejména v angličtině (kde je standardní pravopis chutzpah) i pozitivní konotace. Zatímco původní chucpe se používá rozhořčeně k popisu někoho, kdo překročil hranice přijímaného zdvořilého chování ze sobeckých důvodů, v angličtině výrazu chutzpah může být použito v obdivu k nekonformní, ale nebojácné sebejistotě.

Leo Rosten v knize Jidiš pro radost chucpe charakterizuje jako: „Zlost, otrlost, cynismus, nepochopitelná kuráž, dovolenost spojená s arogancí, prostě něco, co žádné slovo v žádném jazyce nemůže plně vyjádřit.“ (překlad Oty Ornesta, Jidiš pro radost, Academia, Praha 1998)

Chucpe se často ilustruje takto: „Mladík je souzen pro vraždu svých rodičů a žádá soud o shovívavost, protože je sirotek.“

Slovo se často používá k popisu chování bezskrupulózních politiků.

Zmínky v populární kultuře

Užití v češtině 
V českém tisku bylo slovo chucpe používáno, často bez dalšího vysvětlení, již počátkem 20. století. V krásné literatuře jej lze nalézt u Karla Poláčka.

Příklady užití v angličtině 
 Kontroverzní právník Alan Dershowitz nazval svůj esejistický bestseller Chutzpah. Kniha Normana Finkelsteina, popírající Dershowitzovy teze o Izraeli, se jmenuje Beyond Chutzpah (dvojsmysl: „Více než chucpe“).
 Leo Stoller, Američan proslulý registrováním ochranných známek na běžná slova, tvrdil, že má práva i ke slovu chutzpah.
 Americký soudce Alex Kozinski a profesor práv Eugene Volokh popsali používání slova chucpe (mezi dalšími výrazy z jidiš) v rozsudcích amerických soudů ve článku pojmenovaném Lawsuit Shmawsuit (podle dalšího vyjadřovacího prostředku rozšířeného z jidiš do americké angličtiny), 103 Yale Law Journal 463 (1993) .

Synonyma 
Žádné synonymum nezachytí zvláštní rozpolcený smíšený význam tohoto slova v jidiš. Přibližná synonyma jsou:

Odkazy

Reference

Literatura

Související články 
 Hybris

Externí odkazy 
 
 Chucpe ve slovníku cizích slov
 Diskuze o aktuálních chucpe

Chování
Hebrejská slova a fráze
Jidiš slova a fráze
Aramejská slova a fráze
Jaroslav Koutecký

Jaroslav Koutecký (14. října 1922 Kroměříž – 10. srpna 2005 Berlín) byl český fyzikální chemik a předseda Grantové agentury AV ČR.

Biografie 
Jaroslav Koutecký se narodil 14. října 1922 v Kroměříži. Maturoval v době, kdy české vysoké školy byly uzavřeny. Proto nastoupil do Výzkumném ústavu Baťových závodů ve Zlíně. Studium teoretické fyziky na Přírodovědecké fakultě Univerzity Karlovy ukončil v roce 1948. V roce 1948 se pokusil neúspěšně emigrovat. Za pokus o ilegální přechod hranice byl uvězněn (1948/1949).

Roku 1962 byl zvolen dopisujícím členem ČSAV. Roku 1967 byl jmenován profesorem na Přírodovědecké fakultě UK.

V roce 1967 však také utrpěl řadu zranění při jím zaviněné těžké automobilové nehodě, při které též zahynula jeho druhá manželka a její otec, takže mu hrozilo stíhaní za usmrcení z nedbalosti. To také byl jeden z důvodů proč v roce 1969 odešel do zahraničí. 20 let strávil v emigraci (1969–1989), zejména v USA a Německu. Od roku 1973 pracoval na Freie Universität Berlin, kde se svou třetí manželkou založil výzkumnou skupinu zaměřenou na kvantovou chemii a chemii povrchů. Byl světovým odborník v oblasti elektrochemie, kvantové chemie, kvantové teorie povrchových jevů, fotochemii a chemii a fyzice klastrů. Jeho synem s první manželkou byl filmový dokumentarista Pavel Koutecký.

Od roku 1995 byl členem Učené Společnosti ČR.

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
 
 Akademický buletin
 Vesmír, informace o autorovi
 Zpráva o úmrtí z české verze BBC

Čeští chemici
Političtí vězni komunistického režimu v Československu
Čeští emigranti a exulanti
Nositelé medaile Za zásluhy (Česko)
Lidé Učené společnosti České republiky
Narození 14. října
Narození v roce 1922
Narození v Kroměříži
Úmrtí 10. srpna
Úmrtí v roce 2005
Úmrtí v Berlíně
Muži
Vuze

Vuze (dříve Azureus) je aplikace umožňující stahování a sdílení souborů v P2P síti BitTorrent. Zahrnuje podporu anonymních komunikačních protokolů I2P a Tor. Azureus je naprogramován v Javě a díky tomu je nezávislý na konkrétním operačním systému (multiplatformní software). Lze jej tedy provozovat v operačních systémech GNU/Linux, Mac OS X, Microsoft Windows či Solaris. Azureus je tzv. Open source software licencovaná pod „svobodnou licencí“ GPL a jeho zdrojové kódy jsou k dispozici volně ke stažení.

Azureus umožňuje pomocí protokolů BitTorrent souběžně segmentově stahovat a/nebo sdílet libovolný počet souborů. Klient disponuje širokými možnostmi nastavení a přizpůsobení aplikace nejen pomocí konfiguračních nástrojů Azurea ale i pomocí dostupných funkčních pluginů. Rovněž zprostředkovává detailní informace o probíhajících přenosech. Mimo jiné
 Seznam stahovaných souborů
 Procentuální vyjádření průběhu jednotlivých stahování, včetně detailních informací o průběhu stahování jednotlivých segmentů, jejich dostupnosti (počet uživatelů kteří jednotlivé segmenty sdílí)
 Seznam uživatelů od kterých stahujete a pokud jsou k dispozici i podrobné informace o nich (rychlost jejich stahování a odesílání, lokalita, IP adresa, použité porty, použitý P2P klient, a další)
 Podrobné statistické informace o rychlosti stahování i odesílání, odhadovaný zbývající čas k dokončení stahování, informace o trackerech. Tyto informace jsou dostupné i v přehledných grafech.

Azureus umožňuje nastavit maximální rychlosti stahování i odesílání a řadu dalších parametrů. Azureus také poskytuje nástroje pro prohlížení souborů s ještě nedotažených torrentů. Obsahuje vlastní konfigurovatelný tracker, který koordinuje přenosy v rámci torrentu a pomocí kterého můžete nabídnout své soubory ke stažení ostatním aniž byste je museli předtím kamkoliv odesílat. Pomocí rozšiřujících funkčních doplňků (jako je např. Country Locator) lze možnosti Azurea ještě rozšířit.

Azureus od verze 2.3.0.0 zahrnuje podporu pro decentralizovaná rozšíření protokolu BitTorrent v podobě distribuované databáze, díky které je Azureus méně závislý na trackerech, bez kterých se v tak případě nutnosti Azureus při stahování dokáže obejít a potřebné provozní informace si obstarat od ostatních klientů. Mnozí tvrdí, že programátoři tím znovu „vynalézají kolo“, protože touto funkcí se BitTorrent klienti konečně vrací k původní myšlence topologie P2P, která by měla být nezávislá na serverech či jakýchkoliv centrálních uzlech jakými trackery jsou. Jiní v tom spatřují přirozenou evoluci BitTorrent protokolu.

