alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
SOFTWIN

SOFTWIN este o companie de IT din România cu sediul în București, fondată în anul 1990 de Măriuca și Florin Talpeș. Din  grupul  SOFTWIN  s-au  desprins  compania Bitdefender, producător de soluții de Securitate cibernetică și Ascenta, divizia de consultanță IT.

SOFTWIN este o firmă privată cu capital integral românesc și a cărei principală activitate o reprezintă furnizarea de servicii și soluții în domeniul IT&C. Cu o echipă de peste 200 de angajați, SOFTWIN a reusit să dezvolte în permanență tehnologii de vârf foarte multe proiecte.

De asemenea SOFTWIN reprezintă prima firmă de pe piața românească de software certificată ISO 9001 în anul 1998 și apoi recertificată în anul 2000.

Din grupul SOFTWIN fac parte Intuitext, divizia de software educațional a grupului, și Paxato, divizia de servicii de administrare a relațiilor cu clienții.

Compania avea în septembrie 2007 200 de specialiști IT.

Număr de angajați în 2005: 750

Cifra de afaceri:
 2008: 9,5 milioane de euro
 2007: 16,6 milioane de euro

Note

Legături externe 
 www.softwin.ro - Site web oficial

 INTERVIU Florin Talpeș, creatorul Bitdefender, cel mai vândut produs românesc: „Am terminat liceul la «fără frecvență»“, 27 aprilie 2013, Laurențiu Ungureanu, Adevărul

Companii de software din România
Companii din București
Agent de vânzări

Agentul de vânzări este o persoană angajată pentru a vinde diferite produse sau servicii.

Din activitățile unui agent de vânzări:

 prospectarea pieței și aducerea de noi clienți 
 stabilirea și menținerea relațiilor cu clienții 
 analizarea cerințelor potențialilor beneficiari 
 pregătirea ofertelor comerciale 
 pregătirea prezentărilor necesare pentru serviciile firmei 
 efectuarea de prezentări de produse, prezentări tehnice și demonstrații 
 participarea la negocieri comerciale 
 particularizarea ofertei de produse și servicii pentru fiecare potențial beneficiar 
 menținerea contactelor permanente cu reprezentanții beneficiarilor 
 participarea la organizarea unor acțiuni promoționale: târguri, expoziții, campanii publicitare.

Definiție vânzări 

Activitatea de a convinge un client să cumpere un produs sau serviciu plătind, în schimb, bani sau un alt produs sau serviciu. Este o activitate care începe cu primul contact cu clientul și se încheie când produsul vândut ajunge în posesia clientului și plata ajunge în posesia vânzătorului.

Licențierea agenților de bursă  
Agenții de bursă efectuează tranzacții și înregistrează acordul oral al brokerilor vânzătorului și cumpărătorului pentru a încheia tranzacția. În domeniul tranzacțiilor bursiere agentul de vânzări trebuie să aibă pregătire de specialitate.

SUA 
În SUA, licențierea agenților de bursă este gestionată de U. S. Securities and Exchange Commission și de Financial Industry Regulatory Authority. Firmele de brokeraj sunt, de asemenea, supuse regulilor de jurisdicție locală, care pot varia de la stat la stat. Comun pentru toate statele din SUA este că ele toate refuză licențierea unei firme de brokeraj care oferă tranzacționare cu CFD leverage. Această unitate se explică prin faptul că 76% din conturile investitorilor de retail pierd bani atunci când tranzacționează cu CFD.

Regatul Unit 
În Marea Britanie, agenții de bursă trebuie să fie instruiți pentru a obține un statut recunoscut de Financial Conduct Authority. Licența agentului de vânzări poate fi verificată în Financial Services Register.

Franța 
După adoptarea legii din 1996 privind modernizarea activităților financiare, societățile de investiții au înlocuit agenții de bursă.

Vezi și 
 Angrosist
 Lucrător comercial
 Negustor
 Vânzător

Referințe

Legături externe  
 Definiție vânzări

Comercianți
Agenție de publicitate

Agenția de publicitate este o companie care joacă rolul de intermediar între producătorul de bunuri și servicii și mediile de informare în masă care aduc în final mesajul la cunoștința consumatorilor. În acest mod sunt satisfăcute necesitățile de publicitate ale clientului agenției.

Cele mai mari agenții de publicitate din lume, numite și Big 6 sunt: WPP Group (Marea Britanie), Omnicom (Statele Unite), Interpublic (Statele Unite), Publicis (Franța) , Dentsu (Japonia) și Havas (Franța).

 
Publicitate
Analiză media

Analiza media studiază eficiența cu care mediile publicitare se impun atenției consumatorilor.

Note

Marketing
Angrosist

Angrosistul este un intermediar între producător și detailist.

Legături externe

Vezi și 
 Comerț
 Negustor
 Vânzător

Comercianți
Transportul și distribuția articolelor comerciale
Cash and carry

Cash and carry este un sistem de magazine similar depozitelor en-gross cu o gama minimă de servicii oferite. Clientul alege marfa, o plătește și pleacă cu ea; costurile sunt mici pentru angrosist, iar prețurile sunt scăzute pentru clienți.

Economie
Râul Târnava Mare

{{Infocaseta Râu
| tip-curs = Râul
| nume-râu = Târnava Mare
| imaginerâu = RO Tarnava Mare river 11.jpg
| mărimeimagine = 275px
| zonă-izvor = Munții Gurghiu
| cotă-izvor = 1455
| nume-emisar = Târnava
| punct-vărsare = Blaj
| coord-vărsare = 
| supr-bazin = 3606
| lungime = 221
| debit-mediu = 14,5
| tip-zone = Județe
| lista-zone = Harghita, Mureș, Sibiu, Alba
| localizare = România
| afl-stânga = Chiuveș, Vărșag, Șicasău, Izvoare, Deșag, Fembediu, Garon, Hodoș, Var, Filiaș, Scroafa, Daia, Șapartoc, Herteș, Valea Dracului, Pârâul Câinelui, Saeș, Criș, Laslea, Valchid, Biertan, Hodoș, Ațel, Valea Mare, Buzd, Moșna, Ighiș, Râul Târgului, Vorumloc, Vișa, Soroștin, Cenade, Spătac, Veza
| afl-dreapta = Chesler, Tartod, Creanga Mică, Senced, Tifan, Bosnyak, Pârâul Sărat, Fehéres, Cireșeni, Beta, Râul Tăieturii, Pârâul Tulbure, Fâneața Îngustă, Feernic, Goagiu, Pârâul Stânei, Eliseni, Hetiur, Ernea, Giacăș, Șmig, Curciu, Păucea, Valea Lungă
| local-traversate = Odorheiu Secuiesc, Sighișoara, Dumbrăveni, Mediaș, Târnăveni, Copșa Mică, Valea Lungă, Mănărade, Blaj, Tiur| hartă = Raul Tarnava Mare.jpg
| mărimehartă = 250 px
| texthartă = Localizarea râului Târnava Mare pe harta României.
| observații = Progresie spre ultimul emisar — Târnava Mare →  → Târnava → Mureș → Tisa → Dunăre → Marea Neagră
| titimagine = Târnava Mare în apropiere de Blaj}} Târnava Mare''' este un râu cu o lungime de 221 kilometri, care se unește la Blaj cu Târnava Mică, formând râul Târnava.

