alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Číslicový systém

Číslicový neboli digitální systém je zařízení, které pracuje s informacemi v diskrétní podobě. Opačným případem je systém analogový, který pracuje se spojitými hodnotami. Číslicové systémy se skládají z logických obvodů. Rozsáhlé číslicové systémy se popisují pomocí programovacích jazyků, jež jsou určeny pro modelování, simulaci a automatizovanou syntézu. Příkladem číslicového systému jsou dnešní počítače.

Číslicové systémy lze v zásadě rozdělit na aplikačně specifické systémy a univerzální počítače. Aplikačně specifické systémy se používají na místech, kde je třeba, aby vykonávaly specializovanou činnost, která nemůže být měněna uživatelem. Naopak univerzální počítače (systémy pro obecné použití) jsou programovatelné. To znamená, že mohou být modifikovány tak, aby se změnila jejich funkce či aplikace. Díky tomu, že se vestavěné počítače dají libovolně programovat a mohou tak vykonávat různé funkce, lze dosáhnout nižší ceny výsledné aplikace.

Číslicový systém může být realizován např. mechanicky, elektronicky (polovodiče) apod. Polovodičové technologie však zákonitě musejí dosáhnout svého limitu, který je dán fyzikálními principy (minimální rozměr tranzistoru či rychlost světla). Nástupcem by mohly být systémy realizované pomocí technologií budoucnosti (DNA, fotonika či kvantová mechanika).

Reprezentací původně spojité informace v digitálním systému vzniká tzv. kvantizační šum.

Související články 
 Hardware-Software Codesign – metodologie návrhu číslicových systémů
 System-on-Chip – programovatelný systém pro obecné použití

Čísla
Systémy
Technika
Kralovický potok

Kralovický potok je potok v Plzeňském kraji, levý přítok Střely. Je dlouhý 20,5 km, plocha jeho povodí měří 75,5 km² a průměrný průtok v ústí je 0,2 m³/s.

Popis toku 
Kralovický potok pramení v nadmořské výšce 535 m n. m. na severním úpatí vrchu Březina v Žihelské pahorkatině nedaleko silnice spojující Kralovice a Vysokou Libyni. Potok vrch Březina obtéká ze severozápadu, v Olšanském rybníku se spojuje se Sedleckým a Olšanským potokem. Z rybníka vytéká jihovýchodně po jižním svahu Červené hory k Mariánskému Týnci. Před rybníčkem v Týnci přijímá levý přítok z Voleského rybníka a protéká mezi Mariánským Týncem a památnou Radimovou lípou. Za železniční tratí protéká městem Kralovice, kde překonává přibližně pětimetrový stupeň umělého vodopádu, a stéká se s Týřovským potokem.

Za Podšibenským Mlýnem vtéká do hlubšího údolíčka, jeho tok se stáčí k jihu a přijímá Bučecký potok. Ve vsi Buček do něj ústí Dřevecký potok, za vsí se stáčí tok k jihozápadu. Za silnicí spojující Lednice a Kozojedy vtéká na území přírodního parku Rohatiny, který meandrující tok protéká údolím s drobnými nivami. V okolí přírodní památky Čertova hráz se nacházejí štoly a haldy po těžbě vitriolové břidlice. Na území parku přijímá své poslední přítoky – Kopidlovský potok a později Kočínský potok. Tok se stáčí opět k jihovýchodu a u Píplova Mlýna vtéká ve výšce 280 m n. m. do Střely, nedaleko před jejím ústím do Berounky.

Přítoky 
 Sedlecký potok (P)
 Olšanský potok (P)
 Týřovský potok (L)
 Bučecký potok (P)
 Dřevecký potok (L)
 Kopidelský potok (P)
 Kočínský potok (P)

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
 

Potoky v Plaské pahorkatině
Potoky v okrese Plzeň-sever
 
Kralovický potok
Přírodní park Rohatiny
Ptačí oblast

Směrnice č. 147/2009/ES o ochraně volně žijících ptáků (dále jen „Směrnice o ptácích“) byla původně přijata již v roce 1979, v současné době se jedná o tzv. kodifikované znění (od roku 2009). Směrnice vyhlašuje druhovou a územní ochranu všech druhů ptáků, které se přirozeně vyskytují na evropském území členských států EU, a to ve všech jejich vývojových stadiích a v jimi obývaném prostředí. Ochrana se vztahuje na ptáky, jejich vejce, hnízda a jejich stanoviště. V zásadě nelze ptáky držet, odebírat z přírody, lovit, nabízet je, obchodovat s nimi, usmrcovat je, atd. Směrnice o ptácích připouští jednoznačné a kontrolovatelné odchylky z uvedené obecné ochrany, a to např. tradiční, udržitelným způsobem provozovaný lov, zájem ochrany veřejného zdraví, bezpečnost leteckého provozu, prevence hospodářských škod, vědecký výzkum, atd.

Příloha II/1 a II/2 směrnice o ptácích obsahuje seznam druhů, které mohou být, s ohledem na početnost jejich populace, zeměpisné rozšíření a míru rozmnožování, loveny podle národní legislativy daného státu. Členské státy zajistí, že lov těchto druhů nenaruší úsilí o ochranu v jejich areálu rozšíření. Prodej, doprava a držení i chov v lidské péči za účelem prodeje a nabízení živých nebo mrtvých ptáků a jejich částí jsou možné pouze u druhů přílohy III/1 směrnice o ptácích, a to za předpokladu, že ptáci byli legálně zabiti nebo odchyceni nebo získáni jiným zákonným způsobem. Podobný přístup lze povolit u druhů přílohy III/2 směrnice o ptácích s ustanoveními pro určitá omezení.

Ptačí oblasti jsou vymezovány podle výskytu druhů uvedených v přílohách směrnice, nebo jako shromaždiště (hnízdiště, zimoviště) ptáků libovolného druhu v počtu vyšším než 10 000 ks. Tito ptáci jsou hlavním předmětem ochrany, v ptačí oblasti jsou ovšem chráněni všichni ptáci, pakliže na některý druh není udělena výjimka z ochrany (např. povolení odstřelu protahujících populací kormorána velkého v Ptačí oblasti Třeboňsko).

Ptačí oblasti nejsou zvláště chráněnými územími. Vyhlašuje je vláda svými nařízeními, ve kterých nejsou žádné zákazy, ale mohou zde být stanoveny činnosti vyžadující souhlasu orgánu ochrany přírody.

V ptačích oblastech je podporován k přírodě šetrný způsob hospodaření.

Česko 

V Česku bylo navrženo (rokem 2009 také vyhlášeno) k ochraně celkem 41 ptačích oblastí o celkové rozloze 706 000 ha, tj. necelých 9 % rozlohy státu. Největší ptačí oblastí je Šumava.

Slovensko 
Na Slovensku se používá pojem Chráněné ptačí území (slovensky Chránené vtáčie územie).

Odkazy

Reference

Související články 
 Natura 2000
 Významné ptačí území
 Ptačí oblasti v Česku

Externí odkazy 
 
 Stránky o ptačích oblastech 

 
Chráněná území
Natura 2000
Odlezelské jezero

Odlezelské (Mladotické) jezero je nejmladší jezero v Česku (nepočítáme-li menší nově vznikající fluviální jezera), obklopené stejnojmennou národní přírodní památkou. Toto hrazené jezero na Mladotickém potoce pod Potvorovským kopcem nedaleko vsi Odlezly se také nazývá Potvorovské. Jezero o ploše 4,53 hektaru je protáhlé v severojižním směru, jeho plocha jej řadí na čtvrté místo mezi českými jezery, nepočítaje uměle vzniklá jezera. Délka je přibližně 500 metrů a šířka se pohybuje mezi 70 až 100 metry. Hladina je v nadmořské výšce 412 metrů.

