alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Illes del Canal

Illes del Canal o Illes Anglonormandes, al Canal de la Mànega 
 Illes del Canal o Illes Santa Bàrbara, a la costa de Califòrnia i al Parc Nacional de les Channel Islands
ひ

En l'escriptura japonesa, els caràcters sil·làbics (o, amb més propietat, moraics) ひ (hiragana) i ヒ (katakana) ocupen la 27a posició en el sistema modern d'ordenació alfabètica gojūon (五十音), entre は i ふ; i el 44è en el poema iroha, entre ゑ i も. En la taula a la dreta, que segueix l'ordre gojūon (per columnes, i de dreta a esquerra), es troba en la sisena columna (は行, "columna HA") i la segona fila (い段, "fila I").

Tant ひ com ヒ provenen del kanji 比.

Poden dur l'accent dakuten: び, ビ; així com el handakuten: ぴ, ピ.

Romanització 
Segons els sistemes de romanització Hepburn, Kunrei-shiki i Nihon-shiki:
 ひ, ヒ es romanitzen com a "hi".
 び, ビ es romanitzen com a "bi".
 ぴ, ピ es romanitzen com a "pi".

Escriptura 

El caràcter ひ s'escriu amb un sol traç:
Comença amb una línia horitzontal curta, talla amb una corba semblant a una U lleugerament inclinada cap a la dreta i acaba en una línia diagonal cap avall a la dreta.

El caràcter ヒ s'escriu amb dos traços:

 Traç horitzontal encara que lleugerament ascendent.
 Traç en forma de L encara que sense formar un pic angulós. La part vertical arriba a tocar el primer traç.

Altres representacions 
 Sistema Braille:

 Alfabet fonètic: 「飛行機のヒ」 ("l'hi de hikōki", on hikōki significa avió) 
 Codi Morse: －－・・－

Hi
Germanes Mirabal

Les germanes Mirabal eren tres opositores al règim del dictador dominicà Trujillo. El 25 de novembre de 1960, quan es traslladaven a veure els seus marits a la presó on els tenien reclosos pel seu activisme polític, agents de Trujillo van provocar un accident mortal. Es deien Patria, Minerva i María Teresa, havien nascut a la regió de Cibas, a la República Dominicana, eren filles d'Enrique Mirabal i Maria Mercedes Reyes (Chea) i tenien 36, 33 i 25 anys respectivament.

En homenatge d'aquestes tres dones lluitadores, el 19 d'octubre de 1999, les Nacions Unides van instituir el Dia internacional per a l'eliminació de la violència contra les dones a proposta de la República Dominicana i amb el suport de 60 països.

Història 
Les germanes eren quatre: Minerva i María Teresa, les més activistes; i Patria i Dedé, menys implicades en la lluita política. Les dues primeres van ser empresonades juntament amb els marits, acusades de pertinença al Moviment Revolucionari 14 de Juny, moviment clandestí contrari al règim de Trujillo. Elles de seguida van sortir-ne, i ràpidament van implicar-se en l'enderrocament del règim, moment en què s'hi afegeix la tercera germana, Patria. Se les coneixia dins de l'agrupació com Les Papallones i de seguida van encapçalar-la, en especial Minerva, que s’implicà en la planificació de les guerrilles per acabar amb la dictadura.

Va ser per això que Trujillo va ordenar el seu brutal assassinat a uns sicaris simulant un accident de cotxe, encàrrec que es va dur a terme el 25 de novembre de 1960. Malgrat que el dictador se sentís satisfet d'eliminar-les del mapa, això va produir un efecte contrari en la població, que va enfortir el seu rebuig cap a la dictadura.
Les figures de les germanes Mirabal i els seus ideals van guanyar més notorietat i això va propiciar que el dictador fos assassinat el maig del 1961, fet que va acabar amb el seu règim. Els sicaris de les germanes Mirabal van ser jutjats a mitjans del 1962.

El cas de les germanes Mirabal és un exemple de terrorisme d'estat i de violència contra les dones. Però, a més, és una mostra de lluita política antisistema desenvolupada per dones.

Llegat 
Les germanes Mirabal s'han convertit en una important icona al seu país.
 La casa on van viure a Ojo de Agua (Salcedo) és avui en dia un museu en el seu honor, on es guarden totes les seves pertinences.
 L'escriptora Julia Álvarez va escriure la novel·la En el tiempo de las mariposas, basada en la seva figura.
 Una de les estacions del metro de Santo Domingo porta el seu nom
 L'any 2007 es va emetre un bitllet de 200 pesos en el seu honor

Filmografia relacionada

Referències

Enllaços externs 
 
 

Dissidents polítics
Mirabal
Polítics dominicans
Premi Nadal de novel·la

El Premi Nadal de novel·la en castellà és el premi literari més antic d'Espanya. Es concedeix des de l'any 1944, un any després de la seva institució, per Ediciones Destino. S'entrega anualment la nit del dia de Reis a l'Hotel Ritz de Barcelona. A la mateixa vetllada s'entrega, des de 1968, el Premi Josep Pla de narrativa en català. Està dotat amb 18.000 euros; fins al 2009 s'atorgava un premi de finalista de 6.000 euros (abans, un milió de pessetes).

Llista de guanyadors

Referències

Enllaços externs 
 Pàgina web d'Ediciones Destino

Nadal
Grupo Planeta
Escut d'Arties e Garòs

L'escut oficial d'Arties e Garòs té el següent blasonament:

Escut caironat: de sinople, una perla ondada d'argent acompanyada al cap d'una flor de lis d'argent.

Història 
Va ser aprovat el 9 de maig de 1994 i publicat al DOGC el 27 de maig del mateix any amb el número 1901.

Arties e Garòs és una entitat municipal descentralitzada dependent de l'ajuntament de Naut Aran.

L'escut representa la confluència dels rius Valarties i Garona al poble d'Arties, que és simbolitzat per la flor de lis, l'atribut de la Mare de Déu, patrona de la localitat. Igual com la resta d'entitats municipals descentralitzades, l'escut d'Arties e Garòs no porta corona.

