alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Bradavka

Bradavka je bradavčitý výběžek uprostřed prsního dvorce (prsu), na kterém vyúsťují mléčné žlázy. U žen slouží v období laktace ke kojení. Také u mužů je bradavka vývodem fyziologicky funkčních mléčných žláz, ale mužská laktace je výjimečná. Každý člověk má jeden pár bradavek, vzácně se vyskytnou vývojové anomálie, kdy je na mléčné liště vyvinuto více párů bradavek. Při vzrušení (ale i například vlivem chladu) dochází ke zvětšení a ztuhnutí bradavek.

Poruchy 

V některých případech se stává, že bradavka nevystupuje z prsu, ale je tzv. vpáčená do něho. V tomto případě se hovoří o tzv. vpáčené bradavce, která způsobuje značné problémy v psychice ženy a ve správné funkci kojení dítěte. Jedná se většinou o vrozenou vadu, kterou je možné řešit za pomoci plastické chirurgie. V případě, že se vpáčená bradavka objeví až v průběhu života, může to napovídat o nádorovém bujení v prsu. Na druhou stranu se problém vpáčené bradavky často objevuje u dívek v době puberty a jedná se jen o dočasný jev.

Reference

Související články 
 Stimulace bradavek
 Piercing bradavky

Externí odkazy 

 
 

Mléčná žláza
Platinová deska

Platinová deska je ocenění, které předává hudební vydavatelství svému interpretovi za úspěšný prodej jejich děl. Termín platinová deska vznikl v roce 1968 kvůli albu In-A-Gadda-Da-Vida od americké skupiny Iron Butterfly.

V Česku jsou pro udělování platinových desek společnosti IFPI stanovena tato kritéria (počty prodaných děl): V roce 2013 došlo v regionu střední Evropa ke snížení počtu prodaných kusů pro zisk platinové desky (ČR původně 12 000 / 6 000 ks, Slovensko o 2 000 ks apod.).
 populární hudba
 domácí album - 10 000
 zahraniční album - 5 000
 klasická hudba a mluvené slovo - 10 000
 hudební video - 3 000

 Singly:
 domácí singl - 1 000
 zahraniční singl - 1 000

Vývoj limitů pro udělení v Česku 
Tabulka ukazuje vývoj limitů pro udělení platinové desky v Česku.

Mezinárodní platinové desky 
V jiných zemích se podle velikosti trhu stanovují jiná kritéria. Například:

Reference

Související články 
 Diamantová deska
 Zlatá deska
 Stříbrná deska
 Seznam nejprodávanějších hudebních alb na světě

Externí odkazy 
 

Hudební průmysl
Hudební ceny
Prsní dvorec

Prsní dvorec, v anatomii areola, (areola mammae), je přibližně kruhová oblast na prsu okolo bradavky s tmavším zabarvením oproti okolní kůži. Pod prsním dvorcem jsou u žen umístěny vývody mléčných žláz, které slouží ke kojení, ústící do bradavky. Dvorec samotný obsahuje nervové receptory sloužící ke spuštění uvolňování mateřského mléka.

Barva 
Barva dvorce se liší podle typu kůže od světle růžové po tmavě hnědou. Světlejší typy mají i světlejší dvorce a lidé s tmavším typem kůže mají i tmavší dvorce až případně k černé. U některých lidí může být prsní dvorec téměř neznatelný. Během těhotenství dostanou dvorce tmavší odstín. Tato změna prospívá orientaci kojenců a je většinou nevratná.

V Japonsku je pro ženy tmavnutí dvorců znakem stáří a používají mastičky na jejich zesvětlení.

Reference

Externí odkazy 
 

Mléčná žláza
Sudice

Název Sudice nese více obcí:

 Sudice (okres Blansko), obec v okrese Blansko
 Sudice (okres Opava), obec v okrese Opava
 Sudice (okres Třebíč), obec v okrese Třebíč

Externí odkazy
Rudice

Název Rudice má více obcí: 
 Rudice (okres Blansko) – obec v okrese Blansko
 Rudice (okres Uherské Hradiště) – obec v okrese Uherské Hradiště
 Rudice (Polsko) (Rudzica) – obec v polské části Těšínska
Drnovice

Název Drnovice nese více obcí: 

 Drnovice (okres Blansko), asi 9 km západně od Boskovic v okrese Blansko
 Drnovice (okres Vyškov), asi 3 km západně od Vyškova v okrese Vyškov
 Drnovice (zámek), zámek v obci Drnovice (okres Vyškov)
 Drnovice (okres Zlín), asi 6 km severozápadně od Valašských Klobouk v okrese Zlín
další významy:
 FC Drnovice, zaniklý fotbalový tým z Drnovic v okrese Vyškov
Žerůtky

Název Žerůtky nese více sídel:

 Žerůtky (okres Blansko), obec v okrese Blansko
 Žerůtky (okres Znojmo), obec v okrese Znojmo

 podobný název
 Žerůvky, část obce Bystročice v okrese Olomouc

Externí odkazy
Para Para Paradise

Para Para Paradise (PPP) je japonská taneční videohra, která vznikla na základě japonského tance Para Para. Tato hra se hraje na pět základních směrů.

Vznik 
Para Para Paradise vzniklo v roce 2000 v Japonsku. Základ si japonská společnost Konami vzala z Para Para tancování, které bylo v Japonsku sedmdesátých letech populární. Jedná se o druh tance, kde člověk používá hlavně ruce a maximálně pomocí boků a 'přešlapování' udržuje rytmus.

Periferie 
Periferie k PPP se skládá z pěti růžových senzorů. Když nad některými přejedete, zaznamená se váš pohyb. Senzory jsou rozmístěny tak, aby před vámi tvořili půl kruh (vlevo, nahoru-vlevo, nahoru, nahoru-vpravo, vpravo (L, UL, U, UR, R)). V PPP se používají hlavně ruce jako u PP tancování, ale není vyloučeno použití jiných částí těla.

Princip hry 
Na horní části obrazovky se nachází pět bílých šipek, které blikají do rytmu. V průběhu hry se objeví barevné šipky, které se pohybují zespoda obrazovky nahoru k bílým šipkám. V době kdy jedna (či více) barevných šipek překryje bílou šipku, hráč ji musí potvrdit mávnutím rukou.

Skladby 
V Para Para Paradise uslyšíte obvykle Eurobeat. Naleznete zde pár originálních japonských skladeb a také pár předělávek z jiných BEMANI her jako je například Can't Stop Falling in Love. Skladby nejsou ani moc rychlé ani moc pomalé a mají daný poměrně jednotvárný rytmus.

Módy 
PPP má dva módy.
 Para Para, kde tančíte podle předem daných Para Para tanečních kreací (které vidíte před sebou na obrazovce).
 V druhém módu už se vám nezobrazují videa s choreografiemi, ale jen šipky. Můžete si sami vytvořit svoje vlastní taneční kreace. Tento mód má tři obtížnosti (Easy, Normal, Heavy). S obtížností stoupá počet šipek.