Hărți 
 Harta județului Sibiu 
 Harta județului Mureș 
 Harta județului Harghita 
 Harta munții Harghitei

Bibliografie 
 Administrația Națională Apelor Române - Cadastrul Apelor - București
 Institutul de Meteorologie și Hidrologie - Rîurile României - București 1971 
 Trasee turistice - județul Alba 
 Trasee turistice - județul Harghita 
 Trasee turistice - județul Mureș 
 Trasee turistice - județul Sibiu

Imagini

Legături externe 
 Administrația Națională "Apele Române"

Râuri din România
Râuri din județul Harghita
Râuri din județul Mureș
Râuri din județul Sibiu
Râuri din județul Alba
Bazinul Mureș
Basarab al V-lea

Basarab al V-lea (domnitor al Țării Românești între ianuarie - februarie sau martie 1529), pretendent domnesc despre care se știu foarte puține. Unii istorici presupun că ar fi fiul lui Mehmed beg, pașa de Vidin, deci strănepot de fiu al voievodului Mihail I, alții că ar fi fiu al lui Neagoe Basarab, sigur este că apare pentru prima oară într-o scrisoare a sibienilor din 29 ianuarie 1529 către arhiducele Ferdinand I al Austriei când cereau sprijin pentru "[...] fiul celui din urmă Basarab [...]".

Acest Basarab vine în țară pus de Soliman Magnificul și însoțit de armatele pașalei de Nicopole în dauna obiceiului legiuit de alegere a domnului și spre marea nemulțumire a nobilimii autohtone. De altfel, la sfârșitul lui martie 1529, trimisul arhiducelui Ferdinand nota că "[...] până acum nu l-au primit ca domn [...]" , iar dintr-o altă scrisoare a sibienilor către solul lor, cneazului Ioan din Rășinari, datată 16 martie se spune "[...] s-a trimes Ion Chinezul [cneazul, n.t.] în Valahia spre a vedea pe noul voievod [Moise, n.t.], a cerceta cugetele boierilor asupra domnitorilor și ce gând au turcii cu voievozii existenți [...]". 

Din aceste frânturi de mărturii nu se poate deduce decât că acest prezumtiv voievod, dacă a domnit, nu putea domni decât până în martie, căci din acestă lună Moise este singur domnitor al Țării Românești. 

Despre sfârșitul acestui pretendent se lasă liniștea ca despre întreaga sa viață. Alexandru D. Xenopol presupune  că ar fi fost ucis de boieri, indicând ca făptuitori posibili pe Drăgan postelnicul din Merișani și Neagoe din Periș, asasinii lui Radu de la Afumați. În schimb, Ion Radu Mircea afirmă că acest Basarab ar fi dispărut odată cu tatăl său, Mehmed beg, când acesta a fost îndepărtat din funcția de pașă de Nicopole. Adevărul, însă, încă mai așteaptă prin vreun colț de arhivă prăfuit de neumblare.

Bibliografie

"Călători străini despre țările române", vol.I, București, 1968 - vezi p.301
Alexandru D. Xenopol, "Istoria românilor din Dacia Traiană", București, 1986

Domni și domnitori ai Țării Românești
Râul Târnava Mică

Târnava Mică (în , în ) este un râu cu o lungime de 191 kilometri, care formează la Blaj, împreună cu Târnava Mare, râul Târnava. Numele "Târnava" provine din limba slavonă (derivat de la trunu, care înseamnă „spini”).

Bibliografie
 Administrația Națională Apelor Române - Cadastrul Apelor - București
 Institutul de Meteorologie și Hidrologie - Rîurile României - București 1971

Imagini

Râuri din România
Râuri din județul Harghita
Râuri din județul Mureș
Râuri din județul Alba
Bazinul Mureș
Râul Târnava

Târnava (în germană Kokel, în maghiară Küküllő) este un râu lung de 249 kilometri, cel mai mare afluent al râului Mureș. Râul se formează la Blaj din Târnava Mare și Târnava Mică. După 28 de kilometri se varsă în râul Mureș.

Etimologie 

Târnava este un hidronim de origine slavă (de la trnu, „mărăcine”) care a fost menținut ca atare în limba românilor localnici. În schimb, maghiarii și sașii au preluat ori de la secui, ori de la pecenegi, numele de origine turcică Küküllő, care înseamnă același lucru. În opinia lui Alexandru Madgearu, dacă românii ar fi venit în zonă după instalarea dominației maghiare, ei nu ar mai fi putut cunoaște numele slav al râului. Faptul că numele a fost tradus arată că în secolul al XI-lea acolo mai trăiau și vorbitori de limbă slavă, alături de români.

Note

Bibliografie
 Administrația Națională Apelor Române - Cadastrul Apelor - București
 Institutul de Meteorologie și Hidrologie - Rîurile României - București 1971

Legături externe 
 De la ”Fata mării” la ”Râul cu spini”, denumirile apelor mureșene au povești aparte, 13 aprilie 2013, Alexandru Ramadan, Adevărul

Vezi și
 Târnava Mare
 Târnava Mică

Imagini 

Râuri din România
Râuri din județul Alba
Bazinul Mureș
Toponime slave
Râul Bârlad

Bârlad este un râu din estul României, cel mai important afluent din partea stângă al râului Siret. Izvorăște din Podișul Central Moldovenesc și trece pe lângă orașele Negrești,Vaslui, Bârlad și Tecuci.

Istorie
Până în secolul al XV-lea, Bârladul se vărsa direct în Dunăre. Luptele dintre Ștefan cel Mare și Radu cel Frumos au implicat la un moment dat abaterea de către Ștefan cel Mare a unui braț al Siretului, pentru a seca șanțul unei fortificații a dușmanului său.  Aceasta a dus, în timp, la deplasarea cursului Siretului spre est, în albia veche a Bârladului, care curgea paralel cu Siretul, vărsându-se separat în Dunăre. Acest fapt rezultă atât din cronica lui Miron Costin, cât și prin existența Bârlădelului, vechiul său curs părăsit. Legarea brațelor Siretului realizată de Ștefan cel Mare a fost consolidată de Gheorghe Ștefan (1653-1658), după cum rezultă dintr-un document din 1660.