Vegeu també 
 Escuts oficials de les entitats municipals descentralitzades de Catalunya
 Escuts i banderes de la Vall d'Aran

Referències 

Arties e Garos
Naut Aran
Guifré I

Guifré I o Guifré el Pilós, comte de Barcelona, d'Osona i de Girona (878 - 897); comte d'Urgell, de Cerdanya (870 - 897) i comte de Conflent (896 - 897) 
 Guifré I o Jofré I de Provença (~1015 - després de 1062), comte de Provença de 1018 a la seva mort
 Guifré I de Berga (? 970 - Sant Martí del Canigó, 1050), comte de Cerdanya i de Conflent
 Guifré I de Girona, comte de Girona i Besalú (849-852)
Alfons I

Alfons I el Cast, dit també “el Trobador” (1154 - 1196), comte de Barcelona (com a Alfons I) i rei d'Aragó (com a Alfons II).
 Alfons I d'Astúries (693 - 757), rei d'Astúries.
 Alfons I d'Aragó i Pamplona, dit “el Bataller” (1073 - 1134), rei d'Aragó i rei de Pamplona.
 Alfons I de Bragança (1377 - 1461), duc de Bragança.
 Alfons I d'Empúries (1489 - 1562), comte d'Empúries.
 Alfons I d'Este (1486 - 1534), duc de Ferrara.
 Alfons I de Nàpols o Alfons el Magnànim (1416 - 1458), comte de Barcelona i rei d'Aragó.
 Alfons I de Portugal (1109 - 1185), rei de Portugal.
 Alfons I de Tolosa Jordà (1103 - 1148), comte de Tolosa.
 Alfons I de València o Alfons el Franc (1265 - 1291), comte de Barcelona i rei d'Aragó.
Reforma

Agricultura:
 Llei de Reforma Agrària d'Espanya (segle -VI)
 Reforma agrària
 Esdeveniments:
 Reforma emancipadora del 1861 a Rússia
 Guerra de Reforma (1857-1861) a Mèxic
 Reforma Imperial (1495) Sacre Imperi Romanogermànic
 Reforma de nou estatut d'autonomia
 Reforma cluniacenca
 Reforma de Nikon (1654), Església Ortodoxa Russa
 Reforma Protestant, moviment de reforma cristiana a Europa, que generalment es considera que comença amb Les 95 tesis de Luter, que van acabar amb l'escissió dels grups reformistes i l'establiment del luteranisme, el calvinisme i l'anabaptisme 
 Reforma gregoriana
 Reformes d'Atatürk o la Revolució Turca/Revolució d'Atatürk
 Física: Reformat catalític, procés químic utilitzat en el refinament del petroli, fonamental en la producció de gasolina
 Lingüística: Reforma ortogràfica, tipus de planificació lingüística que té per objectiu provocar un canvi major en l'ortografia d'una llengua
 Organitzacions:
 Reforma Athletic Club, club de futbol a Mèxic
 Nova Reforma (Andorra)
 Reforma Democràtica, efímera associació política espanyola d'ideologia conservadora fundada el (1976-77) que participà en el procés de constitució d'Aliança Popular 
 Moviment de Reforma Islàmica d'Eritrea (1975), grup d'oposició armat d'Eritrea creat amb suport del Sudan
 Reforma Social Espanyola (1976), partit polític
 Societat Neerlandesa per la Reforma Sexual, organització neerlandesa, fundada el 1946, que defensa un canvi de l'actitud vers la sexualitat en la societat
 Institut de Reforma Agrària  (1932-1939), Espanya
 Toponímia:
 La Reforma
 Mineral de la Reforma, municipi a Mèxic
 Premsa:
 La Reforma: eco de los dependientes de comercio, publicació reusenca (1900-1901 i 1903-1905)
Gotland

Gotland és una illa sueca del mar Bàltic, situada a l'est de la península Escandinava i al nord de Polònia. Amb 2.994 km², és la major illa de Suècia i de tot el Bàltic. A més, és una província, comtat, municipi i diòcesi de Suècia.

L'illa forma part d'un altiplà de menys de 100 metres d'altitud. Les costes són retallades i formen penya-segats de 20 a 30 metres. La principal població de Gotland és Visby, una antiga ciutat hanseàtica fundada al .

Juntament amb altres illes menors (Fårö, Karlsöärna i Gotska Sandön) constitueix la província sueca de nom homònim. La població hi és escassa (la densitat és inferior als 20 habitants per quilòmetre quadrat), i es dedica principalment a l'explotació forestal i a la pesca; hi destaca la ramaderia ovina i bovina.

Fou el bressol de l'antic gútnic, una llengua escandinava actualment extinta.

El 2016 fou militaritzada per defensar-se d'un possible atac rus.

Referències

Vegeu també 
 Pedres de Stora Hammars.

Illes de la mar Bàltica
Illes de Suècia
Províncies de Suècia
Gaston Rébuffat

Gaston Rébuffat (Marsella, 7 de maig de 1921 - París, 1 de juny de 1985) fou un guia de muntanya i alpinista francès. La tècnica d'escalada gaston rep aquest nom en honor seu.

Biografia 
Va descobrir l'escalada a les Calanques. Als 16 anys s'inscrigué al CAF (secció Haute Provence) on descobrí l'Alta Muntanya i conegué n'Henri Moulin al qual considerà com «el seu germà gran dins l'alpinisme».

Un any abans de la seva mort va ser condecorat Oficial de la Legió d'Honor per aconseguir l'ascens al primer pic de més de vuit mil metres de la història de l'alpinisme, l'Annapurna amb una expedició dirigida per Maurice Herzog.

L'any 1984 va rebre la distinció de Cavaller de la Legió d'Honor francesa.

Referències

Enllaços externs 

 

Esportistes marsellesos
Alpinistes francesos
Oficials de la Legió d'Honor
Guies de muntanya
Morts a l'Illa de França
Morts de càncer a França
Naixements del 1921
Itsuo Tsuda

Itsuo Tsuda (, Tsuda Itsuo; 3 de maig de 1914 – 10 de març de 1984), va ser un escriptor, filòsof i professor d'aikido japonès i l'introductor del seitai a Europa.

Llibres  
 Le Non Faire
 La voie du dépouillement
 La science du particulier
 Un
 Le dialogue du silence 
 Le triangle instable
 Même si je ne pense pas, je suis
 La voie des dieux 
 Face à la science

Referències

Més informació 
 Scuola della Respirazione a Milà (Itàlia)    

Aikidokes japonesos
Escriptors japonesos en japonès
Morts a París
Persones de Busan
Esportistes sud-coreans
Escriptors sud-coreans
Filòsofs japonesos
Professors
Accent

Accent prosòdic, prominència d'una síl·laba sobre les síl·labes adjacents en una seqüència fònica.
 Accent gràfic, signe diacrític 
Accent agut ()
Accent agut doble ()
Accent greu ()
 Accent diacrític, és aquell que es posa per distingir, en la majoria de casos, parells de paraules que segons les regles d'accentuació no n'haurien de dur.
 Accent (sociolingüística)
 L'Accent, mitjà de comunicació català
Ferrero

Ferrero és una empresa agroalimentària de producció i distribució de llaminadures i xocolata. Va ser creada el 1946 a Alba, Piemont. El grup Ferrero inclou les marques comercials Nutella, Kinder, Ferrero Rocher, Mon Chéri, Tic Tac, Raffaelo i Dublo.