Související články 
 Seznam videoher

Externí odkazy 
 Czech-DDR.Info - Česká stránka o hudebních hrách

Taneční videohry
Videohry z roku 2000
Metro v New Yorku

Metro v New Yorku (, nebo jen krátce ) tvoří páteř městské hromadné dopravy ve městě. Jeho vlastníkem je město, které jej pronajalo dopravci s názvem New York City Transit Authority, pobočce společnosti Metropolitan Transportation Authority (zkracované písmeny MTA). Jedná se o nejrozšířenější síť metra na světě, s 468 stanicemi na 26 linkách. (pokud jsou všechna nástupiště počítána jednotlivě; jsou-li přestupní stanice započítány jako jedna, je potom stanic 422), 368 km tratí, celkem 1355 km kolejí a více než šesti tisíci nasazovanými vozy. Denně metro přepraví přes 6 milionů cestujících. Jako jeden z mála systémů slouží newyorská podzemní dráha cestujícím bez přestávky, 24 hodin denně, 7 dní v týdnu, 365 dní v roce.

Stanice 

Newyorské metro je v permanenci každý den, kdy 470 stanic ze 472 funguje 24 hodin denně. Stanice metra jsou zpravidla zpřístupněny schodištěm, které sestupuje z úrovně ulice. Mnohé z těchto schodišť jsou malovány v odstínu zelené. Několik vstupních schodišť je umístěno do přilehlých budov. Téměř všechny vstupy do stanic obsahují barevné koule nebo čtvercové lampy, které označují jejich stav jako vstup.

Statistika 

 Délka kolejí – 1 056 km
 Délka tratí – 368 km
 Počet stanic – 468
 Rozchod koleje – 1435 mm.
 Počet linek – 26
 Cestujících denně – přes 6 milionů
 Podzemních tratí – 60 %
 Napájecí napětí – 625 V
 Nejhlubší stanice – 191st (linka 1), 60 m pod povrchem

Historie 
První podzemní trať byla otevřena v roce 1904, byla 15 km dlouhá a čtyřkolejná. První nadzemní trať byla postavena již o 35 let dříve. Postupem času se vytvořily dva konkurenční soukromí provozovatelé metra – společnosti BMT a IRT. Pak se o stavbu a provozování začaly zajímat městské úřady. Nejdříve tratě stavěly a dávaly je do pronájmu BMT a IRT, pak v roce 1932 zprovoznily vlastní systém IND. V roce 1940 pak město odkoupilo oba soukromé provozovatele a vytvořilo jednotnou síť. V New Yorské síti metra byl také poprvé použit mechanický ventilátor.

Celková délka všech kolejí je uváděna v kilometrech, jenž činí 1056 km. Celková délka sítě je 383 km, protože některé tratě jsou dvoukolejné, tříkolejné i čtyřkolejné. Z toho 219 km vede pod povrchem. Celková délka všech kolejí, včetně servisních či propojovacích, činí 1355 km.

PATH 
Podzemní dráha Port Authority Trans Hudson spojuje Manhattan v NYC a Jersey City. Byla otevřena v roce 1908, má 4 linky, celková délka činí 22,2 km (11,9 pod povrchem) a celkový počet stanic je 13.

Odkazy

Reference

Související články 
 New York
 Městská hromadná doprava ve Spojených státech amerických

Externí odkazy 
 
 
 Oficiální stránky (v angličtině)
 NYCsubway.org fanouškovské stránky (v angličtině)
 http://cestovani.idnes.cz/… Metro v N.Y.: dokonale organizovaný chaos
 http://cestovani.idnes.cz/… Newyorské metro je přecpané i v moři

Doprava v New Yorku
New York
New York
Zdymadlo

Zdymadlo je souhrnný název pro objekty způsobující zvýšení (zdýmání, od vzedmutí) vodní hladiny ve vodním toku a umožňující převést plavidla mezi horní a dolní hladinou a zpět. Kromě jezu jsou jeho součástí další stavby jako plavební komora, rybí přechod, malá vodní elektrárna či objekty na odběr vody. Jde o technické zařízení fungující na principu spojených nádob.

Plavební komora 

Plavební komora slouží pro překonání výškového rozdílu hladin vertikálním pohybem plavidla. Plavební komory se umísťují na vodních cestách a to zejména (v plavebním kanálu, průplavu), či přímo na řekách. Odtokem nebo přítokem vody s využitím samospádu se dosáhne snížení nebo zvýšení hladiny vody v plavební komoře a tím i spuštění nebo zdvižení plavidla. Komora je nejčastěji betonové nebo zděné konstrukce, ve výjimečných případech je možné její stěny budovat z ocelových štětovnic. V minulosti byly některé komory budovány se šikmými břehy. Komora se skládá z horního a dolního ohlaví, mezi kterými je prostor pro proplavání lodí. V obou ohlavích jsou umístěna vodotěsná vrata.

Postup při proplavovaní komorou ve směru po proudu: voda v komoře se napustí na úroveň horní vody, horní vrata se otevřou a plavidlo vpluje dovnitř komory. Plavidlo se vyváže - pomocí lan se přiváže k vázacím prvkům v komoře (pacholata, vázací kříže apod.). Horní vrata se uzavřou. Komora se začne vypouštět. Poté, co se hladina v komoře a hladina dolní vody vyrovnají, otevřou se dolní vrata a loď může komoru opustit. Komora je tak připravena pro proplavení plavidla ve směru nahoru. Pokud by bylo nutné proplavit další plavidlo opět ve směru dolů, komora se znovu napustí.

Vrata plavební komory slouží k oddělení plavební komory od horní a dolní hladiny vody. Vrata jsou dnes vyráběna zejména z oceli, v minulosti byla vrata vyráběna buď celodřevěná nebo dřevěná pobitá železným plechem. Vrata jsou ukotvena pomocí ložisek do ohlaví plavební komory. V dnešní době se používá mnoho druhů vrat, ne každá se ale hodí do obou ohlaví. V horním ohlaví mohou být osazena vrata: vzpěrná, desková, tabulová, klapková, poklopová (Čábelkova), háková nebo segmentová. V dolním ohlaví se používají vrata vzpěrná, desková nebo tabulová. Nejpoužívanějším typem vrat jsou a byla vrata vzpěrná.

Galerie plavebních komor

Odkazy

Literatura

Související články 
 jez
 splav
 propust
 lodní výtah

Externí odkazy 
 

 
Vodní dopravní stavby
Sex

Slovo sex či také sexus může mít několik významů:

 lidské sexuální chování, zejména pohlavní styk (u zvířat se používá výraz kopulace – páření).
 sexualita, tedy širší škála projevů a dispozic
 v angličtině pohlaví, tedy příslušnost k mužské (samčí) nebo ženské (samičí) identitě
 píseň Franka Zappy z jeho alba The Man from Utopia z roku 1983
 butik SEX (butik), který v Londýně provozovali Malcolm McLaren a Vivienne Westwoodová
 kniha Sex (kniha), kterou vydala americká zpěvačka Madonna v roce 1992 zároveň se svým studiovým albem Erotica 
 Sex v SSSR neexistuje, výrok Ljudmily Ivanové v sovětské televizí
 zkratka Souhvězdí Sextantu
 latinsky šest

Externí odkazy
Pop'n Music

Pop'n Music je japonská hudební hra.

Princip hry 
Hra se hraje rukama. Hráč má k dispozici pět nebo deset tlačítek, pomocí kterých potvrzuje noty na obrazovce. Tlačítka jsou rozmístěna ve dvou řadách. Ve spodní řadě se jich nachází pět a v horní čtyři.