Note

Bibliografie
 Administrația Națională Apelor Române - Cadastrul Apelor - București
 Institutul de Meteorologie și Hidrologie - Rîurile României - București 1971

Imagini

Bazinul Siret
Râuri din județul Neamț
Râuri din județul Vaslui
Râuri din județul Galați
Râul Barcău, Criș

Barcău (magh. Berettyó) sau Beretău este un râu care izvorăște în partea nordică în Munții Apuseni, în satul Tusa, comuna Sâg, județul Sălaj. În Ungaria se varsă  în râul Crișul Repede. Are o lungime de 134 km. Pe parcursul său străbate Dealurile de Vest, Câmpia de Vest cu localitățile mai importante Suplacu de Barcău, Marghita și Berettyóújfalu.

Izvoarele Barcăului 
Râul Barcău se formează dintr-o serie de izvoare situate în Piemontul Oșteana la limita dintre Munții Meseș și Munții Plopiș. Majoritatea prezentărilor turistice ale zonei, identifică izvoarele Barcăului în două izbucuri: Izbucul Mare și Izbucul Mic. Această desemnare este improprie. Izbucul Mare alimentează de fapt, Valea Măgurii care se varsă în Toplița. Debitele din Izbucul Mic se varsă în râul Răchita. 

Cursul superior al râului Barcău, amonte de confluența cu râul Răchita este cunscut sub numele de Râul Ștei, Râul Berchesei sau Râul Bărcașu. Pe sectorul dintre confluența cu râul Barcău și Râul Toplița, râul este denumit Râul Tusa. Abia în aval de confluența cu râul Toplița, râul poartă denumirea de Râul Barcău.

Referințe

Bibliografie
 Administrația Națională Apelor Române - Cadastrul Apelor - București
 Institutul de Meteorologie și Hidrologie - Rîurile României - București 1971 

Râuri din România
Râuri din Ungaria
Râuri din județul Bihor
Râuri din județul Sălaj
Bazinul Crișuri
Râul Prahova

Râul Prahova este un râu din sudul României care izvorăște din Clăbucetele Predealului și se varsă la Adâncata din județul Ialomița în râul Ialomița. 

Cei 183 de kilometri, pe care râul îi are, sunt distribuiți astfel pe județe: 6 km în județul Brașov,  161 km în județul Prahova și restul de 16 km în județul Ialomița.

Generalități 
Circa 75% din suprafața județului Prahova face parte din bazinul hidrografic al râului omonim, Râul Prahova. 

Cursul superior al Prahovei, în amonte de confluența cu Azuga este cunoscut și sub numele de Prahovița. Are numeroși afluenți semnificativi de stânga (36) și de dreapta (35).

Hărți 
 Munții Bucegi 
 Harta Munții Bucegi 
 Harta Munții Bucegi 
 Harta Munții Baiului 
 Harta județului Prahova

Bibliografie 
 Administrația Națională Apelor Române - Cadastrul Apelor - București
 Institutul de Meteorologie și Hidrologie - Rîurile României - București 1971 
 Trasee turistice - Județul Ialomița 
 Trasee turistice - Județul Prahova

Vezi și 
 Valea Prahovei
 Principalii afluenți ai râului sunt: Doftana, Teleajenul, Cricovul Sărat.
 Orașe pe cursul său: Predeal, Azuga, Bușteni, Sinaia, Comarnic, Breaza, Câmpina.

Râuri din județul Brașov
Râuri din județul Ialomița
Râuri din județul Prahova
Râul Timiș, Dunăre

Timișul (în , în , în ) este cel mai mare râu interior al Banatului, care își are izvoarele pe versanții estici ai Munților Semenic, în Județul Caraș-Severin. Râul se formează la confluența a trei brațe: Semenic, Grădiște și Brebu. Geografic, Timișul își adună apele cursului primar din zona de confluență a munților Țarcu și Retezat-Godeanu, de pe valea Teregova, mult în amonte de lacul de acumulare Rusca. Deci până la confluența cu firul de apă ce coboară de pe Semenic (lacul Trei Ape), râul Timiș mai parcurge câteva zeci de kilometri.

Depășind barajul de la Trei Ape, râul curge vijelios într-o albie îngustă orientată NV - SE. De la Teregova cursul Timișului ia direcția sud-nord, iar de la Caransebeș, datorită scăderii pantei, râul descrie meandre largi. Traversează tot județul Timiș, apoi trece în Serbia unde se varsă în Dunăre, la Pancevo. Pe o porțiune de 3,3 km râul marchează frontiera româno-sârbească.

Etimologie 
În Geografia lui Ptolemeu, numele antic al Timișului este Tίβιοϰоϛ πоταμόϛ*.
În perioada romană Timișul a fost numit Tibisis sau Tibiscus.
Timiș este un hidronim care provine din forma veche a limbii române, Timisis, din care ulterior a derivat forma maghiară Temes.

Bibliografie 
 Mala Prosvetina Enciklopedija, Third edition (1985); Prosveta; ISBN 86-07-00001-2
 Jovan Đ. Marković (1990): Enciklopedijski geografski leksikon Jugoslavije; Svjetlost-Sarajevo; ISBN 86-01-02651-6
 Administrația Națională Apelor Române - Cadastrul Apelor - București
 Institutul de Meteorologie și Hidrologie - Rîurile României - București 1971 
 Trasee turistice - județul Timiș 
 Hasdeu Bogdan Petriceicu (1894). Basarabii cine? – de unde? – de când?. Stabilimentul grafic I. V. SOCEU. p. 13.

Hărți 

 Harta județului Timiș 
 Harta Munții Poiana Rusca 
 Harta Munții Țarcu/Muntele Mic 
 Harta Județului Caraș-Severin

Legături externe 
 Administrația Națională "Apele Române"
 Timiș - cel mai mare județ din România, provine din cuvântul dac thibh-isjo, 11 ianuarie 2013, Stefan Both, Adevărul

Note de subsol 

Bazinul Timiș-Bega
Râuri din România
Geografia Banatului
Râuri din județul Caraș-Severin
Râuri din județul Timiș
Gospodărirea apelor
Afluenți ai Dunării
Ferenc Gyurcsány

Gyurcsány Ferenc (născut pe 4 iunie 1961, Pápa) a fost prim-ministrul Ungariei din 29 septembrie 2004 pâna la 14 aprilie 2009.

A fost nominalizat pentru această funcție de către partidul său, Partidul Socialist Maghiar (MSZP), pe data de 25 august 2004, după ce Péter Medgyessy și-a dat demisia datorită unui conflict cu partenerii de coaliție din Alianța Democraților Liberi. Gyurcsány a devenit prim ministru cu 197 voturi pentru, 12 voturi împotrivă, iar marea parte a partidelor de opoziție din Parlament s-a abținut de la vot.

