Toluges

Toluges (, en francès Toulouges) és un poble, cap de la comuna del mateix nom, de 8.544 habitants el 2013, de la comarca del Rosselló, a la Catalunya Nord.

En aquesta ciutat es va celebrar la primera assemblea de Pau i Treva de Déu dels comtats catalans, l'any 1027, sota la presidència de l'abat Oliba.

Etimologia 
Segons Joan Coromines el topònim Toluges, així com Tolustre, Tolba i d'altres, és format a partir d'un nom d'origen ibèric, possiblement *tolŏbǐas.

Geografia

Localització i característiques generals del terme 

La comuna de Toluges, de 80.400 hectàrees d'extensió, es troba a la zona central de la gran comarca del Rosselló, a ponent de la capital nord-catalana, Perpinyà, a la riba dreta de la Tet. Curiosament, no arriba del tot a la llera del riu, ja que li tanquen el pas pel nord els dos termes veïns, de Perpinyà i del Soler. És un territori del tot pla, situat entre la plana al·luvial del riu i la plana de Tuïr. El terme té un pendent molt feble, cosa que fa necessària la presència d'un nombre important de canals, agulles, que constitueixen una veritable xarxa a l'entorn del Rec de Perpinyà, l'important canal de drenatge de la Bassa i al sud, ja fora del terme, el Ganganell.

Termes municipals limítrofs:

El poble de Toluges 

L'origen de Toluges és una cellera situada al voltant de l'església parroquial de Santa Maria i del seu cementiri, que quedaven a l'extrem nord del nucli primigeni de Toluges. A partir d'aquest poble vell, el nucli de població començà a créixer a partir dels barris del Camí de Cànoes, del Camí dels Horts, del carrer Nou i de l'ara anomenat Espai Abelanet.

A partir d'aquest nucli primer, el poble començà a desenvolupar en la seva perifèria la Cava Cooperativa, les Caves Pejoan, el Cementiri Nou, o de la Morera, o de l'Est, un altre Cementiri Nou, o de la Ruta de Perpinyà, o del Pont Trencat, el Crist, imatge de Jesucrist antigament a l'entrada del poble; unint aquestes construccions amb el poble vell i engrandint-lo, es crearen els barris de Baltazar, el Benefici, el Camí d'en Ginestet, el Camp dels Pobres, Clairfont, el Molí Nou i la Morera. Més endavant s'hi afegiren la Gara de Sant Carles, el centre d'activitats Naturopol i la Zona Artesanal.

El Toluges de començaments del  ha incorporat, a més, diverses urbanitzacions, a l'estil de tots els pobles de la conurbació perpinyanesa: les Charmilles, le Clos des Jardins, la Closeta, la Devesa, l'Empordà, la Font d'en Perot, els Horts, el Molinàs, l'Oliveta, les Palaves, la Sanya i Villerac. Això ha fet que s'hagi estès molt el nucli urbà de Toluges, fins al punt que pel nord-est apareix ja unit a les zones industrials de Perpinyà (Malloles i Sant Carles), i pel sud amb Cànoes. I aviat, al nord-oest, amb el Soler.

Els masos del terme 
La forta afectació de la conurbació perpinyanesa en el terme de Toluges ha fet que aquest poble hagi perdut una bona part de l'activitat agrícola, que antigament n'era la base. Per això, són pocs els masos que queden: les Casetes de Ballaró, el Casot d'en Monet, el Casot d'en Vial, el Mas Bastit, o Xo'n Bastit, el Mas Charpentier, el Mas de Ballaró, abans Mas Romeu, el Mas de l'Aibre, el Mas del Molí, o el Moló, abans Mas de Bordàs, el Mas d'en Ramonatxo, el Mas d'en Riera, el Mas d'en Roig, el Mas Felip, els dos masos anomenats Foixonet, el Mas Freixa, abans Mas Puig Sec, el Mas Goze, el Mas Jammes, el Mas Madern, el Mas Oriol, el Mas Pejoan, o de la Devesa, el Mas Ricard, el Mas Sant Sebastià, o Mas Subirats, i el Mas Vell. Cal esmentar a part l'antic Mas de l'Amorós, més tard Casa de l'Ecoiffier, i ara esdevingut el centre administratiu Clairfont.

