alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Broumovské smrky v Hamerském údolí

Broumovské smrky v Hamerském údolí jsou památné stromy u Broumova západně od Chodové Plané. Skupina deseti stodvacetiletých  smrků ztepilých (Picea abies) roste asi 2 km východně od státní hranice a 3 km západně od Broumova v polesí Huť v údolí Hamerského potoka v nadmořské výšce 560 m. Obvody jejich kmenů měří od 200 do 280 cm, koruny stromů dosahují do výšky 44 m (měření 1982). Smrky jsou chráněny od roku 1983 pro svůj vzrůst.

Stromy v okolí 
 Broumovský smrk
 Broumovský jasan
 Dubová alej pod Broumovem
 Lípy na Jalovém dvoře
 Smrk u Žďáru (zaniklý)
 Chodovská lípa u Hamerského potoka

Související články 
 Seznam památných stromů v okrese Tachov

Externí odkazy 
 
 Strom v evidenci památných stromů Agentury ochrany přírody a krajiny ČR

Památné smrky v Plzeňském kraji
Památné smrky ztepilé v Česku
Památné stromy v okrese Tachov
Památné stromy v Českém lese
Památné stromy v CHKO Český les
Broumov (okres Tachov)
Honorius I.

Honorius I. byl římský papež (625 – 638), kterého Třetí konstantinopolský koncil (7. listopadu 680 – 28. února 681) odsoudil jako kacíře.

Život 
Honoriovo kacířství je argumentem odpůrců dogmatu o papežské neomylnosti. Podle nich jde o důkaz, že učení o papežské neomylnosti je novotou, kterou prvotní církev nezastávala a kterou Západ o své škodě poškodil věrouku. Papež Lev II. potvrdil závěry koncilu, když odsoudil Honoria jako někoho, kdo profana proditione immaculatem fidem subvertare conatus est.

Text anathema 
Ono bohumile objasnilo, že jsme povinni vyznávati dvě přirozené vůle nebo chtění a dvě přirozené činnosti ve vtěleném pro naše spasení jediném Pánu našem Ježíši Kristu, pravému Bohu; ty pak, kdož pravé dogma pravdy zvrátili a jedinou vůli a jedinou činnost v jediném Pánu Bohu našem Ježíši Kristu lidem ukázali, na soudu zbožnosti obvinilo jak Theodora (biskupa) Faranského, Kyra Alexandrijského, Honoria Římského, Sergija, Pyrra, Pavla, Petra, kteří byli představiteli církve v tomto městě, od Boha spaseném, Makarije, antiochijského biskupa, žáka jeho Štěpána a nerozumného Polychronije, tímto způsobem zachovávajíc nedotknutelným společné tělo Krista Boha našeho.

Odkazy

Externí odkazy 
 
 Pravidla svatých Otců všeobecných sněmů

Italští papežové
Lidé odsouzení za herezi
Úmrtí v 7. století
Úmrtí v roce 638
Úmrtí 15. října
Úmrtí v Římě
Pohřbení v bazilice sv. Petra
Muži
Broumovský smrk

Broumovský smrk je památný strom u Broumova západně od Chodové Plané. Přibližně dvousetletý  smrk ztepilý (Picea abies) roste pod lesním zámečkem sv. Víta na západním okraji vesnice v nadmořské výšce 529 m. Obvod jeho kmene měří 410 cm a koruna stromu dosahuje do výšky 35 m (měření 2000). Chráněn je od roku 2003 pro svůj vzrůst.

Stromy v okolí 
 Broumovské smrky v Hamerském údolí
 Broumovský jasan
 Dubová alej pod Broumovem
 Lípy na Jalovém dvoře
 Smrk u Žďáru (zaniklý)
 Chodovská lípa u Hamerského potoka

Související články 
 Seznam památných stromů v okrese Tachov

Externí odkazy 
 

Památné smrky ztepilé v Česku
Památné smrky v Plzeňském kraji
Památné stromy v okrese Tachov
Památné stromy v Českém lese
Přírodní park Český les
Broumov (okres Tachov)
Homolka (přírodní památka, okres Karlovy Vary)

Homolka je přírodní památka v okrese Karlovy Vary jižně od města Bečov nad Teplou, necelý jeden kilometr západně od Chodova, ve vrcholové části kopce Kupa (695 metrů). Výrazný homolovitý tvar se sloupcovou odlučností se zasloužil o vyhlášení této lokality přírodní památkou. Toto území bylo vyhlášeno v roce 1972 Okresním národním výborem v Karlových Varech jako chráněný přírodní výtvor, v roce 1997 byla ochrana novelizována a zařazena do přírodních památek. Výstup na vrchol je možný po úzkém vyšlapaném chodníčku zarostlým šípkem a trnkou. Při pohledu z vrcholu je výhled na hluboké lesnaté údolí řeky Teplé. Důvodem ochrany jsou skalnaté stráně s geologickými profily, paleontologickými nálezy a společenstvy skalních stepí. Péčí o území je pověřena správa CHKO Slavkovský les.

Přírodní poměry 

Horninové podloží tvoří žuly karlovarského plutonu, kde lze najít krystaly živce (ortoklasu) s dvojčitými srůsty, tzv. karlovarská dvojčata. Skalní výchoz tvoří vypreparovaný čedičový sopouch s charakteristickou sloupovou odlučností. Sloupy čediče jsou nepravidelné, na vrcholu kupy se projevuje desková odlučnost. Patrně se jednalo o izolovanou sopku výlevného charakteru. Na rozdíl od jiných památek třetihorního vulkanismu, kdy je struktura sopouchu odkryta těžbou kamene, došlo na lokalitě k vypreparování sopouchu přirozenou cestou: zvětráváním méně odolné okolní horniny, žuly.

Zbytky původní lesní vegetace indikuje třešeň ptačí (Cerasus avium) a jilm horský (Ulmus glabra). Z teplomilných druhů zde roste tařinka kališní (Alyssum alyssoides) a mochna jarní (Potentilla tabernaemontani). Na skalních stěnách a v okolí kupy lze nalézt typickou teplomilnou květenu charakterizující oblast Doupovských hor. Na skalních stěnách se nacházejí bohaté porosty osladiče obecného (Polypodium vulgare), sleziníku červeného (Asplenium trichomanes) a růže šípkové (Rosa canina). V okolí se vyskytuje lilie zlatohlavá (Lilium martagon) a náprstník velkokvětý (Digitalis grandiflora). Zajímavý je výskyt plavuně vidlačky (Lycopodium clavatum).

Odkazy

Reference

Související články 
 Seznam chráněných území v okrese Karlovy Vary
 Seznam památných stromů v okrese Karlovy Vary

Externí odkazy 
 

Přírodní památky v okrese Karlovy Vary
Chráněná území ve Slavkovském lese
Chráněná území v Česku vyhlášená roku 1972
Skalní útvary ve Slavkovském lese
Skalní útvary v okrese Karlovy Vary
Geologické lokality v Karlovarském kraji
Paleontologické lokality v Karlovarském kraji
CHKO Slavkovský les
Bečov nad Teplou
Geopark Egeria
Broumovský jasan

Broumovský jasan je památný strom u Broumova západně od Chodové Plané. Přibližně třísetletý  jasan ztepilý (Fraxinus excelsior) roste u cesty podél Hamerského potoka na okraji lesa jihovýchodně od vsi v nadmořské výšce 522 m. Jeho kmen je u paty obrostlý mechem a má měřený obvod 540 cm a koruna stromu dosahuje do výšky 32 m (měření 2000). Chráněn je od roku 1983 jako krajinná dominanta.