Grafické uživatelské rozhraní Azurea je díky automatické detekci a integrovaným lokalizacím ihned po spuštění dostupné v místním jazyce.

Externí odkazy 
 
 
 Funkční doplňky (plug-iny) pro Azureus 
 Seriál o ovládání a nastavení Azurea (česky) 
 Uživatelská příručka (anglicky)

BitTorrent
Projekty SourceForge
Zmatky chovance Törlesse

Zmatky chovance Törlesse (v německém originále Die Verwirrungen des Zöglings Törless) je románová prvotina rakouského spisovatele Roberta Musila vydaná v roce 1906. Záhy dosáhla značného úspěchu a etablovala Musila jako literáta; vyvolala i veřejný skandál zobrazením šikany a homosexuálních praktik na chlapeckém internátě.

Expresionistický příběh, napsaný dle autorových slov „z dlouhé chvíle“, líčí prožitky mladého kadeta rakousko-uherské internátní školy (Musil vychází ze své vlastní zkušenosti s Vojenskou vyšší reálkou, něm. Militär-Oberrealschule v Hranicích, kterou navštěvoval v létech 1894–1897): jeho zrání a morální a ideové tápání mezi konvenční společností a vlastními představami o světě stejně jako první sexuální zkušenosti.
V tomto díle Musil poprvé nastínil obraz zkázy měšťanského světa a zhroucení světového řádu, který později rozpracoval v trojdílném románu Muž bez vlastností.

Český překlad Jitky Bodlákové s doslovem Růženy Grebeníčkové byl vydán v roce 1967 (Mladá fronta) a reeditován r. 1993 (Mladá fronta, ). V roce 2011 román vyšel v překladu Radovana Charváta v nakladatelství Argo.

Obsah díla 

Tři kadeti Reiting, Beineberg a Törless přistihnou spolužáka Basiniho při krádeži. Pod pohrůžkou udání ho začínají trestat. Zatímco Beineberg a Reiting Basiniho nízce využívají, znásilňují, později mučí a šikanují a nakonec, zcela zbaveného důstojnosti, předhodí celé třídě, Törless využívá jeho strašné zkušenosti k hlubším meditacím o povaze provinění a možnostech nápravy. Sám je po většinu příběhu pasivní (podobně jako Ulrich v románu Muž bez vlastností), pouze ve chvíli, kdy trýznění Basiniho jak se zdá přestupuje všechny meze, dodá mu odvahy, aby se ke krádeži veřejně přiznal. Törless žádá rodiče, aby ho z internátu odebrali, a román končí, když odtud Törless i Basini odcházejí.

Dalšími liniemi románu jsou Törlessovy prožitky u poloviční prostitutky Boženy a jeho analýza morálních hodnot a postojů vlastních rodičů.

Rakouské romány
Knihy z roku 1906
Berta Zuckerkandlová

Berta Zuckerkandl-Szeps (13. dubna 1864 Vídeň – 16. října 1945 Paříž) byla rakouská spisovatelka, žurnalistka a kritička.

Život 
Berta Szepsová vyrostla ve Vídni v rodině rakouského novináře Mortize Szepse a jeho ženy Amelie. Provdala se za rakouského anatoma a antropologa Emila Zuckerkandla. Díky své sestře byla sešvagřena s francouzským prezidentem Georgesem Clemenceauem.

Berta Zuckerkandlová byla významnou činitelkou vídeňského kulturního života. Od konce 19. století až do roku 1938 vedla přední literární a umělecký salón, nejprve v Nusswaldgasse v Döblingu, později ve Oppolzergasse. V jejím salónu se stýkali přední duchové rakouské kultury, např. Gustav Klimt, Arthur Schnitzler, Otto Wagner, Max Reinhardt nebo Gustav Mahler, který se právě u ní setkal v roce 1901 se svou budoucí ženou Almou Mahlerovou. Díky této společnosti se živě zajímala o vídeňskou uměleckou modernu.

Napsala několik publikací, byla angažovanou novinářkou (přispívala do Wiener Allgemeinen Zeitung) a také překládala divadelní hry z francouzštiny, neboť byla velkou obdivovatelkou francouzské kultury.

V roce 1938 emigrovala do Paříže, později do Alžíru. Zemřela v Paříži v roce 1945.

Dílo 
 Die Pflege der Kunst in Österreich 1848-1898. Dekorative Kunst und Kunstgewerbe, 1900.
 Zeitkunst Wien 1901-1907, 1908.
 Ich erlebte 50 Jahre Weltgeschichte, 1939.
 Clemenceau tel que je l'ai connu, 1944.

Reference

Externí odkazy 
 

Rakouské spisovatelky
Pohřbení na Père Lachaise
Narození v roce 1864
Úmrtí v roce 1945
Ženy
Narození 13. dubna
Narození ve Vídni
Úmrtí 16. října
Úmrtí v Paříži
Rytíři Řádu čestné legie
Iron Bridge

Ironbridge je první litinový most na světě a symbol průmyslové revoluce. Nachází se v hrabství Shropshire v Anglii asi 8 km od Telfordu ve stejnojmenném městečku Ironbridge a vede přes řeku Severn. Řeka prochází údolím Coalbrookdale, kde byla objevena rozsáhlá ložiska uhlí. Na počátku 18. století zde Abraham Darby I. založil železárny a realizoval řadu vynálezů zlepšujících kvalitu a rychlost výroby litiny.

Jeho potomek Abraham Darby III. získal v roce 1776 svolení od krále Jiřího III. postavit ke svým železárnám most. Most navrhl architekt Thomas Farnolls Pritchard a k jeho stavbě využil samozřejmě litiny z Coalbrookdaleských železáren.

V roce 1934 byl uzavřen pro vozidla a v roce 1950 i pro chodce. V letech 1999–2000 prošel důkladnou rekonstrukcí a dnes opět slouží k původnímu účelu a obdivu turistů. Od roku 1986 se Ironbridge Gorge, tedy most s přilehlým údolím řeky Severn, nachází na Seznamu světového dědictví UNESCO.

Technická data 
Most byl postavený v letech 1777–1779, jeho vlastní montáž trvala tři měsíce. Jeho délka je 60 m a hlavní oblouk má rozpětí 30,5 m. Hmotnost hlavních oblouků se pohybuje kolem pěti tun a celková hmotnost použité litiny dosahuje 378,5 t.