Els cursos d'aigua 
La major part dels cursos d'aigua de Toluges són canals d'irrigació o de drenatge, com les anomenades agulla. Així, entre les de drenatge hi trobem: l'Agulla Cabdal de l'Eixau, o, simplement, l'Eixau, la Bassa, la Branca de la Bassa, el Canal de la Bassa i l'Eixau, o Agulla de l'Eixau; d'altra banda, la nòmina de les d'irrigació compta amb: l'Agulla de Ballaró, la de la Colomina, la de la Morera, la de la Vinyassa, la del Camí de Pollestres, la del Camí de Tuïr, la de l'Espinassera, la del Mas de Vesian, la del Mas Freixa, la del Massot, la del Molí, o Canal del Mig, la del Pas del Fang, la del Pistolet, la del Pontell de la Llonga, la de l'Ull de Ballaró, la de Martellís, la d'en Riera, la de Puigsec, la de Santa Eugènia, la Petita de Baltazar, la Buidadora, el Diamant del Mas de l'Eula, el Rec de la Roureda, el Rec de les Vinyes, el Rec del Pas de les Carretes, o del Pas dels Horts, i el Rec de Monyàs, o de Puig Sec. L'Agulla de la Basseta, la de la Devesa i la de la Jaça, abans de la Jaça del Fornoll, són alhora de drenatge i d'irrigació. Cal destacar, a més, el Passallís de la Bassa, gual per travessar aquest curs d'aigua.

D'altra banda, Toluges posseïa, procedent d'algunes d'aquestes agulles, alguns abeuradors per a animals, com l'Abeurador de la Plaça de la República, el de la Ruta de Cànoes, tots dos actualment desapareguts, i alguns rentadors, com el Rentador de la Font, el de la Ruta de Cànoes i el d'en Santaló, dels quals només es conserva el primer. Hi havia també fonts i pous, a Toluges: la Font, la Font de la Plaça, la Font d'en Llapí (on neix la Bassa), la Font d'en Perot, la Font d'en Ribera i les Fonts del Mas d'en Riera, a més de les desaparegudes Font d'en Rossinyol, Font d'en Santaló i Font Vella. El Pou d'en Freixa, artesià, completa aquesta llista.

El relleu 
L'absència d'elements diferenciats en el relleu fa que no hi hagi topònims d'aquesta mena, en el terme de Toluges.

El terme comunal 
Els topònims de Toluges, en canvi, reflecteixen nombrosos indrets de caràcter agrícola: l'Aviació, Baltazar, la Bassa, les Bassetes, el Benefici, Bosc Barbut, la Buidadora, el Camí de Baltazar, el de Bao, el de Cànoes, el de Carlemany, o de Terrats, el de la Bassa, el de l'Hospital, el del Mas d'en Xabres, el dels Horts, el dels Roures, el de Pollestres, el de Terrats, el de Tuïr (tots aquests no com a nom del camí, sinó de la partida del seu entorn respectiu), el Camp de la Closa, el de la Creu, el de les Colobres, el del Rat, o de la Figuera, el dels Soldats a Orla, el Casot del Pistolet, la Closa, abans Camp de la Closa, la Colomina, la Colomina d'en Bertran, les Colomines, les Colominetes, les Colominetes d'en Pejoan, la Coma Negau, els Cotius, Davant les Cases, Dellà la Bassa, la Devesa, l'Eixau (dos de diferents), l'Espinassera, les Fontetes, la Font d'en Llapí, els Garrigots, el Gorg de Santa Eugènia, l'Hort de la Llaurana, l'Hort, o Camp, de la Rostida, l'Hort de l'Esquerrot, els Horts, els Horts de Cànoes, els Horts de Santa Eugènia, la Jaça, Mas Charpentier, Mas de Ballaró, Mas d'en Riera, Mas d'en Xabres, o Xabry, Mas Felip, Mas Freixe, Mas Goze, Mas Jambes, Mas Jammes, Mas Puig Sec, o del Puig, Mas Sant Ferriol, Mas Sant Pere, el Mas Vell, el Molí Nou, Monyàs, la Nation, les Palaves, abans la Palava, el Parc de Clairfont, el Pas del Fang, el Pas dels Horts, el Prat de l'Aibre, el Prat dels Horts, el Prat Gros, Santa Eugènia, la Sanya, els Taulons, la Travessa, la Vinya d'en Forcada i la Vinyassa.

