alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Trhové Sviny

Trhové Sviny () jsou město v okrese České Budějovice v Jihočeském kraji, 19 km jihovýchodně od Českých Budějovic na soutoku Farského a Svinenského potoka. Žije zde  obyvatel. Historické jádro města je městskou památkovou zónou. Do roku 2014 byly 3. největším městem v okrese České Budějovice dle počtu obyvatel, ale předstihla je Hluboká nad Vltavou.

Historie 
Trhové Sviny se původně jmenovaly pravděpodobně Svinice. První písemná zmínka pochází z roku 1260, kdy se píše o člověku jménem Hojer von Schweinitz, Ojíř ze Svin z rodu Vítkovců. V roce 1481 Sviny získaly od krále Vladislava Jagellonského právo pořádat dvakrát za rok trhy a městečko získává přídomek Trhové.

Roku 2003 si město dalo udělit novou verzi znaku, v němž byla po staletí užívaná zlatá růže pánů z Hradce nahrazena červenou růží pánů z Rožmberka.

Místní části 
Město Trhové Sviny se skládá ze čtrnácti částí na devíti katastrálních územích.
 Březí (k. ú. Březí u Trhových Svinů)
 Bukvice (k. ú. Bukvice u Trhových Svinů)
 Čeřejov (leží v k. ú. Otěvěk)
 Hrádek (leží v k. ú. Pěčín u Trhových Svinů)
 Jedovary (i název k. ú.)
 Něchov (i název k. ú.)
 Nežetice (leží v k. ú. Březí u Trhových Svinů)
 Otěvěk (i název k. ú.)
 Pěčín (k. ú. Pěčín u Trhových Svinů)
 Rankov (k. ú. Rankov u Trhových Svinů)
 Todně (i název k. ú.)
 Trhové Sviny (vč. ZSJ Rejta) (i název k. ú.)
 Třebíčko (leží v k. ú. Trhové Sviny)
 Veselka (leží v k. ú. Jedovary)

Školství 
V Trhových Svinech se nalézá jedna základní škola, Gymnázium Trhové Sviny, střední odborná škola, základní škola praktická a střední odborné učiliště.

Kultura 
Ve městě se nachází knihovna, kino a malý koncertní sál. Každý rok se zde koná festival pod názvem Valdauf, na počest svinenského rodáka Karla Valdaufa. Každoročně se tu pořádají plesy. Je zde také ochotnický sbor Otty Schwarzmüllera.

Natáčené filmy v Trhových Svinech 
Natáčel se zde (na Velkém rybníku) částečně film Pojedeme k moři v režii Jiřího Mádla.

Byl tu natočen celý film Neříkej mi majore! z roku 1981 v režii Jiřího Hanibala.

Pamětihodnosti 

 Kostel Nanebevzetí Panny Marie – původně raně gotický, jeho nynější podoba pochází převážně z pozdně gotické přestavby na přelomu 15. a 16. století
 Radnice – v nynější podobě z roku 1845
 Kašna na náměstí z roku 1864
 Kostel Nejsvětější Trojice dva kilometry jižně od města, barokní, na centrálním půdorysu
 Sloup Svatého Jana Nepomuckého – barokní sloup z roku 1722

Zajímavosti 
Přibližně 2 kilometry jihozápadně od města se nachází národní přírodní památka Buškův hamr.

Starostové 
 2010 - 2014 Radislav Bušek
 2014 - 2018 Pavel Randa
 2018 - 2022 Věra Korčaková
 od 2022 Ing. David Štojdl

Rodáci 
 Josef Dietrich
 Rudolf Bureš
 Emil Hácha
 Rudolf Holinka
 Ferdinand Stašek
 Karel Valdauf

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
 
 
 
 
 Stránky gymnázia 

 
Města v Čechách
Obce s pověřeným obecním úřadem
Obce s rozšířenou působností
Obce v okrese České Budějovice
Městské památkové zóny v Česku
Místní části v Trhových Svinech
Města v okrese České Budějovice
Sídla v Novohradském podhůří
Sídla Doudlebska
Nagasaki

Nagasaki (, Nagasaki-ši) je japonské přístavní město, ve kterém žije  obyvatel. Je hlavním a největším městem prefektury Nagasaki. Nagasaki bylo druhým městem, na které byla v průběhu 2. světové války svržena atomová bomba.

Historie

Novověk 
Z historického pohledu nebyla lokace důležitá až do roku 1542, kdy poblíž zakotvily portugalské lodě, čímž se stalo místo důležitým pro import evropských výrobků (tabák, chléb, textil, atd.). Portugalci sem též dováželi velké množství zboží z Číny. To vedlo k transformaci v roce 1568 nevelké rybářské osady Fukaeno Ura, jejíž počátky sahají do 12. století, na město Nagasaki (volně přeloženo jako dlouhý mys). V 17. století zde docházelo k pronásledování křesťanů.

Druhá světová válka 
9. srpna 1945 se Nagasaki stalo po Hirošimě druhým cílem amerického atomového bombardování. Město bylo shodou okolností vybráno jako záložní cíl, protože nad primárním cílem, městem Kokura, byla příliš velká oblačnost. Jaderná puma s názvem Fat Man explodovala ve výšce 550 m nad městem a při výbuchu uvolnila energii odpovídající výbuchu 21 000 t TNT tedy 88 TJ. Výbuch způsobil devastaci větší části města a okamžitou smrt asi 40 000 obyvatel. Dalších 25 000 lidí bylo zraněno a tisíce dalších později zemřely na následky radioaktivního ozáření. Celkem zahynulo asi 74 000 obyvatel města.

Galerie

Partnerská města

Odkazy

Reference

Související články 
 Atomové bombardování Hirošimy a Nagasaki
 Hirošima
 Fat Man

Externí odkazy 
 
 

 
Přístavní města v Japonsku
Prefektura Nagasaki
Vzniklo 1568
Města v Japonsku
Břehov

Břehov (něm. Schwiehalm) je obec ležící v okrese České Budějovice, kraj Jihočeský, zhruba 12 km západoseverozápadně od Českých Budějovic. Žije zde  obyvatel. Z Českých Budějovic je vesnice nejpřístupnější autem po silnici I/20 (I/20), směrem na Plzeň, s odbočením přes Čejkovice nebo v Češnovicích.

Části obce 

Obec představuje jednu část a jedno katastrální území. Kromě vlastní vsi Břehov pod ni spadají též chatová oblast Picina při stejnojmenné hájovně a rybníce Podmůstek asi 1,5 km východně, směrem na Čejkovice, a osada Suchá (původně hospodářský dvůr a ovčín ze 17. století na místě starší tvrze), vzdálená zhruba 1,2 km ssv., při rozcestí Pištín – Češnovice.

Historie 
Své jméno dostal Břehov údajně proto, že při založení byl ohraničen břehy okolních močálů. První písemná zmínka o vsi pochází z roku 1378, kdy Břehov náležel ke královskému panství Protivín. V 15. století Břehov drželi v zástavě vladykové Kunášové z Machovic, sídlící na dnes zaniklé tvrzi poblíž sousedních Čejkovic, část platů šla též k panství Hluboká. Urbář z roku 1490 udává jmény 14 břehovských hospodářů. V roce 1491 tehdejší držitel Hluboké Vilém z Pernštejna Břehov vyplatil a ves od té doby až do zrušení poddanství cele sdílela osudy s hlubockým panstvím. V blízkém okolí vesnice se v 18. a 19. století těžila málo vydatná železná ruda.