Marques comercials del grup Ferrero 
 Nutella.
 Kinder.
 Ferrero Rocher.
 Mon Chéri.
 Tic Tac.
 Raffaelo.
 Dublo.

Referències

Enllaços externs 

 Ferrero

Empreses d'Itàlia
Empreses d'alimentació
Entitats del Piemont
Golf Aràbic

Pars, Fars, Iran i Ajam -els noms de l'Iran- i els seus equivalents en altres idiomes estan lligats. [1][2]

Tot i que aquesta via fluvial s'anomena Golf Pèrsic i Mar Pèrsic en tots els textos històrics i geogràfics àrabs, aquesta denominació ha estat desafiada pels nacionalistes àrabs des de la dècada de 1330. Els països àrabs fan servir el nom fals del Golf Àrab des dels anys 60 i amb la difusió de les idees panaràbiques per Jamal Abdul Nasser [3] Aquest assumpte s'ha comunicat oficialment a tots els països àrabs a través d'una circular de la Lliga Àrab. [6] Però altres països del món i organitzacions internacionals encara utilitzen oficialment el nom original i antic del Golf Pèrsic, i de vegades poden utilitzar el terme Golf en correspondència informal per simplicitat o sota influència financera àrab.
 Golf Pèrsic
 Mar Roja, en la cartografia antiga fins al segle XIX

Vegeu també 
 Mar d'Aràbia
 Mar d'Eritrea
Benicull de Xúquer

Benicull de Xúquer és un municipi del País Valencià que es troba a la comarca de la Ribera Baixa.

Limita amb Corbera i Polinyà de Xúquer (a la mateixa comarca); i amb Alzira (a la comarca de la Ribera Alta).

Geografia 
El poble està situat al marge dret del riu Xúquer, a la seua conca baixa, i sols té 3,56 km².

Història 
La primera vegada que apareix documentat el topònim Benicull és en 1914. S'han trobat vestigis de poblament que van des de l'Eneolític fins a l'edat del bronze en la zona coneguda com La Pedrera. A finals del segle passat s'hi assentaren diverses famílies procedents de Benigànim.

La història de Benicull, com a municipi, és molt curta: obtingué la segregació de Polinyà de Xúquer en 1987 per Decret de 23 de novembre (DOGV 714 d'1 de desembre) i es convertí en Entitat Local; el reconeixement com a municipi independent és de 2003, Decret 153/2003 (DOGV 4577 d'1 de setembre). Hi havia, en el moment de la constitució municipal, 855 habitants.

Demografia

Economia 
Predomina l'agricultura amb el cultiu de cítrics.

Política i Govern

Corporació municipal 
El Ple de l'Ajuntament està format per 7 regidors. En les eleccions municipals de 26 de maig de 2019 foren elegits 5 regidors d'Units per Benicull (UperB), 1 d'Esquerra Unida-Seguim Endavant (EUPV) i 1 de Gent de Benicull-Compromís (GdB-Compromís).

Alcaldes 
Benicull de Xúquer compta amb alcaldia des de 2003. El primer alcalde va ser José Francisco Damià Bisbal (PSPV). Després de les eleccions de maig de 2011 va passar a ser alcalde Vicent Geribés Benavent (EUPV). El 29 de maig de 2014, Geribés va anunciar que abandonava Esquerra Unida del País Valencià, per desavinences amb la direcció, i va anunciar la seua intenció de formar part de Podem però, finalment, passà al grup de «no adscrits». Des de 2015 l'alcaldessa de Benicull de Xúquer és María Amparo Giner Lorenzo d'UxV.

Monuments 

Els monuments que hi podem trobar són l'església de Sant Roc i l'ermita de Sant Bernabeu.

El 17 de novembre de 1973, un grup d'escolars de Benicull orientats pels seus mestres Alberto Ripoll i Carmen Ezquer, troben en una gruta (dins el paratge de la Sima de la Pedrera) vestigis d'època neolítica, entre els quals destaca un vas campaniforme datat entre els anys 2200-1800 a.C.

Referències

Notes

Vegeu també 
 Editorial 7 i Mig

Enllaços externs 

 País Valencià, poble a poble, comarca a comarca de Paco González Ramírez, d'on s'ha extret informació amb el seu consentiment.
 Institut Valencià d'Estadística 

 Portal de la Direcció General d'Administració Local de la Generalitat 

Municipis de la Ribera Baixa
Quadratura astronòmica

S'anomena quadratura astronòmica la configuració d'un planeta exterior tal que el planeta forma amb el Sol un angle de 90° vist des de la Terra. N'hi ha dues: una quadratura oriental i una quadratura occidental. Durant les quadratures el planeta presenta una fase mínima.

També rep el nom de quadratura astronòmica la posició de la Lluna en els quarts creixent i minvant. En aquestes, la Lluna forma amb el Sol un angle de 90° vist des de la Terra. En esta configuració, l'instant de marea alta lunar coincideix amb el de marea baixa solar. Com que la primera és més important, el resultat és que es produïx la plenamar més xicoteta.

Astronomia
Elongació

Elongació (astronomia), angle entre el Sol i un planeta vist des de la Terra
 Elongació (ciència dels materials)
 Elongació (física), augment de la longitud d'una molla o un altre sòlid en sotmetre'l a una força
 Elongació (medicina), augment, accidental o terapèutic de la longitud d'un membre o un nervi
 Elongació, part del procés de transcripció de l'ADN a ARN missatger, vegeu transcripció genètica#Elongació
 Elongació, part del procés de síntesi proteica
Fortaleny

Fortaleny és un municipi del País Valencià que es troba a la comarca de la Ribera Baixa.

Història 
El poble de Fortaleny va ser fundat el 26 de gener de 1239, dia en què Jaume I va fer entrega a Guillem de Rocafull de diverses jovades de terra perquè foren explotades pels Germans Hospitalaris de Sant Antoni Abat (extret del llibre de Mossén Andreu de Sales Ferri Chulio"). En conseqüència, l'any 1989 es van celebrar a Fortaleny els 750 anys de la seua fundació.

Política i Govern

Corporació municipal 
El Ple de l'Ajuntament està format per 9 regidors. En les eleccions municipals de 26 de maig de 2019 foren elegits 6 regidors del Partit Socialista del País Valencià (PSPV-PSOE) i 3 del Partit Popular (PP).

Alcaldes 
Des de 2015 l'alcaldessa de Fortaleny és Juana Clos Gimeno, del Partit Socialista del País Valencià (PSPV-PSOE).

Demografia

Imatges de Fortaleny

Referències

Enllaços externs 
 Institut Valencià d'Estadística 
 Portal de la Direcció General d'Administració Local de la Generalitat 

Municipis de la Ribera Baixa
Elongació (astronomia)

L'elongació, en astronomia, és l'angle entre el Sol i un planeta vist des de la Terra.