Na spodní části obrazovky se nachází obrázek znázorňující hráčovu periferii. Přes ní je vidět červená čára, která bliká do rytmu doprovodu skladby.
Při hře se pak se shora obrazovky linou noty melodie (podlouhlé tvary patří ke spodní řadě tlačítek a kulaté k horní řadě), které hráč má za úkol potvrdit. Pokud skladbu hráč zná ihned pozná, kde udělal chybu, protože potvrzováním not, hraje melodii skladby.

Každá nota je vyhodnocována podle toho jak přesně ji hráč potvrdil (Great, Good, Bad). Na konci skladby se ukáže celkové hodnocení, kde je zobrazen počet Great, Good, Bad, max. kombo a konečné skóre.

Skladby 
V PNM si hráč může vybrat třeba klasickou hudbu, hudbu z japonského anime nebo skladby z japonského popu.

Související články 
 Seznam videoher

Externí odkazy 
 
 Czech-DDR.Info - Česká stránka o hudebních hrách

Hudební videohry
Videohry z roku 1998
Sadismus a masochismus

Sadismus je sexuální potěšení při způsobování bolesti jinému jedinci. Označení je odvozeno od jména francouzského spisovatele markýze de Sade.

Masochismus je opak sadismu. Je to sexuální potěšení, při kterém je jedinec vzrušen bolestí, která je mu způsobována. Masochismus je pojmenován podle spisovatele Leopolda von Sacher-Masocha.

Oba jevy jsou v jistém smyslu komplementární.

Sadomasochismus je termín zobecňující chování se znaky sadismu či masochismu. Jde o pojmenování aktivity jako jevu, na rozdíl od shora uvedených pojmů, označujících chování jedince. Někteří (zejména lidé ho praktikující) ho považují za formálně nesprávný. Sadomasochismus pak považují za formu sexuální orientace, čímž míní vrozenou charakteristiku osobní sexuality. Praktiky obecně nazývané sadomasochismem obvykle spadají pod BDSM.

Sadomasochistické praktiky překračující meze obecné přijatelnosti bývají považovány za sexuální úchylku.

Klinický pohled 
V klinickém významu se pojmy sadismus a masochismus označuje spíše osobní sklon nežli konkrétní praktiky. Statistické a diagnostické manuály (DSM, MKN) řadí sadomasochismus, sadismus a masochismus mezi parafilie.

Právní souvislosti 
V České republice je trestná výroba a šíření pornografických materiálů, v nichž se projevuje násilí či neúcta k člověku. Podle § 191 zákona č. 40/2009 Sb. (trestní zákoník) může být osoba, která se dopustí výše uvedeného, potrestána odnětím svobody až na jeden rok. Naopak držení takovýchto materiálů, na rozdíl třeba od dětské pornografie, zákon neporušuje (resp. jej zákon nevzpomíná).

Odkazy

Poznámky

Reference

Literatura 
 
 PHILLIPSOVÁ, Anita. Obrana masochismu. Přel. Daniel Micka, Volvox Globator, Praha, 2016, 227 s. .

Související články 
 BDSM
 Sexuální praktiky

Externí odkazy 
 
 http://www.bdsm.cz
 http://www.en-k.net Otázky a odpovědi, shrnutí výzkumů, užitečné informace. Text neobsahuje pornografii.
 BROUK, Bohuslav: Psychoanalytická sexuologie. Praha: Alois Srdce, 1933 (2. vyd. in Lidská duše a sex. Praha: Odeon, 1992) - kapitoly Sadismus a Masochismus
 Něžná pouta, sladké biče. Pohádkový Anti-Sade pro dospělé

Parafilie
BDSM
Laoština

Laoština je oficiální jazyk Laosu. 

Jde o analytický jazyk velmi blízký thajštině, tedy slova jsou většinou jednoslabičná, neohýbají se, ale jejich vztahy se vyjadřují pořadím slov a pomocnými částicemi. Pro cizince je laoština těžká hlavně systémem samohlásek, které rozlišují dvojí délku a šest tónů s lexikálním významem.

Laoština se zapisuje vlastním slabično-fonetickým písmem indického původu. Slova se neoddělují mezerami, jako interpunkce se užívá mezery na znamení ukončení fráze či věty. V moderních textech se občas používají interpunkční znaménka evropského typu, základním oddělovačem frází a vět však zůstává mezera.

Základní fráze 
 sabajdí – dobrý den
 khopťaj – děkuji
 khopťaj laj laj – děkuji mnohokrát
 huea – loď
 song thaew – autobus
 thao daj – kolik to stojí
 daj – prodej mi to (používané při smlouvání)
 phaeng phót – příliš drahé

Číslovky 

Další:
 11 síp ét
 12 síp song
 20 sao
 30 sám síp
 40 sí síp
 1000 phán
 10 000 síp phán

Vzorový text 
Otčenáš (modlitba Páně):
 Oophrabida khong kha phrachao thanglai,
 phraong yusahuan kho hai phra nam hung reuong pai,
 meuong phraong haima thoen,
 haidaitam nam phrathai nai aephndin khun nai sa huan.
 Ahanpachamvan
 kho than hai naivanni,
 kho ophd phidhaiphuak
 khaprachao khu phuakkha phrachao ophd haikhao,
 nainyam thuk lokluang
 aet phonchakkhuaam sov hai thoen. Sathu.

Externí odkazy 

 
 
 Laoské písmo

 
Laos
Tajsko-kadajské jazyky
Jamajská hymna

Hymna Jamajky je skladba Jamaica, land we love (). Slova napsal Hugh Sherlock a hudbu složil Robert Lightbourne. Skladba se stala hymnou roku 1962 v roce získání nezávislosti.

Text hymny

Odkazy

Související články 
 Jamajská vlajka
 Státní znak Jamajky

Externí odkazy 
 

Jamajka
Hymna
Hymna
Herec

Herec je umělec, který dramaticky předvádí jinou postavu. K tomu využívá svého těla (mimika, pohyb, hlas). Herci se uplatňují v divadle, filmu, televizi, nebo rozhlase, případně nahrávacích studiích (audioknihy).

Typy hereckých profesí 
 divadelní herec (např. činoherec, muzikálový herec, tanečník, operní herec)
 filmový herec a televizní herec
 dabingový herec (neboli dabér)
 recitátor či rozhlasový herec (nebo předčítač knih z oblasti krásné literatury či voiceover apod.)
 mim (či jiný pohybový herec)
 loutkoherec
 komparsista (statista, herec malých rolí apod.)
 pornoherec

Rozdělení podle profesionality 
 profesionál – vykonává své povolání herce jakožto hlavní zdroj své obživy s tím, že v praxi může být kombinován s dalšími divadelními profesemi, jako např. scenárista, překladatel, režisér, dramaturg, moderátor či divadelní manažer apod.
 herec se stálým divadelním, filmovým, televizním či rozhlasovým angažmá
 herec na volné noze – svobodná profese
 poloprofesionál – vykonává povolání herce pouze příležitostně vedle svého jiného nedivadelního občanského povolání, které je hlavním zdrojem jeho obživy
 ochotník – vykonává svoji hereckou činnost pouze jako svůj koníček či hobby, dobrovolně a v převážné míře zcela zdarma především pro svoje potěšení a radost; jedná se pak o tzv. ochotnické divadlo

Odkazy

Reference

Související články 
 dabing
 voiceover
 dvojrole
 hlasové herectví

Externí odkazy 
 

 
 
 

Filmové profese
Herci
Umělecké profese
Luboš Motl

Luboš Motl (* 5. prosince 1973 Plzeň) je český teoretický fyzik, zabývající se teorií superstrun, resp. obecnými problémy kvantové gravitace.