Stromy v okolí 
 Dubová alej pod Broumovem
 Broumovský smrk
 Broumovské smrky v Hamerském údolí
 Lípy na Jalovém dvoře
 Chodovská lípa u Hamerského potoka
 Smrk u Žďáru (zaniklý)

Související články 
 Seznam památných stromů v okrese Tachov

Externí odkazy 
 

Památné jasany ztepilé
Památné jasany v Plzeňském kraji
Památné stromy v okrese Tachov
Památné stromy v Českém lese
Přírodní park Český les
Broumov (okres Tachov)
Strom roku
Chodovská lípa u Hamerského potoka

Chodovská lípa u Hamerského potoka je památný strom u Zadního Chodova. Přibližně dvěstěletá  lípa malolistá (Tilia cordata) roste u rozvaliny mlýna po pravé straně silnice spojující Zadní Chodov a Chodský Újezd v nadmořské výšce 550 m, asi 300 metrů od silnice a severně od Hamerského potoka. Obvod jejího kmene měří 450 cm a koruna stromu dosahuje do výšky 23 m (měření 1980). Chráněna je od roku 1981 jako krajinná dominanta.

Stromy v okolí 
 Broumovský jasan
 Broumovský smrk
 Dubová alej pod Broumovem
 Lípy na Jalovém dvoře
 Kyjovská lípa
 Buk u měšťanského pivovaru v Plané
 Alej ke Svaté Anně v Plané

Související články 
 Seznam památných stromů v okrese Tachov

Externí odkazy 
 
 Strom v evidenci památných stromů Agentury ochrany přírody a krajiny ČR

Památné lípy malolisté v Česku
Památné lípy v okrese Tachov
Památné stromy v Podčeskoleské pahorkatině
Přírodní park Český les
Chodský Újezd
Kyjovská lípa

Kyjovská lípa byla památný strom u vesnice Kyjov západně od Chodové Plané v okrese Tachov. Přibližně dvěstěletá  lípa malolistá (Tilia cordata) rostla u barokní kapličky z roku 1777 v poli asi 100 m od silnice do Zadního Chodova v nadmořské výšce 520 m. Obvod jejího kmene měřil 415 cm a členitá koruna stromu dosahovala do výšky 27 m (měření 1980). Chráněna byla od roku 1981 pro svůj vzrůst, jako krajinná dominanta a součást památky. Lípa se zřítila při vichřici Olivie 17. července 2010. Na místě zůstalo ošetřené torzo. Ochrana památného stromu byla zrušena 19. září 2017.

Stromy v okolí 
 Chodovská lípa u Hamerského potoka
 Chodovoplánský dub

Reference

Související články 
 Seznam památných stromů v okrese Tachov

Externí odkazy 
 

Zaniklé lípy v Česku
Památné lípy malolisté v Česku
Památné lípy v okrese Tachov
Památné stromy v Podčeskoleské pahorkatině
Stromy zaniklé v roce 2010
Zadní Chodov
Duby u oborské hájovny

Duby u oborské hájovny jsou památné stromy u Obory severozápadně od Tachova. Trojice dubů letních (Quercus robur) roste u hájenky Obora v nadmořské výšce 570 m necelé 3 km jihozápadně od vsi. Obvody jejich kmenů měří 284, 347 a 358 cm, koruny shodně dosahují do výšky 17 m (měření 1986). Duby jsou chráněny od roku 1987 pro svůj vzrůst.

Související články 
 Seznam památných stromů v okrese Tachov

Externí odkazy 
 Strom v evidenci památných stromů Agentury ochrany přírody a krajiny ČR

Památné duby letní v Plzeňském kraji
Památné duby v okrese Tachov
Památné stromy v Českém lese
Památné stromy v CHKO Český les
Obora (okres Tachov)
Knížecí alej v Tachově

Knížecí alej v Tachově je chráněné stromořadí v Tachově v Plzeňském kraji. Alej dlouhá 2,3 km vede údolím podél řeky Mže v nadmořské výšce 480 m západně od centra města k městské části Světce. Stromořadí bylo vysázeno na pokyn knížete Josefa Mikuláše Windischgrätze v roce 1791 a tvořilo jej 481 stromů (jasany, olše, jírovce, javory, vrby, dub zimní a červený a lípy malolisté). Na počátku 21. století alej tvořilo 409 stromů, mezi nimiž převažovaly javory (zhruba 200 kusů). Z hlediska množství stromů se jedná o nejpočetnější alej Plzeňského kraje. Výška stromů je v rozsahu 8–21 m (měření 1986), mezi nejmohutnější stromy se počítá javor klen (Acer pseudoplatanus) s obvodem kmene 415 cm a jasan ztepilý (Fraxinus excelsior) s obvodem kmene 430 cm (měření 1997). Alej je chráněna od roku 1987 jako krajinná dominanta.

Stromy v okolí 
 Alej u minerálního pramene
 Klen u Mýtského mlýna

Odkazy

Reference

Související články 
 Seznam památných stromů v okrese Tachov

Externí odkazy 
 

Památné lípy v okrese Tachov
Památné duby v okrese Tachov
Památné stromy v okrese Tachov
Památné stromy v Českém lese
Chráněné aleje v Plzeňském kraji
Příroda v Tachově
Přírodní park Český les
Aleje v okrese Tachov
Památné duby zimní v Plzeňském kraji
Památné lípy malolisté v Česku
Grand Prix Francie 1952

Grand Prix Francie XXXIX Grand Prix de l'ACF

 6. červen 1952
 Okruh Rouen-les-Essarts
 Závod ukončen po uplynutí 3 hodin
 77 kol x 5,1 km / 392,7 km
 19. Grand Prix
 4. vítězství pro Alberta Ascariho
 6. vítězství pro Ferrari

Kvalifikace

Závod

Poznámky 

  – Včetně bodu navíc za nejrychlejší kolo.

Nejrychlejší kolo 

 Alberto Ascari 2'17,3 133,7 km

Vedení v závodě 

 1-76 kolo Alberto Ascari

Průběžné pořadí po závodě

Pohár jezdců

Národy

Reference 

Grand Prix Francie
Formule 1 v roce 1952
Sport ve Francii v roce 1952
Gene Wolfe

Gene Wolfe (7. května 1931, Brooklyn, New York, New York, USA – 14. dubna 2019, Peoria, Illinois) byl americký spisovatel, jeden z nejproslulejších autorů science fiction. Narodil se v New Yorku a vyrůstal v texaském Houstonu.

Jeho kniha The Sword of the Lictor získala v roce 1983 cenu Locus a cenu Augusta Derletha.

Reference

Externí odkazy 
 

 
 

Američtí spisovatelé science fiction
Narození 7. května
Narození v roce 1931
Úmrtí 14. dubna
Úmrtí v roce 2019
Narození v Brooklynu
Úmrtí v Illinois
Muži
Zbyněk Fišer

Zbyněk Fišer bylo/je jméno a příjmení těchto osob:

 Zbyněk Fišer (1930–2007) – původní jméno básníka a filosofa Egona Bondyho
 Zbyněk Fišer (* 1959) – literární vědec a básník, docent FF MU, syn Egona Bondyho
Hohol islandský

Hohol islandský (Bucephala islandica) je severská kachna.