Prim-miniștri ai Ungariei
Nașteri în 1961
Oameni din Pápa
Vlad Vintilă

Vlad Vintilă (), (domn al Țării Românești între septembrie 1532 - septembrie 1534; noiembrie 1534 - iunie 1535) apare ca fiul lui Radu cel Mare, documentele semnându-le ca „[...]Vlad voievod fiul marelui Radu voievod[...]“, însă, istoriografia modernă inclină a-l considera ca fiul lui Radu (Dragomir) fiul lui Vlad cel Tânăr (Vlăduț), pretendentul care s-a ridicat domn la moartea lui Neagoe Basarab împotriva lui Teodosie. În sprijinul acestei afirmații vin dovezile referitoare la baștina lui cât și la partida boierească ce o reprezenta așa cum vom vedea mai jos.

Mult timp s-a considerat că acel Slatina se referă la Slatina din județul Olt, însă istoricul Ion Donat demonstrează că „[...]termenul de Slatina din cronică nu este altceva decât traducerea cărturărească slavonă a numelui de sat Sărata[...]“ (apud Ștefan Ștefănescu „Bănia în Țara Românească“, București, 1965, p.209-210), din județul Buzău, zonă unde de altfel își are toate moșiile și unde clădește în 1532 o mănăstire. Ori acel pretendent Radu (Dragomir), cel ce a ridicat steagul revoltei împotriva Craioveștilor și al otomanilor, ucis de la ordinul lui Mehmed beg tocmai din Muntenia Mare era de moșie. În plus, în două acte emise în cancelaria sa, apar menționați „[...]Radu voievod Preabunul, fiul lui Vlad voievod Călugărul[...]“ fără a preciza, așa cum ar fi normal, că sunt tatăl, respectiv bunicul său, excepție făcând un act din 29 decembrie 1532 unde apare formularea  „[...]din zilele bunicului domniei mele Vlad voievod Călugărul[...]“ (D.I.R., Sec. XVI, vol.II, p.117). Filiația sa, în acest context, rămâne în continuare un subiect de dezbatere și studiu pentru specialiști.

Vintilă apare prima oară menționat în documentele interne, boier fiind, dintr-un act din 12 septembrie 1523 emis de Vladislav al III-lea ca Vintilă stolnic ginerele Neacșei, sora lui Șerban I, banul din Coiani, când, împreună cu rudele sale din partea soției, se judecă pentru satul Cislău. Ca deținând funcția de mare portar apare într-un act fără dată de la începutul domniei lui Radu de la Afumați când i se întăresc mai multe moșii în urma unui proces, toate în județul Buzău, ce le-a moștenit de la socrul său Neagu Bragă (datorită acestuia Vlad Vintilă mai apare în actele ulterioare ca Bragă voievod), boier cu un întins domeniu feudal. De altfel procesele pentru acaparea acestui domeniu al lui Neagu Bragă vor continua mult după moartea lui Vlad Vintilă voievod.

Moartea subită a lui Vlad al VI-lea Înecatul a ridicat problema numirii unui nou domn. Este greu de precizat cum de a fost ales Vintilă portarul. Poate slăbirea poziției Craioveștilor și a boierior olteni prin succesivele execuții și exproprieri din timpul domniei precedentului domnitor au condus la ridicarea feudalilor buzoieni care s-au și grăbit a ridica voievod din rândurile lor, poate și datorită faptului că Vintilă portarul ar putea fi fiu și nepot de voievozi uciși de Craiovești.

Legături externe 
 Vintilă Vodă, cel mai crud domnitor al Oltului, 10 martie 2013, Mugurel Manea, Adevărul

Decese în 1535
Domni și domnitori ai Țării Românești
Nobili români
Monarhi asasinați
Republica Arabă Democrată Saharawi

Republica Arabă Democratică Sahariană este un stat parțial recunoscut care pretinde suveranitatea asupra întregului teritoriu al Saharei Occidentale, fostă colonie spaniolă. RADS a fost proclamată de către Frontul Polisario pe 27 februarie 1976, în Bir Lehlu, Sahara Occidentală. Guvernul RADS controlează aproximativ 20-25% din teritoriul pe care îl pretinde. Acesta numește teritoriile aflate sub controlul său Teritoriile eliberate sau Zona Libera. Marocul controlează și administrează restul teritoriului în litigiu și numește aceste meleaguri Provinciile de Sud. Guvernul RADS consideră că pe teritoriul marocan, este teritoriu ocupat, în timp ce Maroc consideră că RADS are teritoriul mic.

Istorie 
După evacuarea spaniolilor din Sahara Occidentală, Spania, Marocul și Mauritania au semnat Acordurile de la Madrid la 14 noiembrie 1975, prin care Maroc și Mauritania anexează teritoriul Saharei de Vest. Nici de la un stat nu a câștigat recunoaștere internațională și un război a urmat cu căutarea independenței de către Frontul Polisario, care pretinde a reprezenta poporul saharian. Crearea Republicii Arabe Democratice Sahariane a fost anunțată în Bir Lehlou în Sahara Occidentală la 27 februarie 1976. După cum au declarat Polisario, este nevoie de o entitate nouă pentru a umple ceea ce ei considera un vid politic lăsat de către coloniștii spanioli. Bir Lehlou a rămas în teritoriul aflat sub încetare a focului, și a rămas guvern în capitala simbolică a republicii, în timp ce Polisario continuă să pretindă orașul Laayoune ca și capitala unei Sahara de Vest independente. Zi-cu-zi de afaceri, cu toate acestea, se desfășoară în taberele de refugiați Tindouf în Algeria, care este casa cea mai mare a comunității exilate sahariene.

Politică 
 ceva real se apropie de un aparat de guvernare. De la sfârșitul anilor 1980, Parlamentul a început să ia măsuri pentru instituirea unui repartizări a competentelor și desface structurilor republicii de cele ale partidului Polisario, deși fără efect clar până în prezent.

Ministere diversele sale sunt responsabile pentru o varietate de servicii și funcții. Sistemul judiciar, complet cu instantele de judecată, curți de apel și o instantă supremă, operează în aceleași zone. Instituțiile paralele cu structurile guvernamentale, de asemenea, au apărut în cadrul Frontul Polisario, care este fuzionat cu aparate care reglementează Sadr, și cu competențe operaționale se suprapun între aceste parți, instituțiile guvernamentale și birourile.

CNS este în prezent slab în rolul său legislativ, a fost instituit ca un consultativ în principal și în construirea consensului instituție, dar și-a consolidat puterile sale teoretice legislative și de control în timpul mai târziu revizuiri constituționale. Printre altele, el a adăugat o interdicție asupra pedepsei cu moartea la Constituția, și a adus în jos guvernul în 1999 printr-un vot de neîncredere.