Vznik jezera 
Jezero vzniklo bezprostředně po mimořádných deštích 25. a 26. května 1872, při nichž dosahoval úhrn srážek během krátkého časového úseku až 237 milimetrů. Rozvodněný Mladotický potok katalyzoval sesuv permokarbonských vrstev západního svahu Potvorovského kopce do údolí, které v noci z 27. na 28. května potok přehradily. Katastrofální povodeň nebyla jediným důvodem sesuvu – svah se neznatelně sesouval v důsledku své struktury, dále byla na kopci po staletí řada pískovcových lomů snižující stabilitu svahu a přispěl zřejmě i čerstvý zářez pro Železniční trať Plzeň–Žatec.

Vodní režim 
Udávaná hloubka jezera v průběhu času postupně klesá (v roce 1972 bylo udáváno 7,7 metru, v roce 1999 už jen 6,7 metru a v roce 2006 6,6 metru). Jezero se tedy rychle zanáší a bez lidského zásahu by mohlo během několika desetiletí zaniknout. K zanášení jezera však nedochází konstantní rychlostí, a tak nelze přesně určit, dojde-li k zazemnění jezera v řádu desítek či stovek let. Pod hrází se na kaskádě potoka nachází dva vodopády. Do jezera kromě Mladotického potoka ústí ještě Odlezelský potok. Systematický hydrologický průzkum jezera provedl Bohumír Janský.

Ochrana přírody 
Jezero bylo jako jediné svého druhu v Česku vyhlášeno 7. března 1975 chráněným přírodním výtvorem na ploše 68,3 ha a ochranným pásmem 31 ha. Později se stalo národní přírodní památkou. Předmětem ochrany je zdejší geologický fenomén – výchozy karbonských arkózovitých pískovců a arkóz žihelské pánve a sesuvem vzniklé hrazené jezero.

Odkazy

Reference

Literatura 
 
 Ottova Encyklopedie, Česká republika, Zeměpis, Odlezelské jezero, Ottovo nakladatelství Praha, 2006 ISBN 80-7360-456-6

Související články 
 Mladotický rybník
 Seznam chráněných území v okrese Plzeň-sever
 Seznam památných stromů v okrese Plzeň-sever

Externí odkazy 
 
 

Sesuvová jezera
Jezera v okrese Plzeň-sever
Jezera v Rakovnické pahorkatině
Povodí Mladotického potoka
Národní přírodní památky v Plzeňském kraji
Chráněná území v okrese Plzeň-sever
Chráněná území v Rakovnické pahorkatině
Chráněná území v Česku vyhlášená roku 1975
Geologické lokality v Plzeňském kraji
Žihle
Rožďalovické rybníky

Ptačí oblast Rožďalovické rybníky se nachází na rozhraní středního Polabí a Českého ráje asi 16 km severovýchodně od okresního města Nymburk.

Popis krajiny 
Z fytogeografického hlediska patří do teplé oblasti termofytika, podokresu Rožďalovická tabule. Reliéf má charakter ploché pahorkatiny s výškovou členitostí 30–75 m a nadmořské výšce 210–270 m. Území patří do povodí Labe a je odvodňováno řekou Mrlina.

Krajinu charakterizuje komplex přirozených lesů s dubohabrovými háji, rákosinami a vlhkými loukami v okolí soustavy více než 20 rybníků táhnoucí se od obce Dětenice na severozápadě až po Městec Králové na jihovýchodě. Tento pestrý komplex biotopů tvoří útočiště pro výskyt řady vzácných a ohrožených druhů rostlin a živočichů. V současné době má k nejcennějším lokalitám vlastnický nebo nájemní vztah Pozemkový spolek Polabí Polabského ekocentra ČSOP, který zde hospodaří v souladu se zájmy ochrany přírody. Mezi chráněné rybníky rožďalovické soustavy patří rybníky Zrcadlo, Bučický, Nečaský, Pustý, Vražda, Jakubský, Pilský, Komorní, Komárovský, Kojetín, Bílek, Hasina, Pařízek, Třeboňský, Horní a Krčský.

Historie oblasti 
Formování krajiny započalo po skončení husitských válek, kdy bylo území značně vylidněno a trpělo jarními i podzimními záplavami. Zabránit tomu mělo rybníkářství. Vznikly zde menší plochy rybníků než na Poděbradsku a Pardubicku, což bylo dáno zejména omezenými zdroji vody v Mrlině a Štítarském potoce. První rybníky byly vybudovány již před koncem 15. století a zachovaly se většinou doposud. Své první zkušenosti s výstavbou rybníků zde sbíral i proslulý Jakub Krčín z Jelčan.

Důvody ochrany 
Ptačí oblast Rožďalovické rybníky byla vyhlášena nařízením vlády č. 606/2004 Sb. pro ochranu dvou ptačích druhů - motáka pochopa a jeřába popelavého. V oblasti se vyskytuje i řada dalších ptačích druhů, jako jsou například bukač velký (Botaurus stellaris), orel mořský (Haliaeetus albicilla), luňák červený (Milvus milvus), strnad luční (Emberiza calandra), chřástal kropenatý (Porzana porzana), čáp černý (Ciconia nigra), sýkořice vousatá (Panurus biarmicus) a jiné. Do dnešní doby bylo na lokalitě zaregistrováno 205 druhů ptáků z nichž zahnízdilo 136.

Fauna a flóra 
Flóra je pestrá se zastoupením převážně teplomilnějšího křídla středoevropské květeny, jako jsou například lilie zlatohlavá (Lilium martagon), vstavač nachový (Orchis purpurea), prstnatec májový (Dactylorhiza majalis) a jiné. Z obojživelníků se zde vyskytují početné populace žab – kuňka obecná (Bombina bombina), rosnička zelená (Hyla arborea) a skokan skřehotavý (Pelophylax ridibundus), z hmyzu se vyskytuje například roháč obecný (Lucanus cervus).

Galerie

Reference

Externí odkazy 
 
 Internetové stránky s fotografiemi ptáků a krajiny Rožďalovických rybníků

 
Ptačí oblasti v Česku
Chráněná území v okrese Nymburk
 
Rybníky v okrese Nymburk
Rybníky ve Středolabské tabuli
Skupiny rybníků v Česku
Povodí Mrliny
Polabí
Chráněná území v Česku vyhlášená roku 2004
Hamerské vrásy

Hamerské vrásy byla přírodní památka do roku 1991, která se po tomto roce stala součástí I. zóny chráněného území Národního parku Podyjí. Nachází se nad údolím řeky Dyje, 1 km východně od města Vranov nad Dyjí v okrese Znojmo na levém břehu řeky Dyje mezi Vranovem nad Dyjí a osadou Zadní Hamry.

Hamerské vrásy jsou geologická lokalita silně zklikacených (ptygmatických) vrás v okrajové části Bítešské ortoruly jako doklad horotvorných pochodů vzniklých při injekci magmatické hmoty do rul přibližně před 795 mil. let.

Z hlediska rostlinného pokryvu se jedná o lesostepní lokalitu s hojným výskytem tařice skalní a dalších chráněných rostlin jako je například netřesk výběžkatý, koniklec velkokvětý aj.

