Pyrit

Pyrit (též železný pyrit, či kyz železný, chemicky disulfid železnatý) je velmi hojný minerál a důležitá železná ruda. Obvykle má zlatavou barvu, pro kterou bývá někdy neznalými zaměňován se zlatem, proto se mu taky někdy říká bláznovo zlato či kočičí zlato. Často se ale může objevovat se zelenalým nádechem, nebo kovově modrými, červenými a zelenými povlaky, které se odborně nazývají náběhové barvy. Je to nejrozšířenější sulfid (sirník) v zemské kůře vůbec. Název pyrit pochází z řečtiny a je odvozen od slova oheň, protože po úderu z něj často odlétají jiskry.

Vznik 
Pyrit vzniká v širokém rozmezí podmínek. Například 2 000 m pod povrchem krystalizací z horkých hydrotermálních roztoků, dále může vznikat srážením z vod v usazeninách, které mají velký podíl organických složek (na jeho vzniku se podílejí bakterie), jako akcesorie v magmatických horninách, častým minerálem magmatických likvačních ložisek.

Vlastnosti 
Jeho chemický název je disulfid železnatý. Nejčastěji je zrnitý, kusový, vtroušený, ale občas je možné nalézt i v podobě radiálně paprsčitých, hlízovitých či ledvinovitých agregátů. Často se nacházejí dobře omezené krystaly ve tvaru krychle. Od zlata se pozná podle rozdílného vrypu, který má černý a podle toho, že není kujný. Oproti chalkopyritu má vyšší tvrdost. Pyrit vystavený venkovním vlivům se přemění na limonit a kyselinu sírovou respektive sírany. Při otloukání kladivem je možno cítit charakteristický zápach po síře a vidět jiskry. Pyrit je polovodič se zakázaným pásem 0,95 eV.

Získávání 
Pyrit se těží v hlubinných dolech, jelikož není na zemském povrchu stabilní.

Využití 
Pyrit je hlavní sirnou rudou železa, kde se také využívá při výrobě železa nebo v dřívějších dobách při výrobě kyseliny sírové. V dnešní době slouží jako důležitý zdroj pro získávání mědi, kobaltu, niklu, zlata, stříbra, selenu a thalia. Zřídka jsou menší samostatné a dokonalé krystaly zpracovávány jako drahé kameny (facetové brusy, kabošony).

Dále se používá k získání síranu železnatého a někdy se používá i na výrobu síry. Někdy bývá těžen pro malou příměs mědi nebo zlata. Jako ruda železa se však používá jen zřídka pro velkou energetickou náročnost takové výroby. Většinou pouze v případech, kdy nejsou k dispozici jiné typy vhodných železných rud. Velké krystaly jsou mineralogicky cenné. V minulosti se mohl používat i jako ozdobný kámen, např. jako ozdoba inckých zrcátek. Používal se také v křesadlech.

Jako nezajímavý minerál bývá často ponecháván na výsypkách spolu s jalovinami. V takových případech může vlivem vlhkosti oxidovat a při tom vzniká kyselina sírová, která může velmi negativně ovlivnit okolní prostředí. Vznikají kyselé důlní vody, které jsou velkou ekologickou zátěží i stovky let po skončení aktivní těžby nerostných surovin. Pyrit může být často nežádoucí příměsí v případě například nerudných surovin. Nezřídka může být nebezpečná jeho tendence k oxidaci.

Významné je pražení pyritu:

 
 Pyrit reaguje s kyslíkem za vzniku oxidu železitého a oxidu siřičitého.

Tato reakce je závislá na vysoké teplotě, potřebná teplota je okolo 700 °C a udržuje se v chodu vlastním uvolněným teplem. Je důležitá pro výrobu kyseliny sírové jako zdroj oxidu siřičitého (SO2).

Podobné sloučeniny 
 sulfid železnatý
 disulfan

Podobné minerály 
 Markazit
 Chalkopyrit

Naleziště 
Česká republika
 Zlaté Hory v Jeseníkách
 Hromnice u Plzně
 Okolí Rychnova nad Kněžnou, Královéhradecký kraj
 v hnědém uhlí v mostecké (severočeské) pánvi
Příbram
Kladno
Sokolovská pánev, Nové Sedlo u Lokte, Pískový vrch
Chvaletice v místě stávající elektrárny, Pardubický kraj 
Důl Jan, Otvovice, okres Kladno
Baška, řeka Ostravice, Moravskoslezský kraj
Slovensko

 Banská Štiavnica 
 Smolník
 Zlatá Baňa 

Španělsko

 Fuente del Moro, Navajún, La Rioja, Španělsko

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
 
 
 Pyrit na webu mindat.org (anglicky)
 Fotky pyritu na stránkách Instantních astronomických novin 

Minerály 2. třídy
Sulfidy (minerály)
Minerály železa
Disulfidy (minerály)
Minerály krystalizující krychlově
Železné rudy