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
 
 Ironbridge Gorge (UNESCO) (anglicky)

Světové dědictví (Anglie)
Mosty v Anglii
Litinové mosty
Obloukové mosty
Shropshire
Průmyslová revoluce v Anglii
Entita

Entita (z latinského entitas, ens – bytost, jsoucí) může být:

 entita (informatika) – jakákoliv přesně definovaná množina dat
 HTML entita 
 entita (matematika)
 entita (politika) – část státu
 entita - bytost z Backrooms

Související články 
 objekt

Externí odkazy
Diabetes

Obecný lékařský pojem diabetes označuje různá onemocnění savců, má však různé významy, odvozené od původně společného slovního základu:
 diabetes mellitus –  úplavice cukrová, krátce cukrovka, porucha metabolismu glukózy
 diabetes insipidus – žíznivka, skupina onemocnění způsobující narušení hospodaření těla s vodou
 úplavice – akutní a vysoce infekční průjmové onemocnění, původu buď bacilární (baktérie) nebo amébní (měňavka – prvok)
 polyurie – stav (symptom), při němž výdej moči (diuréza) je vyšší než 2–3 litry za 24 hodin

Související články 
 cukrovka
 dehydratace

Externí odkazy
HD 209458 b

HD 209458 b (neformální jméno Osiris) je planeta mimo sluneční soustavu vzdálená 150 světelných let od Země.

Je to první extrasolární planeta, na které byly (Hubbleovým vesmírným dalekohledem) objeveny prvky uhlík a kyslík. NASA to oznámila 6. února 2005.

 Název: HD 209458b
 Vzdálenost od Země: 150 světelných let
 Vzdálenost od své hvězdy: 6 900 000 km
 Oběh: necelé 4 dny
 Třída: horký Jupiter

Související články 
 Osiris (planetka)

Externí odkazy 
 

Exoplanety v souhvězdí Pegase
Horké Jupitery
Kontinentální drift

Kontinentální drift (pohyb světadílů) je teorie navržená v roce 1912 německým meteorologem a geofyzikem Alfredem Wegenerem vysvětlující vznik kontinentů rozpadem původního superkontinentu Pangea.

Původní myšlenku, že kontinenty do sebe „zapadají“, kterou vyslovil už vlámský kartograf Abraham Ortelius (1527-1598), podpořil Wegener srovnáním geologických a paleontologických nálezů především z pobřeží Afriky a Jižní Ameriky. Zásadní chybou Wegnerova pojetí bylo, že považoval za hnací sílu pohybu kontinentů Coriolisovu sílu (ta je mnohařádově nedostatečná pro takový proces).
Dnes je teorie kontinentálního driftu součástí teorie deskové tektoniky, která vysvětluje nejen pohyb kontinentů, ale i dynamiku zemského pláště. Teorie deskové tektoniky tvrdí, že zemská kůra je složena z tuhých desek. Tyto desky se pak pohybují po vrchní vrstvě pláště a vzájemně do sebe zapadají tak, že mezi nimi neexistují žádné propadliny, které by umožňovaly kontakt s pláštěm. Pohyby tektonických desek způsobují zemětřesení.

Důkazy pro teorii kontinentálního driftu 

 tvarová podobnost některých kontinentů
 kontinuita některých geologických útvarů napříč přes oceán
 příbuzné fosílie na celé Gondwaně (Lystrosaurus, Mesosaurus, kapradina Glossopteris)
Novodobé důkazy
 přímé měření pohybů tektonických desek (zhruba v řádu centimetrů za rok)
 srovnání paleomagnetismu v různých místech Země

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
 
 Animace (od konce křídy) 
 Animace - posledních 750 mil. let 
 Mapy 

Desková tektonika
Druhá pražská defenestrace

Jako druhá pražská defenestrace bývají označovány dvě různé události:
 Pražská defenestrace (1483) – převrat utrakvistů na Starém a Novém Městě za Vladislava Jagellonského
 Pražská defenestrace (1618) – odpor proti habsburským místodržícím, počátek třicetileté války (označujeme ji jako druhou defenestraci, pakliže není započítána defenestrace z r. 1483, která měla relativně menší politický význam než defenestrace první a třetí)
Říšská župa Horní Podunají

Říšská župa Horní Podunají, též Hornodunajská župa (německy Reichsgau Oberdonau, též Horní Dunaj(sko)) je název historického správního útvaru vytvořeného nacisty na obsazeném území Rakouska (Východní marka, něm. Ostmark) a části Sudet dne 1. května 1939 na základě zákona „o uspořádání správy ve Východní Marce“. Přímým předchůdcem této župy bylo Zemské hejtmanství Horní Podunají (něm. Landeshauptmannschaft Oberdonau), které bylo od 15. dubna 1939 na základě zákona zákona „o členění sudetoněmeckých území“ územně shodné s touto župou. Metropolí župy byl Linec (německy Linz).

Vymezení župy 
Župa zahrnovala celé území předchozího zemského hejtmanství Horní Podunají: území rakouské spolkové země Horní Rakousy, původně dolnorakouské katastrální území Hinterberg (do 14. října 1938 součást dolnorakouská obce Behamberg, poté od 15. října 1938 přičleněno k hornorakouskému městu Steyr), štýrský soudní okres Bad Aussee a části jižních Čech (Českokrumlovsko a Kaplicko).

Zánik župy 
Župa přestala existovat 8. května 1945. Severní oblasti byly navráceny obnovenému Československu. Rakouská část bývalé župy pak byla linií řeky Dunaj rozdělena mezi Sovětskou (severně od Dunaje) a Americkou okupační zónu Rakouska (jižně od Dunaje). V rakouské části bývalé župy byla obnovena spolková země Horní Rakousy, k níž však až do 30. června 1948 náležel štýrský soudní okres Bad Aussee. Katastrální území Hinterberg zůstává dodnes součástí hornorakouského města Steyr (definitivně potvrzeno roku 1958 změnou rakouské spolkové ústavy).

Reference

Související články 
 Horní Rakousko
 Štýrsko
 Čechy
 Jihočeský kraj

Externí odkazy 
 Rakousko 1938–1945 (anglicky) 

Nacistické správní útvary v okupovaném Rakousku a na jihu Sudet
Osiris (rozcestník)

Pojem Osiris má více významů:

 mytologie
 Usir – staroegyptský bůh podsvětí, řecky Osiris

 astronomie
 HD 209458 b (Osiris) – neformální označení extrasolární planety
 Osiris (planetka) – planetka 1923 v hlavním pásu planetek
 Osiris (kráter) – měsíční kráter
 OSIRIS-REx – plánovaná sonda od NASA, která se pokusí vrátit na Zemi se vzorkem blízkozemního asteroidu

 biologie
 Osiris (rod) – rod parazitických včel (zástupci tohoto rodu kladou vajíčka do hnízd jiných druhů včel)
Oxid xenonový

Oxid xenonový (XeO3) je jeden z oxidů xenonu, získává se úplnou hydrolýzou fluoridu xenonového. Z bezpečnostních důvodů se doporučuje dopravovat fluorid do vody v proudu dusíku.

XeF6 + 3 H2O → XeO3 + 6 HF

Ze získané směsi se vysráží HF pomocí oxidu hořečnatého a XeO3 se získá odpařením. V pevném stavu je tento oxid velmi nestabilní. Vodný roztok, kyselina xenonová je v nepřítomnosti oxidovatelných látek poměrně stabilní. Jedná se o velmi silné oxidační činidlo.

Struktura molekul této látky byla určena pomocí rentgenové strukturní analýzy, jedná se o trigonální pyramidy XeO3 s atomem xenonu ve vrcholu.