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
 
 Fotografie oblasti

Zrušené přírodní památky v Česku
Přírodní památky v okrese Znojmo
Národní park Podyjí
Skalní útvary v Jihomoravském kraji
Skalní útvary v Jevišovické pahorkatině
Geologické lokality v Jihomoravském kraji
Vranov nad Dyjí
Palliardiho hradisko

Palliardiho hradisko se nachází na ostrohu nad údolím Želetavky asi 2 km severozápadně od hradu Bítov v okrese Znojmo. Areál je chráněn jako kulturní památka ČR.

Hradiště bylo osídlené od pozdní doby kamenné přes halštatské období až po období slovanské. Přístup na hradiště je chráněn dvěma skalisky, mezi nimiž byly vykopány doposud zřetelné příkopy.

Hradisko je pojmenováno po svém objeviteli, jihomoravském archeologovi Jaroslavu Palliardim.

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
 

Hradiště v okrese Znojmo
Vysočany (okres Znojmo)
Hradiště v Jevišovické pahorkatině
Buffy

Buffy může být:
 Buffy the Vampire Slayer, mediální série zahrnující, mimo jiné, celovečerní film Buffy, zabíječka upírů a televizní seriál Buffy, přemožitelka upírů
 The Buffy EP, EP americké skupiny Velvet Chain
 Buffy (album), album kanadsko-americké písničkářky Buffy Sainte-Marie

Buffy může být také ženské křestní jméno:
 Buffy Sainte-Marie (* 1941), kanadsko-americká písničkářka
 Buffy-Lynne Williams (* 1977), kanadská veslařka
 Buffy Summersová, fiktivní postava ze seriálu Buffy, přemožitelka upírů

Rozcestníky - jméno
Logický obvod

Logický obvod je elektronický obvod, který pracuje s diskrétními stavy. Jsou tvořeny tzv. logickými členy (nazývanými též hradla). Z logických obvodů se skládají číslicové systémy.

Logické obvody se dělí na kombinační logické obvody a sekvenční logické obvody. Kombinační obvody jsou takové obvody, u kterých jsou hodnoty výstupních proměnných pouze funkcí hodnot vstupních proměnných. Výstupní hodnoty tedy závisejí pouze na kombinaci vstupních hodnot. Naopak sekvenční obvody jsou obvody, u kterých výstupní hodnoty závisejí nejen na kombinaci hodnot vstupních, ale také na určité posloupnosti (sekvenci) předchozích vstupních hodnot, která je uchovávána jako tzv. vnitřní stav obvodu (mají tedy paměť).

Rozdíl od analogových obvodů a komparátorů 
Na rozdíl od analogových elektronických obvodů, které jsou založené na spojité formě informace (mechanické ručičkové hodiny), v logických obvodech je informace reprezentována a zpracovávána v podobě diskrétní (digitální hodiny). Součástky v logických obvodech (např. tranzistory) pracují z principu analogově. Jsou však používány ve spínacím režimu, který umožňuje se od jejich analogové povahy abstrahovat a pracovat s nimi, jako by byly diskrétní.

Na hranici analogových a číslicových elektronických obvodů je např. komparátor, který jako výsledek porovnání dvou analogových napětí vrátí logickou hodnotu, nebo A/D a D/A převodníky, které převádějí analogové veličiny do číslicové podoby a naopak. Převodem analogové veličiny do digitální podoby dochází k zaokrouhlení a vzniká tzv. kvantizační šum. Logické obvody lze realizovat nejen elektronicky, ale též na elektromechanickém, čistě mechanickém, optickém nebo jiném principu. Proti převažující elektronice mají ale dnes tyto realizace zanedbatelný význam.

Odkazy

Související články 
 kombinační obvod
 sekvenční obvod
 Hazard (signál) - logický hazard
 logický člen (hradlo)
 klopný obvod
 logická proměnná
 Karnaughova mapa
 Booleova algebra, Booleova logika
 logika
 matematická logika
 Petriho síť
 programování
 zpracování signálu
 diskrétní signál

Literatura 
 Mašláň, M., D. Žák : Logické obvody I., PřF UP Olomouc, 1993
 Doc. Ing. Jiří Bayer, CSc; Dr.Ing. Zdeněk Hanzálek; Ing. Richard Šusta: Logické systémy pro řízení, Vydavatelství ČVUT, Fakulta elektrotechnická, Praha, 2000,

Externí odkazy 
 Logické řízení, dce.felk.cvut.cz
 Logické systémy, dce.felk.cvut.cz
 Sekvenční logické systémy, dce.felk.cvut.cz
 Aplikace logických obvodů, dce.felk.cvut.cz

Číslicová technika
Logické obvody
Colonia

Colonia je chorvatská hudební skupina, jejich žánrem je elektronická disco hudba. Vznikla v roce 1996 ve městě Vinkovci a název si dala podle římského názvu města.

Skupinu tvoří zpěvačka Indra Vladić-Mujkić, programátor Tomislav Jelić a producent Boris Djurdjević. Na všech svých plakátech si nechávají zobrazit jenom svoje křestní jména. Někdy také spolupracují i s jinými skupinami, jako je například Karma. Koncertují v Chorvatsku, Bosně, Rakousku, Maďarsku, Itálii a dalších zemích.

Diskografie 
 Vatra i led (1997)
 Ritam ljubavi (1999)
 Jača nego ikad (2000)
 Milijun milja od nigde (2001)
 Izgubleji svijet (2002)
 Best of Vol.1(2002)
 Dolazi oluja (2003)
 Najbolje od svega (2005)
 Gold Edition (2006)
 Do kraja (2006)
 Do kraja Limited Edition (2007)
 Pod sretnom zvijezdom (2008)
 Pod sretnom zvijezdom Limited Edition (2009)
 Special Dance Edition (2009)
 Retro Active Early Years (2009)
 X Deset (2010)

V letech 2000 a 2001 také vyšly dvě Best-of CD.

Externí odkazy 
 
 Oficiální stránky skupiny
 České Fan stránky Colonia  
 České stránky fanoušků Colonie 
 Fan site 

Chorvatské elektronické hudební skupiny
Hudební skupiny 1990–1999
Hudební skupiny 2000–2009
Hudební skupiny 2010–2019
Hudební skupiny založené v roce 1996
Einsteinium

Einsteinium (chemická značka Es) je jedenáctý člen z řady aktinoidů, sedmý transuran, silně radioaktivní kovový prvek, připravovaný uměle ozařováním jader plutonia. Byl pojmenován na počest teoretického fyzika Alberta Einsteina.

Einsteinium se v pozemské přírodě nikde nevyskytuje. Jde o uměle připravený kovový prvek z řady transuranů.

Fyzikálně-chemické vlastnosti 
Einsteinium je radioaktivní kovový prvek, který doposud nebyl izolován v dostatečně velkém množství, aby bylo možno určit všechny jeho fyzikální konstanty. Předpokládá se, že má stříbřitě bílou barvu a působením vzdušného kyslíku se na povrchu zvolna oxiduje.

Vyzařuje α a γ záření a je silným zdrojem neutronů, proto je nutno s ním manipulovat za dodržování bezpečnostních opatření pro práci s radioaktivními materiály.

O jeho sloučeninách a jejich chemickém chování je známo velmi málo.

Historie 

Jako první identifikoval einsteinium Albert Ghiorso v prosinci roku 1952 na kalifornské univerzitě v Berkeley a současně ohlásil objev tohoto prvku i G. R. Choppin se svým týmem z národní laboratoře v Los Alamos. V obou případech byl výchozím materiálem spad po výbuchu termonukleární bomby testované v rámci „Operace Ivy“ v listopadu 1952. Identifikovaným izotopem bylo 253Es, které vzniklo z jádra 238U postupným pohlcením 15 neutronů a následnými sedmi přeměnami β−. Tento objev byl utajován až do roku 1955 vzhledem k probíhající studené válce mezi oběma jadernými velmocemi.