Fyzikální činnost 
Vystudoval Matematicko-fyzikální fakultu Univerzity Karlovy a Rutgers University. Poté působil na Harvardově univerzitě jako junior fellow a později odborný asistent. Od roku 2007 po ukončení jeho působení na Harvardu žije v Plzni.

Je jedním z autorů tzv. maticové teorie (neporuchová formulace teorie strun), dále se věnoval teorii twistorů, AdS/CFT korespondenci, smyčkové kvantové gravitaci a dalším tématům teoretické fyziky.

Do češtiny přeložil knihu Briana Greenea Elegantní vesmír (Mladá fronta 2001), s Milošem Zahradníkem je spoluautorem učebnice Pěstujeme lineární algebru (Karolinum 1995).

Názory a internetové diskuse 
Často publikuje nejrůznější texty na webu, zejména na Neviditelném psu (a to jak popularizační články o vědě, tak o životě v Americe), je jedním z moderátorů usenetové diskusní skupiny sci.physics.strings. Je rovněž znám jako vášnivý účastník diskusí a flame warů pod články, v nichž propaguje konzervativní názory, politiku ODS a kritizuje poměry v ČR, levicovost a politickou korektnost.

Píše poezii pod pseudonymem Lumo.

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
 
 WWW stránka na MFF starší texty
 Blog (anglicky)
 Profil na Quora.com (anglicky)
 Český blog — aktualizovaný sporadicky
 Výpis článků na Neviditelném psu
 „Talibánské listy“ Luboše Motla Luboš Motl's hate mail, Luboš Motl, 5. 12. 2001, Britské listy
 Scienceworld: O kosmologii s Lubošem Motlem, Luboš Motl podruhé: Struny a kosmologie

Čeští fyzici
Strunoví teoretici
Čeští překladatelé z angličtiny
Překladatelé do češtiny
Osobnosti české internetové kultury
Absolventi Matematicko-fyzikální fakulty Univerzity Karlovy
Absolventi Rutgers University
Narození v roce 1973
Narození 5. prosince
Narození v Plzni
Žijící lidé
Muži
My děti ze stanice ZOO

My děti ze stanice Zoo (v německém originále Wir Kinder vom Bahnhof Zoo) je kniha skládající se ze série reportáží, které podle výpovědi čtrnáctileté Christiane F. (celým příjmením Felscherinow, * 20. května 1962), zaznamenané na magnetofonových páskách, sepsali novináři Kai Hermann a Horst Rieck. S dívkou Christiane si domluvili dvouhodinový rozhovor, který se protáhl na dva měsíce.

Text nejprve vycházel na pokračování v časopise Stern, v roce 1978 byl vydán knižně. Kniha byla velice úspěšná a vyšla v mnoha jazycích, často v několika vydáních. V Německu vedla k odtabuizování otázky drogově závislých mladistvých ve věku 12–15 let.

Děj 
Mladistvá západoberlínská narkomanka ich-formou začíná vyprávění svým příchodem jako šestileté na berlínské sídliště Gropiusstadt s minimem možností zábavy pro děti. Popisuje rodinné potíže vedoucí k rozvodu rodičů, a první kontakt s drogami v mládežnickém klubu Dům Středu. Kniha pojednává o jejím přechodu od příležitostního užívání hašiše, LSD a uklidňujících i stimulačních léků na předpis až k těžké závislosti na heroinu a všemu, co s ní souvisí: těžké a rapidní zhoršování zdravotního stavu, snaha opatřit si peníze na dávku (žebrání, krádeže, prostituce); o občasných neúspěšných pokusech zbavit se závislosti a přístupu rodičů. Nakonec je Christiana nucena se přestěhovat k příbuzným do Západního Německa. V novém prostředí úspěšně překonává závislost na heroinu a snaží se začít normální život.

Příběh se odehrává v 70. letech 20. století v tehdejším Západním Berlíně, kniha je pojmenovaná podle nádraží Berlín Zoologischer Garten, které v té době bylo centrem narkomanů.

Do vyprávění jsou vkládány výpovědi různých souvicejících osob, např. Christianiny matky nebo kriminální vyšetřovatelky, která sepsala o případu Christiany protokol.

Pokračování 
V roce 2013 autorka vydala navazující knihu. V češtině dílo vyšlo pod názvem Christiane F. – Můj druhý život v roce 2014. V této knize autorka popisuje svůj život po skončení děje z první knihy až do současnosti.

Film 
V letech 1980–1981 byla kniha zfilmována pod titulem My děti ze stanice Zoo. V roce 2019 byl natočen nový německý osmidílný seriál My děti ze stanice Zoo, který se částečně točil i v České republice. Uveden byl v únoru 2021 v produkci Amazonu.

Literatura 
 Christiane F.: My děti ze stanice ZOO. Přeložila Zuzana Soukupová. Mladá fronta 1987, předmluva Kamil Klášterský; OLDAG, Ostrava 1995 (upravené a doplněné vydání, údajně 3.; ), 1996 (), 1998 () a 2003 (), vždy s předmluvou Ivana Doudy
 Wir Kinder vom Bahnhof Zoo / Christiane F., podle magnetofonových záznamů sepsali Kai Hermann a Horst Rieck, 1. vydání, Hamburg, Gruner und Jahr, 1978, (Ein Stern-Buch), , mezitím téměř 50 vydání (německy)
 Wir Kinder vom Bahnhof Zoo / Christiane F., podle magnetofonových záznamů sepsali Kai Hermann a Horst Rieck, Hamburg, Carlsen, 2009, (Taschenbuch), , 366 stran
 Audiokniha My děti ze stanice ZOO, Christiane F. Načetli Michal Jagelka a Viktorie Taberyová, vydala Audiotéka.cz v roce 2018

Externí odkazy

Související články 
 Christiane F. (Christiane Vera Felscherinow)
 Memento (román)

Německá literární díla
Knihy z roku 1978
Pavel Přibyl

Mgr. Pavel Přibyl (* 5. srpna 1963 Hořovice) byl policista a vedoucí Úřadu vlády ČR.

Život 
Přibyl byl velitel roty pohotovostního pluku SNB a člen KSČ. V roce 1989 se podílel na zásahu proti demonstrujícím odpůrcům komunistického režimu. Za premiérství Stanislava Grosse se stal vedoucím Úřadu vlády ČR. Jeho jmenování do funkce se setkalo s rozsáhlými protesty antikomunistů. Po jistém váhání ze své funkce odstoupil.

Reference

Externí odkazy 
 Fotografie 
 Životopis Pavla Přibyla

Čeští policisté
Členové KSČ
Členové KSČ politicky aktivní po roce 1989
Vedoucí Úřadu vlády České republiky
Narození v roce 1963
Narození 5. srpna
Žijící lidé
Muži
Frankofonie

Frankofonie označuje zpravidla celek zemí užívajících francouzštinu jako prostředek k dorozumění nebo k rozvoji kultury.

