Kamtxatka

La península de Kamtxatka (en rus: Полуо́стров Камча́тка, poluóstrov Kamtxatka) és una península de 1.250 quilòmetres de llarg a Àsia, a l'extrem est de Rússia, amb una àrea de 472.300 km². Està banyada per l'oceà Pacífic a l'est i pel mar d'Okhotsk a l'oest. La fossa de les Kurils, amb una profunditat de 10.500 m, ressegueix la costa del Pacífic de la península, i continua en direcció sud, vorejant les Illes Kurils.

La península de Kamtxatka ocupa la major part del subjecte federal de Rússia anomenat Krai de Kamtxatka, resultat de la fusió el 2007 de l'óblast o província de Kamtxatka amb l'ókrug (districte) autònom dels Koriaks. El Krai de Kamtxatka també inclou una part del continent limítrof, així com les Illes Komandorski i l'illa Karaguinski. La majoria dels 402.500 habitants són russos, i la població ètnica o minoria més important són els koriaks, amb una població d'uns 13.000 habitants. El punt més alt és el Kliutxévskaya Sopka (4.750 m).

Clima de Kamtxatka 

Kamtxatka rep fins a 272 centímetres de precipitació atmosfèrica l'any. Els estius són moderadament frescos, i els hiverns tendeixen a ser força tempestuosos.

Encara que Kamtxatka es troba en latituds semblants a Gran Bretanya, els vents àrtics freds de Sibèria combinats amb el fred corrent d'Oiashio mantenen la península coberta de neu d'octubre a maig. Sota la classificació de Köppen, Kamtxatka generalment té un clima subàrtic (Dfc), però les zones més altes i més septentrionals tenen un clima polar (ET). Kamtxatka és molt més humit i més suau que l'est de Sibèria, i és essencialment de transició del clima hipercontinental de Sibèria i del nord-est de la Xina al clima oceànic subpolar.

Tanmateix, hi ha una considerable variació entre la costa i la vall interior més seca i més continental. A la península de Kronotski, on les influències marítimes són més pronunciades, les precipitacions anuals poden arribar fins a 2.500 mil·límetres, mentre que la costa sud-est del sud de Petropavlovsk-Kamtxatski generalment rep al voltant de 1.166 mil·límetres. A Petropavlovsk-Kamtxatski les temperatures aquí són molt suaus, amb una màxima d'estiu al voltant de 16 °C i mínimes d'hivern a -8 °C, mentre que els rangs diürns de temperatura rares vegades superen els 5˚C a causa de la persistent boira en les parts exposades de la costa. Al sud de 57˚N no hi ha cap permafrost a causa dels hiverns relativament suaus i la gruixuda coberta de neu, mentre que el permafrost discontinu preval al nord. La plana costanera de l'oest té un clima més fred i sec, amb precipitacions que oscil·len entre els 880 mil·límetres del sud i els 430 mil·límetres al nord, on les temperatures hivernals resulten molt més fredes, a -20 °C.

Geografia dominada pels volcans 

El riu Kamtxatka i la vall Central per on passa estan flanquejats per llargues serralades volcàniques, que contenen uns 160 volcans, 29 d'ells encara actius. D'aquesta manera, la península té probablement la densitat més alta de volcans i de fenòmens volcànics del món, amb 19 volcans actius i dos camps de guèisers declarats Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO sota el nom de "Volcans de Kamtxatka".

El volcà més alt és el Kliutxévskaia sopka (4.750 m), mentre que el més impressionant és el Kronotski: pel seu con perfecte, els prestigiosos vulcanòlegs Robert i Barbara Decker consideren que és un dels volcans més bonics del món. De certa forma, són més accessibles els tres volcans visibles des de Petropàvlovsk-Kamtxatski: Koriakski, Avatxinski (en rus: Авачинский, també conegut com a Авачинская сопка o Авача, Avatxinskàia sopka o Avatxa), i Kozelski.

Al centre de Kamtxatka hi ha dos dels únics camps de guèisers de l'Euràsia continental (i per tant, sense incloure els guèisers d'Islàndia). Un es diu la vall dels Guèisers, i l'altre la Petita vall dels Guèisers. Malauradament, una esllavissada de terra el 2007 en va cobrir la meitat dels guèisers de la vall Major. Tot i així, encara en queden com a mínim uns 10.