Reference

Externí odkazy 
 

Xenonový
Xenonové sloučeniny
Malíř

Malíř je umělec, který vytváří obrazy, dvourozměrná umělecká díla, nanášením barviva na povrchy jako je papír, plátno, dřevo, sklo, či glazuru keramických a porcelánových nádob. Používá efekt kompozice a dalších estetických hledisek k vyjádření výrazu, myšlenky vytvořeného uměleckého díla.

Umělecké malby jsou užívány jako způsob prezentace, dokumentující a vyjadřující různorodé pohnutky, témata ve škále tak široké, jak široká je myšlenková pestrost a praktická zručnost umělce. Malby mohou být naturalistické, popisné, mohou vyprávět určitý příběh, mohou užívat symbolů, vyjadřovat emoce nebo mohou být i přesnými portréty konkrétních osob. V historii malířských děl dominují duchovní témata a myšlenky zobrazené na dekoracích hliněných nádob po biblické scény na stěnách interiérů chrámů, v nichž se k vyobrazení božstev užívají lidské postavy.

Za patrona malířů je považován sv. Lukáš.

Odkazy 


Reference

Související články 
 Malířství
 Seznam malířů
 :Kategorie:Malíři

Externí odkazy 
 
 

Výtvarné umění
Umělec



„Umělci jsou osoby, jež vytvářejí či interpretují umělecká díla s tím, že se touto prací živí či o to usilují. Tvorba uměleckých děl je zásadní součástí jejich života a svou činností přispívají k rozvoji umění a kultury. Umělcem je ten, kdo je za umělce považován, a to bez ohledu na to, zda je pracovně vázán k profesním uměleckým subjektům.“
nebo
„Umělcem se rozumí každá osoba, která vytváří umělecká díla nebo se svou interpretací podílí na vytváření nebo znovuvytváření uměleckých děl, která považuje svou uměleckou tvorbu za hlavní součást svého života, která tímto způsobem přispívá k rozvoji umění a kultury a která je uznávána nebo se snaží, aby byla uznávána za umělce, ať již je nebo není v jakémkoliv pracovním svazku nebo jakémkoliv sdružení.“
– dvojí definice umělce podle UNESCO z roku 1980

Umělec je osoba, která se věnuje (v uměleckém kontextu) malířství, sochařství, herectví, tanci, psaní, tvorbě filmů, poezie, hudby či videoher nebo jakýmkoliv jiným uměleckým profesím.

Patronem umělců (zejména malířů) je sv. Lukáš. Patronkou muzikantů je sv. Cecílie.

Roku 2004 v Kanadě vznikl mezinárodní den umělců, který se slaví 25. října.

Odkazy

Reference

Související články 
 Zasloužilý umělec
 Národní umělec

Externí odkazy
Jaroslav Hřebík

Jaroslav Hřebík (* 16. prosince 1948, Benešov) je bývalý český fotbalový útočník a pozdější trenér. V současnosti působí na pozici ředitele úseku mládeže AC Sparty Praha.

Fotbalová kariéra 
V československé lize hrál za například za Duklu Praha a Škoda Plzeň. Nastoupil ve 22 ligových utkáních a dal 3 góly. V nižších soutěžích hrál i za Viktorii Žižkov, Spartak BS Vlašim, ČSAD Benešov a TJ SEPAP Jílové.

Ligová bilance

Trenérská kariéra 
Svou trenérskou kariéru začal v roce 1983 v Benešově. Poté trénoval mimo jiné v SK Slavia Praha, jeho nejúspěšnějším angažmá je ale trénování Sparty Praha v roce 2001, se kterou zazářil v Lize mistrů, ale po neúspěších v domácí soutěži byl 6 kol před koncem odvolán. Následně byl rok a půl bez práce, než přijal nabídku Dynama Moskva, odkud byl v červenci 2004 odvolán. V prosinci téhož roku se nečekaně vrátil zpět do Sparty a k nelibosti některých fanoušků vystřídal oblíbeného Františka Straku. 3. října 2005 byl Hřebík po vzájemné dohodě s vedením klubu odvolán. Důvodem byly dlouhodobé neuspokojivé výsledky mužstva.

Od roku 2008 byl trenérem české fotbalové reprezentace do 18 a 19 let. V létě 2011 s výběrem do devatenácti let získal stříbrné medaile na mistrovství Evropy po finálové porážce 2:3 po prodloužení se Španělskem.
14. prosince 2011 nastoupil do funkce generálního sportovního manažera AC Sparta Praha, kde vystřídal ve funkci Jozefa Chovance.

Odkazy

Reference

Literatura 
 JEŘÁBEK, Luboš: Český a československý fotbal: lexikon osobností a klubů 1906-2006 – Grada 2007
 Jindřich Horák, Lubomír Král: Encyklopedie našeho fotbalu – Libri 1997
 Radovan Jelínek, Miloslav Jenšík a kol.: Atlas českého fotbalu – Radovan Jelínek 2006

Externí odkazy 
 Jaroslav Hřebík - video z cyklu České televize Na plovárně
 CS Fotbal

Českoslovenští fotbalisté
Čeští fotbalisté
Fotbalisté FK Dukla Praha
Fotbalisté FC Viktoria Plzeň
Fotbalisté FK Viktoria Žižkov
Fotbalisté SK Benešov
Čeští fotbaloví trenéři
Trenéři SK Slavia Praha
Trenéři AC Sparta Praha
Trenéři FC Viktoria Plzeň
Trenéři FK Viktoria Žižkov
Trenéři FC Hradec Králové
Trenéři FK Dynamo Moskva
Vítězové 1. české fotbalové ligy
Sportovci z Benešova
Lidé z Prahy
Narození v Benešově
Narození 16. prosince
Narození v roce 1948
Žijící lidé
Muži
Narození v Československu
Kelt

Slovo Kelt má více významů:

příslušník kmene Keltů
Kelt (pivo) značka slovenského piva
Báseň

Báseň je literární dílo ve verších, většinou krátkého rozsahu a lyrického ladění. Představuje celek esteticky svébytné výpovědi o světě, sjednocený postojem autora ke skutečnosti a zacílený na společenské působení.

Po stránce vizuální je členěna strofami, které mohou obsahovat různý počet i délku veršů. Grafická úprava může mít v některých případech i obrazný smysl (kaligram nebo konkrétní poezie), obvykle je však pouze prostředkem k vyjádření zvukové podoby (tempo řeči, pauzy, rytmus a intonace).

Zvukovými prostředky básně jsou rým, eufonie a metrum.

Báseň se často vyznačuje výrazovou úsporností, neobvyklým lexikem (archaismy, neologismy, …) a básnickými figurami. Typická jsou metaforická pojmenování a využívání symbolů.

Zpěvná forma básně je píseň.