Od roku 1850 je Břehov samostatnou obcí, s výjimkou období mezi 12. červnem 1960 a 23. listopadem 1990, kdy tvořil součást obce Žabovřesky. V letech 1850–1919 byly součástí obce osady Malé Chrášťany a Tupesy; Tupesy pak ještě v letech 1943–1945.

Pamětihodnosti 
 Historické jádro obce s dochovanými usedlostmi ve stylu selského baroka je od roku 1995 prohlášeno vesnickou památkovou zónou
 Kaple sv. Josefa na návsi, novorománská z roku 1861
 Hasičská zbrojnice z roku 1930, v horní části obce

Galerie

Odkazy

Reference

Literatura 
 D. KOVÁŘ, Českobudějovicko I. Levý břeh Vltavy, s. 21–23. České Budějovice: VEDUTA 2008

Externí odkazy 
 
 
 
 Břehov na stránkách mikroregionu Blanský les – podhůří 
 Břehov na webu Selské baroko

 
Vesnice v okrese České Budějovice
Obce v okrese České Budějovice
Blanský les - podhůří
Sídla v Českobudějovické pánvi
Vesnické památkové zóny v okrese České Budějovice
Dasný

Dasný (něm. Kronfellern) je obec ležící v okrese České Budějovice, kraj Jihočeský, zhruba 7 km severozápadně od Českých Budějovic, na silnici I/20, spojující České Budějovice s Plzní. Na sever od Dasnýho se rozkládá rybník Bezdrev a město Hluboká nad Vltavou, na jihu obec od krajského města oddělují Vrbenské rybníky. Žije zde  obyvatel.

Název 
Vesnice byla založena pod jménem Kronfellern, což lze do češtiny přeložit jako Korunní Vrbné. Název patrně odkazoval na fakt, že vesnice vznikla na královských pozemcích jakožto královský majetek. Nejstarší zaznamenané české jméno je Deštné, kteréžto bylo v průběhu věků zkomoleno na tvar Dasný.

Historie 
První písemná zmínka o vsi (in Destnem) pochází z roku 1418. V posledních dvou staletích před zrušením poddanství se ves dělila ve dvě poloviny, z nichž severní náležela panství Hluboká, jižní pak královskému městu České Budějovice. Od roku 1850 byl Dasný součástí obce Bavorovice, v roce 1880 se stal samostatnou obcí. V letech 1943–45 spadaly pod Dasný i Čejkovice. Tento stav vydržel až do 30. dubna 1976, kdy naopak došlo k začlenění pod obec Čejkovice. Status obce Dasný znovu nabyl ke 24. listopadu 1990.

Pamětihodnosti 
 pseudorománská kaple sv. Jana Nepomuckého z let 1869 až 1870
 tři stavení na návsi se zachovalými prvky výzdoby ve stylu selského baroka
 roubené stavení s omazávkou („kožichem“), čp. 13 v sz. části obce

Galerie

Odkazy

Reference

Literatura 
 Daniel Kovář: Českobudějovicko: I. Levý břeh Vltavy; Veduta, České Budějovice 2008;  (str. 54–56)

Externí odkazy 
 
 
 

Vesnice v okrese České Budějovice
Obce v okrese České Budějovice
Sídla v Českobudějovické pánvi
Hvozdec (okres České Budějovice)

Hvozdec () je obec ležící v okrese České Budějovice v Jihočeském kraji, zhruba tři kilometry jihovýchodně od Lišova a 11 km východně od Českých Budějovic. Žije zde  obyvatel.

Historie 
První písemná zmínka o vsi (Hwozdecz), tehdy v držení vladyky Viléma ze Slavkova, pochází z roku 1362. K roku 1379 se Hvozde již uvádí v Rožmberském urbáři jako součást třeboňského panství, kterou pak zůstal celá následující staletí. Po zrušení poddanství býval Hvozdec střídavě součástí obce Zvíkov (1850 až 1922, 1943 až 1945, 1960 až 1976) či samostatnou obcí (1922 až 1943, 1945 až 1960 a nejnověji od 24. listopadu 1990), v letech 1976 až 1990 spadal pod obec Lišov.

V roce 1936 zde vznikl sbor dobrovolných hasičů a v roce 1949 jednotné zemědělské družstvo.

Pamětihodnosti 
 Sloupková zvonička před domem čp. 5

Galerie

Reference

Literatura

Externí odkazy 
 
 
 
 

Vesnice v okrese České Budějovice
Obce v okrese České Budějovice
DSO Lišovsko
Sídla v Třeboňské pánvi
Jankov (okres České Budějovice)

Jankov je obec ležící v okrese České Budějovice, kraj Jihočeský, při severním úpatí pohoří Blanský les zhruba 13 km západně od Českých Budějovic. Žije zde  obyvatel.

Místní části 

Obec Jankov se skládá ze dvou částí na dvou katastrálních územích:
 Jankov (k. ú. Jankov u Českých Budějovic)
 Holašovice (i název k. ú.) – vesnice zapsaná na seznamu UNESCO

Historie 
První písemná zmínka o vsi (Jankow) se nachází v Rožmberském urbáři z roku 1379. Po zrušení poddanství k schwarzenberskému panství Český Krumlov náležela ves od roku 1850 do roku 1956 k obci Čakov, počínaje 1. lednem 1957 je samostatnou obcí. Naopak v období 14. června 1964 až 23. listopadu 1990 spadaly pod Jankov i Čakov, Čakovec a Holubovská Bašta.

Místní část Holašovice byla přičleněna od obce Záboří ke dni 14. června 1964. Obě části nynější obce měly až do poloviny 20. století zcela rozdílné národnostní složení - Jankov byl vsí zcela českou, zatímco čistě německé Holašovice představovaly část německojazyčného ostrůvku kolem Záboří a Strýčic.

Pamětihodnosti 
 Kaple sv. Víta na návsi, datovaná 1882
 Výklenková kaplička, s vročením 1899
 Zbytek mohylového pohřebiště na kraji lesa asi 3/4 km jihozápadně od centra vsi (dochovány dvě mohyly). V roce 1927 byl poblíž nalezen depot bronzových předmětů z období knovízské kultury (13. až 10. století př. n. l.)

Další fotografie

Reference

Externí odkazy 
 
 
 
 
 Jankov na stránkách mikroregionu Blanský les - podhůří 

 
Vesnice v okrese České Budějovice
Obce v okrese České Budějovice
Sídla v Šumavském podhůří
Blanský les - podhůří
Jihočeská vesnice roku
Sídla v CHKO Blanský les
Jivno

Jivno () je obec ležící v okrese České Budějovice, kraj Jihočeský, zhruba 2 km východně od Rudolfova a 7,5 km vsv. od Českých Budějovic. Svou polohou na jihovýchodním svahu vrchu Baba v nadmořské výšce 554 m představuje nejvýše situovanou vesnici Lišovského prahu. Žije zde  obyvatel.

Části obce 
Obec představuje jednu část, sestávající ze dvou základních sídelních jednotek Jivno a Vyhlídky. Náleží k ní též samoty Na Klaudě a Samoty. Okolí rybníka Mrhal, ležícího jižně od Jivna, je poseto rekreačními chatami.

Historie 
Název pochází pravděpodobně od jívy. První písemná zmínka o Jivně pochází z roku 1378, kdy král Karel IV. zastavil část panství Hluboká s městečkem Lišov a okolními vesnicemi včetně Jivna Janovi z Leuchtenberka. K hlubockému panství pak ves náležela i v následujících staletích, až do konce feudálního zřízení.

V roce 1619 se poblíž Jivna udála bitva mezi stavovskými vojáky a žoldnéři, padlo 70 mužů.