Fauna terrestre i aquàtica 

Kamtxatka conté una diversa i abundant vida salvatge. Això és degut al clima que va des de temperat fins a subàrtic, una topografia i geografia, molts rius, la proximitat a moltes aigües des del nord-oest amb l'oceà Pacífic, el mar de Bering i el mar d'Okhotsk, i a la baixa densitat humana amb un desenvolupament mínim. De tota manera, l'explotació comercial dels recursos marins i la caça furtiva està amenaçant diverses espècies.

Quant a mamífers terrestres, Kamtxatka és coneguda per la seva abundància i gran nombre de poblacions d'os bru. A la reserva natural del Kronotski hi ha una població estimada de 300-400 ossos per cada milió d'hectàrees. Altra fauna destacada inclou carnívors, com ara el llop, la guineu àrtica i altres espècies de guineu, el linx, el golut, la marta gibelina, diverses espècies de mostela, l'ermini i la llúdria. També es troben una varietat de grans ungulats, com ara el mufló de les muntanyes Rocoses, el ren i l'ant, i de rosegadors i lepòrids, com ara la llebre, la marmota, els lèmming i diverses espècies d'esquirol.

La península és una zona de cria del pigarg gegant (Haliaeetus pelagicus), l'aguila que té el pes mitjà major del món, així com l'àguila daurada o àguila reial (Aquila chrysaetos) i el grifó (Falco rusticolus).

Kamtxatka possiblement conté la major diversitat de peixos salmònids al món, incloent-hi sis de les espècies de salmó del pacífic (lOncorhynchus tshawytscha, el salmó keta, el salmó platejat, l'Oncorhynchus masou, el salmó rosat del Pacífic, i el salmó vermell). S'estima que una quarta part dels salmons del Pacífic del món s'originen a Kamtxatka. El llac de Kuril és conegut com una de les zones de cria del salmó vermell més importants d'Euràsia. En resposta a la pressió de la pesca il·legal i el descens mundial de les reserves de salmó, uns 24.000 km quadrats de Sibèria, al llarg de nou dels rius més productius pel salmó, estan en procés de ser declarats reserves naturals.

Els cetacis que freqüenten les aigües del Pacífic nord-oest i el mar d'Okhotsk inclouen: l'orca, la marsopa de Dall i la marsopa comuna, la iubarta, el catxalot i el rorqual comú. Menys freqüentment, també s'hi troba la balena grisa (de la població oriental), l'Eubalaena japonica, en perill d'extinció, la balena de Groenlàndia, diferents zífids i el rorqual d'aleta blanca. El rorqual blau s'hi troba a la part sud-est l'estiu. Entre els pinnípedes, el lleó marí de Steller, l'os marí septentrional, la foca tacada i la foca comuna són abundants al llarg de la península. Més al nord, a la banda del Pacífic, es pot trobar la morsa, la foca barbuda, i la foca de bandes, que es reprodueix sobre el gel de la badia de Karaguinski. Les llúdries marines es concentren principalment a la part sud de la península.

Els ocells marins inclouen el fulmar (Fulmarus glacialis), el somorgollaire (Uria aalge), el somorgollaire de Brünnich (Uria lomvia), la gavineta (Rissa tridactyla), el fraret corniculat (Fratercula corniculata), el fraret crestat (Fratercula cirrhata), el corb marí pelàgic (Phalacrocorax pelagicus), el corb marí de cara vermella (Phalacrocorax urile) i altres corbs marins, entre moltes altres espècies.

Com és típic als oceans del nord, la fauna marina és molt rica. Amb importància comercial, hi ha el cranc de Kamtxatka (Paralithodes camtschaticus), la vieira o petxina de peregrí, el calamar (Loligo vulgaris), l'abadejo (Pollachius pollachius) o el peix carboner d'Alaska (Theragra chalcogramma), el bacallà (Gadus morhua), l'areng del Pacífic (Clupea pallasii), halibut (Hippoglossus hippoglossus) i diverses espècies de pleuronectiformes o peixos plans.

Vegeu també 
 Terratrèmols de Kamtxatka.
 Mar d'Okhotsk.
 Ural.
 Rússia.
 Estat lliure de Kamtxatka.
 Sibèria.
 Àsia.

Referències

Enllaços externs 

  Commander Islands - Командорские острова.
 www.kamchatka.org.ru.
 www.kamchatkaexplorer.com.
 Tent Life in Siberia - George Kennan, 1845-1924 Project Gutenberg

Mapes:
 Google.

Penínsules de Rússia
Penínsules d'Àsia
Territori de Kamtxatka