Hnízdí na Islandu v dutinách lávových polí, čímž se liší od ostatních druhů hoholů, kteří hnízdní ve stromových dutinách.

Reference

Externí odkazy 
 
 

Kachnovití
Ptáci Eurasie
Ptáci Severní Ameriky
Chodovoplánský dub

Chodovoplánský dub je památný strom u Chodové Plané. Zdravý dub letní (Quercus robur) roste na severovýchodním okraji vesnice po pravé straně silnice č. 230 směřující do Mariánských Lázní v nadmořské výšce 536 m. Obvod vysokého přímého kmene měří 465 cm a koruna stromu dosahuje do výšky 30 m (měření 1986). Dub je chráněn od roku 1987 pro svůj vzrůst a jako krajinná dominanta.

Stromy v okolí 
 Kyjovská lípa
 Lípa u Pístovského památníku
 Lípy u Tabákového mlýna
 Buk u měšťanského pivovaru v Plané
 Alej ke Svaté Anně v Plané

Související články 
 Seznam památných stromů v okrese Tachov

Externí odkazy 
 

Památné duby letní v Plzeňském kraji
Památné duby v okrese Tachov
Památné stromy v Podčeskoleské pahorkatině
Chodová Planá
Lípa u Pístovského památníku

Lípa u Pístovského památníku je památný strom u osady Pístov severovýchodně od Chodové Plané. Lípa malolistá (Tilia cordata) roste v porostu při bývalé cestě na okraji Pístova v nadmořské výšce 640 m, poblíž památníku obětí pochodu smrti z 2. světové války. Obvod jejího kmene měří 325 cm a koruna stromu dosahuje do výšky 27 m (měření 1986). Chráněna je od roku 1987 pro svůj vzrůst a věk.

Stromy v okolí 
 Chodovoplánský dub
 Lípy u Tabákového mlýna
 Lípa ve Výškovicích
 Boněnovská lípa

Související články 
 Seznam památných stromů v okrese Tachov

Externí odkazy 
 
 Strom v evidenci památných stromů Agentury ochrany přírody a krajiny ČR

Památné lípy malolisté v Česku
Památné lípy v okrese Tachov
Památné stromy v CHKO Slavkovský les
Památné stromy v Tepelské vrchovině
Chodová Planá
Pístovský památník

Pístovský památník je památník obětem pochodu smrti v II. světové válce východně od osady Pístov nedaleko Chodové Plané.

Pochod smrti vyšel z koncentračních táborů Zwickau a Legenfeldu 13. dubna 1945 a bylo na něj vyhnáno 1450 mužů a 150 žen, jejichž řady během pochodu rychle řídly.

Kolona byla 21. dubna na silnici mezi Martinovem a Holubínem omylem napadena střelbou amerického letce. Okamžitě zemřelo 16 vězňů a doprovod pochodu všechny raněné namísto ošetření postřílel. Obyvatelé německé národnosti z Pístova odvezli večer raněné, které zahrabali do jámy v lese přibližně 100 m od místního hřbitova. Místo hromadného hrobu neoznačili.

Exhumace hrobu na jaře 1946 odhalila 66 obětí z Polska, Sovětského svazu, Itálie, Belgie, Německa, Jugoslávie, Maďarska, ČSR. Pozůstatky byly uloženy do rakví a pochovány na hřbitově. V roce 1950 přibyla těla dvojice anglických letců, kteří byli zastřeleni u Dolního Kramolína Němci při nouzovém seskoku z hořícího letadla.

Památník z roku 1965 ve tvaru jehlanu z hrubě tesaných kamenů doplňuje na špici železná trnová koruna. Na podstavci jsou obrázky ryté do skla a nápis. Okolí je parkově upraveno s cestami mezi záhony růží obklopenými jehličnany.

Související články 
 Lípa u Pístovského památníku

Pomníky a památníky v okrese Tachov
Památníky holokaustu
Kulturní památky v okrese Tachov
CHKO Slavkovský les
Stavby v Chodové Plané
Pomníky a památníky druhé světové války v Plzeňském kraji
Postaveno v Česku 1965
Hranice množiny

Hranice množiny je v matematice pojem z topologie značící množinu všech takových prvků, jehož každé okolí obsahuje alespoň jeden bod zadané množiny a alespoň jeden bod mimo zadanou množinu. Značí se ∂M. Podobný význam má hranice metrického prostoru a hranice variety s hranicí.

Formální definice v topologii 
Existují tři ekvivalentní definice hranice množiny (X je univerzum):
 Hranice množiny ∂M je uzávěr množiny M bez vnitřku množiny M: ∂M = M \ M°.
 Hranice množiny ∂M je průnik uzávěru M s uzávěrem jejího doplňku: ∂M = M ∩ (X \ M).
 Hranice množiny ∂M je množina všech bodů b univerza X takových, že každé okolí b obsahuje alespoň jeden bod patřící do M a alespoň jeden bod patřící do X \ M.

Příklady 
 Hranicí libovolného prostorového útvaru je jeho povrch. Například hranicí koule je sféra.
 Hranicí libovolného rovinného útvaru je patřičná křivka. Například hranicí kruhu je kružnice.

Mějme množinu reálných čísel R s běžnou topologií založenou na otevřených intervalech. Pak:
 
 
 
 

Poslední dva příklady ukazují, že hranice husté množiny s prázdným vnitřkem je jejím uzávěrem.

 V množině racionálních čísel s topologií otevřených intervalů, hranice množiny , kde a je iracionální, je prázdná množina.

Reference 
 John L. Kelley: General topology, Birkhäuser, 1975
 James Munkres: Topology, Cambridge University Press, 2nd edition, 1988

Poznámky

Související články 
 Topologie
 Metrický prostor
 Vnitřek množiny
 Otevřená množina
 Uzavřená množina

Externí odkazy 
 

Topologie
Hřídelecká hůra

Přírodní památka Hřídelecká hůra zahrnuje území čedičové homole Horka (398 metrů) na východním okraji vesnice Hřídelec, části města Lázně Bělohrad v okrese Jičín v Královéhradeckém kraji. Chráněné území je v péči Krajského úřadu Královéhradeckého kraje.

Předmět ochrany 
Chráněné území bylo zřízeno k ochraně geologické lokality se vzácnými nerosty. Hřídelecká hůra je vulkanický pahorek mladotřetihorního stáří, který je součástí pruhu izolovaných výskytů čedičových hornin, rozprostírajícího se mezi Novou Pakou přes Lázně Bělohrad k Červené Třemešné. V důsledku těžby a odvětrávání měkčích výplní zde vznikly dutiny a pseudokrasové jeskyně, v nichž se vyskytují různé minerály. Jižní a západní svahy jsou porostlé teplomilnou vegetací, na severním a východním svahu převládají řídké porosty náletových dřevin, poskytující úkryt ptactvu a drobným živočichům.