Typickým zaměstnáním zdejších obyvatel byla výroba cihel a tašek pro rozrůstající se České Budějovice; v Jivně bývalo 13 ručních cihelen, od roku 1911 též cihelna parostrojní, provozovaná až do roku 1999.

Od roku 1850 tvořilo Jivno součást obce Hůry, v roce 1891 se stalo samostatnou obcí. Za nacistické okupace byla ves v letech 1943 až 1945 nakrátko znovu nuceně přičleněna k Hůrám, poté opět samostatná až do roku 1961, kdy se stala součástí města Rudolfov. Status obce Jivno znovu nabylo ke dni 24. listopadu 1990, obecní úřad dnes sídlí v budově někdejší školy, zrušené roku 1972.

V roce 2014 schválili zastupitelé obce územní plán Jivna s účinností dne 23. dubna 2014. Jeho projednávání trvalo tři roky a provázely jej spory kvůli lokalitě u Rudolfovského potoka. Občanská sdružení Calla a Náš domov se snažila zabránit tomu, aby územní plán umožňoval stavbu nových rekreačních domů v Rudolfovském lomu. Podle architekta územního plánu Jiřího Brůhy je výsledná podoba územního plánu kompromisem – původně uvažovaná čistírna odpadních vod byla z plánu vypuštěna. Podle jivenského starosty Josefa Makovce zastupitelé vyhověli zhruba polovině připomínek k územnímu plánu.

Starostové 
 2010–2014 Josef Makovec
 od 2014 Pavel Halámka

Pamětihodnosti 
 Kaple svatého Vojtěcha z roku 1876 na návsi

Rodáci 
 Václav Hlaváč (1870–1942), klimatolog, zahynul v Osvětimi

Odkazy

Reference

Literatura

Externí odkazy 
 
 
 
 Jivno na webu Selské baroko

 
Vesnice v okrese České Budějovice
Obce v okrese České Budějovice
Sídla v Třeboňské pánvi
Libín

Libín (německy Libin) je obec ležící v okrese České Budějovice v Jihočeském kraji, zhruba sedm kilometrů jihozápadně od Třeboně a šestnáct kilometrů východně od Českých Budějovic. Žije zde  obyvatel.

Historie 
První písemná zmínka o vsi pochází z roku 1366, kdy bratři Petr, Jošt a Jan z Rožmberka koupili od Jana z Landštejna polovici města Třeboně a další majetek včetně Libína (Lubyen). V období feudalismu Libín býval v rukou světských držitelů třeboňského panství vyjma let 1440 až 1567 a 1631 až 1785, kdy náležel klášteru v Třeboni. Po zrušení poddanství je Libín od roku 1850 podnes samostatnou obcí.

V 19. století se poblíž Libína těžila železná ruda.

Místní části 
Obec Libín se skládá ze tří částí na třech katastrálních územích
 Libín (i název k. ú.)
 Slavošovice (k. ú. Slavošovice u Lišova)
 Spolí (k. ú. Spolí u Ledenic)

Pamětihodnosti 
 kaple Nejsvětějšího srdce Ježíšova, na návsi
 lidová architektura
 národní kulturní památka Rožmberská rybniční soustava

Reference

Literatura

Externí odkazy 
 
 
 
 

 
Vesnice v okrese České Budějovice
Obce v okrese České Budějovice
DSO Lišovsko
Sídla v Třeboňské pánvi
Mokrý Lom

Mokrý Lom ( (1362)) je obec ležící v okrese České Budějovice, kraj Jihočeský, zhruba patnáct kilometrů jihovýchodně od Českých Budějovic a devět kilometrů západně západně od Trhových Svin. Žije zde  obyvatel.

Historie 
První písemná zmínka o vsi (Mocrig) pochází z roku 1362, kdy ji dali jako zástavu Bohuslavovi z Mirkovic. Osada patřila do roku 1387 k velešínskému panství, od tohoto roku připadla Rožmberkům. Roku 1474 zastavil osadu Jindřich V. z Rožmberka Janovi z Bohušic za dvacet kop a 46 grošů činže.

Duchovní správou patřila osada až do roku 1786 velešínské farnosti. Od tohoto data ves spadá pod farnost ve Svatém Jánu (stejně tak místní část Polžov; místní část Lahuť je přifařena k Římovu).

Po zrušení poddanské příslušnosti k buquoyskému panství Nové Hrady tvořil Mokrý Lom od roku 1850 po dlouhou dobu součást obce Sedlce. Tato obec sestávala z osad: Branišovice, Kladiny, Lahuť, Mokrý Lom, Polžov, Sedlce, Hrachové Hory, Úlehle, Zahrádka a samot Benák a Babka. Starostou obce Sedlce v době jejího rozdělení byl Václav Hamberger z čp. 4 v Mokrém Lomu. Návrh na rozdělení obcí byl podán dne 23. ledna 1919; novými volbami, ve kterých zvítězili sociální demokraté bylo dělení zamítnuto. Novým starostou se stal Josef Beran ze Sedlce. V Mokrém Lomě vzniklo osadní zastupitelstvo v čele s Františkem Pártlem, které opětně žádalo rozdělení obce. Několikrát neúspěšně, naráželi na odpor vsí Sedlce a Branišovice. Největším problémem bylo rozdělení majetku sboru dobrovolných hasičů, který byl založen roku 1889. Dne 19. srpna 1923 Sedlce kapitulovala a 28. únor 1924 byl určen jako rozlučovací den.

Za nacistické okupace byl Mokrý Lom nakrátko připojen k obci Branišovice (1943 až 1945), v letech 1960 až 1964 se sloučení opakovalo, ale s obrácenou svrchovaností – Branišovice se staly součástí obce Mokrý Lom. Ke dni 14. června 1964 byl Mokrý Lom včetně Branišovic včleněn pod obec Dolní Římov; status samostatné obce znovu získal dne 24. listopadu 1990.

Obyvatelstvo

Místní části 
Obec Mokrý lom se skládá ze tří částí, které leží v katastrálním území Mokrý Lom.
 Lahuť
 Mokrý Lom
 Polžov

Pamětihodnosti 
 lidová architektura
 kaplička z roku 1848

Odkazy

Poznámky

Reference

Literatura

Externí odkazy 
 
 
 

 
Vesnice v okrese České Budějovice
Obce v okrese České Budějovice
DSMaO regionu Pomalší
Sídla v Novohradském podhůří
Sídla Doudlebska
Neplachov

Neplachov je obec ležící v okrese České Budějovice v Jihočeském kraji, necelých 10 km jihozápadně od Veselí nad Lužnicí a 20 km severovýchodně od Českých Budějovic. Neplachovem prochází silnice I/3 a železniční Trať 220, dvě hlavní spojnice jižních Čech s Prahou; při jižním okraji vsi je situována železniční zastávka Neplachov. Žije zde  obyvatel.

Historie 
První písemná zmínka o vsi, tehdy ještě zvané Neplachovice (Neplachowicz), se vyskytuje v listině z 10. října 1323, jíž král Jan Lucemburský k zaokrouhlení svého bechyňského panství postoupil Petrovi z Rožmberka městys Bukovsko s vesnicemi Neplachovice a Drahotěšice výměnou za vsi Radětice, Hvožďany a Křídu. Název v nynější podobě (Neplachow) je doložen od roku 1379. V roce 1716 postihl ves požár, při němž lehlo popelem 13 usedlostí. Před zrušením poddanství náležel Neplachov ke třeboňskému panství; od roku 1850 byl samostatnou obcí v rámci soudního okresu Lomnice nad Lužnicí, okresní hejtmanství Třeboň. Po reorganizaci územního uspořádání v roce 1949 náležela obec Neplachov k okresu Soběslav, po jeho rozdělení patří od roku 1960 dodnes k okresu České Budějovice. V období od 1. dobna 1976 do 23. listopadu 1990 pozbyl Neplachov na čas samostatnost a tvořil součást obce Dynín.