Alguns són noms ja desapareguts, com Bony Saduri, el Camí de la Ribera (dos de diferents), el Camp de la Bassa, el de la Casa, el de la Figuera, el de la Mare, el de la Navarrel, el de la Pastorella, el de la Travessa, el de l'Avi, el del Galliner, el del Mas Gafard, el de l'Oliu, el de l'Ou, el dels Horts, el dels Manglaners, el de l'Ull, o d'en Lluís, el de Maig, el d'en Friques, el d'en Parramon, el d'en Serra, el d'Hortes, el Camp Gros, el Camp Petit, el Camp Robert, la Candala, el Cim dels Horts, abans Darrere dels Horts, la Colomina dels Horts, la Comanda, Darrere dels Horts, la Figuera, l'Hortolà, la Jaça del Fonoll, el Mallol, el Mallol del Camí de Tuïr, el Molinàs, l'Oliveta de Canta, el Passallís, Pejoan, els Polls, el Puialet, o Punyalet, el Rec de les Vinyes, el Rec de Monyàs, el Terme de Terrats i la Trinxada.

Transports i comunicacions

Carreteres 
Travessen el terme de Toluges diverses carreteres. L'autopista A - 9/E - 15, anomenada la Catalana, no trepitja el terme de Cànoes, però hi passa ben a ran, a llevant del terme, i hi té enllaç a través de la carretera N - 612a.

Pel límit sud del terme comunal, entre Cànoes i Toluges bona part del termenal entre aquestes dues comunes, discorre la carretera, en forma d'autovia, de la N - 612a (D - 612, a Tuïr - D - 900/A - 9, a Perpinyà). És una de les carreteres d'accés a Perpinyà des de l'oest. Paral·lela a ella, quasi tot el seu traçat ran de Toluges, es troba el traçat antic de la mateixa carretera, ara anomenada N - 612b.

També hi passa la carretera D - 39 (D - 1, a Pesillà de la Ribera - Alenyà), que uneix les poblacions de Vilanova de la Ribera, el Soler, Toluges, Cànoes, Pollestres, Vilanova de Raó, Tesà i Alenyà. Cap al nord-oest, Toluges dista 4,5 quilòmetres del Soler i 6 de Pesillà de la Ribera. Cap al sud-est, 2,5 de Cànoes, 6,3 de Pollestres, 12,1 de Vilanova de Raó, 17,6 de Tesà i 19,5 d'Alenyà.

D'altra banda, hi ha diversos enllaços entre les vies de transport de l'oest de Perpinyà.

Ferrocarril 
Actualment, Toluges no disposa d'estació de ferrocarril, però travessa el sector oest del terme el traçat de la línia del TGV. En arribar a Perpinyà, el TGV passa per l'Estació de mercaderies internacional de Sant Carles, en part dins del terme de Toluges.

Antigament travessava el terme de ponent a llevant la línia de ferrocarril de Tuïr a Perpinyà, popularment anomenada el Mataburros. Actualment és un traçat turístic per a bicicletes o a peu.

Transport col·lectiu públic 
Per Toluges passen les línies 15, de Torrelles Platja a Cànoes, i 34, de Torremilà a Cànoes, de la Compagnie de Transports Perpignan Méditérranée. Per la línia 15, Toluges és a una hora i quart de Torrelles Platja, a una hora i cinc minuts de Torrelles de la Salanca, a tres quarts d'hora de Bonpàs, a 20 minuts de Perpinyà i a 10 minuts de Cànoes. Ofereix 25 serveis diaris en cada sentit de dilluns a divendres, 22 el dissabte i durant les vacances escolars, i 5 el diumenge.

La línia 34 uneix la ZAE de Torremilà amb Toluges i Cànoes, amb dos serveis diaris de Torremilà cap a Cànoes, i tres a la inversa. No té servei el diumenge ni els dies de festa. Toluges és, per aquesta línia, a 34 minuts de Torremilà, a 13 de Perpinyà i a 7 de Cànoes.