Odkazy 


Reference

Související články 
 Báseň v próze
 Básník
 Poema
 Poezie

Externí odkazy 
 
 
 
 Rýmovač.cz - nástroj na rýmování vlastních básní

Literatura
Sonda

Sonda může být

 Sonda (měření) — část měřicího přístroje nebo aparatury, která se umisťuje do zkoumaného prostoru nebo měřené látky, např.
 měřící sonda
 gastrointestinální sonda
 nazogastrická sonda
 nanosonda
 sonda v lékařské ultrasonografii
 Sonda (chemie) — chemická látka interagující (neinvazivně) s okolním prostředím, která změnou svých fyzikálně-chemických vlastnosti podává informaci o dějích v okolí, např.
 fluorescenční sonda
 hybridizační sonda
 Meteorologická sonda
 Restaurátorská sonda. Dílčí odkryv povrchových vrstev např. výtvarného díla směřující ke zjištění původní podoby (barevnosti, ikonografie apod.). Zpravidla se sondy provádějí pro posouzení historických proměn a památkové hodnoty díla a koncipování jeho opravy restaurátorským zásahem apod.
 Archeologická sonda. Dílčí, prostorově limitovaný invazivní archeologický výzkum k ověření přítomnosti archeologicky cenných nálezů.
 Softwarová sonda. V informačních systémech se jedná o nástroj k monitoringu součástí systému.
 Kosmická sonda
 Planetární sonda
 Sluneční sonda
 Sonda (městečko) — městečko ve východním Estonsku
 Sonda (obec) — samosprávná obec ve východním Estonsku, zahrnující městečko Sonda a několik menších okolních sídel
 Sonda (Star Trek) – kniha z prostředí Star Treku
 Sondy (pořad) – publicistický pořad Československé televize z konce 80. let
 v přeneseném významu: průzkum veřejného mínění nebo (sonda do vědomostí) písemná zkouška

Související články 
 sondáž

Externí odkazy
Předklášteří

Předklášteří je obec v okrese Brno-venkov v Jihomoravském kraji. Rozkládá se 23 km severozápadně od Brna, na rozhraní Boskovické brázdy a Křižanovské vrchoviny. Předklášteří sousedí s Tišnovem, Dolními Loučkami a Štěpánovicemi. V obci, ke které náleží i osada Závist, žije  obyvatel. Nachází se zde národní kulturní památka klášter Porta coeli.

Historie 
První dochovaná zmínka o Předklášteří na Moravě se nalézá v listině z roku 1233, v níž je zmiňován cisterciácký klášter Porta coeli založený o tři roky dříve královnou Konstancií Uherskou (1181–1240), vdovou po Přemyslu Otakarovi I. (1155–1230), která je zde pochována. Na přilehlých pozemcích kláštera vznikla ves pojmenovaná Předklášteří.

V roce 1678 měla obec 25 usedlostí, roku 1793 56 domů a 553 obyvatel, roku 1839 už 100 domů a 912 obyvatel.

V roce 1850 je Předkláštěří uváděno pod názvem Tišnov (Předklášteří) v okrese Tišnov. V roce 1869–1890 bylo obcí v okrese Brno-okolí, v roce 1900–1931 obcí v okrese Tišnov. Po druhé světové válce (1950) bylo osadou obce Tišnov v okrese Tišnov, v roce 1953 pak částí Tišnova. Od roku 1990 je Předklášteří podle zákona o obcích opět samostatnou obcí.

Obyvatelstvo 

Vývoj počtu obyvatel obce Předklášteří

Vývoj počtu obyvatel části obce Předklášteří

Pamětihodnosti 

 kostel Nejsvětější Trojice

Klášter Porta coeli 

Porta coeli je raně gotický klášter, v současnosti jediný moravský ženský cisterciácký klášter. Byl založen pravděpodobně roku 1230 Konstancií Uherskou, vdovou po Přemyslu Otakarovi I. Klášterní kostel Nanebevzetí Panny Marie je trojlodní bazilika s příčnou lodí. Interiér chrámu je vzácnou ukázkou tzv. cisterciácko-burgundského slohu.

Muzeum 

V areálu kláštera sídlí Podhorácké muzeum s expozicí Dějiny a současnost kláštera Porta Coeli. V jeho dalších prostorách jsou expozice minerálů a paleontologických nálezů.

Osobnosti 
 1. února 1862 se zde narodil Metoděj Janíček, český kantor a hudební skladatel († 23. července 1940)

Galerie

Odkazy

Reference

Související články 
 Římskokatolická farnost Předklášteří

Externí odkazy 
 
 
 http://www.predklasteri.cz/ oficiální stránky Předklášteří
 Paměti Předklášteří a tišnovského kláštera „Porta coeli“ digitalizovaná verze knihy z roku 1925 (autor: Rudolf Klátil)

 
Vesnice v okrese Brno-venkov
Obce v okrese Brno-venkov
Sídla v Boskovické brázdě
Sídla v Křižanovské vrchovině
Mikroregion Porta
Mikroregion Tišnovsko
Sídla na Svratce
Ken Kesey

Ken Elton Kesey [kízi] (17. září 1935 La Junta, Colorado – 10. listopadu 2001 Eugene, Oregon) byl americký spisovatel. Bývá řazen do postmoderní literatury, někdy je považován za styčný bod mezi beatníky a hnutím hippies.

Kesey vystudoval divadelní umění na oregonské univerzitě v Eugene. Na Stanfordově univerzitě v Kalifornii absolvoval kurz tvůrčího psaní (1958–1959).

V době studií se stal dobrovolníkem ve výzkumu Veterans Hospital v Menlo Parku, který zkoumal účinky halucinogenů (včetně LSD). Role pokusného králíka v tomto výzkumu ho později inspirovala k napsání jeho prvního románu Vyhoďme ho z kola ven, který vyšel v roce 1962, dosáhl velkého úspěchu, byl zpracován do podoby divadelní hry.

V roce 1975 natočil režisér Miloš Forman podle divadelní adaptace Keseyho knihy Vyhoďme ho z kola ven úspěšný film Přelet nad kukaččím hnízdem, který získal 5 Oscarů. Sám Kesey prý film nikdy neviděl, kvůli sporům o ocenění jeho autorských práv. Také se mu nelíbilo, že ve filmu nebyl jako vypravěč indián Bromden, tak jak je tomu v knize.

Po vydání svého druhého románu Tak mě někdy napadá v roce 1964 si koupil Kesey školní autobus, pojmenoval ho Further a vydal se v doprovodu Neala Cassadyho a skupiny přátel, kteří si říkali The Merry Pranksters (Veselí šprýmaři) na výlet přes USA na newyorskou Světovou výstavu. V New Yorku se tehdy seznámil s Allenem Ginsbergem a Jackem Kerouackem. Tento výlet následně popsal další jeho účastník Tom Wolfe ve své knize The Electric Kool-Aid Acid Test. V roce 1971 byl jeho román Tak mě někdy napadá zfilmován a dostal dvě nominace na Oscara.

Zemřel 10. listopadu 2001 po operaci, při níž mu byl z jater odstraněn rakovinný nádor.

Dílo 
Ve svých dílech se zabývá problémem odcizení, které nastává kvůli anonymitě moderní společnosti. Často se zabývá problémy jedince, který se vinou společnosti dostane do jemu nepřátelského prostředí, autor se staví do role protestujícího proti této situaci. Po napsání prvních dvou knih se na 20 let odmlčel.

Některá jeho díla, především různé kratší eseje a úvahy byly napsány pod vlivem omamných látek.