Pamětihodnosti 
 Kaple sv. Václava z roku 1929

Galerie

Reference

Externí odkazy 
 
 
 

Vesnice v okrese České Budějovice
Obce v okrese České Budějovice
DSMaO Bukovská voda
Veselsko
Sídla v Třeboňské pánvi
Olešník

Olešník (dříve Volešník) je obec ležící v okrese České Budějovice, zhruba 8 km severozápadně od Hluboké nad Vltavou a zhruba 8 km jižně od Jaderné elektrárny Temelín. Žije zde  obyvatel.

Místní části 
Obec Olešník se skládá ze tří částí, které všechny leží v katastrálním území Olešník.
 Chlumec
 Nová Ves
 Olešník

Historie 
První písemná zmínka o vsi pochází z roku 1409, kdy je v Popravčí knize pánů z Rožmberka zaznamenán případ krádeže koně zdejšímu sedlákovi. Až do zrušení poddanství patřil Olešník k panství Hluboká nad Vltavou, od roku 1850 podnes je samostatnou obcí. Obec Chlumec se svou osadou Nová Ves byly k Olešníku připojeny 14. června 1964.

Pamětihodnosti 

 Náves s množstvím zachovalých domů blatského typu.
 Bývalý schwarzenberský hospodářský dvůr z roku 1724, vybudovaný podle projektu vídeňského architekta Antona Erharda Martinelliho.
 Kaple Panny Marie z 18. století, čtvercová se zvoničkou, na návsi.
 Pomník obětem světových válek na návsi.
 Kaple svaté Rozálie (Chlumec)

Příroda 
Do katastrálního území Olešník zasahuje ptačí oblast Českobudějovické rybníky a evropsky významná lokalita Hlubocké obory.

Zajímavosti 
Jihozápadně od obce se v prostoru Olešník - Mydlovary - Dívčice na místech někdejší povrchové těžby lignitu nachází bývalá chemická zpracovna uranových rud MAPE s rozsáhlými odkališti.

Rodáci 
Narodil se zde český fotbalový reprezentant David Lafata.

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
 
 
 

 
Vesnice v okrese České Budějovice
Obce v okrese České Budějovice
DSO Blata
Sídla v Českobudějovické pánvi
Ostrolovský Újezd

Ostrolovský Újezd (do roku 1948 Újezd Ostrolov, ) je obec ležící v okrese České Budějovice. Žije zde  obyvatel.

Historie 

V roce 1381 se zde připomíná Mikšík z Újezdce, po jehož smrti se jeho bratr domáhal dědictví. Zda později Petr z Újezdce (1424) a Diviš z Újezdce (1440) byli majiteli Újezdce, nelze bezpečně dokázat. Na konci 15. století se Újezdec stal součástí sousedního statku Dvorec (u Borovan), který tehdy patřil Oldřichovi z Dvorce. Jeho nástupce Adam Rouzim ze Bzí pak prodal roku 1534 statek Petru z Rožmberka. V kupní smlouvě se zdejší hrad uvádí jako pustý. Rožmberkové prodali panství pánům Kořenským z Terešova a na Komářicích. Václav Kořenský byl věrným druhem Voka z Rožmberka. Kryštof Kořenský nechal ve vesnici postavit renesanční tvrz. V roce 1692 se dostalo panství Ostrolov Újezdský za 82 tisíc zlatých do majetku města České Budějovice, ve kterém zůstalo až do 20. století.

Starostové 
 2006–2014 Václav Němec
 od 2014 Vít Zuzák

Slavní rodáci 
 Quirin Mickl (1709-1767), opat vyšebrodský

Obyvatelstvo

Pamětihodnosti 
 V obci stojí nově zrekonstruovaný zámek ve vlastnictví soukromého majitele. Zámek patřil Kořenským z Terešova, kteří jej v roce 1692 prodali městu České Budějovice. Jeho správou pak byl pověřen urozený pán Matthias Hieronymus Vanke, který tuto funkci vykonával do roku 1697.
 Jižně od obce se nad soutokem Stropnice a Vrážského potoka nachází pozůstatky středověkého hradu Ostrolovský Újezd.
 Kaple datovaná do roku 1889 u silnice poblíž zámku
 Kašna
 Dva mohylníky
 Smírčí kříž Šimona Nitzky
 Vojířovická lípa vysazená v centru obce 28. září 2006 tehdejším hejtmanem Janem Zahradníkem v rámci slavnosti svěcení zvonu a místní kaple.
 V obci se nachází řada křížků: u domů čp. 20, 21, 29, 32 a další na rozcestí polních cest, z nichž jedna vede směrem na sever k Památníku Jana Žižky.
Při silnici na Borovany stojí výklenková kaplička.
Necelý jeden kilometr severozápadně od obce se nachází přírodní památka Ostrolovský Újezd vyhlášená na ochranu výskytu bledule jarní.

Galerie

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
 
 
 
 

 
Vesnice v okrese České Budějovice
Obce v okrese České Budějovice
Sídla v Novohradském podhůří
Sídla Doudlebska
Petříkov (okres České Budějovice)

Petříkov je obec ležící v okrese České Budějovice na řece Stropnici. Žije zde  obyvatel a jeho katastrální území zaujímá rozlohu 1939 ha. Skládá se ze dvou částí: Petříkova a Těšínova, katastrální území se nazývá Těšínov.

Historie 
Vesnice byla, podobně jako některá další místa na tehdejším novohradském panství (např. Hranice), založena z podnětu hraběte Johanna Buquoye roku 1790 při mlýně Petříkově, připomínaném již roku 1591 (jméno nese podle tehdejšího majitele mlýna Martina Petříka).

V letech 1938 až 1945 byla část území obce (Jiříkovo Údolí, Terezín) přičleněna (v důsledku uzavření Mnichovské dohody) k nacistickému Německu.

Části obce 

Obec Petříkov se skládá ze dvou částí, které obě leží v katastrálním území Těšínov.
 Petříkov
 Těšínov

Příroda 
Na území obce je:

 národní přírodní rezervace a evropsky významná lokalita Červené blato
 evropsky významná lokalita Stropnice

Doprava 
Železniční zastávka Petříkov leží na železniční trati České Budějovice – Gmünd. Obcí prochází silnice č.III/15431, po které vede cyklistická trasa č.1050. Přes Jiříkovo Údolí prochází silnice č.II/154, po které vede cyklistická trasa č.1034 (Greenway Rožmberského dědictví).

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
 
 
 
 

 
Vesnice v okrese České Budějovice
Obce v okrese České Budějovice
Sídla v Třeboňské pánvi
Sedlec (okres České Budějovice)

Sedlec je obec ležící v okrese České Budějovice, kraj Jihočeský, zhruba 18 km severozápadně od Českých Budějovic, při silnici I/20, která spojuje toto krajské město a Vodňany. Žije zde  obyvatel.

Historie 
Ves na současném místě vznikla někdy v průběhu 13. století. Od roku 1850 je Sedlec samostatnou obcí. V letech 1943–1945 byly k obci připojeny vesnice Hlavatce a Lékařova Lhota, opět byly připojeny od roku 1960. V roce 1963 byly připojeny osady Malé Chrášťany, Vlhlavy a Plástovice. V roce 1990 se Hlavatce osamostatnily.