První umělá syntéza einsteinia byla realizována v roce 1961 v jaderném reaktoru Oak Ridge National Laboratory v Tennessee, kdy byly z přibližně 1 kg plutonia připraveny asi 3 mg einsteinia.

Izotopy 
Doposud bylo popsáno 19 izotopů einsteinia, z nichž jsou nejstabilnější 252Es s poločasem přeměny 471,7 dne, 254Es s poločasem 275,7 dne a 255Es s poločasem 39,8 dne. Všechny zbývající izotopy mají poločas přeměny kratší než 3 dny, viz izotopy einsteinia.

Využití 
Einsteinium a jeho sloučeniny nemají pro praxi žádný význam. Používají se pouze k vědeckým účelům. Einsteinium 255Es se používá k výrobě mendelevia.

Odkazy

Reference

Literatura 
 Cotton F. A., Wilkinson J.: Anorganická chemie, souborné zpracování pro pokročilé, ACADEMIA, Praha 1973
 N. N. Greenwood – A. Earnshaw, Chemie prvků II. 1. díl, 1. vydání 1993

Související články 
 Aktinoidy
 Jaderná fyzika

Externí odkazy 
 
 

 
Chemické prvky
Kovy
Aktinoidy
Objekty nazvané po osobách za jejich života
Transurany
Horatio Kitchener

Horatio Herbert Kitchener (24. června 1850 – 5. června 1916) byl britský maršál a politik.

Život 

Horatio Herbert Kitchener se narodil 24. června 1850 v Ballylongfordu v hrabství Kerry v Irsku v rodině anglického důstojníka.

Proslavil se jako velitel anglo-egyptské expedice do Súdánu (v průběhu Mahdího povstání), která vyvrcholila bitvou u Omdurmánu, v níž za pomoci moderních zbraní mahdistické jednotky zcela rozdrtil. Jeho dalším velkým tažením bylo tažení proti Búrům. Jako velitel britských vojsk v Jižní Africe Búry porazil, ale blamoval přitom sebe i celou Velkou Británii  používáním brutálních metod proti búrskému obyvatelstvu, které místy mělo až genocidní charakter. Do moderních dějin se tak zapsal především jako tvůrce systému koncentračních táborů. V červnu 1914 se stal 1. hrabětem Kitchenerem. Za první světové války byl ministrem války. 

Zaznamenal úspěchy v náboru vojáků do tzv. Nové armády. V kampani použil sugestivní plakát. 

Posléze však přešel v pozvolný pád. Kitchener se nedokázal přizpůsobit nové podobě války a tváří v tvář srovnatelnému protivníku se ukázalo, že jeho skutečné válečnické schopnosti nejsou tak dobré, jak se předpokládalo na základě jeho výsledků proti protivníkům podstatně slabším.

Jeho ministerské křeslo se začalo vážně kymácet na přelomu let 1915–1916, když začínalo být jasné, že bitva o Gallipoli, pro niž se Kitchener angažoval, neskončí dobře. Když se pak zhroutilo zásobování bojujících jednotek municí, Kitchener nabídl svoji rezignaci. Premiér ji odmítl, pravděpodobně ale pouze z propagandistických důvodů, protože zároveň zbavil Kitchenera dohledu nad válečným průmyslem a značně omezil i jeho zasahování do řízení bojových operací. Navíc byl vzápětí Kitchener vyslán na diplomatickou a poradenskou misi do Ruska, což mnoho lidí hodnotilo jako promyšlený krok, který ho měl dostat co nejdál od řízení britské armády. Sympatizoval s Masarykovým úsilím podpory tvorby samostatného státu pomocí vlastní armády (legií).

Kitchener opustil Anglii na křižníku HMS Hampshire, do Ruska však nikdy nedorazil. Jeho loď najela západně od Orknejí na minu a potopila se, tělo se nikdy nenalezlo.

K nehodě se později přihlásil známý búrský voják a špión Frederick Joubert Duquesne, který podle svých slov nechal navést křižník na minu schválně. Jako motiv uvedl Kitchenerovo chování vůči Búrům.

Odkazy

Reference

Literatura 
 NERAD, Filip. Lord Kitchener a britsko-búrská válka. Historický obzor, 2003, 14 (3/4), s. 70-79. ISSN 1210-6097.
 PRECLÍK, Vratislav. Masaryk a legie, váz. kniha, 219 str., vydalo nakladatelství Paris Karviná ve spolupráci s Masarykovým demokratickým hnutím, 2019, , str.8 - 26, 27 - 32, 40 - 42, 71 - 72, 85 - 89, 111, 136
 VALKOUN, Jaroslav. Dobytí Súdánu v letech 1896-1898. Historický obzor, 2007, 18 (11/12), s. 242-252. ISSN 1210-6097.

Externí odkazy 
 

Britští maršálové
Britští politici
Narození v roce 1850
Úmrtí v roce 1916
Osobnosti první světové války
Oběti první světové války
Búrské války
Muži
Britští šlechtici
Rytíři Podvazkového řádu
Narození 24. června
Úmrtí 5. června
Rytíři Řádu svatého Patrika
Král smrků

Název Král smrků nese více stromů:

 Král smrků (Boubín) – již padlý strom v Boubínském pralese
 Nástupce krále 
 Král smrků (Jablonský les) – již padlý strom v Jablonském lese
 Král smrků (Mariánské Lázně) – již padlý památný strom v Mariánských Lázních
Král smrků (Boubín)

Král smrků byl největší ze smrků v národní přírodní rezervaci Boubínský prales na západním svahu hory Boubín. Přibližně 440letý smrk ztepilý (Picea abies) stál v 1000 m n. m., měl měřený obvod kmene 508 cm při průměru 162 cm, výšku 57,6 m a objem necelých 30 m³, ve špici koruny byl vychýlen od osy o 11 metrů. Ke stáří byl strom napaden václavkou a vyhnilý, hniloba byla příčinou rozšíření kmene u paty. První živé větve rostly ve výšce 25 m, nejdelší 6,5m až ve výšce 39 m.

K populárnímu stromu vedla stezka, nápor turistů na kořenový systém se však podepsal na stabilitě stromu. Smrk uschl v roce 1969 a 4. prosince 1970 padl při vichřici. Při pádu se vrchol natřikrát přerazil. Pád Krále smrků přispěl k uzavření jádra pralesa před veřejností.

Pozůstatky velikána je možné vidět na naučné stezce (samotný padlý rozkládající se kmen ale není ze stezky vidět), výřez je vystaven v informačním středisku Lesů ČR v Zátoni, výřez z výšky 12 m pak v loveckém zámečku Ohrada u Hluboké nad Vltavou. Za života stromu byly odebrány rouby a roste tak několik desítek jeho klonů.

V sousedství vývratu Krále rostl Nástupce krále.

Stromy v okolí 
 Vidlicový smrk
 Chadtův smrk
 Nástupce krále
 Křížový smrk

Reference

Související články 
 Seznam památných stromů v okrese Prachatice

Externí odkazy 
 

Zaniklé smrky v Česku
Smrky na Šumavě
Památné stromy v okrese Prachatice
Boubín
Horní Vltavice
Zaniklo 1969
Vidlicový smrk

Tzv. Vidlicový smrk byl obrovský smrk rostoucí v ochranném pásmu národní přírodní rezervace Boubínský prales. Dvouvrcholový smrk ztepilý (Picea abies), který byl považován na konci svého života považován za největší horský smrk v Česku, uschnul v létě roku 2004 v odhadovaném věku 470 let. Měřený obvod kmene byl 452 cm, výška 57 m a objem byl vypočítán přes 35 m³.