Note 

Țări din Africa
Guverne în exil
Foste colonii spaniole
Dispute teritoriale în Africa
State monopartite
State nerecunoscute
Coordonate astronomice

Coordonatele astronomice sunt sisteme de coordonate sferice folosite pentru determinarea poziției stelelor sau a altor obiecte astronomice. Poziția pe sfera cerească se determină fără să se considere distanța până la corpul ceresc, deci se folosec doar două coordonate asemenea coordonatelor geografice, spre deosebire de sistemul de coordonate polare unde se include și distanța ca un al treilea parametru.

Coordonatele astronomice diferă după modul cum se alege suprafața fundamentală. Coordonatele care se definesc față de punctul de observare se numesc locale. Din această categorie fac parte coordonatele astronomice orizontale.

Pentru coordonatele astronomice absolute punctul de origine al sistemului se alege indiferent de poziția observatorului. Acestea sunt coordonatele ecuatorale, ecliptice, galactice și supergalactice.

Legături externe 
  Encyclopedia Britannica
  Visual.Merriam-Webster.com 
  The Astronomical League
  Himmlische Koordinaten

Vezi și
 Coordonate galactice

Sfera cerească
Sisteme de coordonate cerești
George-Valentin Bibescu

George-Valentin Bibescu (n. 3 aprilie 1880, București, d. 2 iulie 1941, București) a fost unul dintre cei mai buni piloți români. Aparține familiei Bibescu.

Biografia
S-a născut la București, pe 3 aprilie 1880. Al treilea copil al soților Bibescu este botezat la Biserica Domnița Bălașa, nași fiindu-i prințesa Vera Lobanov-Rostowski. Primește numele primului născut, mort în 1879; George Valentin Bibescu, nepot al domnitorului Gheorghe Bibescu, pretendent de drept la tronul țării. S-au păstrat puține informații privind copilăria lui. Crâmpeie de amintiri din București și de la Posada, acolo unde se află palatul ridicat de bunicul său, domnitorul Gheorghe Bibescu, pe malul Baiului, nu departe de prăpastiile de la Orăți, zona cea mai dificilă, deosebit de pitorească a cursului râului Prahova. Aici, se pare că a descoperit „ispita adâncimilor", nefrica de înălțime și dragostea de plutire. Îi dăruiește soției sale, Martha, castelul de la Mogoșoaia (care a aparținut lui Constantin Brâncoveanu) a cărui restaurare începe în 1910 și se sfârșește în 1927. Meritul Marthei este de a fi realizat, la 11 km de București, un palat domnesc de secol XVIII.    

La 9 mai 1887, tatăl său devine membru de onoare al Academiei de Arme din Paris. Evenimentul este legat de apariția cărții sale „Au Mexique (1862). Combats et retraite des six mille". Lucrarea, apărută într-o ediție de excepție a Editurii Plon și Nourrit, este dedicată foștilor săi camarazi din Corpul expediționar francez. Este supranumit „Cavalerul George", iar suplimentul Le Figaro din 30 aprilie 1887, îl consideră „străinul cel mai francez, cel mai cunoscut și cel mai iubit de noi". Publică un volum de texte politico-sociale și religioase - „Neofit, Metropolite de Hongro-Valachie". Lucrarea poartă o dedicație pentru George Valentin Bibescu. Gheorghe George Bibescu încearcă să insufle fiului său sentimentul de mândrie față de tot ceea ce reprezintă tradiție în familia lor.

Este fondatorul Automobil Clubului Român în 1904. A înființat Clubul Aviatic Român în 1909 și Liga Națională Aeriană în 1912. Între anii 1911-1912, George Valentin Bibescu a deținut funcția de comandant al Școlii de pilotaj de la Cotroceni. De asemenea, în perioada 1920-1923, a deținut funcția de președinte al Comitetului Olimpic Român. Mare Maestru al Marii Loji Naționale din România (1911-1916), și Mare Maestru Onorific al acesteia în anul 1925. În 1930 este președinte al Federației Aeronautice Internaționale.

George-Valentin Bibescu este fondatorul aeroportului Băneasa din București, care a luat naștere pe fosta moșie a mătușii sale, Maria Bibescu, contesă de Montesquiou-Fézensac (azi cartierul Băneasa).
 
A murit la București la 2 iulie 1941 și este înhumat în biserica „Sfântul Gheorghe” din Mogoșoaia.

Note

Lectură suplimentară 

 Prințul George Valentin Bibescu: biografia unui călător, George Paul Sandachi, Dan Hadîrcă, Editura Vivaldi, 2005

Nașteri în 1880
Decese în 1941
Autori români
Piloți români de aviație
Bucureșteni
Comitetul Olimpic Român
Familia Bibescu
Francmasoni români
Nobili români
Președinți ai COSR
Cum să scapi de un tip în 10 zile

Cum să scapi de un tip în 10 zile (engleză: How to Lose a Guy in 10 Days) este un film din 2003, care spune povestea unei editoare de revistă care scrie despre cum să te desparți de un tip, și care chiar își dă întâlniri cu un om pentru a găsi modalități de a scăpa de el.

Filmul este regizat de Donald Petrie, iar în rolurile principale joacă Kate Hudson și Matthew McConaughey.

Actori 

 Kate Hudson Andie Anderson
 Matthew McConaughey Benjamin 'Ben' Barry
 Kathryn Hahn Michelle Rubin
 Annie Parisse Jeannie Ashcroft
 Adam Goldberg Tony
 Thomas Lennon Thayer
 Michael Michele Judy Spears
 Shalom Harlow Judy Green
 Robert Klein Phillip Warren
 Bebe Neuwirth Lana Jong
 Samantha Quan Lori
 Justin Peroff Mike
 Celia Weston Glenda
 James Murtaugh Jack
 Archie MacGregor Unchiul Arnold
 John DiResta Joey Sr.
 Scott Benes Joey Jr.
 Zachary Benes Joey Jr.
 Rebecca Harris Dora
 Liliane Montevecchi Domna DeLauer
 James Mainprize Domnul DeLauer
 William Hill Paza DeLauer
 Georgia Craig Recepționer Candi
 Tony Longo Sensitive Moviegoer
 Warner Wolf El însuși

Legături externe 
 
 Sit web oficial 
 Cum sa scapi de un tip in 10 zile la Cinemagia.ro

Filme americane
Filme de comedie
Filme din 2003
Filme despre jurnalism
Nazist

Nazist (în germană: Nazi) este denumirea dată adepților așa-numitului „socialism național” (Nationalsozialismus) din Germania de dintre războaie. Inițial cuvântul a fost folosit de antihitleriști ca analogie ironică la cuvântul Sozi (= socialist, adept al partidului german SPD). Mai târziu cuvântul exprima și dezaprobarea clară a „socialismului național”, politica partidului hitlerist NSDAP.