Els camins del terme 
Uns quants dels camins del terme de Toluges són interns, no surten del seu espai interior: Camí de Baltasar, Camí de la Bassa, o de les Bassetes, Camí del Calvari, Camí de les Bassetes, o de la Colomineta, Camí de les Vinyes, o Carretal del Benefici, Camí del Mas Bastit, Camí del Mas de Ballaró, Camí del Mas de l'Aibre, Camí del Mas d'en Riera, Camí del Mas d'en Xabres, Camí del Mas Freixa i Camí dels Horts. Esment a part mereixen el Camí de Ferro i el Camí de Ferro de Tuïr, o Mataburros, ara pista per a bicicletes o circulació a peu que segueix l'antic traçat del tren de Tuïr a Perpinyà, a més del TGV, que forma un arc al nord del terme.

D'altres camins uToluges amb els seus entorns: Camí de Bao, Camí de Cànoes, Camí del Soler a Tuïr, o del Mas de l'Eula, Camí de Pollestres, o de les Palaves, Camí de Terrats, o de Terrats a Bao, la Ruta, abans Camí, del Soler, la Ruta de Perpinyà, la de Prada i la de Tuïr, abans, també, camí de Tuïr.

Activitats econòmiques 

Toluges ha passat en els darrers vint-i-cinc anys de ser un poble essencialment agrícola a una ciutat dormitori de la perifèria d'una ciutat.

Així i tot, l'agricultura encara és una activitat important, molt repartida entre la vinya i les hortalisses. La meitat de la producció vinícola es decanta cap a vins de denominació d'origen controlada, mentre que entre les hortalisses destaca la producció d'escaroles, enciams, tomàquets, julivert, productes primerencs, carxofes, pastanagues i col-i-flors. Els fruiters són en retrocés, com la vinya per a vins comuns, però encara hi ha plantacions importants d'albercoquers, presseguers, pomeres i pereres. S'hi han instal·lat molts hivernacles, de manera que, malgrat el retrocés, l'agricultura hi és ben consolidada.

Toluges disposa d'un celler cooperatiu amb 20.000 hl de capacitat, la Copé, i ha desenvolupat una indústria mitjana a partir del mateix celler, i d'indústries de construcció, del comerç de la fruita i les hortalisses, d'una fàbrica de cerveses i de begudes gasoses.

Història

Història medieval 
Toluges i la seva església de Santa Maria estan documentades ja el 908, en un privilegi de Carles el Simple al monestir de la Grassa, en què li confirma uns alous a Toluges, poc abans que també s'hi confirmessin altes alous d`Elna i de Sant Esteve del Monestir, que foren bescanviats a favor d'una dona, de nom Ozila, vídua d'Àrgila. Més tard també hi foren confirmats alous de Cuixà. Al tombant de l'any 1000 sembla que el territori de Toluges no era en mans d'un sol senyor, sinó que estava tot molt repartit. Podria ser aquesta la causa que s'hi convoqués la primera assemblea de Pau i Treva l'any 1027. A més, Toluges es trobava en aquell moment a mig camí de dues de les senyories importants: el comtat de Rosselló, amb seu a Perpinyà, i la casa comtal de Cerdanya-Besalú, que tenien Tuïr entre les seves viles importants. Els Sínodes de Toluges van marcar una fita important en l'evolució jurídica i política de la Catalunya medieval.

Al  l'església d'Elna hi amplià les seves possessions, tot i que Toluges no arribà a ser mai d'un únic senyor, tot i que els Montescot hi tenien diverses possessions, que cediren a l'Orde del Temple. Així, els templers esdevingueren els principals senyors de Toluges, tot i que no els únics. Ja al XIV i al XV, aquestes possessions de Toluges foren venudes a rics homes perpinyanesos, cosa que s'allargà durant tota l'edat moderna.

Demografia

Demografia antiga 
La població està expressada en nombre de focs (f) o d'habitants (h)
Font: Pélissier 1986

Demografia contemporània 
Fonts: Ldh/EHESS/Cassini fins al 1999, després INSEE a partir deL 2004

Evolució de la població

Administració i política

Batlles

Legislatura 2014 - 2020

Batlle 
 Jean Roque, Conseller departamental.

Adjunts al batlle 
 1a: Mireille Rebecq
 2n: Gaston Coubris
 3a: Babeth Cardin Madern
 4t: Claude Cid
 5a: Elise Rouby
 6è: Laurent Rosello
 7è: Gérard Castany.