 Vyhoďme ho z kola ven, Odeon 1979 (One Flew Over the Cuckoo's Nest, 1962)
 Tak mě někdy napadá, Argo 1999,  (Sometimes a Great Notion, 1964)
 Skříňka s démonem, Argo, 1996,  (Demon Box, 1986)
 Námořníkova píseň, Argo, 2003,  (Sailor Song, 1992)
 Kesey's Garage Sale, 1973
 Caverns, 1990
 Poslední kolo : opravdový western, Argo 2005 (Last Go Round (s Ken Babbsem), 1994)
 Zápisky z lochu : Nechte ty k****y běžet, Argo 2006

Mimo těchto děl napsal celou řadu krátkých esejů, úvah, několik divadelních her a scénářů.

Odkazy

Reference

Související články 
 Postmoderna
 Beat generation
 Seznam amerických spisovatelů

Externí odkazy 
 
 
 
 iDNES.cz: Ken Kesey: Rána proudem je horší než LSD 

Američtí romanopisci
Beat generation
Spisovatelé postmoderny
Narození v roce 1935
Úmrtí v roce 2001
Muži
Narození 17. září
Úmrtí 10. listopadu
Narození v Coloradu
Úmrtí v Eugene (Oregon)
Lidé předstírající vlastní smrt
Zemřelí na karcinom jater
Slavia Praha

Sportovní klub Slavia, spolek (dnešní název), běžně označovaný jako Slavia Praha nebo jen Slavia, je pražský sportovní klub. Byl založen 2. listopadu 1892 jako Akademický cyklistický odbor Slavie (zkratka "ACOS"). K cyklistice se později přidávaly další a další sporty.

Dnes spolek sdružuje tyto sporty:

 ASK Slavia Praha – atletický klub
 BK Slavia Praha – mužský basketbalový klub
 BLK Slavia Praha – ženský basketbalový klub
 Klub cyklistů Slavia Praha – cyklistický klub
 SK Slavia Praha – fotbalový klub
 SK Slavia Praha (ženy) – ženský fotbalový klub
 SK Slavia Praha – juniorský tým – mládežnický fotbalový klub
 SK Slavia Praha (futsal) – futsalový klub
 DHC Slavia Praha – ženský házenkářský klub
 Klub kanoistů Slavia Praha – kanoistický klub
 IHC Slavia Praha – klub in-line hokeje
 LC Slavia Praha – lakrosový klub
 HC Slavia Praha – klub ledního hokeje
 HC Slavia Praha (ženy) – zaniklý ženský klub ledního hokeje a hokejbalu
 SK Slavia Praha (lukostřelba) – lukostřelecký klub
 OOB Slavia Praha – klub orientačního běhu
 SK Slavia Praha (plavání) – plavecký klub
 SK Slavia Praha (pozemní hokej) – klub pozemního hokeje
 RC Slavia Praha – ragbyový klub
 SK Slavia Praha (skoky do vody) – klub skoků do vody
 SK Slavia Praha (vodní pólo) – klub vodního póla
 VK Slavia Praha – veslařský klub
 SK Slavia Praha (volejbal ženy) – ženský volejbalový klub
 TK Slavia Praha – tenisový klub
 FBC Slavia Praha - florbalový klub

Slavia VŠ Praha byly dva kluby:
 USK Praha – mužský basketbalový klub, pod tímto názvem působil v letech 1953–1991
 ZVVZ USK Praha – ženský basketbalový klub, pod tímto názvem působil v letech 1953–1991

Reference 

Sportovní kluby v Praze
Lukáš

Lukáš je mužské křestní jméno. Podle českého i slovenského kalendáře má svátek 18. října. Jméno Lucas pochází z latinského názvu jihoitalské oblasti Lukánie a označuje jejího obyvatele.

Zdrobnělina jména je Lukášek, Luky, Lukys, Luka, Luk, Lukeš, Lukínek, Lukíšek, Lukín.

Statistické údaje 
Následující tabulka uvádí četnost jména v České republice a pořadí mezi mužskými jmény ve srovnání dvou roků, pro které jsou dostupné údaje ministerstva vnitra České republiky – lze z ní tedy vysledovat trend v užívání tohoto jména:

Změna procentního zastoupení tohoto jména mezi žijícími muži v České republice (tj. procentní změna se započítáním celkového úbytku mužů v Česku za sledované tři roky 1999-2002) je +5,5%, což svědčí o poměrně značném nárůstu obliby tohoto jména.

Podle údajů ČSÚ se za leden 2006 jednalo o 5. nejčastější mužské jméno novorozenců.

Jméno v jiných jazycích 
 anglicky: Lucas, Luke, Luc
 chorvatsky: Luka
 italsky: Luca
 německy: Lukas
 francouzsky: Lucas, Luc
 polský: Łukasz

Známí nositelé jména

Svatí a blahoslavení 
 Svatý Lukáš – evangelista
 Evangelium podle Lukáše
 Kostel svatého Lukáše – více výskytů

Příjmení 
 viz Lukáš (příjmení), též Lucas, Lukášek

Fiktivní postavy
 nadporučík Lukáš – literární postava z knihy Osudy dobrého vojáka Švejka za světové války Jaroslava Haška
 Luke Skywalker – postava ze světa Hvězdných válek

Křestní jméno

Odkazy

Související články 
 Seznam článků začínajících na „Lukáš“
 Lucas

Reference

Externí odkazy 
 
 

Mužská jména
Mužská jména latinského původu
Oldřich

Oldřich je jméno pocházející ze starohornoněmeckého Uodalrich a znamená zhruba Bohatý pán či Odkaz předků (uodal – dědičný statek, odkaz , rich – bohatý). V českém občanském kalendáři má svátek 20. února. Domácími formami jména jsou Ola, Olda, Olek, Oldřík, Olík, Oldříšek.

Cizí varianty 
 Ulrich – anglicky, francouzsky, německy
 Odalric – katalansky
 Oldrich – slovensky
 Ódor – maďarsky
 Ulryk, Ryczek – polsky
 Ulderico – italsky
 Uldis – lotyšsky
 Ulrik – dánsky, nizozemsky, maďarsky, norsky, švédsky
 Huldericus – latinsky

Statistické údaje 
Následující tabulka uvádí četnost jména v ČR a pořadí mezi mužskými jmény ve srovnání dvou roků, pro které jsou dostupné údaje MV ČR – lze z ní tedy vysledovat trend v užívání tohoto jména:

Změna procentního zastoupení tohoto jména mezi žijícími muži v ČR (tj. procentní změna se započítáním celkového úbytku mužů v ČR za sledované tři roky 1999-2002) je -4,3%, což svědčí o poměrně značném úbytku obliby tohoto jména.

Známí Oldřichové 
 Oldřich Augsburský (Ulrich, Udalricus; 890- 973), augsburský biskup a světec
 Oldřich († 1034), český kníže
 Oldřich Brněnský († 1113), brněnský kníže
 Oldřich (syn Soběslava I.) (1134– po 1176)
 Oldřich III. Korutanský (1220-1269), korutanský a kraňský vévoda, vnuk krále Přemysla Otakara I.
 Oldřich z Lichtenburka (kolem 1260-1313), český šlechtic a pražský purkrabí
 Odorik z Pordenone (Oldřich Čech; (1276/1281 – 1331), minorita, misionář a cestovatel
 Oldřich II. z Hradce († 1312), český šlechtic
 Oldřich III. z Hradce (kolem 1298 – 1348/1349), český šlechtic
 Oldřich I. z Rožmberka († 1390)
 Oldřich II. z Rožmberka (1403-1462), šlechtic, vůdce katolické strany
 Oldřich Prefát z Vlkanova (1523-1565), astronom a cestovatel
 Oldřich Černík - český komunistický politik a premiér ČSSR (1968-1970)
 Oldřich Holub (1924 – 2013), český malíř, krajinář.
 Oldřich Kaiser – český herec
 Oldřich Kašpar – český iberoamerikanista
 Oldřich Vlach – český herec
 Oldřich Vízner – český herec
 Oldřich Navrátil – český herec
 Oldřich Nový – český herec
 Oldřich Lipský – český filmový režisér
 Oldřich Kulhánek – český frafik a ilustrátor, autor českých bankovek
 Ulrich Zwingli

Externí odkazy 
 
 Po kom se jmenujeme?