Podrobnější definice frankofonie 
Termín frankofonie je však mnohem širší a také vágnější, než se z této definice může zdát. Je důležité pochopit jakou část populace a jaké země vlastně pojem frankofonie sdružuje.
Frankofonie sdružuje země, kde francouzština je:
 jediným oficiálním jazykem (Francie, Kongo, Monako atd.)
 jedním z oficiálních jazyků (Kanada, Švýcarsko, Čad atd.)
 mateřským jazykem velké části obyvatel (Francie, Belgie atd.)
 kulturním jazykem (Rumunsko, Maroko, Egypt, Alžírsko atd.)
 jazykem jen určité společenské vrstvy (např. Izrael)
 frekventovaným jazykem jen v určitých oblastech většího státu (USA – Louisiana, Nová Anglie)
Tyto skupiny se mohou i nemusí krýt (např. v některým zemích je francouzština sice jazykem oficiálním, není však jazykem mateřským většiny obyvatel, ani jimi není běžně používána).

Často se zaměňuje termín frankofonie s konceptem Mezinárodní organizace frankofonie. Tato organizace sdružuje země spíše z politického a ekonomického hlediska. V těchto zemích navíc nemusí být francouzština oficiálním, často ani běžně užívaným jazykem.

Historie 
Termín frankofonie byl používán zeměpisci od roku 1871 pro čistě technické účely. Teprve po 2. světové válce ve zvláštním vydání časopisu Esprit (1962) byl poprvé rozvinut termín „frankofonní uvědomělosti“ (conscience francophone). Z této doby pochází dnes již zřejmě nejuznávanější vysvětlení slova frankofonie, ve které jde spíše o uvědomění si společné kultury a jazyka než o způsob, jakým jsou vedena politická nebo ekonomická rozhodnutí.

Francouzští mluvčí se v té době cítili ohroženi všudypřítomností angličtiny a celosvětového vlivu anglo-americké kultury, jež se rozmohla výrazněji po konci druhé světové války. Teprve v té době se probudilo pravé „frankofonní vědomí“ spojené s vůlí po spojení za účelem obrany francouzského jazyka.

Obrana individuality jazyka je tendencí všech kultur. Frankofonie tvoří svou rozlehlostí a vlivem výjimečnou celosvětovou snahu mnoha lidí a mnoha kultur o rozvoj francouzštiny a nejrůznějších aspektů frankofonní kultury.

20. březen je Mezinárodním dnem frankofonie

Členové frankofonie podle kontinentů

Evropa 
  (vláda Francouzské komunity Belgie)
 
 
 
 
 
 
 

Přidružení členové:
 
 
 
 

Pozorovatelské země:

Severní Amerika a Karibik 
  (vlády Québeku a Nového Brunšviku)

Afrika

Asie a Oceánie

Odkazy

Související články 
 Frankofilie
 Alliance française

Externí odkazy 
 
  Mezinárodní organizace frankofonie 
  Mezinárodní organizace Frankofonní ekonomické fórum
  Český národní výbor frankofonního ekonomického fóra
  Mezivládní agentura frankofonie
  Institut frankofonie
  Mezinárodní organizace frankofonních starostů
  Frankofonie na Wikivoyage
  Veřejná frankofonní webrádia
  Sdružení frankofonních webrádií
  Francouzská aliance Česká republika
  Institut Français de Prague

Mezinárodní organizace
Francouzština
Kai Hermann

Kai Hermann (* 29. ledna 1938 Hamburk) je německý novinář a spisovatel. Přispíval do periodik Die Zeit, Der Spiegel, Twen a Stern a uveřejnil několik knih. Spolupracoval s Christiane F. a Horstem Rieckem na knize My děti ze stanice ZOO. Za svoji činnost byl vyznamenán cenou Theodora Wolffa a Medailí Carla von Ossietzkyho; za článek Eine Liebe in Berlin v týdeníku Stern získal v roce 1998 cenu Egona Erwina Kische.

Život 
Po studiu historie a politologie na univerzitách v Tübingenu, Hamburku, Vancouveru a Harvardu byl Kai Hermann od roku 1963 redaktorem a berlínským dopisovatelem deníku Die Zeit. Po svém kritickém zpravodajství v souvislosti s nepokoji po atentátu na Rudiho Dutschkeho v roce 1968 na tuto pozici rezignoval a v roce 1969 se stal zahraničním zpravodajem časopisu Der Spiegel. Počátkem roku 1971 převzal na několik měsíců funkci šéfredaktora mládežnického časopisu twen, který ale v roce 1971 z finančních důvodů přestal vycházet. V letech 1972 až 1978 byl Hermann stálým zaměstnancem týdeníku Stern, příležitostně psal i pro jiné časopisy, od roku 1974 pro konkret.

Na jaře roku 1978 udělali Kai Hermann a Horst Rieck rozhovor s mladou narkomankou a prostitutkou Christiane Felscherinow ("Christiane F."). Přepisy pásků nahraných Hermannem a Rieckem se objevily na podzim roku 1978 jako kniha s názvem Wir Kinder vom Bahnhof Zoo. V letech 1980 a 1981 se tato kniha stala nejprodávanější knihou ve Spolkové republice Německo, byla přeložena do 15 jazyků a po celém světě se prodalo více než tři miliony výtisků. Je i povinnou četbou v mnoha německých školách. Filmovou adaptaci knihy s názvem Christiane F. – Wir Kinder vom Bahnhof Zoo režíroval v roce 1981 Uli Edel.

Kai Hermann je od roku 1978 novinářem, spisovatelem a scenáristou na volné noze. Podílel se mj. na scénáři k celovečernímu filmu Die Fälschung (1981, režie Volker Schlöndorff) podle stejnojmenného románu Nicolase Borna.

V roce 2001 Hermann vydal své jediné beletristické dílo, román pro mladé dospělé Engel und Joe. V roce 2004 byl spoluautorem autobiografie Udo Lindenberga nazvané Panik President.

Dílo 
 Die Revolte der Studenten (1967)
 Entscheidung in Mogadischu. Die 50 Tage nach Schleyers Entführung (spoluautor Peter Koch, 1977)
 Andi. Der beinahe zufällige Tod des Andreas Z., 16 (spoluautor Heiko Gebhardt, 1980)
 Deutschland. Ein Familien-Bilderbuch. Johannes Rau stellt Familien unseres Landes vor (spoluautor Wilfried Bauer, 1986)
 Yakuza. Porträt einer kriminellen Vereinigung (1990)
 Die Starken. Von Kindern, die für das Leben kämpfen (1990)
 Engel und Joe. Nach einer wahren Geschichte (2001)
 Sich aus der Flut des Gewöhnlichen herausheben. Die Kunst der großen Reportage (spoluautorka Margrit Sprecher, 2001)

Reference

Externí odkazy 
 
 Kai Hermann  na www.literaturatlas.de 

Němečtí spisovatelé
Němečtí novináři
Narození 29. ledna
Narození v roce 1938
Žijící lidé
Muži
Kafka

Franz Kafka (1883–1924) byl pražský spisovatel židovského původu.