Související články 
 Král smrků
 Nástupce krále
 Chadtův smrk
 Křížový smrk
 Seznam památných stromů v okrese Prachatice

Externí odkazy 
 

Zaniklé smrky v Česku
Smrky na Šumavě
Památné stromy v okrese Prachatice
Boubín
Stromy zaniklé v roce 2004
Král smrků (Mariánské Lázně)

Král smrků (nebo též Šindelářův smrk) byl památný smrk ztepilý (Picea abies). Rostl severozápadně od Mariánských Lázní za Srnčím hřbetem mezi Alejí Svobody a alejí Smetany v nadmořské výšce 680 m. Nápadná u něj byla především kaskáda hákovitých větví, které vyrůstají z kmene. Smrk objevil v roce 1972 lesník Vladimír Šindelář a postaral se o jeho záchranu – zajistil vyjmutí z plánu kácení a prořezání širšího okolí stromu. Strom měl rozložitou korunu, byl však ve zhoršeném stavu, spodní větve prosychaly a do budoucna mu hrozilo houbové napadení. Měřený obvod kmene byl 428 cm, výška stromu dosahovala 38 m (měření 2000) a vypočítaný objem byl 24 m3. Odhaduje se, že strom vzklíčil kolem roku 1818, kdy byly Mariánské Lázně vyhlášeny veřejnými lázněmi. V roce 2000 došlo k vykácení okolních stromů a strom byl oplocen. Pod tíhou mokrého sněhu se v zimě 2006 zlomily výhony na spodních kosterních větvích a musely být odstraněny.
Strom byl označován za Krále smrků, ale nejmohutnějším smrkem Slavkovského lesa je Významný strom Lesů České republiky Sychravův smrk, který roste nedaleko Lazů.

Král smrků byl chráněn od roku 1986 pro svůj významný vzrůst.

Král smrků se dne 23. února 2017 zlomil kvůli mohutnému náporu větru.

V rozhovoru pro iDnes uvedl pracovník Správy CHKO Slavkovský les, že u stromu možná nebude zrušena ochrana a torzo stromu zůstane chráněným zbytkem památného stromu. Ochrana stromu byla nakonec ponechána a u stromu ležícího na zemi ještě více vyniká jeho mohutnost.

Stromy v okolí 
 Alej Svobody
 Jilm u Hvězdy
 Buky u kostela Nanebevzetí Panny Marie
 Javor u Ferdinandova pramene

Fotogalerie

Odkazy

Reference

Související články 
 Seznam památných stromů v okrese Cheb

Externí odkazy 
 
 Lesy ČR

Zaniklé smrky v Česku
Památné smrky v Karlovarském kraji
Památné smrky ztepilé v Česku
Památné stromy v okrese Cheb
Příroda v Mariánských Lázních
Památné stromy v CHKO Slavkovský les
Památné stromy ve Slavkovském lese
Josh Kirby

Ronald William „Josh“ Kirby (27. listopadu 1928 Waterloo v Lancashire – 23. října 2001), byl britský ilustrátor.

Studoval v Liverpoolské Městské škole umění, kde získal svou přezdívku – Josh.

Kirby maloval filmové plakáty a obálky knih a časopisů. Vytvořil přes 400 obálek, ale preferoval přebaly knih science fiction. Jeho práce pro Zeměplochu Terryho Pratchetta jsou dobře známé. Takřka výhradně se specializoval na olejomalby.

Smrt Joshe Kirbyho byla sice překvapivá, avšak ve svých 72 letech zemřel přirozeně.

Odkazy

Externí odkazy 
 
 Terry Pratchett informuje fanoušky o Joshově smrti (anglicky)
 Oficiální stránky Joshe Kirbyho (anglicky)

Britští výtvarníci
Narození v Liverpoolu
Narození v roce 1928
Narození 27. listopadu
Úmrtí v roce 2001
Úmrtí 23. října
Muži
Paul Kidby

Paul Kidby (* 1964) je anglický malíř, mnoha lidem známý díky tvorbě obálek a ilustrací pro Zeměplochu Terryho Pratchetta, což dělá od smrti Joshe Kirbyho v roce 2001.

Jeho práce jsou obsaženy zejména v Portfoliu Terryho Pratchetta – knize s ilustracemi některých postav Zeměplochy a v Posledním hrdinovi, dvacátém osmém, plně ilustrovaném dílu této série.

Externí odkazy 
 PaulKidby.com – Oficiální stránky

Britští výtvarníci
Narození v roce 1964
Narození 24. června
Žijící lidé
Muži
Dubensko

Dubensko (též Dlouhý hřeben) je vrch v Plaské pahorkatině a současně přírodní rezervace v jeho severním svahu nad řekou Javornicí v severovýchodním cípu okresu Plzeň-sever, přibližně 3 km východně od vsi Chříč.

Vrch s nadmořskou výškou 414 metrů geomorfologicky spadá do celku Plaská pahorkatina, podcelku Kralovická pahorkatina, okrsku Radnická vrchovina a podokrsku Skryjská vrchovina.

Přírodní rezervace 
Rezervace je součástí CHKO Křivoklátsko. Ve smíšeném lesním porostu dubohabřin, který má místy charakter suťového lesa, převažuje lípa velkolistá a dub letní, doplňované jedlí, habrem a jilmem. Roztroušeně se v rezervaci vyskytuje vzácný tis červený. V 60. letech 20. století bylo v rezervaci napočítáno 80 kusů a v okolí bylo odhadnuto dalších 320 kusů, což řadí Dubensko mezi nejvýznamnější tisové lokality v Česku. Některé exempláře rovněž patří se svojí výškou 17–20 metrů mezi nejvyšší v Česku.

Rezervace byla vyhlášena 13. srpna 1965 na ploše 4,83 ha, ale o její výjimečnosti se ví mnohem déle – popsána byla Františkem Malochem již ve 20. letech 20. století.

Odkazy

Reference

Související články 
 Seznam chráněných území v okrese Plzeň-sever
 Seznam památných stromů v okrese Plzeň-sever

Přírodní rezervace v okrese Plzeň-sever
Chráněná území v Plaské pahorkatině
Chráněná území vyhlášená roku 1965
Lesy v Plaské pahorkatině
Lesy v okrese Plzeň-sever
Hory a kopce v Kralovické pahorkatině
Hory a kopce v okrese Plzeň-sever
CHKO Křivoklátsko
Chříč
Substituční metoda

Substituční metoda se v matematice vyskytuje v několika významech.

 Substituční metoda (integrování)
 Při substituční metodě zavádíme do integrálu novou proměnnou.

 Obyčejné diferenciální rovnice
Substituční (též Bernoulliova) metoda při řešení diferenciálních rovnic vychází z předpokladu, že hledanou funkci  lze vyjádřit ve tvaru součinu dvou jiných funkcí , tzn. . Tento součin se dosadí do dané diferenciální rovnice.

 Substituční metoda (číselné soustavy)
Slouží k převodu mezi číselnými soustavami.

Související články 
 Substituce
Grand Prix Bahrajnu 2004

Grand Prix Bahrajnu 2004 (oficiálně I Gulf Air Bahrain Grand Prix) se jela na okruhu Bahrain International Circuit v Sachíru v Bahrajnu dne 4. dubna 2004. Závod byl třetím v pořadí v sezóně 2004 šampionátu Formule 1.