Consellers municipals 
 Nicolas Barthe. Primer conseller delegat
 Laëtitia Sounier. Segona consellera delegada
 Raymond Carbones. Tercer conseller delegat
 Hélène Godet. Quarta consellera delegada
 Pierre Montel. Cinquè conseller delegat
 Danielle Poncet. Consellera municipal
 Annie Grandemange. Consellera municipal
 Jean Segarra. Conseller municipal
 Catherine Dumas. Consellera municipal
 Roselyne Barande. Consellera municipal
 Marie-France Mir. Consellera municipal
 Bernard Pages. Conseller municipal
 Marie-Claude Gascon. Consellera municipal
 Françoise Brunet. Consellera municipal
 Rachid Abdouche. Conseller municipal
 Marc Valette. Conseller municipal
 Florence Hostaille. Consellera municipal
 Catherine Bret. Consellera municipal
 Arnaud Hingray. Conseller municipal
 Hervé Masse. Conseller municipal
 Franck De la Llave. Conseller municipal.

Adscripció cantonal 

A les eleccions cantonals del 2015 Toluges ha estat inclòs en el cantó número 11, denominat Perpinyà 6, amb capitalitat a Perpinyà, que abraça tot el sector oest de la capital rossellonesa. Hi han estat escollits com a consellers departamentals Hermeline Malherbe, President del Consell Departamental i Senadora, i Jean Roque, batlle de Toluges i Conseller departamental.

Agermanaments 
  Les Borges Blanques, Les Garrigues

Ensenyament i cultura 

A Toluges hi ha una escola d'ensenyament maternal, anomenada Ludovic Masse, dues de primària, la Jean Jaurès i la Sainte Marie, aquesta darrera de caràcter privat. També hi ha el col·legi de secundària François Mitterrand, que serveix també els pobles de Cànoes i Pollestres. Per a continuar estudis de batxillerat, l'oferta més propera és als diversos liceus de Perpinyà.

També hi ha una Mediateca, un Centre Cultural, al Mil·lenari, i un Conservatori de Música, a més d'un important i extens Asil d'ancians; cadascuna d'aquestes institucions compta amb el seu estatge propi, alguns d'ells en edificis reconvertits procedents de diversos orígens, entre ells una antiga destil·leria. La major part estan situats en els entorns de la Plaça de Louis Esparre, just al sud-est del nucli antoc del poble.

Lleure i esports 

Toluges compta amb un parc municipal excepcional, per la seva magnitud i l'ús que en fa la població. Es tracta del Parc de Clairfont, situat al sud de la població, a prop de la Zona Industrial del mateix nom i a ran de la carretera D - 612 A, que discorre pel sud del parc. Té una extensió de 6 ha, i fou creat a principis del . Els anys 30, d'aquell mateix segle, s'hi construí una casa senyorial de força envergadura. S'hi troben nombroses espècies botàniques; té dos estanys, amb ànecs i cignes, i constitueix un lloc agradable que convida a passejar sense presses ni preocupacions. Forma un arborètum d'una cinquantena d'espècies vegetals, entre les quals palmeres qui es troben enmig d'extenses zones de gespa. Hi emergeixen arbres molt bells, com les magnòlies, els pins rojos i els xiprers dels pantans, tot a tocar d'una àrea de jocs per a infants.

D'origen privat, el 1985 fou adquirit per la comuna de Toluges, que l'obrí a la població, alhora que traslladava una part de la mateixa Casa del Comú a la casa senyorial.

Entre els esports, a Toluges destaquen el bàsquet i el rugbi, i entre les seves institucions esportives tenen un paper destacat l'USA Toluges, de bàsquet i l'USAP XV Féminin, de rugbi a quinze, cinc vegades campió de França femení.

Persones il·lustres 
 Joseph Sayrou (1898-1974) : jugador francès de rugbi a 15, nascut a Toluges.
 Gaston Groussole (1927-): escriptor en llengua francesa establert a Toluges a ran de la seva jubilació.

Vegeu també 
 Sínodes de Toluges
 Pau i Treva de Déu

Bibliografia 
 
 
 
 
 .

Referències

Enllaços externs 

 Pàgina web de la Comuna de Toluges 
 Informació sobre el municipi  
 El terme de Toluges en els mapes topogràfics de l'iGN