Související články 
 Seznam článků začínajících na „Oldřich“

Mužská jména germánského původu
Mužská jména
POW

Zkratka POW či PoW má více významů:

PoW 
 zkratka pro válečného zajatce z anglického prisoner of war
 zkratka pro Proof-of-Work

pow 
 označení funkce pro umocňování z anglického power například v C knihovně jako podprogram v Math.h

Externí odkazy
Messier 34

Messier 34 (také M34 nebo NGC 1039 ) je otevřená hvězdokupa v souhvězdí Persea.
Je vzdálena přibližně 1 400 světelných let od Země a poprvé ji pozoroval v roce 1654 Giovanni Batista Hodierna.

Pozorování 

M34 je možné jednoduše najít zhruba v polovině vzdálenosti mezi hvězdami Alamak (γ And) a Algol (β Per), obě jsou známé hvězdy 2. magnitudy. Hvězdokupa je pod průzračnou tmavou oblohou viditelná i pouhým okem. Pomocí triedru 10x50 je možné v ní rozlišit několik hvězd 7. a 8. magnitudy. Dalekohled o průměru 114 mm a větším hvězdokupu zcela rozloží na desítky hvězd seřazených do řetězců. Ve větších dalekohledech je potřeba hvězdokupu pozorovat při nejmenším zvětšení, jinak se nevejde celá do zorného pole.

4° západně od hvězdokupy se nachází galaxie NGC 891.

Hvězdokupu je možné pozorovat z obou zemských polokoulí, i když její severní deklinace značně zvýhodňuje její pozorovatele na severní polokouli, kde během letních a podzimních nocí vychází vysoko na oblohu, zatímco na jižní polokouli v oblastech více vzdálených od rovníku vychází pouze nízko nad severní obzor. Přesto je tedy pozorovatelná ze všech obydlených oblastí Země. Nejvhodnější období pro její pozorování na večerní obloze je od června do listopadu.

Historie pozorování 
Hvězdokupu objevil Giovanni Batista Hodierna před rokem 1654 a Charles Messier ji přidal do svého katalogu v roce 1764 s tímto popisem: "Kupa malých hvězd mezi hlavou Medůzy (Algol) a levou nohou Andromedy, téměř na stejné rovnoběžce s γ And, obyčejným dalekohledem dlouhým 3 stopy je možné rozeznat některé hvězdy. Její poloha je určena podle hvězdy β Per (Algol), hlavy Medůzy."

Vlastnosti 
M34 se nachází ve vzdálenosti přibližně 1 400 světelných let od Země a tvoří ji stovka hvězd. Na jihovýchodním okraji se nachází hvězda s magnitudou 7,3, která není členem hvězdokupy. Nejjasnější členové hvězdokupy jsou osmé magnitudy. Její odhadované stáří je přibližně 180 milionů let.

Zdánlivý průměr hvězdokupy je 35', tomu odpovídá skutečný průměr přibližně 24 světelných let.

Reference

Externí odkazy 
 
 Simbad – Messier 34
 Atlas of the Universe: seznam otevřených hvězdokup

M034
1039
Hvězdokupy v souhvězdí Persea
Messier 034
31
17
Rameno Orionu
Johan Ludvig Runeberg

Johan Ludvig Runeberg (5. února 1804, Jakobstad, Finsko – 6. května 1877, Porvoo) byl finský básník píšící švédsky. Považuje se za finského národního básníka.

Životopis 
Narodil se v Jakobstadu (finsky Pietarsaari) a studoval na akademii v Turku (Åbo), kde se přátelil s Johanem Vilhelmem Snellmanem a Zachariasem Topeliem.

Mnoho jeho básní se zabývalo životem v zemědělském Finsku. Nejznámější z těchto básní je Bonden Paavo o drobném rolníkovi farmařícím v chudém kraji okolo jezera Saarijärvi a jeho odhodlání a výdrži navzdory tvrdému podnebí a rokům špatné úrody. Každý rok přidává dvojnásobek kůry stromů do chleba, aby se vyhnul hladovění.

Runebergovou nejslavnější prací jsou Příběhy praporčíka Ståla (šv. Fänrik Ståls sägner), které napsal mezi lety 1848 a 1860. Vedle tradiční Kalevaly je považována za největší finskou epickou báseň. Obsahuje příběhy z finské války během let 1808 a 1809. V této válce Švédsko ztratilo Finsko, které se stalo velkovévodstvím Ruského impéria. Tato epizodicky zpracovaná báseň zdůrazňuje obecnou lidskost na obou stranách konfliktu a velebí hrdinství Finů. První báseň Naše zem (šv. Vårt land, fin. Maamme) se stala finskou hymnou.

Každý rok se 5. února ve Finsku slaví „Runebergův den“. K tomuto dni patří tzv. Runebergovy dortíčky. Jejich tradice pochází od Runebergovy manželky, spisovatelky Fredriky. Byla to tak šetrná žena, že do svých dortíků přidávala chlebovou strouhanku, která je nezbytnou součástí receptu.

Překlady do češtiny 
 Král Fjalar (Kung Fjalar). Nový obzor 4, 1914, 2, s. 66–68; 3, s. 123–126; 4, s. 163–168; 5–6, s. 226–230; 7 8, s. 289–292. Přel. Boh. Kyselý.
 V chladné pustě saarijarvské plán…(Bonden Paavo). Venkov 15, 1920, 16, příl., s. 9. Přel. O. Heidrich.
 Má zem (Vårt land). Malý čtenář 59, 1939–1940, 1, s. 7. Přel. Břetislav Mencák.
 Štědrý večer (Julqvällen) – úryvek z epické skladby. In Pallas, Gustav. Hvězdy severu. Kapitoly z kulturních dějin severských. Havlíčkův Brod: Jiří Chvojka, 1948. S. 215–219. Přel. Gustav Pallas.
 Labuť (Svanen), U pramene (Vid en källa) – dvě lyrické básně ze sbírek Dikter a Dikter II. In Švec, Michal (ed.). Bílé přeludy na vlnách. Antologie finské lyriky. Červený Kostelec: Pavel Mervart, 2022. S. 73–76. Přel. Michal Švec a Jan Dlask.

Odkazy

Externí odkazy 
 
 
 

Finští básníci
Narození v roce 1804
Úmrtí v roce 1877
Muži
Narození 5. února
Úmrtí 6. května
Chamská kultura

Chamská kultura je jedna z kultur středoevropského eneolitu. Absolutně chronologicky je řazena někde mezi roky 3 200 – 2 800 př. n. l. Na českém území je přibližně současná s kulturou řivnáčskou a kulturou kulovitých amfor.