Místní části 
Obec Sedlec se skládá z pěti částí na pěti katastrálních územích.
 Sedlec (k. ú. Sedlec u Českých Budějovic)
 Lékařova Lhota (i název k. ú.)
 Malé Chrášťany (i název k. ú.)
 Plástovice (i název k. ú.)
 Vlhlavy (i název k. ú.)

Pamětihodnosti 

 Kostel sv. Jana Nepomuckého, pseudogotický z let 1860 až 1868
 Výklenková kaplička Nejsvětější Trojice, barokní ze druhé poloviny 18. století, jihovýchodně od vsi
 Po původním lidovém stavitelství, typickém pro oblast Zbudovských Blat přímo v Sedlci mnoho nezbylo, místní části Malé Chrášťany a Plástovice jsou však od roku 1995 prohlášeny památkovou rezervací lidové architektury.
 Dub v Sedlci, památný 29 m vysoký dub letní na vnější straně severní strany hráze Dvorského rybníka.

Blata 
Sedlec a další obce (zejména Plástovice) se nachází na takzvaných blatech – dnes již vysušených mokřadech. Stále však jde o velice vzácný biom, který je hnízdištěm mnoha vzácných ptáků, ale též i jiných živočichů a rostlin. Také proto byla oblast blat zahrnuta do chráněné oblasti Natura 2000.

Reference

Související články 
 Římskokatolická farnost Němčice u Netolic

Externí odkazy 
 
 
 
 
 Sedlec na webu Selské baroko

 
Vesnice v okrese České Budějovice
Obce v okrese České Budějovice
Sídla v Českobudějovické pánvi
DSO Blata
Střížov (okres České Budějovice)

Střížov () je obec ležící v okrese České Budějovice, kraj Jihočeský, zhruba deset kilometrů jihovýchodně od Českých Budějovic. Etnograficky náleží Doudlebsku. Nachází se ve Strážkovické pahorkatině, ve zdaleka patrné poloze na svazích návrší (535 m n. m.) zvedajícím se 2,5 km severovýchodně nad soutokem Malše se Stropnicí. Díky této poloze blízko soutoku má katastrální území název Střížov nad Malší. Žije zde  obyvatel.

Historie 
Název obce pochází buď podle jednoho z osadníků – Strycha, nebo podle strážního místa. První písemná zmínka o vsi pochází z roku 1263, kdy se Jaroslav ze Střížova (Jeruzlab de Strizendorf) jmenuje mezi svědky prodeje vsi Záboří vyšebrodskému klášteru.

V letech 1943–1945 byla ke Střížovu připojena osada Borovnice.

V současnosti je v obci základní škola, školka, hospoda, smíšené zboží a kulturní dům. V katastru obce se nachází chatová osada. Obec je členem Mikroregionu Pomalší.

Školství 
Střížovská škola existovala již roku 1648 (učitel Matěj Kottas). Nová školní budova byla postavena v letech 1832–1833 (čp. 27). Škola byla roku 1857 rozšířena na dvoutřídní, 1882 trojtřídní a 1892 čtyřtřídní. Pokles počtu žáků vedl v roce 1974 k úpravě na jednotřídku a nakonec roku 1980 ke zrušení školy. Dnes tu opět působí základní škola (první stupeň) a mateřská škola.

Pamětihodnosti 
 Kostel svatého Martina na severovýchodním kraji okrouhlé návsi – jednolodní stavba s pětiboce ukončeným presbytářem, po jižní straně přiléhá hranolová věž a obdélná sakristie. Kostel je v jádru raně gotický z doby kolem roku 1300, byl přestavován před rokem 1493, další úpravy proběhly v letech 1660 (klenba lodi), 1775 a 1871 (přístavba sakristie). Dochovaly se zde náhrobní kameny Kořenských z Terešova a na Komařicích ze 16. a 17. století. Hřbitov, původně obklopující kostel, byl zrušen roku 1772, zhruba od téže doby se datuje pořádání bartolomějských poutí, přenesených do Střížova ze zrušeného kostela sv. Bartoloměje v údolí Želno. Zdejší tradice považuje kostel sv. Martina za místo, kde byl pokřtěn pozdější vojevůdce Jan Žižka z Trocnova, protože Trocnov tehdy spadal do Střížovské farnosti. V kostele se dochovala kamenná křtitelnice. Kostelní zvon z roku 1428 je vyhlášen kulturní památkou a je nejstarším zvonem v českobudějovickém vikariátu.
 Na zahradě čp. 24 je kámen, který je údajně nohou stolu, na kterém byli hoštěni kmotři po křtu. Tento dům patřil osadníku Strychovi, se kterým byl údajně spřízněn Žižka.
 Z řady dochovaných statků stojí za zmínku zejména čp. 8 a 17 (Třetinů statek)

Rodáci 
 Matouš Talíř (1835–1932), právník, národohospodář, statistik a politik, rektor Univerzity Karlovy
 Simcha Friedman (1911–1990), izraelský politik a bývalý poslanec Knesetu

Reference

Externí odkazy 
 
 
 
 

 
Vesnice v okrese České Budějovice
Obce v okrese České Budějovice
DSMaO regionu Pomalší
Sídla v Novohradském podhůří
Sídla Doudlebska
Edgar Lawrence Doctorow

Edgar Lawrence Doctorow [doktorou] (6. ledna 1931, New York – 21. července 2015, New York) byl americký spisovatel. Vystudoval Kolumbijskou univerzitu, poté pracoval jako nakladatelský redaktor a nakladatel. Učil na několika univerzitách, naposled na Newyorské univerzitě. Od roku 1984 byl členem Americké akademie umění a věd a Národního institutu umění a písemnictví. Platil za jednoho z nejvýznamnějších autorů Spojených států. Byly mu uděleny skoro všechny důležité literární ceny a vyznamenání.

Doctorowovým celoživotním tématem byla problematika sociální nerovnosti, lidských práv a spravedlnosti. Pracoval s historickými fakty, které ale často podřizoval svým záměrům sociální kritiky. Ve svých dílech využíval mnoha postupů shodných a podobných s postmoderní literaturou (např. aluze). Jeho texty byly žánrově i stylově různorodé, měnily úhly pohledu, styl a rytmus vyprávění.

Dílo 
 Vítejte do zlých časů (1960, Welcome to Hard Times) původní název zněl Zlosyn z Bodie - ve stejnojmenném filmu hrál Henry Fonda.
 Velký jako život (1966, Big As Life)
 Kniha Danielova (1971, The Book of Daniel) inspirována procesem s manželi Rosenbergovými odsouzenými k smrti za špionáž ve prospěch SSSR
 Ragtime (1975, česky 1982) zfilmováno M. Formanem, děj románu probíhá v letech 1902–1914 tj. v éře prudkého rozmach průmyslu, ekonomického rozvoje, kdy došlo k velkému pohybu obyvatelstva a díky tomu i postupnému míšení ras, doba vzniku hudebního směru ragtime
 Drink před večeří, (1979, Drinks Before Dinner, česky 1991) – divadelní drama
 Jezero potáplic (1980, Loon Lake, česky 1994) satira na „americký sen“
 Americká hymna (1982, American Anthem)
 Životy básníků: Šest příběhů a jedna novela (1984, Lives of the Poets: Six Stories and a Novella)
 Světová výstava (1985, World's Fair)
 Billy Bathgate, (1989, česky 1993), zfilmováno v roce 1991, ale k Doctorowově nespokojenosti
 Vodárna (1994, The Waterworks)
 Boží město (2000, City of God)
 Zpravodajství o vesmíru (2003, Reporting the Universe) – literatura faktu
 Příběhy ze „Sweet Land“ (2004, Sweet Land Stories)
 Pochod k moři (2005, The March) - beletristicky zpracovaná historická událost: pochod generála Shermana s šedesátitisícovou armádou k moři na konci občanské války. V románu autor zachycuje obyčejné účastníky války ve stejném světle jako historické postavy - generála Shermana, Kilpatricka či Abrahama Lincolna.
 Homer a Langley (2009, Homer and Langley)