Příjmení Kafka (= Kaffka, Kawka, Kavka), Kafková nesou dále tyto osobnosti:

 Alexandre Kafka (1917–2007) – brazilský ekonom
 Bohumil Kafka (1878–1942) – český sochař
 Bruno Kafka (1881–1931) – československý politik
 Břetislav Kafka (1891–1967) – sochař, restaurátor a parapsycholog
 Čestmír Kafka (1922–1988) – český malíř
 David Kafka (* 1948) – český politik
 František Kafka (1909–1991) – český spisovatel a překladatel
 Gabriela Hermannová (1889–1942) – Gabriela (domácky Elli), rozená Kafka (Kafková), sestra spisovatele Franze Kafky
 Gustav Kafka (psycholog) (1883–1953) – německý psycholog
 Gustav Kafka (sochař) (1880–1935) – český sochař
 Gustav Eduard Kafka (1907–1974) – německý a rakouský právník, syn psychologa Gustava Kafky
 Ivan Kafka (* 1952) – český výtvarník, syn Čestmíra Kafky
 Jakub Kafka (* 1976) – český fotbalový brankář
 Jaromír Kafka (1900–???) – český a československý politik, poválečný poslanec za sociální demokraty
 Jindřich Kafka (1844–1917) – hudební skladatel českého původu
 Josef Kafka (rozcestník) – více osob
 Karel Kafka (* 1945) – český abstraktní malíř
 Lubomír Kafka (1956–1989) – tanečník, sólista baletu Národního divadla v Praze
 Margit Kaffka (1880–1918) – maďarská spisovatelka, básnířka, feministka a novinářka
 Marie Restituta Kafková (1894–1943) – česko-rakouská řeholnice umučená nacisty
 Martin Kafka (* 1978) – český ragbista
 Mlhoš Kafka (1928–1993) – český hudební skladatel a rozhlasový redaktor
 Ota Kafka (1911–1944) – židovský sportovní novinář
 Otilie Davidová (1892–1943) – Ottilie (domácky Ottla), rozená Kafka (Kafková), nejmladší sestra spisovatele Franze Kafky 
 Pavel Kafka (* 1949) – český diplomat a podnikatel
 Pavlína Kafková (* 1968) – česká herečka
 Petr Kafka (* 1989) – český lední hokejista
 Petr Kafka (fotbalista) (* 1969) – český fotbalista
 Radka Dombek, rodným příjmením Kafková (* 1967) – česká manažerka a státní úřednice
 Róbert Kafka (* 1962) – slovenský fotbalista
 Tomáš Kafka (spisovatel) (* 1963) - básník, historik a diplomat
 Tomáš Kafka (* 1978) – český florbalista
 Valli Kafka (1890–1942) – sestra spisovatele Franze Kafky
 Václav Kafka (1920–1978) – český skladatel a multiinstrumentalista
 Victor Kafka (1880–1942) – pražský židovský architekt
 Viktor Kafka (1881–1955), neuropsycholog a bakteriolog
 Vladimír Kafka (1937–1970) – překladatel a beletrista

Související články 
 Kavka – více různých významů

Externí odkazy 
 

Česká příjmení
Židovská příjmení
Masaryk (příjmení)

Příjmení Masaryk je českým pravopisem psané slovenské příjmení Masarik – zdrobněliny z nářečního apelativa masar = řezník. Ženskou variantou je Masaryková.

Známí nositelé příjmení 
 Alice Masaryková (1879–1966) - veřejná činitelka, dcera T. G. Masaryka
 Anna Masaryková (1911–1996) – česká historička umění, vnučka T. G. Masaryka
 Herbert Masaryk (1880–1915) – český malíř, syn T. G. Masaryka
 Herberta Masaryková (1915–1996) – dcera Herberta Masaryka
 Charlotta Garrigue Masaryková (1850–1923), americká feministka, manželka T. G. Masaryka
 Jan Masaryk (1886–1948) – československý diplomat a ministr zahraničí, syn T. G. Masaryka
 Ludvík Masaryk (1854–1914) – český knihtiskař, nakladatel, kavárník a hoteliér, bratr T. G. Masaryka
 Olga Masaryková (1891–1978) – dcera T. G. Masaryka
 Pavol Masaryk (* 1980) – slovenský fotbalista
 Terezie Masaryková (1813–1887) – matka T. G. Masaryka
 Tomáš Garrigue Masaryk (1850–1937) – český politik, filozof, sociolog a pedagog, první československý prezident
 Tomáš Masaryk (tenista) (* 1979) – slovenský tenista-vozíčkář

Odkazy

Související článek 
 Rodokmen Masarykových

Externí odkazy 
 

Česká příjmení
Slovenská příjmení
Louky v České Čermné

Přírodní památka Louky v České Čermné zahrnuje louky na jižním okraji obce Česká Čermná v okrese Náchod. Předmětem ochrany je zachování ekosystému přirozených a polopřirozených lučních a mokřadních společenstev, kde se vyskytuje ohrožená rosnatka okrouhlolistá (Drosera rotundifolia). Geologické podloží chráněného území tvoří krystalické břidlice.

Flóra 
Přírodní památka představuje mozaiku společenstev vysokých ostřic asociace Caricetum rostratae a Caricetum gracilis vázaná na prameniště a ostřicových společenstev rašelinných luk asociace Caricetum goodenowii s rozvolněným bylinným patrem s rašeliníky (Sphagnum sp.), s rosnatkou okrouhlolistou (Drosera rotundifolia) a kozlíkem dvoudomým (Valeriana dioica). Plošně nejrozšířenější jsou společenstva vysokobylinných luk se stálým zamokřením (Polygono-Cirsietum palustris a Cirsietum rivularis) kde se vyskytuje pcháč bahenní (Cirsium palustre), pcháč potoční (Cirsium rivulare), hadí kořen větší (Bistorta major), krvavec toten (Sanguisorba officinalis), kohoutek luční (Lychnis flos-cuculi), blatouch bahenní (Caltha palustris) aj. Ve fragmentech byl zaznamenán výskyt společenstev svazu Nardo-Juncion squarrosi a Violion caninae.

Fauna 
Na podmáčených místech se vyskytuje ještěrka živorodá (Zootoca vivipara), hojná je užovka obojková (Natrix natrix), velmi vzácně je zde pozorována zmije obecná (Vipera berus).

Externí odkazy 
 

Přírodní památky v okrese Náchod
Chráněná území v Podorlické pahorkatině
Chráněná území v Česku vyhlášená roku 1994
Louky v okrese Náchod
Louky v Podorlické pahorkatině
Česká Čermná
Matematická věta

V matematice se jako věta označuje důležité netriviální a dostatečně obecné tvrzení neboli výrok.

Aby se však takové tvrzení dalo považovat za větu, je třeba podat jeho důkaz, to znamená logickým postupem ho odvodit z definic, axiomů a z již dříve dokázaných vět.

Důkaz se za součást věty nepovažuje, a k jedné větě může existovat i více různých důkazů. Přesto je dokazování různých tvrzení jednou ze základních metod práce matematiků. Důkaz totiž hraje v matematice a logice podobnou roli jako experiment v empirických vědách: pomáhá odlišit hypotézy, domněnky a nesmysly od nesporné jistoty.

