Constel·lació de l'Àguila

L'Àguila (Aquila) és una de les 48 constel·lacions ptolemaiques, i una de les 88 constel·lacions en què es va dividir el cel per la Unió Astronòmica Internacional. Està poc més o menys en l'equador celeste. Els seus estels més importants són Altair (α Aql), Alshain (β Aql) i Tarazet (γ Aql). Altair és un vèrtex de l'asterisme conegut com a Triangle d'Estiu, els altres dos són els estels de l'hemisferi nord, Vega, a la constel·lació de la Lira, i Deneb, a la constel·lació del Cigne.

L'origen del nom d'aquesta constel·lació es troba a la mitologia grega.

Estrelles principals 

Situada sobre la Via Làctia, Aquila té nombroses estrelles, se'n poden veure 124 a ull nu.

Altair (α Aql) 
Altair (α Aql), etimològicament ve del nom àrab al-nars al-tair que significa «L'Àguila en vol», es pot comptar entre les estrelles més brillants del cel (la 12a per ser més exactes). És el centre d'un alineament quasi perfecte de tres estrelles, les Ales de l'Àguila, a vegades confoses per error amb el cinturó d'Orió. Les altres dues estrelles d'aquesta línia són Alshain i Tarazed (β i γ Aql).
Altair és una estrella de la seqüència principal, volta ràpidament en només 6,5 hores. La rapidesa de la seva rotació és tan gran (arriba a l'equador a 210 km/s), més de 200 vegades la del Sol) que l'obliga a adoptar la forma d'un el·lipsoide aixafat.

Altair és una estrella doble.

Alshain (β Aql) 
Alshain (β Aql) no és pas la 2a estrella més brillant de la constel·lació, com es podria fer pensar el seu lloc dins la designació de Bayer, sinó la 8a. Deu la seva β al seu alineament amb Altair i Tarazed.

Com Altair es tracta d'un sistema doble. La seva companya és una nana vermella.

Tarazed (γ Aql) 
Tarazed (γ Aql o també Reda) és una de les rares estrelles en què el nom no prové de l'àrab. El nom de Tarazed és d'origen persa que significa el canastró de la balança i designava originalment un asterisme format per α, β i γ Aquilae.

Tarazed és una estrella gegant, 2960 vegades més brillant que el Sol i 110 vegades més gran. És una estrella doble en la que la companya és de la magnitud +10,7.

Deneb Al Okab (ε i ζ Aql) 
Deneb Al Okab, la Coa de l'Àguila en àrab, està composta de dues estrelles: ε i ζ Aql.

Altres estrelles 
η Aql és una de les variables cefeides més brillants. La seva magnitud aparent varia gradualment en un cicle de 7,177 dies, entre 3,48 i 4,39.

V Aql, un poc al sud de λ Aql, és una de les estrelles més vermelles del cel (temperatura de superfície: 2.115 K).

Exoplanetes 
A la constel·lació de l'Àguila s'hi han descobert fins a 7 estels amb un sistema planetari, cap d'ells visibles a ull nu.

Objectes celestes 
NGC 6709: cúmul obert de magnitud 6,7

NGC 6755: cúmul obert de magnitud 7,5

NGC 6760: cúmul globular de magnitud 9,1

NGC 6781: nebulosa planetària de forma molt arrodonida, distància 2.600 anys-llum

NGC 6803: nebulosa planetària, distant 5.200 anys-llum

Núvol d'Smith: és un núvol d'hidrògen gegant que es mou a gran velocitat cap la nostra Via Làctia, amb la que col·lidirà i s'hi barrejarà en uns 30 milions d'anys. Va ser descobert per la neerlandesa Gail Smith (avui Gail Bieger) amb un radiotelescopi l'any 1963.

Dues novae majors han estat observades a Aquila: la primera el 389 aC, descrita com a més brillant que Venus, la segona, V603 Aquilae, fou breument més brillant que Altair en el 1918.

Història 

La constel·lació de l'Àguila fou possiblement identificada com una au des del segle XII aC. Pels grecs representava l'àguila de Zeus. Fou esmentada pels astrònoms grecs Èudox de Cnidos () i Aratus ().

A la mitologia hindú, Altair, Alshain i Tarazed representaven l'empremta del peu de Vishnu.

A l'antiguitat europea, les estrelles de la part sud de l'Àguila eren anomenades «Ganímedes», del nom del coper dels déus grecs que hauria estat elevat als cels per l'àguila de Zeus.

Dins la història xinesa de Qi Qiao Jie, Niu Lang (Altair) i els seus dos infants (Alshain i Tarazed) són separats de sa mare Zhi Nu (Vega) que està situada a l'altre costat de la Via Làctia.

La constel·lació de l'Àguila, amb els seus asterismes característics, visibles des de les latituds de la mediterrània, fou esmentada per Claudi Ptolemeu a son Almagest però l'anomenà «Antinous i la seva Àguila», Antinous era un esclau grec que esdevingué el favorit de l'emperador Adrià. Antinous fou integrat definitivament a l'Àguila per Johann Bode.

Referències

Bibliografia

Vegeu també 
 Llista d'estrelles per constel·lació

Enllaços externs 

 APOD en català, el Triangle d'Estiu 
 Plana del Chandra, an anglès
 Plana sobre la constel·lació, en anglès 
 Imatge NASA-Harvard