Výsledky

Nejrychlejší kolo 
 Michael SCHUMACHER Ferrari 	1:30.252 - 216.075 km/h

Vedení v závodě 
 1-9 kolo Michael Schumacher
 10 kolo Rubens Barrichello
 11 kolo Jenson Button
 12-24 kolo Michael Schumacher
 25-27 kolo Rubens Barrichello
 28-41 kolo Michael Schumacher
 42-43 kolo Rubens Barrichello
 44-57 kolo Michael Schumacher

Postavení na startu 
 Červeně – výměna motoru / posunutí o 10 příček na startu
 Modře – startoval z boxu

Zajímavosti 
 Jednalo se o 716. Grand Prix.
 Michael Schumacher zaznamenal 73. vítězství.
 Frenando Alonso startoval ve své 36 GP, ale pro jeho vlast, Španělsko to byla 150 GP.
 David Coulthard nastoupil ke své 160 GP.
 Ferrari získalo 170 vítězství a 170 nejrychlejší kolo.
 Jaguar jel 70 GP a získal 1 bod čímž zaokrouhlil bodový zisk na 40 bodů.
 Takuma Sato získal pro Japonsko 4 body a doplnil tak stav do 40.
 Motor Honda stál na startu 255 Grand Prix

Odkazy

Externí odkazy

Reference 

Formule 1 v roce 2004
Grand Prix Bahrajnu
The Colour of Magic (videohra)

The Colour of Magic je textová adventura vyvinutá studiem Delta 4 a vydaná v roce 1986 společností Piranha Software. Vyšla pro osobní počítače ZX Spectrum, Commodore 64 a Amstrad CPC. Hra je založená na fantasy knize Barvě kouzel a je první herní adaptaci v sérii Zeměplocha.

V roce 2006 vyšla na mobilních telefonech hra s názvem Discworld: The Colour of Magic, která je, podobně jako původní hra, založená na knize Barva kouzel. Jedná se o izometrickou akční hru.

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
 
 

Adventury
Britské videohry
Hry pro Amstrad CPC
Hry pro Commodore 64
Hry pro ZX Spectrum
Videohry z roku 1986
Zeměplocha
Pirát (rozcestník)

Pojem pirát či piráti je užíván ve více významech:

 pirát – člověk, který se dopouští zločinů na moři, resp. mořských subjektech (lodě, přístavy apod.); od tohoto názvu jsou odvozeny další významy:
 silniční pirátství – nedodržování pravidel silničního provozu a ohrožování subjektů na silničních komunikacích
 pirátské vysílání – je nedovolené, nebo neregulované radiové vysílání pro zábavní nebo politické účely
 pirátství vodních toků – projev tzv. zpětné eroze horních částí vodních toků, při němž dochází k zařezávání a posouvání koryta toku proti směru proudění
 softwarové pirátství – porušování autorského práva v oboru software

 konkrétně
 Piráti wo-kchou v éře Ťia-ťing, jejich útoky několik desetiletí (1522–1567) pustošily pobřeží jihovýchodních čínských provincií
 Pirátství v Somálsku

v politice
 Pirátská strana – politická strana prosazující pirátskou politiku, často odnož Pirátské internacionály
 Česká pirátská strana (zkratka „Piráti“)
 Pirátska strana – Slovensko (zkratka „Piráti“)

v kultuře
 Piráti! – americký animovaný film z roku 2012
 Piráti na vlnách – britská komedie z roku 2009
 Piráti z Karibiku – série amerických filmů
 Piráti ze Silicon Valley – americký televizní film z roku 1999
 Sid Meier's Pirates! – videohra z roku 1987

další významy
 Piráti Chomutov – český klub ledního hokeje
 pirát (petarda) – druh zábavní pyrotechniky, konkrétně petardy
Eduardo Rodríguez Veltzé

Eduardo Rodríguez Veltzé (* 2. března 1956, Cochabamba) je bolivijský právník a politik.

Vystudoval práva na univerzitě v Cochabambě a Harvardově univerzitě v USA.

Od roku 1999 byl předsedou bolivijského Nejvyššího soudu. Poté, co prezident Carlos Mesa 9. června 2005 po mnohatýdenních masových demonstracích indiánského obyvatelstva odstoupil z funkce, pověřil Kongres vedením země Eduarda Rodrígueze.

Externí odkazy 
 
  https://web.archive.org/web/20081005231221/http://www.presidencia.gov.bo/ - oficiální stránky úřadu prezidenta Bolívie

Prezidenti Bolívie
Bolivijští politici
Bolivijští právníci
Absolventi Harvardovy univerzity
Narození 2. března
Narození v roce 1956
Narození v Cochabambě
Žijící lidé
Muži
Discworld (herní série)

Discworld (Zeměplocha) je dvoudílná série počítačových her.

Discworld (1. hra série) 
Discworld je grafická point-and-click adventura naprogramována firmami Teeny Weeny Games a Perfect 10 Productions v polovině roku 1995. Hlavním hrdinou je mág Mrakoplaš. Děj se odehrává ve zvláštním fantasy světě zvaném Zeměplocha, jejímž tvůrcem je Terry Pratchett. Scénář je založen na jeho knize Stráže! Stráže!.

Scénář 
Hra se odehrává v Ankh-Morporku a vaším prvotním úkolem je najít ve městě draka. Zabít ho sice nemůžete, ale dá se s ním v klidu popovídat, což samozřejmě uděláte. Rozhovor zakončíte tím, že vám drak nadiktuje požadavky a vy musíte najít šest zlatých předmětů, které od vás požaduje. Nakonec se musíte připravit na samotný souboj s drakem. Hra končí jeho porážkou a vyhnáním z města.

Discworld II (2. hra série) 
Discworld II: Missing Presumed…!? (v Severní Americe jako Discworld II: Mortality Bytes!) je v pořadí druhá grafická point-and-click adventura této série, odehrávající se rovněž na Zeměploše Terryho Pratchetta. Hra byla naprogramována společností Perfect Entertainment a publikována společností Psygnosis v roce 1996.

Ve hře Discworld II se hráč znovu setkává s mágem Mrakoplašem, který má tentokrát za úkol najít Smrtě a přimět ho k návratu ke svému povolání. Scénář se zakládá na množství knih s tematikou Zeměplochy, například Sekáč, Pohyblivé obrázky, Dámy a pánové a Poslední kontinent.

Scénář 
Vše začíná na tiché ankh-morporské ulici, kde Mrakoplaš a knihovník nevysvětlitelně nezemřou na následky exploze. Nejsou však sami. Po celém městě se objevují případy neumírajících. Někdo musí najít Smrtě. Situace donutí arcikancléře Neviditelné univerzity přerušit obvyklé hodování a začít něco dělat, totiž na tento úkol vyslat Mrakoplaše.

Externí odkazy 
 Neoficiální stránky o hře

Zeměplocha
Adventury
Herní série
Hry pro DOS
Britské videohry
Hry pro Sega Saturn
Hry pro PlayStation
Hry pro Mac OS
Hry pro Windows
Videohry od Psygnosis
Muntab

Muntab je fiktivní země na  Zeměploše Terryho Pratchetta.

O Muntabské teokracii není známo téměř nic. Nalézá se na Klačském kontinentu a jediná věc, co se o něm ví, je, že je o něm zmínka v Muntabské otázce („Kde je Muntab?“). Možná to má něco společného s tím, že Muntabský kalendář odpočítává.