Odkazy

Reference

Související články 
 Seznam amerických spisovatelů

Externí odkazy 
 
 
 
 [http://www.albany.edu/writers-inst/webpages4/archives/doctorow.html New York State Writers Institute: E. L. Doctorow]
 [https://web.archive.org/web/20110624060843/http://www.commondreams.org/views04/0920-13.htm The Unfeeling President] – Doctorow's comments on George W. Bush
 Edgar Lawrence Doctorow (rozhovor z cyklu České televize "Na plovárně") - video on-line v archivu ČT

Američtí romanopisci
Narození 6. ledna
Narození v roce 1931
Úmrtí 21. července
Úmrtí v roce 2015
Muži
Američané ruského původu
Narození v New Yorku
Úmrtí v New Yorku
Ševětín

Ševětín () je městys ležící v okrese České Budějovice v Jihočeském kraji šestnáct kilometrů severovýchodně od Českých Budějovic. Vedou jím železniční trať Praha – České Budějovice se stanicí Ševětín a silnice II/603. Od roku 2019 prochází západně od městyse dálnice D3. Žije zde  obyvatel.

Historie 
Okolí obce bylo osídleno již v pravěku a v raném středověku. První písemná zmínka o obci pochází z roku 1352. Roku 1228 je zmíněn Ševětín na Prácheňsku ve vztahu k svatojiřskému klášteru v Praze; mohlo se však jednat o zaniklý Ševětín na Horažďovicku.

V letech 1975–1990 patřily pod Ševětín i Chotýčany.

Dne 11. listopadu 2008 byl obci jako jedné z prvních v České republice nově udělen status městyse (dosavadním městysům byl většinou pouze obnoven původní status).

V roce 2011 došlo k odstranění budovy staré farní školy u kostela (náměstí Šimona Lomnického č. 24). Uvolněný prostor byl využitý ke spojení Malého náměstí a náměstí Šimona Lomnického, čímž vzniklo nové velké náměstí oficiálně otevřené 26. prosince 2011. Na náměstí je umístěný pomník plukovníka Václava Hořejšího, pomník Šimona Lomnického, pomník obětem první a druhé světové války, fontána Šimona Lomnického, meteorologický sloup a informační tabule.

Pamětihodnosti 

Farní kostel sv. Mikuláše, původem raně gotický z konce 13. století. První písemná zmínka o něm pochází z roku 1356. Jednolodní stavba s pětiboce zakončeným presbytářem, obdélnou sakristií po severní straně a trojpatrovou barokní věží (vyobrazenou v obecním znaku) nad spojením lodi a presbytáře.

Fara byla postavena v letech 1722–1724 podle projektu Antona Erharda Martinelliho. Předtím zpracoval projekt na stavbu této fary Pavel Ignác Bayer, k realizaci Bayerova projektu však nedošlo.

Impaktní kráter 
V okolí obce se podle názoru některých badatelů vyskytuje obří dopadový kráter (tzv. Ševětínská struktura) o průměru asi 46 kilometrů. Ve skutečnosti se však zřejmě o impaktní kráter nejedná (jak dokazuje geologický rozbor sedimentů).

Osobnosti 
 Šimon Lomnický z Budče, renesanční spisovatel, v Ševětíně prožil většinu života, zastával zde i úřad rychtáře
 Jan Evangelista Chadt-Ševětínský, lesník a historik, v Ševětíně studoval
 Václav Hořejší, pilot 311. bombardovací perutě RAF

Fotogalerie

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
 
 
 

 
Městyse v Čechách
Městyse v okrese České Budějovice
Sídla v Táborské pahorkatině
Obce v okrese České Budějovice
DSMaO Bukovská voda
DSO Budějovicko-Sever
Vitín

Vitín je obec ležící v okrese České Budějovice v Jihočeském kraji, zhruba 14 km severovýchodně od Českých Budějovic. Žije zde  obyvatel. Je zde vesnická památková zóna. Na části katastrálního území Vitín je evropsky významná lokalita Hlubocké obory.

Poloha 
Vitín se rozkládá v oblasti tzv. Pšeničných Blat, v poměrně plochá krajině mezi dvěma rozsáhlými lesními celky – Poněšickou oborou na severozápadě a Velechvínským polesím na jihovýchodě. Nadmořská výška zastavěného území se pohybuje přibližně mezi 490 m při východním okraji vsi a 510 m (na západě. Obcí odedávna procházela důležitá spojnice Českých Budějovic s Táborem a Prahou. Současná dálnice D3 obchází Vitín z jihovýchodní strany, stejně jako železniční trať 220. Vlakovou zastávku Vitín nemá, nejbližší stanice jsou v sousedních obcích Chotýčany a Ševětín. Osu vsi tvoří stará hlavní silnice, která v jejím středu vytváří protáhlou náves západovýchodního směru.

Historie 
Vitín se v písemných pramenech připomíná k roku 1459. V období feudalismu ves náležela k třeboňskému panství, od roku 1850 tvořila nejprve samostatnou obec, poté do roku 1873 nakrátko spadala pod obec Ševětín. Následovalo sto let svrchované existence obce, než byl Vitín ke dni 20. září 1973 znovu přičleněn k Ševětínu; nynější osamostatnění se uskutečnilo 24. listopadu 1990. Dne 19. 11. 1990 byla vyhlášena vesnická památková zóna Vitín.

K prosinci 2012 měla obec celkem 408 trvale žijících obyvatel, z toho 205 mužů a 203 žen. Z toho dětí do 3 let věku bylo 27, do 15 let 79 a ve věku 15-18 jich bylo 10. Obec měla průměrný věk obyvatel 36,5 roku.

Pamětihodnosti 

 Mohylová pohřebiště na vrchu Baba severozápadně od Vitína. Na katastrálním území Vitína se zhruba kilometr severozápadně od obce na zalesněném vrcholu Baba (570 m n. m.) nachází mohylník z raného středověku (8. až 9. století), který se skládá z 69 mohyl, uspořádaných do západovýchodních řad. Některé mohyly mohu pocházet ze staršího období (z doby bronzové nebo halštatské).  Leží nedaleko plotu Poněšické obory (na veřejnosti přístupné straně), není však snadné je v husté vegetaci najít. Nejvhodnějším obdobím k návštěvě je časné jaro, kdy už neleží sníh, ale ještě nevyrostla tráva. Některé mohyly nesou stopy narušení, archeologicky však byla prozkoumána pouze jedna.  Panuje domněnka, že sloužily k pohřbívání nemajetného venkovského obyvatelstva (stejně jako prozkoumané mohyly v Kožlí u Orlíka). Největší mohyly mají 4 - 5 metrů v průměru a 2 metry na výšku.
 Kovárna, z roku 1833, na návsi
 Kaple sv. Jana Nepomuckého z roku 1815
 Pomník padlých
 Zástavba vitínské návsi si z velké části dochovala původní charakter a je prohlášena Vesnickou památkovou zónou.