Geologie 
Přírodní památka je tvořena neovulkanitovým tělesem nefelinického bazanitu s polohami subvulkanické bazaltoidní brekcie a svrchnokřídovými slínovci. Jedná se o bohaté naleziště minerálů, např. amfibolu, dolomitu, kalcitu, olivínu, aragonitu (dokonale vyvinuté krystaly, případně krystalové srůsty i agregáty s medovým zbarvením patří k nejdokonalejším na území ČR) aj. Těžbou čediče vznikla lomová jáma s komorami a chodbami.

Flóra 
Jeden biotop tvoří suché luční porosty na svazích homole, pomístně zarostlé nálety dřevin, a druhý pozůstatky bývalého lomu v centru kopce. Přes velmi příznivý minerální podklad je druhové spektrum celkem chudé. Dosud zde nebyly nalezeny žádné chráněné ani ohrožené druhy rostlin. Rostou zde teplomilné druhy zběhovec lesní (Ajuga genevensis), tařinka kališní (Alyssum alyssoides), pamětník rolní (Acinos arvensis), mochna jarní (Potentilla tabernaemontani), rozchodník ostrý (Sedum acre), a rozchodník šestiřadý (Sedum sexangulare) aj.

Fauna 
Ve skalních dutinách a na římsách hnízdí poštolka obecná (Falco tinnunculus), rehek domácí (Phoenicurus ochruros). Keřové porosty a stromové patro vyhledávají ke hnízdění budníček menší (Phylloscophus collybita), dlask tlustozobý (Coccothraustes coccothraustes), červenka obecná (Erithacus rubecula) a pěvuška modrá (Prunella modularis). V uměle vytvořených dutinách zimuje netopýr černý (Barbastella barbastellus).

Odkazy

Reference

Související články 
 Seznam chráněných území v okrese Jičín

Externí odkazy 
 
 Koncepce ochrany přírody a krajiny Královéhradeckého kraje (ve formátu .pdf)

Přírodní památky v okrese Jičín
Chráněná území v Krkonošském podhůří
Chráněná území v Česku vyhlášená roku 1980
Hory a kopce v Krkonošském podhůří
Hory a kopce v okrese Jičín
Lomy v okrese Jičín
Geologické lokality v Královéhradeckém kraji
Mineralogické lokality v Královéhradeckém kraji
Lázně Bělohrad
Chyjická stráň

Přírodní památka Chyjická stráň zahrnuje lesní porost na mírném jihozápadním svahu mezi obcemi Chyjice a Dolany v okrese Jičín. Nově byla vyhlášena Nařízením Královéhradeckého kraje č. 9/2013 ze dne 16. září 2013. Účelem je ochrana lesních ekosystémů ve složení blízkém přirozené druhové a věkové skladbě, zachování vhodných podmínek a podpora výskytu vzácných a ohrožených druhů rostlin a živočichů.

Geologie 
Součást levého svahu údolí Mrliny ve východní části geomorfologického celku Jičínská pahorkatina. Podkladem jsou jemnozrnné sedimenty svrchní křídy (coniak), zejména vápnité jílovce s vložkami vápnitých pískovců.

Květena 
Teplomilná dubohabřina mladší věkové kategorie s ojedinělými výstavky starých dubů a bohatým keřovým patrem. Patří ke svazu Carpinion. Rostou zde např. lilie zlatohlávek (Lilium martagon), náprstník velkokvětý (Digitalis grandiflora), vemeník dvoulistý (Platanthera bifolia), lýkovec jedovatý (Daphne mezereum), barvínek menší (Vinca minor), jaterník trojlaločný (Hepatica nobilis), dymnivka dutá (Corydalis cava), mochna bílá (Potentilla alba), konvalinka vonná (Convallaria majalis), kokořík vonný (Polygonatum odoratum), dymnivka bobovitá (Corydalis intermedia), prorostlík dlouholistý (Bupleurum longifolium) aj.

Zvířena 
Hnízdí zde lesní ptáci, např. hrdlička divoká (Streptopelia turtur), strakapoud velký (Dendrocopos major), lejsek černohlavý (Ficedula hypoleuca), sýkory (Parus spp.), šoupálek dlouhoprstý (Certhia familiaris) aj.

Reference

Externí odkazy 
 
 Koncepce ochrany přírody a krajiny Královéhradeckého kraje (ve formátu .pdf)

Přírodní památky v okrese Jičín
Chráněná území v Jičínské pahorkatině
Chráněná území v Česku vyhlášená roku 1998
Lesy v okrese Jičín
Lesy v Jičínské pahorkatině
Chyjice
Jičíněves
Kostelec (okres Jičín)
Seznam alexandrijských patriarchů

Seznam alexandrijských patriarchů obsahuje všechny biskupy a patriarchy Alexandrie před Chalkedonským koncilem, na němž došlo ke schizmatu, kdy se rozdělila řecká ortodoxní církev, která výsledky koncilu uznala, a na ní nezávislá koptská pravoslavná církev, která výsledky tohoto koncilu neuznala. Malá část těchto koptských ortodoxních křesťanů se v polovině 18. století sjednotila s Římem, vytvořila koptskou katolickou církev, která má od roku 1824 svého patriarchu. Navíc byl římskokatolickým biskupům udělován od dob křížových výprav do roku 1964 titul "latinský patriarcha alexandrijský".
Dalšími pokračováními tohoto seznamu proto jsou:
 Seznam alexandrijských řeckých ortodoxních patriarchů
 Seznam koptských papežů
 Seznam alexandrijských katolických patriarchů
 Seznam alexandrijských latinských patriarchů

Seznam alexandrijských biskupů a patriarchů před Chalkedonským koncilem (451)

Odkazy

Související články 
 Patriarchát
 Seznam konstantinopolských patriarchů
 Seznam antiošských patriarchů
 Seznam alexandrijských řeckých ortodoxních patriarchů
 Seznam koptských papežů
 Seznam alexandrijských katolických patriarchů
 Seznam alexandrijských latinských patriarchů

Externí odkazy 
 
 Eastern Patriarchates

Alexandrie
Alexandrie
Křesťanství v Egyptě
Egyptské seznamy
Alexandrie
Grand Prix Velké Británie 1952

Grand Prix Velké Británie V RAC British Grand Prix

 19. červen 1952
 Okruh Silverstone
 85 kol x 4,711 km = 400,435 km
 20. Grand Prix
 5. vítězství pro Alberta Ascariho
 7. vítězství pro Ferrari

Kvalifikace

Závod

Poznámky 

  – Včetně bodu navíc za nejrychlejší kolo.

Nejrychlejší kolo 
 Alberto ASCARI Ferrari 	1'52''00 - 151.425 km/h

Vedení v závodě 

 1.- 85. kolo – Alberto Ascari

Zajímavosti 

 Debutovali Bill Aston, Dennis Poore, Eitel Cantoni, Eric Thompson, Gino Bianco, Graham Whitehead, Ken Downing, Ken McAlpine, Roy Salvadori a Tony Crook
 Piero Taruffi startoval v 10 GP
 Vůz se startovním číslem 15 poprvé zvítězil i zajel nejrychlejší kolo
 Vůz se startovním číslem 16 stál poprvé na pole position

Průběžné pořadí po závodě

Pohár jezdců

Národy

Reference 

Grand Prix Velké Británie
Formule 1 v roce 1952
Sport ve Spojeném království v roce 1952
Ústa

Ústa () tvoří počátek trávicí soustavy většiny živočichů. Ústy je přijímána potrava, v dutině ústní pak porcována a mechanicky zpracovávána. Zároveň v ní dochází k promíšení potravy se slinami a trávicími enzymy, které jsou ve slinách obsaženy. Zvířecí ústní dutina obratlovců je nazývána tlama, huba, příp. morda.

