Henri Bergson

Henri-Louis Bergson () a fost scriitor și filosof francez de etnie evreiască, ale cărui idei au pătruns și în literatură, prin intermediul operei lui Proust, laureat al Premiului Nobel pentru Literatură în 1927.

Motivația Juriului Nobel 

"ca o recunoaștere a ideilor lui bogate și incitante și strălucitei măiestrii cu care au fost înfățișate ".

Date biografice 
Henri-Louis Bergson s-a născut la Paris, la 18 octombrie 1859. Este elev al liceului Bonaparte în perioada 1868 - 1877, apoi 
studiază la Ecole Normale Supérieure (1878 - 1881), unde este coleg cu Jaurès și unde obține în 1881 examenul de agregat în filozofie. În 1889 își susține doctoratul în litere cu două teze: Essai sur les données immédiates de la concience (Eseu despre datele imediate ale  conștiinței) și Quid Aristoteles de loco senserit.
A fost numit profesor la Collège de France în 1897. Duce o viață consacrată studiului, în care singurele evenimente importante sunt aparițiile fundamentalelor lucrări care-i alcătuiesc opera: Matière et Mémoire (Materie și memorie, 1896), Le Rire (Râsul, 1900), L'Évolution créatrice (Evoluția creatoare, 1907), L'Énergie spirituelle (Energia spirituală, 1919).

Devine celebru, în Europa și America, încă de la publicarea primelor titluri. Funcții și distincții numeroase îi încununează opera, culminând cu alegerea ca membru al Academiei franceze (1914), Premiul Nobel (1927) și Legiunea de Onoare (1930). 

A făcut politică și, după Primul Război Mondial, a fost interesat de chestiunile internaționale. 

Filozofia sa este una dualistă – lumea acoperă două tendințe aflate în conflict – forța vieții (élan vital) și lupta lumii materiale împotriva acelei forțe. Ființele umane înțeleg materia prin intelectul lor, cu ajutorul căruia evaluează lumea. Acestea exprimă doctrinele științifice și privesc lucrurile ca entități independente în spațiu. În contrast cu intelectul se află intuiția, care provine din instinctul animalelor inferioare. Intuiția ne oferă o idee despre forța vieții care străbate toate ființele. Intuiția percepe realitatea timpului; durata este exprimată din punctul de vedere al vieții și nu se poate divide sau măsura. Durata este explicată prin fenomenul memoriei.

Opera 
 Essais sur les données immédiates de la conscience (Eseu asupra datelor imediate ale conștiinței)  (1889)
 Matière et Mémoire (Materie și memorie)  (1896)
 Le Rire (Râsul)  (1899)
 L'Évolution créatrice (Evoluția creatoare)  (1907)
 La philosophie française (Filozofia franceză)
 L'Énergie spirituelle (Energia spirituală)  (1919)
 Les Deux sources de la morale et de la religion (Cele două surse ale moralei și ale religiei  (1932)

Note

Vezi și 
 Lista membrilor Academiei Franceze

Legături externe 

  Stanford Encyclopedia of Philosophy entry
  Henri Bergson – Biografie

Nașteri în 1859
Nașteri pe 18 octombrie
Decese în 1941
Decese pe 4 ianuarie
Filozofi francezi
Scriitori francezi din secolul al XX-lea
Scriitori evrei
Evrei francezi
Laureați ai Premiului Nobel pentru Literatură
Laureați francezi ai Premiului Nobel
Laureați evrei ai Premiului Nobel
Membri ai Academiei Franceze
Marea Cruce a Legiunii de onoare
Absolvenți ai École Normale Supérieure
Profesori ai Collège de France
Membri ai Academiei Americane de Arte și Științe
Scriitori francezi din secolul al XIX-lea
Absolvenți ai Liceului Condorcet