După cel de-Al Doilea Război Mondial a apărut și cuvântul „denazificare” (Entnazifizierung), care înseamnă acțiunea pe mai mulți ani de înlăturare sistematică a (foștilor) naziști din serviciile publice germane de stat. Însă în 2010-2011 a ieșit la iveală că multă vreme după încheierea războiului chiar unele ministere din noua RFG, așa de ex. Ministerul Apărării și Ministerul de Interne, au avut drept angajați mulți foști naziști.

Vezi și
Nazism
Dimitrie Gerota

Dimitrie Gerota () a fost un medic român, radiolog și urolog, membru corespondent al Academiei Române.

Viața de familie 
Dimitrie Gerota s-a născut ca fiu al preotului Dimitrie Constantin Gerota și al Mariei Gerota.

A fost căsătorit cu Maria Draghiescu, fiica altui medic român care, alături de Carol Davila, a fost unul din ctitorii medicinii românești. A avut un fiu, Dimitrie Gerota.

Cariera 
Dimitrie Gerota este admis la Facultatea de Medicină din București (în 1886) pe care o termina în 1892. Timp de 4 ani și-a continuat studiile la Paris. Întors în țară, a început să practice medicina, în paralel fiind și cadru didactic. Începând cu octombrie 1897, predă anatomia la Școala Națională de Arte Frumoase din București, unde îl are, ca student, pe Constantin Brâncuși, care îi fusese recomandat doctorului de tatăl său. „Jupuitul”, una din lucrările lui Brâncuși, a fost rodul învățăturilor lui Gerota, care va păstra un exemplar până la sfârșitul vieții. Profesorul Gerota îl va ajuta pe Brâncuși să plece la Paris și-i va asigura chiar un venit lunar.

Dimitrie Gerota a efectuat cercetări privitoare la anatomia și fiziologia vezicii urinare și a apendicelui, a preconizat o tehnică de injectare a vaselor limfatice, cunoscută în literatura de specialitate drept „metoda Gerota”. De numele său se leagă și aplicarea primelor radiografii din România, fiind considerat cel dintâi radiolog român. A înființat, în 1907, la București, un spital — Sanatoriul Dr. Gerota — în care erau operați și îngrijiți numeroși bolnavi, precum și un muzeu de mulaje anatomico–chirurgicale lucrate în întregime de el.
A descris pentru prima dată fascia pararenală, care îi poartă astăzi numele. În orice tratat de urologie contemporan fascia este denumită drept fascia Gerota.

Referințe

Legături externe 
  Membrii Academiei Române din 1866 până în prezent – G
  Dimitrie Gerota] și lucrarea „Jupuitul a lui Constantin Brâncuși pe [http://www.medicalstudent.ro Medical Student.ro 
  Web site-ul Spitalului Gerota

Nașteri în 1867
Nașteri pe 17 iulie
Decese în 1939
Decese pe 3 martie
Cadre didactice ale Universității Naționale de Arte București
Craioveni
Decese în București
Decorați cu Ordinul „Bene Merenti”
Membri corespondenți ai Academiei Române
Radiologi români
Urologi români
Joan Manuel Serrat

Joan Manuel Serrat i Teresa (n. 27 decembrie 1943, Barcelona), cunoscut ca Joan Manuel Serrat, este unul dintre cei mai populari cantautori catalani. Compune atât în catalană cât și în castiliană.

S-a născut în cartierul Poble-Sec din Barcelona. A urmat studii de agronomie și de biologie, însă le-a abandonat pentru a se consacra muzicii.

În 1961 intră în grupul Els Setze Jutges și înregistrează primul său LP, care conține unul dintre cântecele sale cele mai cunoscute, Una guitarra, și trei cântece mai mult sau mai puțin uitate între timp.

Succesul său a fost fulgerător, datorită farmecului său personal, vocii tremurânde dar limpezi, unor melodii ușor de reținut și unor texte sentimentale și în același timp demne. În fapt, Serrat a fost unul dintre primii cântăreți catalani care a generat o mișcare de fani.

În 1967, Serrat era deja un interpret consacrat, lucru demonstrat de primul său recital solo la Palau de la Música Catalana. În același anu, a câștigat mai multe premii, printre care și Marele Premiu al Discului Catalan.

Primul său LP conține cinci cântece înregistrate anterior (Ara que tinc vint anys, Una guitarra, El drapaire, La mort de l’avi și Me’n vaig a peu), și cinci inedite: Balada per a un trobador, Els vells amants (cântec inspirat de piesa lui Jacques Brel Les vieux), Els titelles, Cançó de bressol (care conține o strofă populară, cântată în spaniolă, ceea ce a dezlănțuit primele critici în mediile puriste din punct de vedere lingvistic) și, mai ales, melodia La tieta, care apare în paralel și pe un single, împreună cu Cançó de bressol. În același an apare și Joan Manuel Serrat. Música sola, un album cu versiuni instrumentale a zece cântece de Serrat.

Opțiunea lui Joan Manuel Serrat de a cânta și în limba spaniolă a provocat o criză fără precedent în rândurile reprezentanților muzicii catalane și a dus la formarea a două fronturi, unul care promova un monolingvism militant și unul care apăra bilingvismul. A durat mult timp până când relațiile dintre cântăreți s-au normalizat.

„Spaniolizarea“ lui Serrat îi va aduce și o „răsplată“ din partea regimului franchist: va fi desemnat să reprezinte Spania la festivalul Eurovision cu o melodie destul de limitată, compusă de Dúo Dinámico: La, la, la.

Note

Legături externe 
 Website oficial

Nașteri în 1943
Muzicieni spanioli
Comitatul de Jaffa

Comitatul de Jaffa a fost creat ca urmare a cuceririi orașului Jaffa în februarie 1099 de către cruciații sub comanda lui Godefroy de Bouillon. Orașul, de curând fortificat, și teritoriul înconjurător este acordat în 1106, de către Balduin I cu titlul de conte și vasal al regelui de Ierusalim lui Hugo al II-lea du Puiset. În 1135 comitatul a fost confiscat de Fulc, rege de Ierusalim, în urma acuzației formale că ar avea legături sentimentale cu regina, adusă lui Hugo, în fapt este una din confiscările de seniorii ca urmare a răscoalei baronilor din regat împotriva suzeranului lor.

În urma cuceririi orașului Ascalon în august 1153 titlul de conte de Jaffa și Ascalon a fost purtat de diverși membri ai familiei regale de Ierusalim cu întreruperi, una dintre acestea fiind cauzată de pierderea orașului în favoarea ayyubizilor în urma bătăliei de la Hattin din 1187.