Ústa jsou u člověka součástí obličeje spolu s okem, uchem a nosem. Dutina ústní () se člení na štěrbinovitou předsíň () a vlastní dutinu ústní (), v níž jsou hlavními strukturami obličejová část skeletu (čelistní kosti), svalový orgán jazyk s dalšími svaly a slinné žlázy. Zuby s dásňovými výběžky tvoří předěl mezi předsíní a vlastní dutinou.

Dutina ústní (cavum oris) se otevírá ústní štěrbinou, která je ohraničena pysky (rty). Dutina ústní je laterálně ohraničena tvářemi, proti dutině nosní je vymezena tvrdým a měkkým patrem. Vzadu přechází do hltanu. Sliznice tváří je u člověka hladká, zatímco u přežvýkavců tvoří kuželovité mechanické papily. Uprostřed na sliznici tvrdého patra je patrový šev a série nízkých valů (rugae), které brání vypadávání sousta z ústní dutiny. U některých živočichů na patře za řezáky ústí řezákový průchod spojený s Jacobsonovým orgánem. Na boční stěně jsou krční mandle.

Potrava požívaná člověkem se žvýkáním a kousáním mísí se slinami, které obsahují enzym ptyalin (amyláza). Ptyalin rozkládá škroby na dextriny, za určitých podmínek až na maltosu.

Části úst 
 Jazyk –⁠ největší orgán v dutině ústní. Je velice pohyblivý a spolupracuje při polykání potravy a tvorbě řeči. Zejména na něm jsou soustředěny chuťové receptory.
 Chrup –⁠ skládá se ze 32 zubů stálého chrupu a 20 zubů dočasného chrupu. Zuby dočasného chrupu se prořezávají přibližně od 6. do 24. měsíce věku dítěte a setrvávají přibližně do 6. roku –⁠ je to však individuální. Jejich sklovina je nejtvrdší strukturou lidského těla. Chrup slouží k porcování a rozmělňování potravy a mluvení. Korunka je vyčnívající část zubu, která se zužuje do krčku, který je v dásni, a dále do kořene, který je v zubním lůžku. Na hrotu kořene je zub zakončen otvorem, z kterého vedou cévy a nervy.
Základní součástí zubu je zubovina, která je na korunce potažena sklovinou a na kořeni potažena tmelem a ozubicí.
Druhy zubů: řezáky, špičáky, třenové zuby a stoličky.
 Vyústění slinných žláz –⁠ exokrinní žlázy, jejichž výměšky obsahují trávicí enzymy.

Odkazy

Reference

Související články 
 Ústní ústrojí

Externí odkazy 
 
 
 
 
 

Hlava a krk
Péróz I.

Péróz I. (novopersky Fírúz) byl perský velkokrál z rodu Sásánovců panující v letech 459–484. Jeho otcem byl král Jazdkart II., matkou královna Dénak. Péróz měl bratry Hormizda a Valgaše, z nichž první byl jeho předchůdcem a druhý nástupcem na trůně.

Převzetí moci 
Pérózova cesta k moci nebyla jednoduchá, protože předurčeným dědicem trůnu nebyl on, nýbrž jeho starší bratr Hormizd, místokrál v Sístánu – ten také jako Hormizd III. zasedl po otcově smrti roku 457 na perský trůn. Péróz si musel korunu tvrdě vybojovat v občanské válce, která s přestávkami trvala dva roky (457–459). Podle části pramenů se přitom opíral o domácí síly, v jejichž čele stál Mihránovec Rahhám, podle jiných autorů uprchl k Hefthalitům a s jejich pomocí opanoval říši.

Pérózova vláda 
Vláda Péróze I. je všeobecně považována za období vážné krize. Katastrofální sucha, jež trvala sedm let, vyvolala potravinovou nouzi a jen díky maximálnímu nasazení královské správy nepropukl hladomor. K tomu se přidala neúspěšná výprava proti hefthalitskému králi Ašnavázovi, v jejímž průběhu upadl král se svým synem Kavádem do zajetí a propuštěn byl až po příslibu vysokého výkupného (asi roku 469).

Ani v příštích letech se Pérózovi příliš nedařilo, neboť v Arménii a Gruzii vzplály revolty, podnícené královou rigidní náboženskou politikou. Boje se protáhly na několik let, ani jedna strana v nich však nezískala rozhodnou převahu. Nakonec sásánovská vojska z oblasti neslavně odtáhla, protože král potřeboval jednotky k nové válce s Hefthality, k níž se rozhodl počátkem osmdesátých let.

Tato válka, zamýšlená jako odplata za porážku z roku 469, skončila naprostou katastrofou. Při střetnutí poblíž Balchu v dnešním Afghánistánu bylo perské vojsko v roce 484 zničeno a do zajetí padli nejenom královy ženy, jeho dcera Pérózducht a velekněz zarathuštrovské církve, ale i celý perský tábor s panovnickou kanceláří. Sám Péróz v bitvě zahynul.

Koncil v Gundéšápúru 
Do dob Pérózovy vlády spadá ještě jedna významná událost, a sice koncil perských křesťanů v Gundéšápúru (Beth Lapat). Konal se roku 484 a bylo na něm rozhodnuto, že nestoriánství je závaznou formou křesťanského učení pro perské věřící.

Poznámky

Literatura

Externí odkazy 
 
  Článek v Encyclopaedia Iranica
  Prokopios z Kaisareie, Války 1, 3–4

Sásánovci
Úmrtí v 5. století
Muži
Panovníci padlí v bitvě
Hltan

Hltan (lat. pharynx) je společný oddíl trávicí a dýchací soustavy, kde se potrava smršťováním svalů posouvá do jícnu a žaludku.

Podoba u různých živočichů 
Pojem „hltan“ označuje různé trubice v předních částech trávicích soustav živočichů. Někdy vzniká vchlípením okrajů ústní dutiny u žahavců, objevuje se také za ústním otvorem ploštěnek (často tento hltan vyčnívá ven z těla) nebo u vířníků (zde se nazývá mastax a je silný a osvalený, slouží ke žvýkání). Hltan se v určité podobě vyskytuje u většiny rozvinutějších živočichů a samozřejmě i u strunatců. U vodních obratlovců je perforován hltan žaberními štěrbinami, u těch suchozemských k tomuto dochází pouze v embryonálním vývoji.

Stavba lidského hltanu 
Hltan je trubice nálevkovitého tvaru. Tvoří navazující trubici, která spojuje dutinu nosní a ústní se žaludkem. Hltan je umístěn v zadní části hrdla, jeho délka je u člověka patnáct centimetrů a je obdobně jako žaludek vystlán sliznicí, aby byl chráněn před žaludečními šťávami. Stěna hltanu je z vaziva a svaloviny.

