Petre Dulfu

Petre Dulfu () a fost un autor de basme, poet, profesor, traducător și doctor în filozofie român. A fost membru al Societății Scriitorilor Români din 1911.

Biografie

După absolvirea claselor primare și a Gimnaziului din Baia Mare (Colegiul Gheorghe Șincai de astăzi), a urmat cursurile Facultății de Litere și Filosofie la Cluj, obținând, în 1881, diploma de doctor în filosofie cu o lucrare dedicată activității literare a lui Vasile Alecsandri (titlul original: "Működése a román irodalom terén", trad. "Activitatea lui Vasile Alecsandri pe tărâmul literaturii române"). Toate studiile, inclusiv lucrarea de doctorat, le-a făcut în limba maghiară.

După terminarea studiilor, a trecut Carpații și s-a stabilit în București, desfășurând o bogată activitate literară și didactică până la sfârșitul vieții. Aici, prin intermediul lui Ioan Slavici și apoi în casa cunoscutului pedagog Barbu Constantinescu, a avut ocazia să cunoască mari personalități culturale: Bogdan Petriceicu Hașdeu, Mihai Eminescu, Alexandru Vlahuță, Alexandru Odobescu, Barbu Ștefănescu Delavrancea.

A fost profesor la școala normală de învățători și la școala normală de fete “Elena Doamna” din București.

Creații
Primele poezii originale le-a citit în ședințele “Societății de bibliotecă”, devenită “Societatea de lectură a elevilor români din Gimnasiul din Baia Mare”, al cărui membru și bibliotecar a devenit în 1871.

În anul 1873 a debutat la Pesta în revista Familia, condusă de Iosif Vulcan.

În anul 1894 a debutat editorial cu Isprăvile lui Păcală. Premiată de Academia Română, lucrarea a cunoscut zeci de ediții aducându-i o popularitate deosebită. Au urmat alte creații care, de asemenea, i-au adus recunoaștere unanimă: Snoave, Odinioară, Ion Săracul, Zâna florilor, Cei doi feți-logofeți cu părul de aur.

Alături de Isprăvile lui Păcală alte două lucrări Gruia lui Novac și Povestea lui Făt-Frumos s-au impus ca opere de referință în literatura română.

Activitatea didactică
Activitatea didactică desfășurată de-a lungul a 40 de ani l-a impus drept pedagog desăvârșit și deschizător de drum prin caracterul modern și aplicativ al ideilor didactice susținute.

A redactat numeroase manuale școlare din cele mai diverse domenii: abecedare, cărți de citire în limba română, aritmetică, geografie. Cele mai cunoscute și apreciate au fost Etica sau morală filosofică și Noțiuni de estetică.

S-a retras de la catedră în 1927 la vârsta de 71 de ani.

Premii literare

A primit premii ale Academiei Române pentru Isprăvile lui Păcală și pentru traducerile din Euripide (Ifigenia în Aulida - Ifigenia în Taurida), considerate cele mai bune traduceri ale pieselor lui Euripide existente la vremea respectivă.

Opera

Isprăvile lui Păcală (1894)

Moștenirea
Vânzarea
Împărțirea comorii
Fuga
Fluierul
Tocmeala
Caprele popii
La oi
Boii lui Păcală
Moara dracilor
Cucul
Evanghelia
Răfuiala
Mireasa
Păcală și Tândală
Învierea morților
Păcală însurat
Strechea
Prânzul
Otrava
Rămășaguri c-un boier
Alte rămășaguri
La vatra părintească
Păcală mare gospodar

Gruie-al lui Novac (1913)

Cuvânt înainte
Dor de însurat
Aripile zânei
În pețit
La arat
Tătarul
În Țarigrad
Prânzul
Negrușor
Voichița și mama ei
Zâna Magdalina
Beție
Lupta
Răzbunarea Magdalinei
Turcul viteaz
La veselie
Niță
Fata turcului
La socri
Moartea lui Novac
În robie tătărească
Ileana
Nunta
Legea
Șarpele

Dor de sat (1922)
Publicat în suplimentul muzical al revistei Transilvania, Petre Dulfu a contribuit cu versurile pentru acest cântec de dor. Versurile reproduse mai jos au fost culese de Paște 2010 de la cea mai vârstnică bătrână de 97 de ani din Tohat, acum aparținător orașului Ulmeni, jud. Maramureș, satul natal al lui Petre Dulfu și cel care este subiectul acestei poezii. Lotica Morar păstrează în memorie această creație după aproape 80 de ani de la prima și singura ei publicare (ea nu știe să citească și să scrie, însă are o memorie extraordinară). 

Iese luna dintr-un nor
Și-mi aprinde-n suflet dor
Dor de satul părăsit
Dor de câmpul înverzit.

Dauar Dumnezeu să dea
Să mă văd la vatra mea
Să nu fie-n sat drăguță
Ca și-a mea nici o căsuță.

Zi și noapte să muncesc
Pân-oi face cum doresc
Casa, cuib de vesel trai
Satul, colțișor de rai.

Traduceri
 Petőfi Sándor, Nebunul. În: Afirmarea 3/1940, p. 24—25.

Recunoaștere
În semn de recunoaștere pentru contribuția sa la dezvoltarea literaturii și învățământului românesc, Biblioteca Județeană Petre Dulfu din Baia Mare îi poartă numele.

Bibliografie
site-ul Bibliotecii Judetene "Petre Dulfu" Baia Mare  
I. Ardeleanu–senior, ,,Oameni din Salaj” , Zalau , 1938 , p. 172 – 175
Istoria literaturii a lui George Călinescu

Legături externe

 Dicționarul literaturii române de la origini până la 1900, București, 1979 (căutare după nume)

Note 
Nașteri în 1856
Nașteri pe 10 martie
Decese în 1953
Decese pe 31 octombrie
Scriitori români din secolul al XIX-lea
Cetățeni naturalizați în România
Scriitori români din secolul al XX-lea
Studenți ai Universității Franz Joseph din Cluj