Per a un planeta interior com Mercuri i Venus, l'elongació adquireix un valor màxim sin Emax = r, en què r és la distància del planeta interior al Sol en ua.
Per a un planeta exterior, l'elongació no té un valor limitat. Val 0 en la conjunció, 90 en les quadratures i 180 en l'oposició.

L'elongació també és l'angle entre un planeta i el seu satèl·lit vist des de la Terra. Galileo Galilei va estudiar les canviants configuracions dels satèl·lits de Júpiter mesurant les seves elongacions.

Astrometria
Insulíndia

Insulíndia, altrament anomenada l'arxipèlag Malai, és un terme que fa referència a un vast grup d'illes situat entre Indo-xina (al sud-est d'Àsia) i Austràlia. Aquestes illes constitueixen el territori d'Indonèsia, les Filipines, Brunei, els estats malaisis de Sarawak i Sabah i el territori federal de Labuan, Timor oriental i Papua Nova Guinea. Ara bé, hi ha arguments per excloure'n aquest últim país tant per raons culturals com geogràfiques. Papua Nova Guinea, culturalment, és prou diferent dels altres estats de la regió, i l'illa de Nova Guinea mateix no es considera part d'Àsia, com sí que ho són les altres illes, sinó d'Oceania, ja que forma un conjunt amb Austràlia.

L'arxipèlag també és conegut de vegades com les Índies orientals, però aquest terme acostuma a tenir un sentit molt més ampli i inclou Indo-xina, el subcontinent indi i, fins i tot, àrees tan allunyades com el Balutxistan iranià.

Insulíndia és l'arxipèlag més gran del món, i engloba diversos grups d'illes, que també es poden considerar arxipèlags per si sols. Els principals són:

 Les illes Grans de la Sonda
 Les illes Petites de la Sonda
 Les Moluques
 Les Filipines

L'arxipèlag té una extensió de més de dos milions de quilòmetres quadrats i és habitat per més de tres-cents milions de persones, cosa que el fa també el més poblat del món. Les illes més grans d'Insulíndia són Borneo i Sumatra (Nova Guinea en seria la més gran si la hi incloguéssim). L'illa més poblada del grup és Java.

Juntament amb Austràlia, Insulíndia marca la frontera tradicional entre l'oceà Pacífic a l'est i l'Índic a l'oest.

Geològicament l'arxipèlag és molt interessant, i és una de les regions volcàniques més actives del món. Arran dels moviments de la tectònica de plaques a la regió, s'hi han aixecat muntanyes impressionants que culminen en el mont Kinabalu a Sabah, amb 4.101 metres d'altitud (o el Puncak Jaya a Irian Jaya, de 4.884 m, si hi incloem Nova Guinea).

El clima de l'arxipèlag, a causa de la seva posició al llarg de l'equador, és tropical. De tota manera, és notablement més plujós a l'oest que a l'est.

Llista d'illes 
Els principals arxipèlags i illes d'Insulíndia són:

 Arxipèlag indonesi
 Moluques
 Nova Guinea (si la hi incloem)
 Illes de la Sonda
 Illes Grans de la Sonda
 Cèlebes
 Java
 Sumatra
 illes Petites de la Sonda
 Illes Alor
 Bali
 Illes Barat Daya
 Flores
 Komodo
 Lombok
 Sumba
 Sumbawa
 Tanimbar
 illa de Timor
Sangeang

 Arxipèlag filipí
 Luzon
 Mindanao
 Illes Visayas

Referències 

Arxipèlags de l'oceà Pacífic
Arxipèlags de l'oceà Índic
Geografia de les Filipines
Geografia d'Indonèsia
Geografia de Malàisia
Geografia de Papua Nova Guinea
Geografia de Timor Oriental
Brunei
Geografia de Singapur
Carril

S'anomenen carrils als llocs preparats per al pas de certs vehicles. Per exemple, els carrils a les vies, per possibilitar la circulació de trens, que normalment s'ajunten mitjançant travesses i balats. O els carrils bici, carrils bus, carrils taxi, destinats a la circulació de vehicles específics.

Referències 

Transport terrestre
Drenthe

Drenthe és una província dels Països Baixos, la capital de la qual és Assen. Està situada al nord-est del país, al sud de Groningen, a l'est de Frísia i al nord d'Overijssel. A llevant fa frontera amb Baixa Saxònia (Alemanya). El seu nom es diu que prové del germànic *thrija-hantja "tres terres".

L'any 2015 tenia 488.871 habitants, que repartits a una superfície de 2.757 km² representaven una densitat de 185 hab/km², netament inferior a la mitjana estatal, tot pal·lesant el caràcter rural de la província.

Història 
Drenthe, a diferència de moltes altres parts dels Països Baixos, ha estat una àrea rural poc poblada des de temps medievals. A excepció d'alguna indústria a Assen i Emmen, les terres de Drenthe s'utilitzen principalment per a l'agricultura.

Drenthe ha estat poblada des de la prehistòria. S'hi ha trobat estris de la glaciació de Riss (fa 150.000 anys), que es consideren entre els més antics trobats als Països Baixos. De fet, va ser una de les zones més densament poblades dels Països Baixos fins a l'edat del bronze. La prova més tangible d'això són els dòlmens (hunebedden) construïts voltant del 3500 aC, 53 dels 54 dòlmens dels Països Baixos es troben a Drenthe, concentrats al nord-est de la província.

Drenthe va ser esmentada per primera vegada en un document de l'any 820 com a Pago Treanth (districte Drenthe). En els arxius de "Het Drents Archief" s'esmenta el comtat de Drenthe de 1024 a 1025.

Després d'una llarga submissió als bisbes d'Utrecht, Drenthe va quedar sota el control de Carles V al . Quan es va proclamar la República de les Set Províncies Unides, Drenthe es va convertir en part d'ella, encara que no va obtenir la categoria de província fins a l'1 de gener de 1796.

Poc abans de l'esclat de la Segona Guerra Mundial el govern neerlandès construí un campament prop de la ciutat de Westerbork (Midden-Drenthe) per donar cabuda als refugiats jueus alemanys. Irònicament, durant la Segona Guerra Mundial, els ocupants alemanys van utilitzar el campament (que van anomenar KZ Westerbork) com un "Durchgangslager". Molts jueus neerlandesos, sinte, roma, combatents de la resistència i adversaris polítics van ser empresonats abans de ser transferits a altres camps a Alemanya i Polònia. Anne Frank va ser deportada a l'últim tren de Westerbork.

 Municipis 
 

 Política 
El consell provincial (Provinciale Staten) té 51 escons, i és dirigit per un comissari de la Reina, actualment Anneke Haarsma (en funcions). Mentre que el Consell Provincial és elegit pels habitants, el Comissari és nomenat per la Reina i el govern dels Països Baixos. Els afers quotidians de la província són atesos pels Gedeputeerde Staten, també encapçalats pel Comissionat; els seus membres (gedeputeerden'') es pot comparar amb els ministres.