Rozsah 
Eponymní lokalita je město Cham v Horní Falci, či konkrétněji naleziště Knöbling, část obce Schorndorf, 6 km jihozápadně odtud. Dále se lokality nacházejí ve Švábsku, Horní Falci, Horním Rakousku, jižních a západních Čechách.

Sídliště 
Pro tuto kulturu je na českém území typické, že ji známe pouze ze sídlišť, a to výšinných, která se nacházejí jak na skalách a stolových horách, tak na ostrožnách. Je nutno podotknout, že archeologové nevědí, do jaké míry tyto nálezy vystihují skutečnost starou několik tisíc let. Je sice možné, že lid s chamskou kulturou sídlil jen na výšinných sídlištích, ale je také možné, že se z nějakého důvodu nepodařilo nížinná sídliště objevit. Výšinná sídliště bývají opevněná systémem příkopů a palisádou s několika vchody. Jmenovitě sem patří např. Srby, Měcholupy, Lopata, Litice, Druztová-Věžka.

Zdá se, že sídliště byla v západních Čechách rozmístěna velmi hustě, snad i ve vzdálenostech 3–5 km. Na sídlištích se podařilo objevit jen málo objektů, podle kterých by bylo možné určit charakter vnitřní výstavby. Výjimku na území Česka tvoří půdorys domu kůlové konstrukce na Čelákovické hoře u Holýšova. I nálezy artefaktů jsou obecně chudé. Zajímavou skutečností je fakt, že na sídlištích nacházíme keramiku kultury kulovitých amfor, ale i napodobeniny této keramiky, které byly zřejmě vyrobeny příslušníky chamské kultury.

Pohřebiště 
Způsob pohřbívání lidu chamské kultury neznáme, a proto se předpokládá žárový pohřební ritus.

Badatelé 
František Xaver Franc, Norbert Mašek, Jan Prostředník, Emilie Pleslová–Štiková, Jan Michálek, Dara Baštová, Jaroslav Bašta

Odkazy

Literatura

Externí odkazy 
 

 
Cham (Německo)
Archeologické kultury v Česku
Javor mléč

Javor mléč (Acer platanoides) je druh stromu z čeledi mýdelníkovité. Javor mléč je statný opadavý strom, dosahuje výšky 25 až 30 m. Dospělosti dosahuje jako solitér ve věku 20–30 let, v zápoji 30–40 let. Dosahuje většinou kratšího věku než 150 let, výjimečně 300 až 400 let.

Odborné druhové jméno platanoides – „platanovitý“ odkazuje na podobnost listů mléče s platanem.

Název 
Slovo mléč je odvozeno od mléčně bílé lepkavé kapaliny (latex, kaučuk), jež se vyskytuje mj. i u několika druhů javorů. Řapík po utržení listu mléčí, tedy vypouští onu lepkavou látku, aby tak zacelil poškozenou tkáň. Latex proudí ve speciálních kanálcích (mléčnicích) a má chladicí a obranný účel.

Vzhled 

Koruna je většinou pravidelná, kulatá a široká. Listy jsou vstřícné, dlouze řapíkaté, asi 10–15 cm dlouhé a téměř stejně široké, s 5–7 nestejně velkými špičatými laloky s tupými zářezy, dlanitoklané, dolní laloky jsou zřetelně menší než přední, protažené v řadu velmi tenkých a dlouhých zubů. Barva na líci je svěže až tmavozelená, matná, na rubu je světlejší, občas i modravě zelená. Utržený řapík mléčí. Na podzim listy mění barvu na žlutou. Borka starších javorů je mírně popraskaná, neodlupčivá (na rozdíl od javoru klenu) a má tmavošedé zabarvení. Četné žlutozelené květy jsou uspořádány ve vzpřímených latnatých květenstvích. Rozkvétají dlouho před vyrašením listů a mizí až po olistění. Plody jsou dvounažky, jejichž křídla svírají tupý úhel. Kořenový systém je srdčitý, středně hluboko (pod 1 metr) kořenící, má kořeny dlouhé do 6 metrů.

Výskyt 
Javor mléč je hojný v listnatých lesích po celém území Česka, velmi často je pěstován v parcích. Vyskytuje se však po celé Evropě. Původně se vyskytoval ve střední a východní Evropě, jeho přírodní areál se rozkládá od jihovýchodu Norska až na východ do Ruska. Roste ale i ve střední Itálii a na Balkáně.

Na severovýchodě USA je javor mléč (nazývaný  – norský javor) považován za invazivní druh, ve státech New Hampshire a Massachusetts je tak např. zakázán prodej jeho sazenic.

Památné stromy

Stromy 
 Javor ve Chříči
 Javor v Nedomicích

Aleje 
 Kilometrovka
 Alej u minerálního pramene
 Alej u Veverských Knínic
 Alej v Krnově

Odkazy

Reference

Literatura 
 Stromy, Knižní klub a Ikar Praha (přeloženo z německého originálu Bäume), 1995
 Příroda v ČSSR, Práce – nakladatelství a vydavatelství ROH, 1988

Externí odkazy 
 
 
 
 Acer platanoides – Encyklopedie Garten.cz

Okrasné stromy
Javor
Flóra jihozápadní Evropy
Flóra severní Evropy
Flóra střední Evropy
Flóra Česka
Flóra jihovýchodní Evropy
Flóra východní Evropy
Flóra jihozápadní Asie
Flóra Kavkazu
Málo dotčené stromy
Love Over Gold

Love Over Gold je čtvrtým studiovým albem britské rockové skupiny Dire Straits, které v roce 1982 několik týdnů okupovalo první příčku hitparády prodejnosti ve Velké Británii.

O albu 
„Lásku nad zlato“ otevírá téměř čtvrthodinová skladba Telegraph Road, která ve svém textu reaguje na nástup thatcherismu ve Velké Británii, stejně jako skladba Industrial Disease. Na první stranu tehdejší gramofonové desky se ještě vtěsnala skladba Private Investigations s naopak minimalistickým textem. Pohled soukromého detektiva vyšel ve Velké Británii také jako singl. V příslušné hitparádě se umístil na druhém místě.

V USA album získalo zlatou desku. Jako singl tam vyšla první skladba z druhé strany Industrial Disease. Album jako celek bylo první nahrávkou Dire Straits, kterou produkoval jejich vedoucí Mark Knopfler sám.

Z hlediska českého fanouška bylo ve své době důležité, že album se po dvou letech objevilo i v licenci firmy Supraphon na našem trhu. Robert Křesťan úvodní skladbu nahrávky přetextoval a nahrál nejprve s Poutníky a později v nové aranži i s Druhou trávou.

Seznam skladeb 
Všechno napsal Mark Knopfler.

Obsazení 
 Mark Knopfler – kytara, zpěv
 Alan Clark – klávesy
 John Illsley – baskytara
 Hal Lindes – kytara
 Pick Withers – bicí

Hosté 
 Mike Mainieri – marimba, vibrafon
 Ed Walsh – syntezátor

Alba Dire Straits
Alba z roku 1982
Alba Vertigo Records