Zmíněn v knihách:
 Soudné sestry
 Carpe Jugulum
 Pravda

Zeměplocha
Fiktivní země
Metoda dělení základem

Metoda dělení základem je metoda určená pro převod celých čísel mezi soustavami. Metoda spočívá v postupném celočíselném dělení původního čísla základem cílové soustavy a sepisování zbytku po dělení.

Postup 

Mějme celé číslo  vyjádřené v soustavě o základu  na  platných číslic polynomem dle vzorce

Chceme jej vyjádřit v soustavě o základu  jako

Tento výraz můžeme celočíselně vydělit základem , přičemž dostaneme podíl  a zbytek . Můžeme pak psát

Zbytek  tudíž představuje číslici . K určení koeficientu  vydělíme zcela analogicky polynom  základem . Celý postup opakujeme dokud nebude výsledek dělení nulový.

Výsledkem převodu je číslo , které má jednotlivé číslice zapsané pozičně jako .

Příklad 
Převod čísla  do binární soustavy.

{| class="wikitable"
  ! dělení ||   || podíl || zbytek || význam
  |-
  |align="right"| || ||align="right"| ||align="right"| || nejméně významná číslice
  |-
  |align="right"|  || ||align="right"| ||align="right"| ||
  |-
  |align="right"|  || ||align="right"| ||align="right"| ||
  |-
  |align="right"|  || ||align="right"|  ||align="right"| ||
  |-
  |align="right"|   || ||align="right"|  ||align="right"| ||
  |-
  |align="right"|   || ||align="right"|  ||align="right"| ||
  |-
  |align="right"|   || ||align="right"|  ||align="right"| || nejvíce významná číslice
  |}

Tedy .

Související články 
 Metoda násobení základem – metoda pro převod desetinných čísel mezi soustavami
 Substituční metoda

Numerická matematika
Algoritmy
Discworld MUD

Discworld MUD je hra založená na principu MUD a inspirující se Zeměplochou Terryho Pratchetta.
Byla vytvořena v roce 1991 a uveřejněna roku 1992.

V dnešní době se svět hry značně rozrostl. Skládá se z několika rozsáhlých měst (Ankh-Morpork, Bes Pelargic, Genova a Mžilibaba) na dvou kontinentech, řady malých vesnic a stotisíců lokací mezi jednotlivými městy. V této hře je také mnoho knižních Zeměplošských postav. Většinou je online mezi 100 a 200 hráči.

Hráč má možnost výběru mezi několika cechy – vrazi, zloději, knězi, válečníci, čarodějky a mágové. U většiny z těchto cechů jsou pak další specializace. Každý cech má vyváženou sadu schopností a příkazů.

Přes 500 různých emotivních příkazů - od pláče po skákání v kruhu – umožňuje rozsáhlou interakci mezi hráči. Ta je možná, ne však povinná – mnoho hráčů preferuje hraní o samotě. Hráči, kteří chtějí zabíjet ostatní hráče a krást od nich, se musí zapsat do seznamu „player killerů“. Všichni ostatní hráči nemohou ani zabít hráče, ani být jimi zabiti.

Externí odkazy 
 Discworld MUD
 Discworld MUD - mapy

MUDy
Zeměplocha
Videohry z roku 1991
Fantasy videohry
Discworld Noir

Discworld Noir je počítačová hra odehrávající se na Zeměploše Terryho Pratchetta. Na rozdíl od předešlých her s tematikou Zeměplochy je hlavně parodií na filmový žánr noir. Hra byla naprogramována společností Perfect Entertainment a publikována společností GT Interactive v roce 1999. Pratchett při tvorbě hry pomáhal a také tvořil některé dialogy.

Vzhledem k tomu, že výrobce hry již neexistuje, hra se musí potýkat s několika neopravenými chybami a na některých novějších počítačích má značné problémy.

Hlavním hrdinou je Lewton, první (a poslední) zeměplošský soukromý detektiv a bývalý člen Ankh-Morporské Městské hlídky. Scénář hry se nepodobá žádné vydané zeměplošské knize, a odehrává se ve městě Ankh-Morpork.

Přestože mnoho postav z hry v knihách není, hráč se také setkává s některými známými místy a postavami, jako je Neviditelná univerzita, divadlo Zeměplocha, Městská hlídka se svými členy, a excentrický vynálezce Leonardo da Quirm.

Point-and-click adventury
Zeměplocha
Hry pro PlayStation
Hry pro Windows
Videohry z roku 1999
Britské videohry
Videohry od GT Interactive
Videohry pro jednoho hráče
Andrej Andrejevič Vozněsenskij

Andrej Andrejevič Vozněsenskij (; 12. května 1933 Moskva – 1. června 2010, Moskva) byl ruský básník, okrajově též prozaik, občanským povoláním architekt.

V období chruščovovského tání mu bylo dovoleno cestoval na Západ, kde předčítal na stadionech a setkal se s Bobem Dylanem, Jean-Paulem Sartrem, Marilyn Monroe, Allenem Ginsbergem, Martinem Heideggerem, Henry Moorem a Jacqueline Kennedyovou. V roce 1968 odsoudil invazi vojsk Varšavské smlouvy do Československa. Kromě oficiálních nakladatelství publikoval také v nezávislém almanachu Metropol. Vozněsenskij má kratičkou roli v oceňovaném filmu Moskva slzám nevěří – hraje sám sebe při pouliční básnické recitaci.

Jeho otec Andrej Nikolajevič Vozněsenskij byl ředitelem Ústavu vodních problémů Akademie věd. Manželkou Vozněsenského byla spisovatelka Zoja Boguslavská.

Dílo 
Snažil se zachytit dobu od konce 50. do počátku 60. let. Debutoval roku 1958. Jeho literárními vzory byli Boris Pasternak a Vladimir Vladimirovič Majakovskij.

Jeho básně byly vícekrát dramatizovány a zhudebněny, zpívali je mj. i Alla Pugačova a Vladimir Vysockij. Napsal libreto rockové opery Juno a Avos.

Sbírky:
 Mistři – 1959, poema
 Parabola – 1960
 Mozaika – 1960
 Trojúhelníková hruška – 1962
 Pomeranče na sněhu
 Levé křídlo
 Longjumeau – 1963, poema
 Achillovo srdce – 1966
 Stín zvuku – 1970
 Mistr vitráže – 1976
 Hrob – 1987

Ocenění 
Vedle státních vyznamenání byl oceněn tím, že po něm byla r. 1976 pojmenována planetka (3723) Voznesenskij. Robert Lowell označil Vozněsenského za jednoho z největších básníků své generace.

Reference

Související články 
 Zpívaná, recitovaná a experimentální poezie
 Seznam ruských spisovatelů

Externí odkazy 
 
 
 

Ruští básníci
Ruští architekti
Narození v roce 1933
Úmrtí v roce 2010
Muži
Sovětští básníci
Pohřbení na Novoděvičím hřbitově
Nositelé Řádu Za zásluhy o vlast 2. třídy
Narození 12. května
Úmrtí 1. června
Narození v Moskvě
Místa na Zeměploše

Toto je seznam míst na fiktivní Zeměploše Terryho Pratchetta.