Je zavěšen na lebeční spodině a v rovni prstencové chrupavky hrtanu prochází do trubicovitého jícnu. Hranici mezi nosní a ústní částí hltanu tvoří měkké patro. Slouží jako křižovatka dýchacích a polykacích cest.

Části 
Lidský hltan má tři oddíly:
 nosohltan
 ústní část hltanu
 hrtanová část

Nosohltan 
Nosohltan (nasopharynx) vyrovnává tlak mezi dutinou nosohltanu a dutinou středoušní, na jeho zadní stěně je lymfatická tkáň.

Ústní část hltanu 
Ústní část hltanu (oropharynx) leží za ústní dutinou. Patrové mandle leží mezi dvěma řasami.

Hrtanová část 
Hrtanová část (laryngopharynx) je třetí část hltanu: v přední stěně laryngofaryngu je vstup do hrtanu.

Faryngitida 

Zánět hltanu se označuje pojmem faryngitida.

Reference

Externí odkazy 
 
 

Trávicí soustava
Dýchací soustava
Chvalovice

Název Chvalovice má více obcí: 
 Chvalovice (okres Znojmo) – obec v okrese Znojmo;
 Chvalovice (okres Prachatice) – obec v okrese Prachatice;

… nebo částí obcí:
 Chvalovice (Kovanice) – část obce Kovanice v okrese Nymburk.

Slovo Chvalovice se objevuje také v názvech obcí:
 Žlebské Chvalovice – obec v okrese Chrudim;

… nebo částí obcí:
 Klucké Chvalovice – část obce Zbýšov v okrese Kutná Hora;
 Velké Chvalovice – část města Pečky v okrese Kolín.

Externí odkazy
Chvalovice (okres Prachatice)

Chvalovice (Dirnhof) jsou obec v Jihočeském kraji, 5 km jihovýchodně od Netolic v okrese Prachatice. Žije zde  obyvatel. Chvalovice jsou členem mikroregionu Netolicko.

Historie 
Vznik Chvalovic je spojen s kolonizačními aktivitami cisterciáckého kláštera ve Zlaté Koruně v polovině 13. století. První písemná zmínka o obci je z roku 1263. O hospodaření chvalovického klášterního dvorce se zápisy dochovaly z počátku 15. století. V téže době byl také položen základní kámen pro stavbu kaple. K roku 1445 jsou Chvalovice uváděny pod názvem Dirnhof. Český král Vladislav Jagellonský roku 1513 ves a celé panství Netolice daroval Petrovi V. z Rožmberka. O dvacet let později Jan III. z Rožmberka udělil právo vařit bílé a červené pivo v domě čp. 2 právovárečníkovi Jiřímu Pühlerovi. Objekt se dodnes, byť v zanedbaném stavu, zachoval.

Značný hospodářský význam pro Chvalovice měla výstavba tuhových dolů, které kolem 1880 vystavěla společnost Pierron. Závod za první světové války odkoupil kníže Kinský. Těžil se zde nejkvalitnější vločkový grafit. Během první světové války pracovalo v dole a úpravně ve Chvalovicích snad až 500 lidí, většinou vojáků rakousko-uherské armády. V letech 1925–1928 Československo těžilo nejvíce tuhy na světě. Během druhé světové války byla postavena flotační úpravna v nedalekých Netolicích. V roce 1959 byl důl kvůli vytěžení uzavřen.

Části obce 
V letech 1961–1976 k obci patřily Babice a Zvěřetice.

Pamětihodnosti 
 Usedlost čp. 27 (kulturní památka ČR)

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
 
 
 
 Obec Chvalovice

Vesnice v okrese Prachatice
Obce v okrese Prachatice
Sídla v Šumavském podhůří
Mikroregion Netolicko
Těžba grafitu v Česku
Vysoký kámen

Vysoký kámen je název používaný pro více lokalit zejména kopců a horských vrcholů:

 1. Vysoký kámen (Děčínská vrchovina) (375 m) – vrch jihozápadně od vsi Brtníky, části obce Staré Křečany v okrese Děčín 
 2. Vysoký kámen (Verneřické středohoří) (494 m) – vrch severozápadně od obce Povrly v okrese Ústí nad Labem 
 3. Vysoký kámen (Broumovská vrchovina) (545 m) – vrch jihozápadně od obce Česká Metuje v okrese Náchod 
 4. Vysoký kámen (Bruntálská vrchovina) (639 m) – vrch jižně od obce Nová Pláň v okrese Bruntál 
 5. Vysoký kámen (Křemešnická vrchovina) (661 m) – vrch západně od vsi Červený Kříž, části krajského města Jihlava 
 6. Vysoký kámen (Rychlebské hory) (691 m) – vrch západně od města Javorník v okrese Jeseník 
 7. Vysoký kámen (Javořická vrchovina, 728 m) – vrch nad vsí Rožnov, částí obce Český Rudolec v okrese Jindřichův Hradec 
 8. Vysoký kámen (Javořická vrchovina) (732 m) – vrch jižně od obce Kunžak v okrese Jindřichův Hradec
 9. Vysoký kámen (Klínovecká hornatina) (780 m) – vrch západně od vsi Kámen, části města Kraslice v okrese Sokolov
 10. Vysoký kámen (Orlické hory) (848 m) – vrch jihovýchodně od obce Mladkov v okrese Ústí nad Orlicí
 11. Vysoký kámen (Novohradské podhůří) (869 m) – vrch západně od vsi Klení, části obce Benešov nad Černou v okrese Český Krumlov

přírodní památky
 (11.) Vysoký kámen (přírodní rezervace) – přírodní rezervace v katastrálním území obce Klení v okrese Český Krumlov
 (9.) Vysoký kámen (přírodní památka, okres Sokolov) – přírodní památka a vyhlídková skála (773 m) v Krušných horách, v okrese Sokolov
 (5.) Vysoký kámen u Smrčné (přírodní památka) – přírodní památka v okrese Jihlava

kopce v zahraničí
 Vysoký kámen (Hochstein) – vrchol o výšce 1333 m v bavorské části Šumavy
 Vysoký kámen (Wysoki Kamień) – vrchol o výšce 1058 m v polské části Jizerských hor

sídelní útvar
 Vysoký kámen (Jihlava) – základní sídelní jednotka města Jihlava
Krynica-Zdrój

Krynica-Zdrój [kryňica zdruj] (původně pouze Krynica; přídomek Zdrój (lázně) přidán roku 2001; rusínsky Крениця) je město v Malopolském vojvodství, okres Nowy Sącz. Často se hovorově přezdívá Krynica Górska (pro odlišení od lázní Krynica Morska). V roce 2008 žilo ve městě 11 115 obyvatel .

Vesnice byla založena v roce 1547 pod jménem Krzenycze [krženiče], městská práva získala v roce 1889. V současnosti jde o jedny z nejznámějších a nejoblíbenějších lázní v Polsku. Končí zde elektrifikovaná trať z Muszyny, kde se napojuje na trasu Tarnów - Košice. V zimní a letní sezóně sem zajíždějí rekreační expresy z Varšavy a dalších měst a v roce 1931 se zde konalo MS v hokeji.