* OPD: Onafhankelijke Partij Drenthe (Partit Independent de Drenthe)
** LPF-fractie hernoemd tot OSD (Onafhankelijke Statenfractie Drenthe)
*** DOP: Drentse Ouderen Partij (Partit dels Pensionistes de Drenthe)

Enllaços externs
Zelanda

Zelanda (Zeeland en neerlandès, literalment "Terra del mar"; en zelandès Zeêland) és una província del sud-oest dels Països Baixos, la capital de la qual és Middelburg. Està formada per una munió d'illes i penínsules així com per Flandes Zelandès un tros de terra fixa al sud que fa frontera amb Bèlgica, a l'estuari del riu Escalda. Actualment però, una munió de dics, ponts i túnels connecten tot el territori, fent-lo menys obert al mar (vegeu per exemple: Pla Delta, túnel de l'Escalda Occidental).

Història 
Zelanda és el successor del comtat de Zelanda, del qual el territori coincideix parcialment amb l'antic comtat del mateix nom.

La província té una superfície de 2684 km², dels quals un 38% correspon a aigua. El 2004 estava habitada per 379.028 habitants.

La part meridional de la província és coneguda amb el nom de Flandes Zelandès (Zeeuws-Vlaanderen).

Nova Zelanda rebé el nom en honor d'aquest regió neerlandesa en ser rebatejada per part d'oficials de la Companyia Neerlandesa de les Índies Orientals.

Municipis

Administració

Vegeu també 
 Neeltje Jans
Conjunció

Gramàtica: La conjunció (gramàtica) és una paraula que serveix per a enllaçar dues oracions o dos elements d'una oració.
 Astronomia: La conjunció (astronomia) és quan dos astres observats des d'un tercer (generalment la Terra) es troben molt a prop en el cel.
Conjunció (astronomia)

Dos astres estan amb conjunció quan observats des d'un tercer (generalment la Terra) es troben en la mateixa longitud celeste. Com que la latitud celeste pot ser diferent, els astres s'aproximen molt en el cel, encara que no coincideixen, passant un per damunt de l'altre.

 La Lluna es troba en conjunció amb el Sol quan passa entre ell i la Terra, és a dir, en la Lluna nova. Si les latituds no són gaire diferents, és a dir, si la Lluna està prop dels nodes de la seua òrbita, hi haurà un eclipsi de sol.

 Els planetes interiors (Mercuri i Venus es troben en conjunció inferior quan passen entre el Sol i la Terra, llavors el planeta es troba a la mínima distància de la Terra i presenta el seu major diàmetre i la seua cara no il·luminada.
Si els planetes no tenen una latitud gaire gran (estan prop de l'eclíptica o prop del node de la seua òrbita) llavors pot haver-hi un trànsit d'aquests planetes pel disc solar. Els planetes interiors estan en conjunció superior quan és el Sol el que està situat entre ells i el planeta Terra.
Estan llavors a la màxima distància de la Terra i presenten el seu diàmetre més petit i la seua cara totalment il·luminada. Són difícils d'observar perquè en trobar-se prop del Sol ixen i es ponen amb ell.

 Els planetes exteriors a l'òrbita de la Terra (la resta) només poden trobar-se en conjunció superior, que es denomina simplement conjunció, perquè el planeta no pot passar entre el Sol i la Terra.
 Quan la conjunció es dona entre els dos planetes més grans del Sistema solar (Júpiter i Saturn), s'anomena gran conjunció, fenomen que té lloc cada 20 anys de mitjana. És una de les conjuncions més espectaculars i pot ser observable a ull nu.

Una de les conjuncions recents més significatives es va produir el 5 de maig del 2000, quan els planetes Mercuri, Venus, la Terra, Mart, Júpiter i Saturn van estar pràcticament alineats amb el Sol. A més, la Lluna també es trobava quasi alineada entre la Terra i el Sol.

No ha de confondre's amb oposició, que és quan la Terra passa entre el Sol i el planeta exterior.

Superior i inferior 
Com es veu des d'un planeta que és superior, si un inferior es troba al costat oposat del Sol, està en conjunció superior amb el Sol. Una conjunció inferior es produeix quan els dos planetes es troben en una línia al mateix costat del Sol. En una conjunció inferior, el planeta superior està "en oposició" al Sol vist des del planeta inferior.

Els termes "conjunció inferior" i "conjunció superior" s'utilitzen en particular per als planetes Mercuri i Venus, que són planetes inferiors com es veu des de la Terra. Tanmateix, aquesta definició es pot aplicar a qualsevol parell de planetes, tal com es veu des del més allunyat del Sol.

Es diu simplement que un planeta (o asteroide o cometa) està en conjunció, quan està en conjunció amb el Sol, vist des de la Terra. La Lluna està en conjunció amb el Sol a Lluna Nova.

Referències

Vegeu també 
 Gran conjunció

Fenòmens astronòmics
Oposició

Oposició (examen), prova per a l'obtenció de certes ocupacions 
 Oposició (política), minoria que, en els cossos legislatius, s'oposa als actes del Govern 
 Oposició (astronomia) és quan dos astres es troben, en relació a la Terra, en dos punts del cel diametralment oposats. Dos astres amb longitud celeste que difereix en 180°.
 Oposició (escacs), tema tàctic en escacs
Chera

Chera o Xera, municipi del País Valencià
 Chera o dinastia Txera, dinastia tàmil de l'Índia que donà nom a Kerala (Txerala)
 Chera o regne Txera, regne governat per la dinastia Chera
Manilla (naips)

La manilla o la botifarra és un joc de cartes molt popular a Catalunya, Flandes Occidental i Oriental, Hainaut i el Flandes francès. A partir de la segona meitat del  va començar a jugar-se cada vegada menys i es va substituir per la botifarra. El joc seria originari de Catalunya. El nom provindria de la ciutat de Manila.

La manilla també és el nom que rep la carta més alta en els jocs de la manilla i la botifarra. A la península ibèrica és el 9. El seu valor és fins i tot superior a l'as. En la manilla flamenca el 10.

Diferències amb la botifarra

Campionat mundial 
Des de 1920 s'organitza a Flandes Occidental el campionat mundial de manilla.

Referències

Bibliografia 
 
 

Jocs de cartes
Francisco Macías Nguema

Francisco Macías Nguema, nascut amb el nom de Mez-m Ngueme, (Nsegayong, 1 de gener de 1924 - Malabo, 29 de setembre de 1979) fou un polític equatoguineà d'ètnia fang, primer Cap d'estat de Guinea Equatorial després de la seva independència d'Espanya.

Orígens 
Va néixer en una família pobra.

