Cop d'estat

Un cop d'estat (del francès coup d'État) és la usurpació del poder vigent de manera violenta i la vulneració de la legalitat institucional a un estat liderada per membres del mateix estat, líders polítics, funcionaris o, més usualment, militars, i en alguns casos mitjançant el suport d'altres estats, amb l'objectiu d'aconseguir el poder. Quan aquests cops triomfen sovint el govern resultant esdevé de tipus dictatorial, que pot estendre's més o menys en el temps. En alguns casos aconsegueixen el poder ràpidament i en d'altres, en no triomfar durant els primers dies, poden generar una guerra civil.

Origen i evolució del concepte 
El concepte de cop d'estat va començar a fer-se servir a la França del  per fer referència a una sèrie de mesures violentes i sobtades que prenia el Rei sense respectar la legislació ni les normes morals. Sovint era per desfer-se dels enemics quan el mateix rei creia que era necessari per mantenir la seguretat de l'Estat o el bé comú.

El terme va evolucionar durant el  per parlar de l'acció violenta d'un component de l'Estat, per exemple l'exèrcit, amb l'objectiu de desplaçar el poder vigent. Un exemple van ser els assassinats selectius de les forces armades napoleòniques. El concepte va cohabitar amb el de revolució, però aquest últim va quedar reservat per a moviments organitzats per civils aliens a l'Estat.

Ja durant el  el 1930 va aparèixer el llibre Tecnica del colpo di Stato (Tècnica del cop d'estat) de Curzio Malaparte, que va imposar l'ús generalitzat del concepte ja amb la connotació moderna a partir de l'anàlisi crítica de les accions del feixisme i del nazisme. Malaparte aplicà el concepte del cop d'estat no només a una operació executada per integrants de l'Estat, sinó també per poders civils, que mitjançant la desestabilització del govern a través d'accions orientades a generar caos social provoquen la caiguda del poder i poden així accedir-hi ells. Per a Malaparte la diferència essencial del concepte de cop d'estat amb guerra civil i revolució és l'ús de la sorpresa i la curta durada de les operacions.

El  el cop d'estat va adoptar la forma típica d'una acció de les forces armades desplaçant a la força el govern establert. Tanmateix, sobretot a partir del col·lapse de les dictadures llatinoamericanes, durant la dècada del 1980, els cops d'estat van anar adoptant formes més complexes i menys evidents, mitjançant tècniques de desestabilització econòmica i de generació de climes de caos social.

Cops d'estat del  
Són els més habituals, retallen les llibertats individuals, no respecten els drets humans i practiquen la repressió violenta dels opositors:

 1908: Veneçuela - Juan Vicente Gómez derroca Cipriano Castro
 1913: Mèxic - Cop d'estat de Victoriano Huerta
 1913: Imperi Otomà - Cop d'estat dels Joves Turcs
 1914: Perú - Óscar Benavides derroca Guillermo Billinghurst Angulo
 1917: Costa Rica - Federico Alberto Tinoco Granados derroca Alfredo González Flores
 1919: Perú - Augusto Leguía derroca José Pardo y Barreda
 1922: Itàlia - Benito Mussolini triomfa amb la Marxa sobre Roma
 1923: Alemanya - Adolf Hitler fracassa en un cop d'estat
 1923: Espanya - Cop d'estat de Primo de Rivera
 1924: Xile - S'estableix una junta de govern presidida per Luis Altamirano per dissoldre el Congrés Nacional
 1925: Xile - La junta de govern de Luis Altamirano queda derrocada a l'espera que arribi el president constitucional Arturo Alessandri Palma
 1926: Polònia Cop d'estat de Józef Piłsudski
 1929: Perú - Luis Miguel Sánchez Cerro derroca Augusto Leguía
 1930: Argentina - El govern de Hipólito Yrigoyen queda derrocat
 1931: Panamà - Cop d'estat contra el president Florencio Harmodio Arosemena per part de Ricardo J. Alfaro
 1933: Uruguai - Cop d'estat de Gabriel Terra
 1935: Grècia
 1936: Grècia - Règim del 4 d'agost del general Metaxàs
 1936: Espanya - Cop d'estat del 18 de juliol contra la Segona República per part del General Francisco Franco. Inici de la Guerra Civil espanyola
 1937: Brasil - Cop d'estat de Getúlio Vargas
 1943: Argentina
 1947: Tailàndia
 1952: Egipte
 1953: Iran
 1954: Paraguai
 1948: Veneçuela
 1962: Argentina
 1964: Brasil
 1966: Argentina
 1967: Grècia - Dictadura dels Coronels (1967-1974)
 1969: 
Muammar el Gaddafi a Líbia
 Cop d'estat a Somàlia sota la direcció del general Siad Barre
 1973: 
 Cop d'estat del 27 de juny de 1973 liderat per Juan María Bordaberry Arocena a l'Uruguai.
 Cop d'estat de l'11 de setembre de 1973 liderat per Augusto Pinochet Ugarte a Xile contra el govern d'Allende.
 1976: Argentina
 1980: Turquia - Cop d'estat del 1980 a Turquia
 1981: Espanya - Cop d'estat del 23 de febrer
 1999: Pakistan - Cop d'estat de Pervez Musharraf

Cops d'estat del  
 2006: Tailàndia
 2008: Guinea - Cop d'estat a Guinea al 2008
 2016: Turquia - Cop d'estat fracassat
 2021: Myanmar - Cop d'estat a Myanmar de 2021
 2023: Níger - Cop d'estat a Níger de 2023

Cops d'estat evolucionistes 
Són un cas poc habitual, i els solen realitzar militars progressistes per acabar amb dictadures o per reformar les institucions de l'Estat.

 1889: Brasil, Proclamació de la República, el 15 de novembre
 1910: Mèxic, Revolució Mexicana, el 10 de novembre
 1958: Veneçuela, Revolució del 23 de gener
 1974: Portugal, Revolució dels clavells
 1989: Romania

Referències

Enllaços externs