Partnerská města 
  Bardejov, Prešovský kraj, Slovensko
  Chmilnyk, Vinnycká oblast, Ukrajina
  Bad Sooden-Allendorf, Hesensko, Německo
  Amersham, Anglie, Spojené království

Fotogalerie

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
 
 
 

 
Města v Malopolském vojvodství
Lázně v Polsku
Karl Wilhelm von Nägeli

Karl Wilhelm von Nägeli (27. března 1817, Kilchberg – 11. května 1891, Mnichov) byl švýcarský botanik zabývající se mikroskopickými studiemi rostlin. Popsal nemalé množství rostlinných druhů a byl prvním vědcem na světě, který pozoroval a popsal chromozómy (1842).

Odkazy 


Reference

Literatura 
 Karl Mägdefrau: Geschichte der Botanik. Leben und Leistung großer Forscher. 2. Auflage. G. Fischer, Stuttgart 1992. .

Externí odkazy 
 
 
 
 Životopis
 

Švýcarští botanici
Švýcarští mykologové
Švýcarští šlechtici
Absolventi Ženevské univerzity
Absolventi Curyšské univerzity
Členové Královské společnosti
Narození v roce 1817
Narození 27. března
Narození v kantonu Curych
Úmrtí v roce 1891
Úmrtí 10. května
Úmrtí v Mnichově
Muži
Pedagogové na Mnichovské univerzitě
Pedagogové na Freiburské univerzitě (Německo)
Držitelé čestných doktorátů Boloňské univerzity
Lodní šroub

Lodní šroub je součást lodí, která svým rotačním pohybem vytváří sílu, která loď pohání. Síla má dvě hlavní složky. První, menší složkou je reakční síla, vytvořená urychlováním vody rotací šroubu. Druhou složkou je výslednice sil na vrchní a spodní straně lopatek rotujícího šroubu; tyto síly jsou principiálně shodné se silami vznikajícími na listech vrtule letadla. Jde o podtlak navrchu lopatky (cca 2/3 celkové síly) a přetlak zespodu lopatky rotujícího šroubu (cca 1/3 celkové síly).
 
První ručně poháněné šrouby pro pohon své ponorky Turtle použil již v roce 1775 David Bushnell. Pohon lodě pomocí parního stroje a šroubu vlastní konstrukce
si nechal patentovat český vynálezce Josef Ressel v roce 1827. Během druhé poloviny 19. století pak lodě poháněné lodním šroubem postupně vytlačily kolesové parníky. A fungují dodnes.
Hlavním důvodem přechodu od koles k lodnímu šroubu byla větší účinnost lodního šroubu. Použití lodního šroubu místo koles také vedlo k odstranění negativního vlivu příčného naklánění lodi, například při velkých vlnách. Příčným nakláněním lodi se mohla kolesa krátkodobě dostat nad hladinu,
což vedlo ke snížení účinnosti pohonu a k ovlivnění směru jízdy lodi.

Na lopatkách lodních šroubů vzniká jev zvaný kavitace. Kavitační jevy kromě snižování účinnosti vedou i k poškozujícím elektrochemickým pochodům na listech šroubu, proto lze s výhodou používat chemicky odolné materiály jako je niklo-hliníkový bronz.
Srovnej s heslem vrtule.

Odkazy 


Reference

Související články 
 Turbína
 Vrtule
 Voith-Schneider (lodní šroub)

Externí odkazy 
 
  

Šroub
České vynálezy
Temná energie

Temná energie nebo také skrytá energie je hypotetická energie rovnoměrně rozložená v prostoru (kosmologická konstanta) nebo nerovnoměrně rozložená (kvintesence), zavedená jako teoretický koncept pro vysvětlení zrychlování rozpínání se vesmíru. Toto zrychlování bylo objeveno při proměřování rudého posuvu ve spektrech vzdálených supernov (v r. 2011 byla za objev udělena Nobelova cena za fyziku). Přestože temná energie s časem roste, aby se rozpor v modelu a pozorování vysvětlil, neznamená to, že pro fixní objem prostoru je porušen zákon zachování energie, protože gravitační energie rozpínáním klesá.

Podstata temné energie je zatím neznámá. Bylo navrženo několik fyzikálních interpretací temné energie, některá vysvětlení pro pozorování zrychleného rozpínání se dokonce pokoušejí nutnost zavedení temné energie úplně vyloučit.

Velkým kandidátem na zdroj temné energie byla energie vakua. Problémem je, že její hodnota, naměřená při mikroskopických experimentech i vypočtená z kvantové teorie pole, je o 120 řádů větší, než je potřeba pro vysvětlení projevů temné energie naměřených z velkoškálových experimentů.

Reference

Literatura 
 GREENE Brian: Struktura vesmíru - Čas, prostor a povaha reality . Paseka, Praha - Litomyšl 2006, .

Externí odkazy 
 
 

Druhy energie
Kosmologie
Nepotvrzené fyzikální hypotézy
Konjunkce

Slovo konjunkce má několik významů :

 konjunkce (astronomie) – (v astrologii a astronomii) zdánlivé přiblížení nebeských těles (zejm. planet) na obloze
 konjunkce (matematika) – logická operace
 konjunkce (operátor) – v programování symbol pro operátor konjunkce, pro její praktické provedení
 spojka (slovní druh), též konjunkce – odborný lingvistický pojem označující spojku, druh slov, který nemá větněčlenskou platnost

Externí odkazy
Implikace

Implikace (z lat. implicatio, propletení, zahrnutí) znamená vztah vyplývání nebo zahrnutí. Skutečnost nebo výpověď A implikuje nějaké B, pokud z A nutně vyplývá B, případně pokud je B v A už zahrnuto čili implikováno. Příklad: „Nebude-li pršet, nezmoknem.“

Logika 
Logická implikace je logická operace se dvěma proměnnými (binární operace), jejíž hodnota je nepravda, právě když hodnota první proměnné je pravda a druhá je nepravda. Označuje se symbolem  nebo , který naznačuje, že implikace není komutativní, čili obě proměnné nelze zaměnit.

Definice 
Pro vstupy (proměnné) A a B vypadá pravdivostní tabulka implikace následovně (0 označuje nepravdivé tvrzení, 1 označuje pravdivé tvrzení):

Vlastnosti 
  – náhrada implikace disjunkcí
  – obměna implikace

Výraz na pravé straně rovnosti v druhé z výše uvedených vlastností se nazývá obměna implikace nebo také obměněná implikace. Tato vlastnost říká, že pokud se mi podaří dokázat, že z negace B vyplývá negace A, pak jsem dokázal pravdivost původní implikace (z A vyplývá B). Toho se využívá v technice matematického nepřímého důkazu.

Význam a příklady 
Implikace významově odpovídá podmínkové větě v běžném hovoru „Jestliže A, potom B“, „Kdyby A, pak B“. Z toho také vyplývají její vlastnosti tak, jak je zachycuje pravdivostní tabulka.

Příklad první 
„Když bude dnes pršet, půjdu do práce.“

Tato věta může být pravdivá, i když nepůjdu do práce – stačí, aby nepršelo, a podle prvního řádku pravdivostní tabulky budu mít stejně pravdu. Věta nevypovídá nic o tom, co se stane, když nebude pršet – v takovém případě (první a druhý řádek pravdivostní tabulky) můžu do práce nejít, nebo jít a nikdo mi nemůže tvrdit, že jsem lhal. Určitě existuje spousta lidí, kteří chodí do práce, i když neprší – a nemusí kvůli tomu všichni být lháři.