El 1940 es va afiliar al Partit Socialista Guineà.

Durant els darrers anys de l'època colonial, va ser batlle de Mongomo i membre del parlament territorial.

El 1964, després d'alguns anys com a funcionari de l'administració colonial espanyola, va ser elegit vicepresident del govern autònom de Guinea Equatorial i el 1968 es va convertir en cap d'estat amb el suport del govern del General Franco.

La dictadura 
Tot seguit començà a governar de manera autocràtica, i el 1972 es proclamà president vitalici, primer ministre i ministre de l'Exèrcit, Justícia i Finances. Poc després de la seva arribada al poder, l'ex-primer ministre del govern autònom, Bonifacio Ondó Edu fou empresonat, i posteriorment es va "suïcidar" juntament amb altres líders de l'oposició.

Dictadors
Caps d'estat d'Àfrica
Polítics equatoguineans
Dictadors feixistes
Dictadors comunistes
Genocidi
Diplomàtics equatoguineans
Comunistes africans
Morts el 1979
Naixements del 1924
Arròs negre

L'arròs negre és un plat d'arròs sec, similar a la paella, però d'aspecte i gust diferents per la base de marisc i perquè sol contenir ceba i all, a diferència de la paella valenciana. La base del plat és la sèpia i el calamar, encara que freqüentment el brou es pot fer d'uns altres peixos i mariscs. Sobre aquest brou s'afegeix l'arròs, que es deixa coure de més a menys fins que l'aigua desaparega. L'aspecte negrenc de l'arròs és per la tinta del calamar que s'hi afegeix. Se sol menjar acompanyat d'allioli.

Referències 

Negre
Química de coordinació

La química de coordinació és la part de la química que estudia la síntesi, propietats i reactivitat dels complexos de coordinació, formats per un àtom o ió central i uns lligands als seu voltant.

Dins la química de coordinació distinguim la química dels elements representatius (que tot i que no és habitual trobar-los coordinats, poden estar-ho), la química dels metalls de transició i la química dels lantànids i els actínids.

Principis 
Els àtoms centrals són normalment metàl·lics (generalment cations de metalls de transició).
El lligand ha de tenir, com a mínim, un parell d'electrons no compartits per a fer l'enllaç amb un dels orbitals buits del metall. A l'àtom on està situat aquest parell se li anomena àtom donador. Els lligands són tant espècies orgàniques com inorgàniques, i generalment són molècules neutres o anions. Quan un lligand està unit al centre metàl·lic per més d'un àtom donador, s'anomena lligand quelant.

Les principals teories utilitzades en l'estudi dels complexos de coordinació són la regla dels 18 electrons, la teoria del camp cristal·lí (que considera la interacció metall-lligand bàsicament iònica) i la teoria del camp de lligands o d'orbitals moleculars (que considera la interacció metall-lligand bàsicament covalent).

Camps d'aplicació 
La química de coordinació és important per les seues aplicacions industrials (per exemple, en catàlisi), un altre camp d'aplicació d'interés és la química bioinorgànica, que estudia les interaccions entre els ions metàl·lics i les biomolècules com, per exemple, les metal·loproteïnes, enzims on en el centre actiu s'hi pot trobar com a mínim un metall coordinat pels aminoàcids de la proteïna.

Nomenclatura dels complexos 
Per anomenar un complex de coordinació se segueix el següent ordre:
 S'anomenen tots els lligands ordenats per ordre alfàbetic. Quan un lligand estigui repetit s'ha d'escriure el prefix grec necessari (di-, tri-, tetra-…), aquest prefix no es té en compte a l'hora d'ordenar alfabèticament. El nom dels lligans neutres és, en general, igual al de la molècula. El nom dels lligands aniònics és, en general, el nom de l'anió seguit d'una "o".
 A continuació es posa el nom del metall. Sí el complex té una càrrega total negativa, s'ha d'afegir el sufix "at".
 Finalment es posa entre parèntesis i en nombres romans l'estat d'oxidació.
Constel·lació del Centaure

El Centaure (Centaurus) era una de les 48 constel·lacions ptolemaiques, i una de les 88 constel·lacions modernes. Aquesta constel·lació de l'hemisferi sud és una de les més extenses.

Fets notables 
Centaurus és una constel·lació brillant de l'hemisferi sud.
En aquesta constel·lació, hi ha Proxima Centauri, una nana roja que és l'estel més pròxim conegut (que no sia el Sol) a la Terra, així com Alpha Centauri, un estel triple al qual Proxima Centauri està unit per la gravitació.
També hi ha BPM 37093, que es considera un estel degenerat format per carboni cristal·litzat.

Objectes notables del cel profund 
A Centaurus, s'hi troba Omega Centauri, el cúmul globular més brillant.

Un dels objectes del cel profund de Centaurus és la nebulosa del Boomerang, el lloc més fred (1 kelvin, -272 °C) conegut per la ciència.

Referències

Vegeu també 

 Llista d'estrelles per constel·lació.
 HD 113766.
Anastasio Somoza Debayle

Anastasio Somoza Debayle (5 de desembre de 1925 - 17 de setembre de 1980) va ser President de Nicaragua entre 1967 i 1972, i entre 1974 i 1979. Com a comandant de la Guardia Nacional, va mantenir el poder efectiu durant el període intermedi. Va ser el darrer membre de la família Somoza que va exercir el poder, després del seu pare i el seu germà, seguint una dinastia que havia començat el 1936.

Biografia 
Va ser el segon fill d'Anastasio Somoza García, que es convertí en President de Nicaragua el 1936. El més jove dels Somoza va ser educat a Florida i Long Island abans d'entrar a l'Acadèmia Militar dels Estats Units, on es va graduar el 1946. L'any següent, el seu pare el va nomenar cap de la Guàrdia Nacional.

Després de l'assassinat del seu pare el 1956, el més gran dels Somoza, Luis Somoza Debayle, va agafar la presidència. El 1967, després de la mort del seu germà, Anastasio Somoza va ser elegit president per primera vegada. Va haver de deixar el càrrec el 1972 perquè la llei n'impedia la reelecció immediata.

El desembre del mateix any, un terratrèmol va devastar la capital, Managua, deixant més de deu mil morts i pràcticament tota la ciutat destruïda. Es va decretar la llei marcial i Somoza, com a cap de la Guàrdia Nacional, es convertia en el dirigent de facto del país. Posteriorment, es va descobrir que la família Somoza s'havia apropiat de la major part de l'ajuda internacional oferta després del terratrèmol.

A pesar d'això, en Somoza fou reelegit President el 1974. A partir d'aquell moment, fins i tot l'Església Catòlica començava a estar en contra seva. A finals dels setanta, grups defensors dels drets humans denunciaven les violacions d'aquests drets comeses pel govern d'en Somoza. El suport als sandinistes creixia per tot el país. La guerrilla del Front Sandinista d'Alliberament Nacional el va derrocar el 17 de juliol de 1979 i va haver de fugir a Miami. Va ser assassinat l'any següent a Asunción (Paraguai).