Cruciada a III-a, condusă de Richard Inimă de Leu, regele Angliei, readuce sub control Jaffa și Ascalon în 1191, comitatul revenind la statutul inițial de fief al regilor Ierusalimului până în 1245 când este acordat lui  ca favor dat de Isabela de Champagne, regenta Regatului de Ierusalim, bailului său Balian de Beirut.

În 1268 sultanul mameluc Baibars I asediază și cucerește Jaffa desființând definitiv domeniul comitatului însă titlul de conte de Jaffa și Ascalon rămâne și este transmis ereditar până la mijlocul secolului al XV-lea când este dat, în 1442, lui Georgio Contarini dallo Zaffo (sau di Giaffa) în urma unor servicii aduse reginei Ciprului Caterina Cornaro. Ultimul conte de Jaffa a fost Giorgio al II-lea Contarini viețuitor pe la sfârșitul veacului al XVI.

Conți de Jaffa 
 1106-1118 Hugo I de Puiset
 1118-1123 Albert de Namur
 1123-1135 Hugo al II-lea de Puiset
 1135-1157 stăpânit de regii de Ierusalim 
 1157-1163 Amalric
 1163-1176 stăpânit de regii de Ierusalim
 1176-1177 Guillaume de Montferrat
 1177-1180 stăpânit de regii de Ierusalim
 1180-1186 Guy de Lusignan
 1186-1187 Geoffroy de Lusignan
 1187-1191 cucerit de musulmani
 1191-1193 Geoffroy de Lusignan 
 1193-1221 stăpânit de regii de Ierusalim
 1221-1246 Gautier de Brienne
 1246-1266 
 1266-1268 Jacques de Ibelin

Conți titulari de Jaffa și Ascalon 
 1268-1276 Jacques de Ibelin
 1276-1304 Guy I de Ibelin
 1304-1349 Hugo de Ibelin
 1349-1352 Balian I de Ibelin
 1352-1363 Guy al II-lea de Ibelin
 1363-1365 Balian al II-lea de Ibelin
 1365-c1375 Ioan al II-lea de Ibelin
 c1375- ? Maria de Ibelin și soțul său Reinier cel Mic
 Florin poate același cu Jaques de Flory (d. 1463)
 Ioan Perez Fabrice
 Louis Perez Fabrice
 Giorgio I Contarini
 Niccolò Contarini
 Giorgio II Contarini

Vezi 
 Cruciade

Fondări în 1100
Istoria Palestinei
State cruciate
Cruciade
Regatul Ierusalimului
Comitate
Listă de graiuri ale limbii române

Dialectele limbii daco-române sunt, conform Atlasului lingvistic al Institutului „Sextil Pușcariu”:

Grupa nordică (grupa moldo-ardelenească):
Graiuri ale limbii române vorbite în interiorul arcului carpatic:
Graiul ardelenesc
Graiul crișean
Graiul crișean din Ungaria
Graiul bănățean
Graiul ungurean (vezi Româna timoceană)
Graiul maramureșean
Graiul bucovinean
Graiurile românești din Ucraina
Graiul moldovenesc
Limba daco-română vorbită în Republica Moldova

Grupa sudică (grupa meridională):
Graiul muntenesc și făgărășean
Graiul oltenesc
Graiul „țăran” (vezi Româna timoceană)

Regionalisme 
În Dobrogea există cuvinte specifice regiunii, precum „buhalcă”, „ciortan” sau „ghionder”.

În satul Totoi, Alba, unii locuitori utilizează și „totoiana”, un limbaj specializat, o limbă „întoarsă”, în care silabele cuvintelor românești sunt combinate după anumite reguli.

Geamgiii din zona comunei clujene Mărgău, ca să se poată înțelege între ei fără ca alții să priceapă ce vorbesc, au inventat un limbaj cu totul aparte care azi este singurul argou profesional rural din România: gumuțeasca.

Note 

 
Graiuri ale limbii române
Limba română
Graiuri ale limbii române
Naveta spațială Buran

Buran (din  = viscol) este o naveta spațială sovietică, care a efectuat un zbor reușit în 1988.
Testele dinaintea zborului orbital au fost realizate cu ajutorul avionului Antonov An-225, special conceput pentru aceasta. Naveta se lansează direct de pe structura avionului.

Racheta purtătoare, numită Energhiia, spre deosebire de varianta americană, a fost gândită să poată folosi între două și opt „booster”-e (asa-zisele clopote, prin care se elimina gazul), realizându-se astfel propulsia, ceea ce îi mărește considerabil sarcina utilă pe care o poate plasa pe orbită (în jur a 200 de tone). Se pare că această rachetă a fost proiectată să poată plasa pe orbita selenară circa 32 tone, și pe cea marțiană 28 de tone. Boosterele la modelul american folosesc combustibil solid, spre deosebire de cele rusești care folosesc kerosen.

Primul și unicul zbor al navetei a fost executat pe 15 noiembrie 1988, fără echipaj uman, sistemul de menținere al vieții nefiind instalat la bordul navetei. După două orbite în jurul Pământului, naveta s-a întors pe cosmodromul de la Baikonur într-un mod complet automat.

După singurul său zbor din 1988, programul a rămas rapid fără fonduri, deoarece Ministerul sovietic al Apărării a constatat totala lipsă de rentabilitate a sistemului, din cauza costurilor sale extraordinar de mari. Prețul lansării a aproximativ 20 de tone de sarcină utilă pe sistemul Energhiia-Buran a fost estimat la 270 de milioane de ruble, comparativ cu 5,5 milioane de ruble pentru a livra o încărcătură similară cu racheta Proton. Odată cu destrămarea Uniunii Sovietice, programul a fost anulat.

Alte proiecte 
Unul dintre proiectele care s-a bazat pe Buran este MAKS (Multipurpose aerospace system).

Note 

Buran
Astronautică
Uniunea Sovietică
Cursa spațială
Războiul Rece
Sertanense FC

Sertanense Futebol Clube este un club de fotbal portughez din orașul Sertã. Clubul a fost fondat în 1934 sub denumirea de Sertanense Foot-ball Club de către Casimiro Farinha. În prezent echipa evolueză în a treia divizie portugheză și susține meciurile de acasă pe Campo de Jogos Dr. Marques Santos. Președintele clubului este Paulo Jorge Costa Farinha (Filho').

Istoric evoluții

Referințe

Legături externe
Official site 
ZeroZero team profile
ForeDeJogo team profile  

Cluburi portugheze de fotbal
Râul Cibin

Cibin (în , în ) este un râu din centrul României cu o lungime de 82 km, care se varsă în râul Olt și este cel mai mare râu care trece prin municipiul Sibiu, de la acesta fiind și numele orașului (în latină Cibinium). Râul izvorăște de pe versantul nordic al Munților Cindrel, fiind format din două brațe: Râul Mare și Râul Mic.