Příklad druhý 
„Jestli to Miloš přeplave, jsem já čínský bůh dobré nálady.“

V tomto příkladě ten, kdo výrok vyslovil, obvykle ani na okamžik nepřemýšlí o tom, že by byl čínským bohem dobré nálady. Nesmyslností druhého výroku se snaží pouze zdůraznit, že podle něj nikdy nebude pravdivá ani první věta – a podle prvního řádku pravdivostní tabulky tedy zůstane celá implikace pravdivá, ať už se Miloš při pokusu dokázat opak utopí, nebo radši rovnou zůstane na břehu. Malér nastává ve chvíli, kdy to Miloš opravdu přeplave – pak nezbývá, než sám sebe označit za lháře (podle třetího řádku pravdivostní tabulky), nebo se rychle stát čínským bohem dobré nálady.

Souvislost implikace s matematickými důkazy 
Z vlastností implikace vyplývá její užitečnost pro případ, kdy se chci přesvědčit, že nějaký výrok  je pravdivý a mám již nějaké jiné výroky , o jejichž pravdivosti jsem přesvědčen.

Stačí mi nade vší pochybnost prokázat pravdivost výroku:

Pokud se mi to podaří, pak podle pravdivostní tabulky musí být pravdivý i výrok  — to je podstata přímého důkazu.

Související články 
 Booleova algebra
 disjunkce
 matematický důkaz
 exklusivní disjunkce
 logický klam

Externí odkazy 
 

Logika
Logické operace
Rudý posuv

Rudý posuv (též červený posuv) je prodloužení vlnové délky elektromagnetického záření na straně přijímače. Ve viditelné části spektra znamená posuv barevnou změnu směrem k červené, odtud název. Nejčastěji se rozlišují tři příčiny rudého posuvu:
 Dopplerův jev, respektive relativistický Dopplerův jev, způsobený vzdalováním vysílače od přijímače
 gravitační posuv, vysílání z gravitačního pole nějakého tělesa
 kosmologický posuv – který dokládá teorii o rozpínání vesmíru a potažmo Velkého třesku

Opakem rudého posuvu je modrý posuv, ke kterému dochází, když se vysílač přibližuje k pozorovateli (přijímači), nebo světlo padá do gravitačního pole nebo by prostoru mezi vysílačem a přijímačem ubývalo. Vlnová délka bude z pohledu přijímače kratší.

Příčiny rudého posuvu 
Existují ale desítky možných mechanismů rudého posuvu závislých na vzdálenosti a které je těžké rozlišit. K rudému posuvu může vést například i luminiscence, rozptyl (například CREIL) či Wolfův jev.

Vlnový charakter světla je příčinou prodlužování vlnové délky světla vysílače vzdalujícího se od přijímače. Obecná teorie relativity zase vysvětluje, proč jdou hodiny pomaleji v gravitačním poli a proč tedy světlo při výstupu z gravitačního pole „červená“. A konečně kosmologický rudý posuv je způsoben rozpínáním se vesmíru, kdy mezi vysílačem a přijímačem vzniká nový prostor, který přijímač a vysílač neustále od sebe oddaluje. Všechny tyto jevy lze také popsat jako úbytek energie záření.

Asi nejjednodušší je popis dopplerovského posuvu, zvláštního případu Dopplerova jevu. Čím rychleji se vysílač od přijímače vzdaluje, tím je rudý posuv větší a naopak. Pokud se vzdaluje konstantní rychlostí, rudý posuv je také stále stejně velký. Dopplerův jev objevil a popsal v roce 1841 za svého pobytu v Praze rakouský fyzik Christian Doppler.

Kosmologický rudý posuv v astronomii poprvé pozoroval a v roce 1924 popsal americký astronom Edwin Hubble při pozorování velmi vzdálených kosmických objektů (galaxií). Zjistil, že spektrální čáry chemických prvků ve spektrech těchto objektů jsou proti měřením v pozemských chemických laboratořích posunuty směrem k dlouhovlnnému konci spektra. Později objevil, že tento rudý posuv spektrálních čar je tím větší, čím větší je vzdálenost pozorovaného objektu od Země a že i galaxie vzájemně se od sebe vzdalují rychlostí tím větší, čím jsou od sebe vzdálenější (Hubbleův zákon). To nakonec vedlo k teorii o rozpínání vesmíru.

Pojmenování 
Lidské oko je schopno vnímat elektromagnetické záření o vlnových délkách v rozmezí od 400 do 800 nm. Tento obor spektra se nazývá viditelné světlo. Při krátkovlnné hranici tohoto oboru je pozorována modrá (přesněji fialová), na dlouhovlnné pak červená barva.

Změny vlnových délek a frekvence, způsobené relativním pohybem zdroje elektromagnetického záření vůči pozorovateli, se projevují i na vlnových délkách, které lidský zrak nedokáže zachytit, takže pozorování v celém elektromagnetickém spektru je možné provádět jedině s pomocí přístrojů.

Reference

Související články 
 Modrý posuv
 Světlo
 Dopplerův jev
 Obecná teorie relativity

Externí odkazy 
 
 

Astrofyzika
Pozorování vesmíru
Penetrance

Pojem penetrance (genu) vyjadřuje pravděpodobnost, s jakou se varianta genu projeví ve fenotypu. U genů, u kterých nečiní 1, mluvíme o snížené penetranci. Tímto pojmem vlastně nahrazujeme neznámé či příliš složité vztahy uvnitř genotypu, popřípadě mezi genotypem a prostředím. Je tedy zjevné, že vysokou penetranci projevují majorgeny špatně ovlivnitelné prostředím, zatímco minorgeny, jejichž projevy závisí na okolním prostředí, budou mít penetranci obecně malou.

Úroveň penetrance se obvykle zjišťuje jako podíl jedinců daného genotypu, kteří vykazují příslušný fenotyp, a všech jedinců daného genotypu. Například máme-li 800 jedinců a 500 z nich vykazuje příslušný znak (fenotyp), úroveň penetrance genu je 0,625 (čili 62,5 %).

Související články 
 Expresivita
 Dědivost

Genetika
Penetrace

Pojem penetrace má obvykle význam pronikání, průchod. Používá se v těchto souvislostech:

 Penetrace (nátěr) – ochranný nátěr pronikající do hloubky pro sjednocení a zpevnění podkladu
 Penetrace (sex) – průnik částí těla nebo jiným předmětem do tělesného otvoru v rámci sexuální aktivity
 Penetrace (ekonomie) – průnik zboží ke spotřebitelům
 Penetrace (informatika) – propustnost zabezpečení Informačních systémů před vnějším zásahem
 Penetrace (geotechnika) – metoda nepřímého zjišťování technických vlastností zemin vtlačováním nebo zarážením zkušebního tělesa určitého tvaru. Ze zjištěných hodnot odporu při zatlačování nebo z množství úderů na jednotku délky při zarážení lze usuzovat na pevnost, ulehlost a únosnost zeminy
 Penetrace (radiotechnika) – dostupnost radiového signálu (bezdrátové komunikace nebo vysílání) vzhledem k území nebo populaci
 Penetrace (probodnutí) - průnik částí těla nebo jiným předmětem. Nikoly do tělesného otvoru.