Polítics nicaragüencs
Dictadors
Presidents d'estats
Receptors de l'orde d'Isabel la Catòlica
Gran Creu de 1a classe de l'Orde del Mèrit de la República Federal d'Alemanya
Alumnes de l'Acadèmia Militar dels Estats Units
Gran Creu de l'orde d'Isabel la Catòlica
Morts a Asunción
Polítics assassinats
Morts per arma de foc
Naixements del 1925
Morts el 1980
Overijssel

Overĳssel (baix saxó: Oaveriessel) és una província del nord-est dels Països Baixos, amb capital a Zwolle. Es troba a l'est del país, fent frontera amb Alemanya i entre Drenthe al nord i Gelderland al sud. A l'oest limita amb l'IJsselmeer, el riu IJssel i els turons del Veluwe.

Geografia 
La província té un terreny sorrenc, trencat per petits rius, excepte al nord-oest, on hi predominen els pòlders. El seu territori correspon més o menys amb el de l'antiga Senyoria d'Overijssel, una de les Set Províncies Unides.

La seva superfície és de 3.421 km², incloent-hi un 3% d'aigua; on viuen 1.105.512 habitants (1 gen 2004), amb una densitat de població, 323 hab./km² pràcticament equivalent a la mitjana estatal. Enschede és la principal ciutat de la província, més grossa que la capital. Altres ciutats importants són Deventer, Almelo i Hengelo.

Govern 

El Comissionat del Rei d'Overijssel és Ank Bijleveld. És el cap de l'executiu Gedeputeerde Staten i dels Estats Provincials (parlament) d'Overijssel, compostos de 47 diputats escollits cada quatre anys. Les últimes eleccions provincials es van dur a terme el 2007

Municipis

Galeria d'imatges

Vegeu també 
 Mestre de les Banderoles

Enllaços externs 

 Web d'Overijssel
Màquina de fer rases

Una màquina de fer rases és una màquina, normalment autopropulsada, concebuda específicament per a l'excavació de rases per enterrar un determinat servei. Normalment s'usen a partir de rases de més d'un quilòmetre de longitud, ja que per distàncies menors és econòmicament més rendible la utilització de retroexcavadores. L'ús de retros és també obligat per a radis de curvatura petits. Si la rasa travessa una zona de roques dures l'excavació de la rasa ha de ser mitjançant voladures.

Les màquines de fer rases acostumen a tenir un sistema de cintes transportadores per a evacuar lateralment el material excavat, que normalment serà usat per a tancar la rasa un cop s'hagi acabat la fase d'estesa del servei.

Es poden classificar en dues tipologies ben diferents:

Màquines de fer rases de braç inclinable 
En aquest tipus de màquines, els elements de tall (que poden canviar-se segons l'excavabilitat del terreny) formen part d'una cadena que gira entorn un braç metàl·lic inclinable per a controlar la profunditat de la rasa. L'amplada de la rasa pot arribar als 1.7 metres (de manera que es poden usar tant per l'estesa de cables com per a conductes) i les profunditats màximes que es poden assolir estan a l'entorn dels 4.5 m.

Màquines de fer rases de roda 
En aquest altre tipus de màquines, els elements de tall són solidaris a una roda rígida que va girant mentre s'excava. Les amplades de les rases oscil·len entre els 45 i els 162 cm, de manera que s'usen preferentment per a estendre cables. Les profunditats màximes que permet assolir la roda són de 3 metres.

Enginyeria civil
ふ

En l'escriptura japonesa, els caràcters sil·làbics (o, amb més propietat, moraics) ふ (hiragana) i フ (katakana) ocupen la 28a posició en el sistema modern d'ordenació alfabètica gojūon (五十音), entre ひ i へ; i el 32è en el poema iroha, entre け i こ. En la taula a la dreta, que segueix l'ordre gojūon (per columnes, i de dreta a esquerra), es troba en la sisena columna (は行, "columna HA") i la tercera fila (う段, "fila U").

Tant ふ com フ provenen del kanji 不.

Poden dur l'accent dakuten: ぶ, ブ; així com el handakuten: ぷ, プ.

Existeix una versió hentaigana de ふ, , que prové del kanji 婦.

Romanització 
Segons els sistemes de romanització Hepburn, Kunrei-shiki i Nihon-shiki:
 ふ, フ es romanitzen com a "fu".
 ぶ, ブ es romanitzen com a "bu".
 ぷ, プ es romanitzen com a "pu".

Escriptura 
El caràcter ふ s'escriu amb tres o quatre traços:
 Traç curt diagonal cap avall a la dreta.
 Traç corbilini descendent semblant a un ganxo sota del primer traç. De vegades els dos primers traços es fusionen en un similar en forma a un número 3.
 Traç diagonal cap avall a l'esquerra en la part inferior esquerra del caràcter.
 Traç diagonal cap aball a la dreta a la part inferior dreta del caràcter.

El caràcter フ s'escriu amb un sol traç compost per una línia horitzontal seguida d'un traç corbilini semblant a un arc de circumferència de 90° traçat en el sentit de les agulles del rellotge.

Altres representacions 
 Sistema Braille:

 Alfabet fonètic: 「富士山のフ」 ("el fu de Fuji-san", el mont Fuji) 
 Codi Morse: －－・・

Fu
Constel·lació de Cefeu

Cefeu (Cepheus) és una constel·lació de l'hemisferi nord relacionada amb el mite de Perseu i Andròmeda. És una de les 88 constel·lacions modernes, i també una de les 48 ptolemaiques.

Fets notables 
γ Cephei, també coneguda com a Alrai, és un estel binari aproximadament a 50 anys llum de la Terra. El sistema té una nana vermella. Degut a la precessió dels equinoccis, Alrai serà l'estel polar entre els anys 3000 i 5000, amb una gran aproximació al pol nord celeste cap a l'any 4000.

δ Cephei és el prototip de variable cefeida. John Goodricke descobrí que aquest estel era variable en el 1784. Varia entre la magnitud aparent 3,5 i 4,3 en un període de 5,4 dies.

En aquesta constel·lació hi ha tres supergegants vermelles que són visibles per l'ull nu. μ Cephei fou batejat com l'estel granat per John Herschel, degut al seu profund color vermell. És una estrella variable semiregular que varia entre la magnitud 3,4 i 5,1 en un període de 730 dies. Aquest estel té a prop d'11,8 unitats astronòmiques de radi. Si estigués al centre del nostre sistema solar, arribaria a l'òrbita de Saturn. Com μ Cep, VV Cephei també és variable, entre les magnituds 4,8 i 5,4 amb un període d'uns 20 anys. La tercera supergegant és HR 8164, d'una magnitud aparent de 5,66.