Galerie

Odkazy

Reference

Související články 

 Římskokatolická farnost Ševětín
 Obory u Hluboké
 Hlubocké obory

Externí odkazy 
 
 
 

 
Vesnice v okrese České Budějovice
Obce v okrese České Budějovice
Sídla v Táborské pahorkatině
Soběslavská Blata
DSMaO Bukovská voda
DSO Budějovicko-Sever
Vesnické památkové zóny v okrese České Budějovice
Archeologické lokality v Jihočeském kraji
Vlkov (okres České Budějovice)

Vlkov () je obec ležící v okrese České Budějovice, kraj Jihočeský, zhruba 16 km ssv. od Českých Budějovic, uprostřed lesů při severním okraji rozlehlé Poněšické obory. Žije zde  obyvatel. Do katastrálního území obce zasahuje evropsky významná lokalita Hlubocké obory a stejnojmenná ptačí oblast.

V roce 2010 byl Vlkov s 18 obyvateli vůbec nejmenší obcí ČR podle počtu obyvatel. Toto prvenství již ztratil, stále však patří mezi obce v Česku s nejnižším počtem obyvatel.

Historie 
První písemná zmínka o vsi pochází z roku 1443 (… bratřie z Wlkowa jdúc ze Šewětína…). Po zrušení poddanských vztahů k panství Hluboká nad Vltavou byl Vlkov v letech 1850 až 1923 součástí obce Dobřejovice, poté až do roku 1964 samostatnou obcí. Od 14. června 1964 ves spadala nejprve pod obec Drahotěšice, od poloviny roku 1975 pak tvořila část obce Ševětín. Status obce Vlkov znovu nabyl ke 24. listopadu 1990.

Galerie

Reference

Externí odkazy 
 
 
 
 

 
Vesnice v okrese České Budějovice
Obce v okrese České Budějovice
Sídla v Táborské pahorkatině
Sídla na Lužnici
Veselsko
Zvíkov (okres České Budějovice)

Zvíkov je obec ležící v okrese České Budějovice, kraj Jihočeský, zhruba 4 km jižně od Lišova a 11 km východně od Českých Budějovic. Žije zde  obyvatel. Součástí obce je také osada Ortvínovice.

Historie 
První písemná zmínka o Zvíkově pochází z roku 1357, kdy se pečetí na listině připomíná vladyka Nedamír ze Zvíkovce (de Zwyekowecz). Až do 17. století jméno vsi kolísalo mezi tvarem Zvíkov a jeho zdrobnělinou Zvíkovec. Od poloviny 19. století je Zvíkov samostatnou obcí vyjma let 1976 až 1990, kdy byl přičleněn k Lišovu.

Nejvýznamnější památkou v obci je pozdně gotická tvrz, původně dvoupatrová, dnes jednopatrová budova mírně obdélníkovitého půdorysu z neomítnutého kamenného zdiva. Zvíkovská tvrz stylově odpovídá stavba době jagellonské (15–16. století), kdy byl majitelem Zvíkova Jiřík Majnuš z Březnice. Takových staveb se v Čechách zachovalo velmi málo. Podle desky zasazené do zdi se uvádí r. 1406, ale deska sem byla zasazena zřejmě až později.

Pamětihodnosti 
 Zvíkovská tvrz založená ve druhé polovině 14. století
 Kaplička z roku 1887
 V místech samoty Ovčín jihozápadně od Zvíkova stávala vesnice a tvrz Vztuhy.

Reference

Externí odkazy 
 
 
 
 

 
Vesnice v okrese České Budějovice
Obce v okrese České Budějovice
DSO Lišovsko
Sídla v Třeboňské pánvi
Žár (okres České Budějovice)

Žár (něm. Sohors) je obec ležící v okrese České Budějovice, zhruba 6,5 km jihovýchodně od Trhových Svin a 5,5 km severozápadně od Nových Hradů, při silnici spojující tato dvě města. Žije zde  obyvatel.

Samotná vesnice Žár se nachází v katastrálním území Žár u Nových Hradů o rozloze 7,47 km².

Místní části 
Obec Žár se skládá ze tří částí na třech katastrálních územích.
 Božejov (k. ú. Božejov u Nových Hradů)
 Žár (ZSJ: Janovka II, Svaryšov, Žár), (k. ú. Žár u Nových Hradů)
 Žumberk (k. ú. Žumberk u Nových Hradů)

Historie 
První písemná zmínka o vsi pochází z roku 1186, kdy kníže Bedřich II. věnoval cisterciáckému klášteru ve Světlé (Zwettl) osadu Zasizich (Lazisich), překládáno též V zásecích v pomezním hvozdě při zemské stezce. Tato zmínka nasvědčuje, že v nejstarších dobách bylo pojmenování sídla odlišné od dnešního. Ale již roku 1221 je pro totéž místo doložen název současný (predium… quod vulgariter Sahar apellatur, tj. dvůr jenž se obecnou řečí zve Žár). Tehdy je zmiňován i Žárský rybník, který tak patří mezi nejstarší dodnes existující české rybníky. Ohledně původu názvu neexistuje jednoznačný výklad - možná je buď německá nápodoba českého slova Žďár nebo odvození od středohornoněmeckého slova saher, s významem ostřice, rákos.

Pamětihodnosti 

Žárský rybník poblíž vesnice patří k nejstarším českým rybníkům, byl založen v roce 1221. Na ostrůvku uprostřed něj nechali Buquoyové zřídit letohrádek, který již zanikl.

V místní části Janovka stojí kaple z roku 1891.

Galerie

Reference

Externí odkazy 
 
 
 

Vesnice v okrese České Budějovice
Obce v okrese České Budějovice
Žár
Sídla v Novohradském podhůří
Bělotín

Bělotín (německy Bölten) je obec ležící v okrese Přerov. Žije zde  obyvatel. Leží 29 kilometrů severovýchodně od Přerova a 38 kilometrů východně od Olomouce.

Části obce 
 Bělotín
 Kunčice
 Lučice
 Nejdek

Historie 
První písemná zmínka o obci pochází z roku 1201 v dokumentu moravského markraběte Vladislava Jindřicha.

Právo užívat znak a vlajku bylo obci uděleno rozhodnutím Poslanecké sněmovny Parlamentu České republiky dne 29. března 1995.

Obyvatelstvo

Vzdělání 
Bělotín má vlastní školu a školku, která má pět oddělení.

Družební obce 
Obec Bělotín a Universitní sbor Ostrava uzavřeli v roce 2000 družbu s obcí Hinterschmiding v Dolním Bavorsku.

V roce 2006 uzavřel Bělotín další družební smlouvu s městem Höchst im Odenwald v Německu, ve spolkové zemi Hesensko. Tato smlouva platí také pro organizaci Kirchspiel Bölten, která má sídlo v partnerském Höchstu.

Doprava 
Na území obce zasahuje dálnice D1, od které se zde na exitu 311 odpojuje dálnice D48. Ta následně přechází v silnici I/48 na Nový Jičín. Obcí prochází silnice I/47 v úseku Hranice – Odry. Dále zde vedou silnice III. třídy:
 III/04731 Bělotín – Nejdek
 III/04732 Bělotín – Hynčice
 III/0481 ze silnice I/48 – Lučice – Hrabětice
 III/44016 Střítež – Bělotín – Kunčice – Špičky
 III/4418 Hynčice – Lučice

Dále obcí prochází železniční trať 271, na které má obec vlastní zastávku.

Pamětihodnosti 
 Kostel sv. Jiří
Evropské rozvodí Bělotín – vysoká železobetonová plastika označující úmoří Baltského moře a Černého moře.