Na Velké A'Tuin

Hlavní kontinent

Státy a města 

 Ankh-Morpork (městský stát)
 Neviditelná univerzita
 Věž umění
 Bajiona
 Borogravie (v Podivném regimentu)
 Chamragy
 Pevnost Kňák
 Řeka Kňák
 Muňkul
 Vyblöj
 PrinceMarmadukePiotrAlbertHansJosephBernhardtWillhelmsberg (hlavní město)
 Brindisi
 Chalamados
 Chimérie
 Chirm (městský stát?)
 Dubové příborníky
 Ecalpon
 Elharib
 Efebe (část Klačského kontinentu)
 Genova (městský stát)
 Hergen
 H'Rull
 Istancie
 Jakazačistán
 Klač (v Hrrr na ně!)
 Al Kali (hlavní město)
 Al-Ybi (místo vynalezení nuly)
 El-Ysa: (Obyvatelé zemřeli kvůli otravě studny; Hrrr na ně!)
 Ehmátor (pobřežní město)
 Gabra (Těžce opevněné přístavní město)
 Takticum (opuštěno)
 Křída (Svobodnej národ a Klobouk s oblohou)
 Klačistán
 Kýthie
 Lancre
 Lancre (hlavní město)
 Divoký Vlk (Soudné sestry)
 Kyselá Prdel
 Díly
 Mosazný Krk (rodiště arcikancléře Ostrúhla)
 Pošahaná Lasice (Soudné sestry)
 Ostrohřbet
 Ovčí Hřbet
 Sekaný Popelov
 Laotan
 Maalinka
 Malovín (část Klačské říše)
 Mithos
 Plesnivínsko (v Podivném regimentu)
 Muntab 
 Omnia (v Malých bozích)
 Kom (hlavní město)
 Mžilibaba (v Pyramidách)
 Nappendreckfjord
 Netrk
 Pseudopolis (městský stát)
 Quirm (městský stát)
 Skund
 Sto Lat (městský stát)
 Sto Helit
 Sto Kerrig
 Tezumánská říše
 Tsort
 Tsort (bývalé hlavní město)
 Velká pyramida v Tsortu
 Überwald (v Carpe Jugulum a Pátém elefantovi)
 Bad Sprintz
 Bjonk (v Pátém elefantovi)
 Černouhlov
 Glanzpingl
 Hasvápnice (mezi Lancre a Überwaldem)
 Chrnjsvinje
 Kešnaprkno
 Klotz (v údolí řeky Ah)
 Povranovec (v Carpe Jugulum)
 Sans Cullot
 Triklesť
 Urabewe
 Uschistan
 Vanglemesh
 Ymitury
 Zemphis (město na řece Ankh, v Čaroprávnosti)
 Zlobenie (v Podivném regimentu)
 Tvrdjaniste (hlavní město)

Regiony 
 Ankh (řeka)
 Trobské ostrovy
 Hnědé ostrovy
 Kaderacké hory
 Kruhové moře
 Lepš (ostrov, v Hrrr na ně!)
 Cori Celesti (hora)
 Dunmanfestin, sídlo bohů
 hory Beraní hlavy
 Smarl (nejdelší zeměplošská řeka)
 Stoské pláně
 Wyrmberg (obrácená hora, v Barvě kouzel)

Vyvažovací kontinent 
 Agateánská říše (v Zajímavých časech)
 Visovis (město)
 řeka Visovis
 Kolikasi (město)
 Brmbrmduc
 Bes Pelargic (přístav)

Krull 
 řeka Hakrull
 Krull (hlavní město, v Barvě kouzel)

Kontinent XXXX 
 Diaroombleing
 Gumagong
 Gumagongská univerzita
 Worralsvolyvalda

Ostatní 
 Bathys (domovská planeta skřeta Tethise z Barvy kouzel)
 Smrťova říše
 Podzemní rozměry
 Ku (zmizelý kontinent)

Zeměplocha
Seznamy fiktivních míst
Metoda násobení základem

Metoda násobení základem je metoda určená pro převod desetinných čísel mezi soustavami. Metoda je určena pro čísla menší než 1 a spočívá v opakovaném násobení základem cílové soustavy a sepisování číslice na pozici jednotek.

Postup 
Mějme číslo  v soustavě o základu  na  platných číslic vyjádřené polynomem jako
, kde 

Chceme jej vyjádřit v soustavě o základu  jako

Vztah lze přepsat podle základu soustavy, do které chceme číslo převést tak, aby se základy vyskytovaly bez mocnin

Postupně tedy násobíme číslo  základem  a dostaneme první desetinnou číslici  (číslici sepíšeme) a nový dílčí součin 

Dalším násobením dostaneme  atd. Postup opakujeme do požadované přesnosti nebo dokud není dílčí součin nulový. Dostaneme desetinné číslo zapsané pozičně.

Příklad 
Převod čísla  do binární soustavy.

{| class="wikitable"
  ! násobení ||   || součin || rozepsáno || význam
  |-
  |align="right"| || || || || nejvíce významná číslice
  |-
  |align="right"| || ||  || ||
  |-
  |align="right"| || ||   || ||
  |-
  |align="right"| || ||   || || nejméně významná číslice
  |}

Tedy

Související články 
 Metoda dělení základem
 Substituční metoda

Algebra
Dvořákův platan

Dvořákův platan je památný strom v Karlových Varech pojmenovaný po skladateli Antonínu Dvořákovi. Platan javorolistý (Platanus hispanica) je široce rozložitý strom s nízkým tlustým kmenem, který stojí samostatně před Sadovou kolonádou v Dvořákových sadech poblíž sochy Antonína Dvořáka. Obvod jeho kmene měří 472 cm a výška stromu je 22 m (měření 2004).

Platan je chráněn od roku 1985 pro svůj vzrůst a dendrologickou hodnotu.

Stromy v okolí 
 Antonín
 Sadový platan
 Duby u Richmondu
 Buky hraběte Chotka

Odkazy

Reference

Související články 
 Seznam památných stromů v okrese Karlovy Vary

Externí odkazy 
 
 Dvořákův platan – kresba Vladimíra Lepše
 Fotografie a popis Dvořákovo platanu na prirodakarlovarska.cz 

Památné platany javorolisté v Česku
Památné platany v Karlovarském kraji
Památné stromy v Karlových Varech
Památné stromy osobností
Antonín Dvořák
Památné stromy ve Slavkovském lese
ISO 639-1

ISO 639-1 je první část mezinárodního standardu ISO 639 definujícího kódy jazyků. Tato norma sestává ze 136 dvoupísmenných kódů. Například čeština je identifikována kódem cs, angličtina en (podle English), němčina de (Deutsch). Kódy jsou definovány pro většinu hlavních světových jazyků; norma nezahrnuje strojové jazyky (např. programovací), ale obsahuje i některé umělé jazyky (esperanto s kódem eo či interlingua s ia). Tento standard tvoří podmnožinu standardu ISO 639-2 (který používá trojpísmenné kódy).

Kódy ISO 639-1 jsou tvořeny dvěma písmeny anglické abecedy, přičemž je snaha o přidělení zapamatovatelných kódů vycházejících z pojmenování jazyka v něm samém (to však neplatí u všech jazyků; u některých starších kódů je východiskem anglické pojmenování, např. japonština používá kód ja). Registrační autoritou pro kódy ISO 639-1 je Infoterm (International Information Center for Terminology).

Standardem se stal v roce 2002, ale jako návrh existoval již několik let předtím. Kódy ISO 639-1 tvoří základ kódů IETF, které byly zavedeny v březnu 1995 v RFC 1766 (a dále aktualizovány v RFC 3066 z ledna 2001 a v RFC 4646 ze září 2006). V Česku byl standard v říjnu 2003 převzat jako ČSN ISO 639-1 (01 0182).

Odkazy

Poznámky

Reference

Související články 
 Seznam kódů ISO 639-1
 ISO 639-2
 ISO 639-3

Externí odkazy 
 
 Stránky ISO 639 na webu International Information Center for Terminology (anglicky)

ISO 639