Věta ve své první části obsahuje podmínky, které musí být pro její platnost splněny. Ty se často uvozují slovem nechť. Například „Nechť ABC je pravoúhlý trojúhelník v rovině...“ Poté následuje vlastní tvrzení, často uvozované slovem pak či potom. Například „...pak součet druhých mocnin délek jeho odvěsen se rovná druhé mocnině délky jeho přepony“ (Pythagorova věta).

Je důležité si uvědomit, že samotná druhá část ještě není úplnou matematickou větou - dané tvrzení může být pravdivé nebo nemusí podle toho, jaké předpoklady jsou či nejsou splněny. Například citovaná Pythagorova věta by nemusela platit pro pravoúhlé trojúhelníky na nějaké zakřivené ploše, takže předpoklad rovinnosti trojúhelníku je podstatný.

Věta se někdy také označuje jako teorém z řeckého theorein (pozorovat). Jindy se tvrzení charakteru věty označují jako lemma (pomocná věta sloužící především k důkazu jiného tvrzení), pozorování či důsledek (věty vcelku jednoduše plynoucí z něčeho již dokázaného).

Odkazy

Související články 

 Axiom
 Lemma (matematika)
 Matematický důkaz

Externí odkazy 
 
 

Filozofie matematiky
Seznam planetek, A

Klepnutím na pořadové (katalogové) číslo planetky otevřete stránku s tabulkou, ve které jsou uvedeny základní údaje o planetkách (elementy dráhy, údaje o objevu aj.). 
Klepnutím na název planetky se dostanete na stránku věnovanou uvedené planetce (pokud taková stránka již existuje).

Data použita se svolením / Data used with permission 
© IAU: Minor Planet Center.

Seznamy planetek
Věta

Slovo Věta má několik významů :

 věta (lingvistika) – jazyková jednotka, většinou charakterizovaná tím, že obsahuje přísudek (většinou sloveso),
 věta (hudba) – část hudební skladby
 matematická věta – důležité tvrzení v matematice
 fyzikální věta – důležité tvrzení v fyzice
 impulsová věta
 hlavní termodynamické věty – základní principy termodynamiky
 první hlavní věta termodynamická – první termodynamický zákon
 druhá hlavní věta termodynamická – druhý termodynamický zákon
 třetí hlavní věta termodynamická – třetí termodynamický zákon

Externí odkazy
Seznam pojmenovaných planetek

Seznam pojmenovaných planetek obsahuje v jednotlivých podtabulkách abecední seznam všech pojmenovaných planetek ke dni 20. března 2006. Abecední řazení je české podle normy ČSN 01 0181. Jména planetek v jazycích, používajících diakritická znaménka, jsou uváděna včetně diakritiky. Jména, počínající diakritizovanou hláskou, která má primární řadicí platnost podle uvedené normy (tj. Č, Ř, Š a Ž), jsou v souladu s touto normou zařazena na konec stránky příslušného písmene bez diakritiky. To platí i pro řazení na dalších pozicích jména. Ostatní diakritizovaná písmena jsou řazena průběžně v příslušných stránkách. Jména, začínající dvojhláskou Ch, jsou zařazena na samostatnou stránku bez ohledu na to, zda jde o jména česká (slovenská) nebo jména v jazycích, která obvykle řadí tato jména pod písmeno C.

Tabulky slouží jako abecední rejstřík pro přístup jednak k základním údajům, uváděným ve velkém seznamu planetek, kde jsou uvedeny v tabelární formě základní údaje o jednotlivých planetkách, tj. absolutní hvězdné velikosti, základní elementy dráhy, zařazení planetek do rodin a skupin a údaje o okolnostech jejich objevu, jednak k stránkám jednotlivých planetek, pokud již byly takové stránky vytvořeny. 

Seznamy planetek
Seznam planetek, B

Klepnutím na pořadové (katalogové) číslo planetky otevřete stránku s tabulkou, ve které jsou uvedeny základní údaje o planetkách (elementy dráhy, údaje o objevu aj.). 
Klepnutím na název planetky se dostanete na stránku věnovanou uvedené planetce (pokud taková stránka již existuje).

Data použita se svolením / Data used with permission 
© IAU: Minor Planet Center.

Seznamy planetek
Seznam planetek, C

Klepnutím na pořadové (katalogové) číslo planetky otevřete stránku s tabulkou, ve které jsou uvedeny základní údaje o planetkách (elementy dráhy, údaje o objevu aj.). 
Klepnutím na název planetky se dostanete na stránku věnovanou uvedené planetce (pokud taková stránka již existuje).

Data použita se svolením / Data used with permission 
© IAU: Minor Planet Center.

Seznamy planetek
Seznam planetek, D

Klepnutím na pořadové (katalogové) číslo planetky otevřete stránku s tabulkou, ve které jsou uvedeny základní údaje o planetkách (elementy dráhy, údaje o objevu aj.). 
Klepnutím na název planetky se dostanete na stránku věnovanou uvedené planetce (pokud taková stránka již existuje).

Data použita se svolením / Data used with permission 
© IAU: Minor Planet Center.

Seznamy planetek
Seznam planetek, E

Klepnutím na pořadové (katalogové) číslo planetky otevřete stránku s tabulkou, ve které jsou uvedeny základní údaje o planetkách (elementy dráhy, údaje o objevu aj.). 
Klepnutím na název planetky se dostanete na stránku věnovanou uvedené planetce (pokud taková stránka již existuje).

Data použita se svolením / Data used with permission 
© IAU: Minor Planet Center.

Seznamy planetek
Seznam planetek, F

Klepnutím na pořadové (katalogové) číslo planetky otevřete stránku s tabulkou, ve které jsou uvedeny základní údaje o planetkách (elementy dráhy, údaje o objevu aj.). 
Klepnutím na název planetky se dostanete na stránku věnovanou uvedené planetce (pokud taková stránka již existuje).

Data použita se svolením / Data used with permission 
© IAU: Minor Planet Center.

Seznamy planetek
Seznam planetek, G

Klepnutím na pořadové (katalogové) číslo planetky otevřete stránku s tabulkou, ve které jsou uvedeny základní údaje o planetkách (elementy dráhy, údaje o objevu aj.). Klepnutím na název planetky se dostanete na stránku věnovanou uvedené planetce (pokud taková stránka již existuje).

Data použita se svolením / Data used with permission 
© IAU: Minor Planet Center.

Seznamy planetek
Seznam planetek, H

Klepnutím na pořadové (katalogové) číslo planetky otevřete stránku s tabulkou, ve které jsou uvedeny základní údaje o planetkách (elementy dráhy, údaje o objevu aj.). 
Klepnutím na název planetky se dostanete na stránku věnovanou uvedené planetce (pokud taková stránka již existuje).

Data použita se svolením / Data used with permission 
© IAU: Minor Planet Center.

Seznamy planetek
Seznam planetek, I

Klepnutím na pořadové (katalogové) číslo planetky otevřete stránku s tabulkou, ve které jsou uvedeny základní údaje o planetkách (elementy dráhy, údaje o objevu aj.). 
Klepnutím na název planetky se dostanete na stránku věnovanou uvedené planetce (pokud taková stránka již existuje).

Data použita se svolením / Data used with permission 
© IAU: Minor Planet Center.