Kruger 60 és un estel binari de la dècima magnitud que consta de dues nanes vermelles. Els seus components s'anomenen Kruger 60 A i Kruger 60 B. Aquest sistema estel·lar és només a 13 anys llum de la Terra.

Objectes notables del cel profund 
NGC 188 és un cúmul obert que és el més pròxim del pol nord celeste, i un dels més vells. NGC 6946 és una galàxia espiral en la qual s'han observat set supernovae, més que en qualsevol altra galàxia.

Vegeu també 
 HD 1.
 IC 469.
 3C 61.1.
 AH Cephei.
 CQ Cephei.

Enllaços externs 

 Plana sobre la constel·lació Cepheus, en castellà
Molina de Segura

Molina de Segura és una ciutat murciana situada a 7 quilòmetres de la capital, capital de la comarca del Segura Mitjà, amb un terme municipal de 169 km² i una població de 54.381 habitants. Important des de sempre per la seva indústria conservera, actualment s'ha desplegat cap a una àmplia gamma d'indústries que abasten els sectors més diversos. Limita amb Las Torres de Cotillas, Alguazas, Lorquí, Ulea, Archena, Abarán, Blanca, Múrcia i Fortuna.

Forma part de la conurbació de la Ciutat de Múrcia, de més de 550.000 habitants.

Pedanies

Administració

Referències

Enllaços externs 

 Ajuntament de Molina de Segura
 Molina Digital

Municipis de la Regió de Múrcia
へ

En l'escriptura japonesa, els caràcters sil·làbics (o, amb més propietat, moraics) へ (hiragana) i ヘ (katakana) ocupen la 29a posició en el sistema modern d'ordenació alfabètica gojūon (五十音), entre ふ i ほ; i el sisè en el poema iroha, entre ほ i と. En la taula a la dreta, que segueix l'ordre gojūon (per columnes, i de dreta a esquerra), es troba en la sisena columna (は行, "columna HA") i la quarta fila (え段, "fila E").

Tant へ com ヘ provenen del kanji 部.

Poden dur l'accent dakuten: べ, ベ; així com el handakuten: ぺ, ペ.

Romanització 
Segons els sistemes de romanització Hepburn, Kunrei-shiki i Nihon-shiki:
 へ, ヘ es romanitzen com a "he".
 べ, ベ es romanitzen com a "be".
 ぺ, ペ es romanitzen com a "pe".

La partícula へ es pronuncia i generalment es romanitza e (vegeu: え).

Escriptura 

El caràcter へ s'escriu amb un sol traç. És un traç recte que es divideix en un primer tram ascendent i un segon tram descendent i més llarg.

El caràcter ヘ s'escriu amb un sol traç, de forma idèntica al caràcter anterior. És habitual que en una font s'utilitzi exactament el mateix caràcter però de vegades també té un aspecte una mica més rígid.

Altres representacions 
 Sistema Braille:

 Alfabet fonètic: 「平和のヘ」 ("el he de heiwa", on heiwa significa pau) 
 Codi Morse: ・

He
Illes Scilly

Les illes Scilly (en anglès Isles of Scilly, en còrnic Ynysek Syllan) són un grup d'illes del nord de l'Atlàntic situades al sud-oest de Cornualla (Gran Bretanya), a uns 45 km del cap de Land's End.

Situades sota els 50° N, són la part més sud-occidental de tot el Regne Unit, amb un clima especialment temperat gràcies a la influència suavitzadora del corrent del Golf. Així, les gelades o nevades hi són molt rares (hom ho aprofita per al cultiu primerenc de flors), si bé a vegades es veu sotmesa a espectaculars ventades i a temporals marins.

Cinc de les illes són habitades, amb una població total de 2.162 habitants (2002). A més a més, hi ha unes 140 illes i illots addicionals sense poblament humà. Actualment tenen un govern autònom conjunt.

Història 
Es creu que són les antigues illes anomenades Silura de Britània, a la costa dels dumnonis (dumnonii) que vivien a l'extrem sud-oest. Segurament és la mateixa illa o grup anomenat Sylina per Sulpici Sever.

Enllaços externs 

 Centre d'Informació Turística
 Isles of Scilly Area of Outstanding Natural Beauty Website 
 Llista de pàgines web en relació amb les illes

Scilly
Scilly
Geografia de Cornualla
Territoris del món romà
Kurt Diemberger

és un alpinista, cineasta, escriptor i conferenciant austríac.

És l'única persona viva que ha ascendit per primera vegada dos dels cims de més de 8.000 metres, el Broad Peak el 1957 i el Dhaulagiri el 1960.

Ascensions 
 1957 1a ascensió al Broad Peak juntament amb en Hermann Buhl.
 1960 1a ascensió al Dhaulagiri.
 1986 juntament amb Julie Tullis i Willi Bauer varen ascendir el K2.

Llibres 
 
 
 
 
 Summits and secrets, 1991. 
 Spirits of the Air, 1994 
 K2 : Challenging the Sky, 1997 
 The Kurt Diemberger Omnibus, 1999 
 K2. Traum und Schicksal, 2001

Referències

Enllaços externs 
 Diemberger

Alpinistes austríacs
Persones de Caríntia
Texel

Texel (Tessel en frisó, pronunciat 'Tèssel' en neerlandès) és la més gran de les illes frisones i també la més occidental. Està situada entre el Mar de Wadden (a llevant) i el Mar del Nord (a ponent), al sud de l'illa de Vlieland i al nord de la província d'Holanda Septentrional, a la qual pertany administrativament. L'estret de Marsdiep la separa de Den Helder, ja a terra ferma.

Tota l'illa forma un sol municipi amb una superfície de 585,96 km² dels quals 416,14 són aigua. L'illa fa uns 20 km de llarg i 8 d'ample. El 2004 tenia una població de 13.735 habitants.

Texel i Eierland 
L'actual illa de Texel consisteix, de fet, en dues illes (antigament separades): Texel al sud i Eierland al nord. El 1630 s'acabà el dic de sorra (Zanddijk) unint les dues illes. El 1835 Nicolas Joseph De Cock formà amb altres una societat anònima amb l'objectiu de convertir les planes mareals entre ambdues en pòlders. Al nou pòlder s'hi fundà un poble, inicialment amb el nom de Nieuwdorp (Poble nou o Vila nova), però que posteriorment fou rebatejat en honor del seu impulsor: De Cocksdorp.

Ajuntament

Enllaços externs 
 Texel Online Nieuws (Notícies)
 VVV Texel (Informació turística)
 Gemeente Texel (Ajuntament de Texel)

Illes dels Països Baixos
Illes Frisones
Municipis d'Holanda Septentrional