Odkazy

Reference

Související články 
 Římskokatolická farnost Bělotín
 TJ Sokol Bělotín

Externí odkazy 
 
 Oficiální stránky obce
 

 
Vesnice v okrese Přerov
Obce v okrese Přerov
Sídla v Moravské bráně
Mikroregion Hranicko
Svazek obcí mikroregionu Rozvodí
Drak ve znaku
Lesně-lánové vsi v Česku
Moravská brána
Bezuchov

Bezuchov () je obec ležící v okrese Přerov. Žije zde  obyvatel.

Název 
Název vesnice byl odvozen od osobního jména Bezuch a jeho význam byl "Bezuchův majetek".

Historie 
První písemná zmínka o obci pochází z roku 1365. Od roku 1784 je zde škola.

Obecní symboly 
Obecní pečeť má průměr 33 mm. V pečetním poli polopostava, obrácená vpravo, držící v ruce rýč. V rektifikačních aktech z roku 1749 byla u Bezuchova použita malá osmihranná pečeť 13 x 10 mm, v pečetním poli sedlák s pluhem a koněm na vyšrafovaném poli. Tutéž pečeť má k ověření katastru i sousední obec Oprostovice.

Moderní obecní symboly byly uděleny v roce 1995, autorem návrhu je Miroslav Pavlů:
 Znak: v červeno-černě kosmo děleném štítě zlatý gryf držíc rýč se zlatou násadou, jehož list je červený se stříbrným heroldským křížem.
 Vlajka: černo-červeně kosmo dělený list se žlutým gryfem ve střední části, držícím meč se žlutou násadou a červeným listem s bílým heroldským křížem.

Památky 
 Kaple sv. Floriana z roku 1877 uprostřed návsi
 Kamenný pískovcový kříž u autobusové zastávky, v parčíku před domem č.p. 45 z roku 1752

Galerie

Reference

Externí odkazy 
 
 

 
Vesnice v okrese Přerov
Obce v okrese Přerov
Dobrovolný svazek obcí mikroregionu Moštěnka
Mikroregion Záhoří - Helfštýn
Sídla v Podbeskydské pahorkatině
Bochoř

Bochoř () je obec ležící v okrese Přerov. Žije zde  obyvatel.

Okolní vesnice jsou Věžky, Vlkoš, Lověšice, Troubky a Říkovice.

Název 
Název vesnice byl odvozen od osobního jména Bochoř (které vzniklo rozšířením z osobního jména Boch, což byla domácká podoba jména Boleslav) a znamenalo "Bochořův majetek".

Historie 
První písemná zmínka pochází z roku 1294.

Během povodní v roce 1997 byla obec silně zasažena, celkem bylo zničeno 70 domů. Celkové škody na zemědělských prostorech, komunikacích, kanalizaci, veřejném osvětlení, obecních budovách, plynovém vedení a zvířatech dosáhla částky 99 miliónů Kč. Po povodních došlo díky přílivu finančních prostředků k celkové obnově obce a k vybudování několika sociálních budov (dům s pečovatelskou službou a obecní byty).

Obecní správa a politika 
Obec se člení na dvě základní sídelní jednotky: Bochoř a Včelíny.

Zajímavosti 
 od Přerova vjíždíme do Bochoře ulicí Přerovská
 od Vlkoše přijíždíme ulicí Vlkošská
 Bochoř se může chlubit kostelem, travnatým hřištěm, lázněmi Bochoř

SK Bochoř 

Sportovní klub Bochoř zahrnuje např. fotbalový klub SK Bochoř a jiné sportovní okruhy. Je navštěvován od malých dětí, přes aktivní fotbalisty až k seniorům a důchodcům. Sporty se provozují v sokolovně, či na hřišti stojícím opodál. Roku 2008 byla sokolovna nově opravena.

Pamětihodnosti 
 Kostel sv. Floriána

Galerie

Reference

Související články 
 Římskokatolická farnost Bochoř

Externí odkazy 
 
 
 Webové stránky obce

 
Vesnice v okrese Přerov
Obce v okrese Přerov
Dobrovolný svazek obcí mikroregionu Moštěnka
Sídla v Hornomoravském úvalu
Brodek u Přerova

Brodek u Přerova (do roku 1949 i německy jen Brodek) je městys ležící v jihovýchodní části Hornomoravského úvalu v nadmořské výšce 205 m n. m. v rovině údolní nivy řeky Moravy v Olomouckém kraji, okrese Přerov. Žije zde  obyvatel a jeho katastrální území má rozlohu 895 ha.

Historie 

První písemná zmínka o obci je uvedena v Moravských zemských deskách a je datována 20. května 1301. V letech 1301 až 1305 přešla obec do vlastnictví olomouckého kláštera dominikánek a v jejich majetku zůstala do roku 1782. 29. dubna 1909 je Brodek u Přerova povýšen na městečko. Starobylou pečeť obec používá od roku 1626. Významným podnikatelem, který se zasloužil o rozvoj průmyslu, školství a sokolské činnosti v obci, byl Antonín Formandl (1882-1931). V roce 1976 došlo ke sloučení s obcí Luková.

Vybarvením původně černobílé pečeti vznikl obecní znak a také prapor. Stalo se tak k 700. výročí první zmínky. Od 23. ledna 2009 byl Brodku vrácen status městyse.

Pamětihodnosti

Sport

Účastník Olympijských her z Brodku u Přerova 
 Vlastimil Brlica (1928–2019), LOH 1960 (atletika – běh na 3 000 metrů)

Části obce 
 Brodek u Přerova
 Luková

Doprava 
Vesnice leží na hlavní elektrizované železniční trati Česká Třebová – Přerov, na které leží stejnojmenná stanice, a na silnici druhé třídy II/150.

Literatura 
 Brodek u Přerova: historie a současnost. Brodek u Přerova: Obecní úřad, 2001. 171 s., 8 s. obr. příl.

Odkazy

Reference

Související články 
 Římskokatolická farnost Brodek u Přerova
 FK Brodek u Přerova

Externí odkazy 
 
 
 
 Oficiální stránky obce

 
Městyse na Moravě
Obce v okrese Přerov
Sdružení obcí mikroregionu Dolek
Sdružení obcí mikroregionu Království
Městyse v okrese Přerov
Sídla v Hornomoravském úvalu
Sídla v Nízkém Jeseníku
Buk (okres Přerov)

Buk je obec ležící v okrese Přerov, v Olomouckém kraji. Nachází se 7 km severovýchodně od Přerova. Žije zde  obyvatel a jeho katastrální území má rozlohu 378 ha. Buk je součástí mikroregionu Pobečví, společně s jedenácti dalšími obcemi ležícími v okolí řeky Bečvy.

Historie 
První písemná zmínka o obci pochází z roku 1275.

Pamětihodnosti 
 Kaple sv. Urbana

Galerie

Reference

Související články 
Římskokatolická farnost Prosenice

Externí odkazy 
 
 

 
Vesnice v okrese Přerov
Obce v okrese Přerov
Mikroregion Pobečví
Sídla v Moravské bráně
Sídla v Nízkém Jeseníku
Císařov

Císařov (německy Kaiserswerth) je obec ležící v okrese Přerov. Žije zde  obyvatel.

Historie 
První písemná zmínka o obci pochází z roku 1785.

Pamětihodnosti 
 Socha sv. Anny Samétřetí
 Venkovská usedlost čp. 45

Reference

Související články 
 Římskokatolická farnost Citov u Přerova

Externí odkazy 
 
 

 
Vesnice v okrese Přerov
Obce v okrese Přerov
Sdružení obcí mikroregionu Dolek
Sdružení obcí mikroregionu Království
Sídla v Hornomoravském úvalu