Geografie 
Originar din Munții Cindrel (masiv aparținând lanțului montan Carpații Meridionali), râul se naște la confluența a două râuri mai mici: Râul Mare și Râul Mic; aceste râuri sunt situate nu departe de vârful Munților Cindrel. Cursul râului, a cărui lungime totală este de 82 km, se află în întregime pe teritoriul județului Sibiu, adică în partea merdidională a Transilvaniei. În acord cu orientarea sa nord-estică, el se îndreaptă, după ce scaldă municipiul Sibiu (în ), către sud-est. Suprafața bazinului său se întinde pe 2.184 km².

El este un afluent important al râului Olt, vărsându-se în el în apropiere de orașul Tălmaciu, la mică distanță de gara de la Podu Olt.

Cibinul formează o depresiune denumită depresiunea Sibiului, în care se află municipiul Sibiu, care este traversat de acest râu. În amonte de acest oraș, el scaldă regiunea denumită Mărginimea Sibiului, regiune cu vii tradiții românești. Alte localități importante aflate pe malurile sale sunt Gura Râului, Orlat,  Cristian, Bungard și Veștem.

Principalii afluenți 
Principalii afluenți ai Cibinului sunt: 
 Pârâul Negru (Râul Săliște) sau Săliște (are confluența în apropiere de Orlat), 
 Hârtibaciu (în ) (are confluența în apropiere de Mohu) și 
 Sadu (în ) (are confluența în apropiere de Tălmaciu).
Importanța economică a râului este determinată de barajul construit în apropiere de Gura Râului, care, în afară de a produce electricitate, constituie cel mai mare rezervor de apă potabilă pentru municipiul Sibiu. Pe lângă acestea, câteva cariere de piatră se află de-a lungul malurilor sale.

Anecdotă 
Conform etimologiei populare, denumirea germană a Transilvaniei, Siebenbürgen, ar proveni din denumirea în limba maghiară (Szeben) a acestui râu. În realitate, este vorba de cuvintele germane Sieben (șapte) și Bürgen (cetăți, orașe).

Imagini

Bibliografie 
 Administrația Națională Apelor Române - Cadastrul Apelor - București
 Institutul de Meteorologie și Hidrologie - Rîurile României - București 1971 
 Trasee turistice - județul Sibiu 
 Victor Voicu-Vedea, Ioan Părean - Mărginimea Sibiului. Ghid de turism rural (Ed. Salgo, Sibiu, 2008), ISBN 978-973-88687-7-9

Hărți 

 Harta Munții Cibin 
 Harta Munții Cindrelului 
 Harta județului Sibiu

Legături externe 

 Locuitorii comunei Șelimbăr poluează râul Cibin cu reziduurile menajere
 Locuitorii din Mohu blochează lucrările la Cibin

Bazinul Olt
Gospodărirea apelor
Râuri din județul Sibiu
Râuri din România
Râul Jiu

Jiul este un râu în sudul României. Se formează prin unirea Jiului de Est cu Jiul de Vest în apropiere de Petroșani. Jiul, cu izvoarele în Carpații Meridionali (în Godeanu și în Parâng), străbate mai multe unități geografice (Depresiunea Petroșani, Depresiunea Târgu Jiu, Podișul Getic, Câmpia Română) și primește ca afluenți principali Motrul și Gilortul.

Etimologie

În Geografia lui Ptolemeu, numele antic al Jiului este χατ Άράβωυ ποταμός, tradus în latină de Arabibus fluvius adică „râul ce se pogoară din țara Arabilor”.

Note

Legături externe 
 Administrația Națională "Apele Române"
 Care a fost primul nume al râului Jiu, 13 aprilie 2013, Alin Ion, Adevărul

Râuri din județul Hunedoara
Râuri din județul Gorj
Râuri din județul Dolj
Bazinul Jiu
Afluenți ai Dunării
Ovar (dezambiguizare)

Termenul "Ovar" se poate referi la:

 Ovar, oraș din Portugalia 
 Ovar, organ anatomic uman
 Ovar, organ anatomic vegetal

Legături externe 
 Ovar (dexonline.ro)
Vulturul (constelație)

Vulturul (în latină: Aquila) este o constelație de pe cerul boreal. Cea mai strălucitoare stea a ei, Altair (α Aql), face parte din asterismul Triunghiul de vară.

Descriere și localizare 
 
Cea mai bună perioadă pentru observarea constelației este luna septembrie.

Istorie 
Romanii au denumit constelația Vultur Volans, care înseamnă vulturul ce zboară.

Mitologie

Obiecte cerești

Stele 
Conține stelele: Altair (Alpha Aquilae), Alshain (Beta Aquilae), Tarazed (Gamma Aquilae), Deneb el Okab (Epsilon Aquilae), Deneb el Okab (Zeta Aquilae), Bezek (Eta Aquilae), Tseen Foo (Theta Aquilae), Al Thalimain (Iota Aquilae), Al Thalimain(Lambda Aquilae).

Referințe
Cupa UEFA Intertoto 1995

Ediția din 1995 a Cupei UEFA Intertoto a fost prima din gala fotbalului de vară. Strasbourg și Bordeaux au câștigat semifinalele lor pentru a avansa în Cupa UEFA 1995-1996.

Faza grupelor

Grupa 1

|}

1These matches were played at Rotherham United's Millmoor as Hillsborough was unavailable.

Grupa 2

|}

1These matches were played at Brighton and Hove Albion's Goldstone Ground as White Hart Lane was unavailable.

Grupa 3

|}

Grupa 4

|}

Grupa 5

|}

Grupa 6

|}

Grupa 7

|}

1These matches were played in Belgrad since FK Budućnost's ground in Podgorica didn't meet UEFA standards.

Grupa 8

|}

Grupa 9

|}

Grupa 10

|}

1These matches were played at Brighton and Hove Albion's Goldstone Ground as Selhurst Park was unavailable.

Grupa 11

|}

Grupa 12

|}

Optimi de finală

|}

Strasbourg won 4-0 on aggregate.

Metz won 2-0 on aggregate.

Bursaspor won 2-1 on aggregate.

Sferturi de finaă

|}

1 Tirol Innsbruck progressed to the Semi-finals after winning a penalty shoot-out.

2 Karlsruhe progressed to the Semi-finals after winning a penalty shoot-out.

Strasbourg won 2-0 on aggregate.

Semifinale

|}
Notă: Nu a avut loc o finală. Câștigătoarele semifinalelor au intrat în Cupa UEFA 1995-1996.

Prima manșă

Manșa secundă

Strasbourg won 7-2 on aggregate.

Bordeaux won 4-2 on aggregate.

Legături externe
Official website 
Results at Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation

Cupa UEFA Intertoto
1995 în fotbal