Seznamy planetek
Seznam planetek, J

Klepnutím na pořadové (katalogové) číslo planetky otevřete stránku s tabulkou, ve které jsou uvedeny základní údaje o planetkách (elementy dráhy, údaje o objevu aj.). 
Klepnutím na název planetky se dostanete na stránku věnovanou uvedené planetce (pokud taková stránka již existuje).

Data použita se svolením / Data used with permission 
© IAU: Minor Planet Center.

Seznamy planetek
Seznam planetek, K

Klepnutím na pořadové (katalogové) číslo planetky otevřete stránku s tabulkou, ve které jsou uvedeny základní údaje o planetkách (elementy dráhy, údaje o objevu aj.). 
Klepnutím na název planetky se dostanete na stránku věnovanou uvedené planetce (pokud taková stránka již existuje).

Data použita se svolením / Data used with permission 
© IAU: Minor Planet Center.

Seznamy planetek
Seznam planetek, L

Klepnutím na pořadové (katalogové) číslo planetky otevřete stránku s tabulkou, ve které jsou uvedeny základní údaje o planetkách (elementy dráhy, údaje o objevu aj.). 
Klepnutím na název planetky se dostanete na stránku věnovanou uvedené planetce (pokud taková stránka již existuje).

Data použita se svolením / Data used with permission 
© IAU: Minor Planet Center.

Seznamy planetek
Seznam planetek, M

Klepnutím na pořadové (katalogové) číslo planetky otevřete stránku s tabulkou, ve které jsou uvedeny základní údaje o planetkách (elementy dráhy, údaje o objevu aj.). 
Klepnutím na název planetky se dostanete na stránku věnovanou uvedené planetce (pokud taková stránka již existuje).

Data použita se svolením / Data used with permission 
© IAU: Minor Planet Center.

Seznamy planetek
Seznam planetek, N

Klepnutím na pořadové (katalogové) číslo planetky otevřete stránku s tabulkou, ve které jsou uvedeny základní údaje o planetkách (elementy dráhy, údaje o objevu aj.). 
Klepnutím na název planetky se dostanete na stránku věnovanou uvedené planetce (pokud taková stránka již existuje).

Data použita se svolením / Data used with permission 
© IAU: Minor Planet Center.

Seznamy planetek
Seznam planetek, O

Klepnutím na pořadové (katalogové) číslo planetky otevřete stránku s tabulkou, ve které jsou uvedeny základní údaje o planetkách (elementy dráhy, údaje o objevu aj.). 
Klepnutím na název planetky se dostanete na stránku věnovanou uvedené planetce (pokud taková stránka již existuje).

Data použita se svolením / Data used with permission 
© IAU: Minor Planet Center.

Seznamy planetek
Seznam planetek, P

Klepnutím na pořadové (katalogové) číslo planetky otevřete stránku s tabulkou, ve které jsou uvedeny základní údaje o planetkách (elementy dráhy, údaje o objevu aj.). 
Klepnutím na název planetky se dostanete na stránku věnovanou uvedené planetce (pokud taková stránka již existuje).

Data použita se svolením / Data used with permission 
© IAU: Minor Planet Center.

Seznamy planetek
Seznam planetek, Q

Klepnutím na pořadové (katalogové) číslo planetky otevřete stránku s tabulkou, ve které jsou uvedeny základní údaje o planetkách (elementy dráhy, údaje o objevu aj.). 
Klepnutím na název planetky se dostanete na stránku věnovanou uvedené planetce (pokud taková stránka již existuje).

Data použita se svolením / Data used with permission 
© IAU: Minor Planet Center.

Seznamy planetek
Šestajovická stráň

Přírodní rezervace Šestajovická stráň je chráněné území tvořené zalesněnou opukovou strání, která se nachází jižně od silnice mezi obcemi Šestajovice a Roztoky. Předmětem ochrany v území je smíšená dubohabřina na opukovém svahu s bohatým bylinným podrostem, odpovídajícím přirozené skladbě lesního porostu. Lokalita je zároveň biocentrem v málo zalesněné zemědělské krajině.

Přírodní poměry

Geologie 
Podkladem jsou svrchnokřídové slínovce až jílové vápence jizerského souvrství (střední až svrchní turon) s relikty splavených pleistocenních štěrkopísků. Zářez údolíčka pokrývají fluviodeluviální hlinitopísčité naplaveniny.

Flora 

Lesní společenstva tvoří bukové a habrové doubravy (svaz Carpinion), na úpatí svahu se nacházejí fragmenty společenstev svazu Alno-Ulmion a v porostních pláštích i svazu Prunion spinosae. Dřevinná skladba porostů je poměrně pestrá. Stromové patro tvoří dub letní (Quercus robur) a dub zimní (Quercus patraea), habr obecný (Carpinus betulus), javor klen (Acer pseudoplatanus), javor mléč (Acer platanoides) a javor babyka (Acer campestre), lípa malolistá (Tilia cordata) a lípa velkolistá (Tilia platyphyllos), a dalšími druhy dřevin.

V bylinném patře rostou typické druhy hajní květeny např. ptačinec velkokvětý (Stellaria holostea), hrachor jarní (Lathyrus vernus), kokořík mnohokvětý (Polygonatum multiflorum), jaterník trojlaločný (Hepatica nobilis), prvosenka vyšší (Primula elatior), prvosenka jarní (Primula veris), ostřice chlupatá (Carex pilosa), dymnivka dutá (Corydalis cava) aj. Z chráněných druhů rostlin se zde vyskytuje střevíčník pantoflíček (Cypripedium calceolus), lilie zlatohlávek (Lilium martagon), vemeník dvoulistý (Platanthera bifolia) a medovník velkokvětý (Melittis melissophyllum).

Fauna 

Hnízdí zde druhy ptáků charakteristické pro lesní lokality jako káně lesní (Buteo buteo), kukačka obecná (Cuculus canorus), strakapoud velký (Dendrocopos major), linduška lesní (Anthus trivialis), pěvuška modrá (Prunella modularis), červenka obecná (Erithacus rubecula) atd. Ve stráni se dlouhodobě vyskytuje jezevec lesní (Meles meles).

Galerie

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
 

Přírodní rezervace v okrese Náchod
Chráněná území v Orlické tabuli
Chráněná území v Česku vyhlášená roku 1994
Lesy v okrese Náchod
Lesy v Orlické tabuli
Šestajovice (okres Náchod)
Seznam planetek, R

Klepnutím na pořadové (katalogové) číslo planetky otevřete stránku s tabulkou, ve které jsou uvedeny základní údaje o planetkách (elementy dráhy, údaje o objevu aj.). 
Klepnutím na název planetky se dostanete na stránku věnovanou uvedené planetce (pokud taková stránka již existuje).

Data použita se svolením / Data used with permission 
© IAU: Minor Planet Center.

Seznamy planetek
Seznam planetek, T

Klepnutím na pořadové (katalogové) číslo planetky otevřete stránku s tabulkou, ve které jsou uvedeny základní údaje o planetkách (elementy dráhy, údaje o objevu aj.). 
Klepnutím na název planetky se dostanete na stránku věnovanou uvedené planetce (pokud taková stránka již existuje).

Data použita se svolením / Data used with permission 
© IAU: Minor Planet Center.

Seznamy planetek