Anatomie člověka

Anatomie člověka je obor medicíny a biologie zabývající se anatomií lidského těla. Zkoumá stavbu jeho orgánů a orgánových soustav. Lidské tělo je stejně jako těla ostatních živočichů tvořeno anatomickými soustavami, které jsou tvořeny orgány. Orgány jsou tvořeny tkáněmi, které se skládají z jednotlivých buněk a acelulárních struktur. Tkáně zkoumá histologie, buňky zkoumá cytologie.

Anatomie zkoumá struktury zdravého lidského těla, proto se někdy označuje jako „normální anatomie“. Patologickými změnami lidského těla se zabývá patologická anatomie. Anatomie může sloužit i jiným oborům, jako je umělecká anatomie nebo biometrie.

Podobory anatomie člověka 
 Makroskopická anatomie – věnuje se studiu struktur viditelných pouhým okem
 Mikroskopická anatomie – věnuje se studiu mikroskopických struktur
 Cytologie – studuje buňky
 Histologie – studuje tkáně
 Systémová (systematická) anatomie – zabývá se studiem jednotlivých systémů, resp. soustav lidského těla, jako např. nervová soustava, trávicí soustava aj.
 Topografická (regionální) anatomie – zabývá se anatomií určité části lidského těla, např. ruky, krku aj.
 Praktická anatomie – také tzv. užitková anatomie, anatomie pro všeobecné medicínské účely
 Klinická anatomie
 např. radiologická anatomie – zabývá se studiem anatomie viditelné při jednotlivých radiologických zobrazovacích metodách;
 např. chirurgická anatomie – studuje chirurgické přístupy
 Plastická, resp. umělecká anatomie – studuje proporce a vzhled lidského těla a změny v klidu a při pohybu
 Antropologická (srovnávací) anatomie – studuje stavbu těla a rozdíly v různě velkých populacích, změny v čase a prostoru
 Komparativní (srovnávací) anatomie – spíše obor obecné anatomie; zabývá se stavbou těla jednotlivých druhů živočichů a porovnáváním
 Embryologie – zabývá se vývojem lidského embrya
 Patologická anatomie – zabývá se změnami struktury (mikroskopickými i makroskopickými) spojenými s chorobami.

Anatomie se věnuje studiu a popisu makroskopických částí lidského těla. Je proto základem většiny dalších teoretických i praktických oborů medicíny, s nimiž se ve větší či menší míře prolíná. Z těch nejdůležitějších je třeba zmínit:
 Na molekulární a buněčné úrovni – biochemie, molekulární biologie, genetika, farmakologie.
 Na buněčné až tkáňové úrovni – histologie, patologická anatomie, cytologie, hematologie.
 Na orgánové a systémové úrovni – chirurgie, radiologie, vnitřní lékařství.
Zařazení do jednotlivých úrovní není striktní a většina medicínských oborů využívá poznatky od úrovně molekul až po orgánové systémy. Vzájemné mezioborové prolínání (často výrazné) je běžné a z hlediska praktické i teoretické medicíny mimořádně významné.

Výzkum 
Nejčastějším a zároveň nejstarším způsobem studia anatomie je pitva. V současnosti anatomie využívá při výzkumu i různé zobrazovací techniky s využitím rentgenového záření, ultrazvuku i technik magnetické rezonance. Při studiu drobných a mikroskopických objektů běžně používá lupu a mikroskop. Jelikož stavba lidského těla je úzce spjata s jeho funkcí, anatomie má velmi blízko k fyziologii.

Odkazy

Reference

Literatura 
 
 GRIM, Miloš et al. Anatomie od Vesalia po současnost: 1514–2014. Praha: Grada, 2014. 272 s. ISBN 978-80-247-5023-1.
 
 HUDÁK, Radovan; KACHLÍK, David a kol. Memorix anatomie. 5. vyd. Praha: Triton, 2021. 607 s. ISBN 978-80-7553-873-4.

Související články 
 Ontogeneze člověka
 Lidské tělo
 Anatomie
 Orientace na lidském těle

Externí odkazy

Anatomické výukové materiály 
 Články, modely a videa na stránkách MEFANET .
 Anatomie na wikiskriptech.
 Opakování latinských anatomických názvů na anatom.cz.
 HANZLOVÁ, Jitka a HEMZA, Jan. I. Základy anatomie pohybového ústrojí
 HANZLOVÁ, Jitka a HEMZA, Jan. II. Základy anatomie soustavy trávicí, žláz s vnitřní sekrecí a soustavy močopohlavní
 HANZLOVÁ, Jitka a HEMZA, Jan. III. Základy anatomie soustavy dýchací, srdečně-cévní, lymfatického systému, kůže a jejích derivátů
 HANZLOVÁ, Jitka a HEMZA, Jan. IV. Základy anatomie – nervový systém a čivy