Pivoňka

Pivoňka (Paeonia) je jediný rod čeledi pivoňkovité (Paeoniaceae) z řádu lomikamenotvaré (Saxifragales) vyšších dvouděložných rostlin. Obsahuje asi 35 druhů, vyskytujících se převážně v mírně teplých oblastech severní polokoule. Jedná se o velmi významné rostliny v okrasném zahradnictví, jichž bylo vyšlechtěno veliké množství kultivarů, které jsou oproti čistým botanickým formám převážně plnokvěté. Uplatňují se i jako řezané květiny. V kultuře se pěstují již více než dva tisíce let; první záznamy pocházejí z období čínské dynastie Chan (3. století př. n. l.). Latinský název je odvozen z řečtiny, od legendární postavy bylinkáře Paióna, Asklépiova učedníka, kterého po jeho úkladné vraždě bůh Hádes z vděčnosti za uzdravení proměnil v květinu. Zkomolením středolatinského názvu Pionia vzniklo vložením protetického v i staročeské slovo pivoňka.

Charakteristika 

Pivoňky jsou vytrvalé byliny, polokeře či keře se střídavými, zpeřenými či hluboce dělenými listy, bez palistů. Jejich kořeny jsou poměrně mělké, ale silné, bohatě větvené, často hlízovitě či vřetenovitě ztlustlé. Zajímavostí je tvar cév se schoďovitou perforací. Siličné buňky chybějí.

Květy pivoněk jsou oboupohlavné, bývají opylovány hmyzem (entomogamní). Jsou jednotlivé, oboupohlavné. Květní obaly jsou s možnými přechody mezi listeny, kališními a korunními lístky. Kalich je volný, vytrvávající, většinou pětičetný, zelený. Korunní lístky bývají většinou velké a výrazně barevné, vzácněji jsou tuhé kožovité. Tyčinek je velký počet, u kulturních forem mohou být tyčinky přeměněné v nepravé korunní lístky (staminodia či petaloidy). Gyneceum je apokarpní, tvořené 2–15 volnými plodolisty, které mají tlusté stěny a velký počet vajíček. Stěny jsou nejprve otevřené, později se k sobě těsně přikládají a srůstají. Semeník je svrchní, blizny přisedlé a nápadně rozlišené. Na bázi plodolistů je nektárium vyrůstající na polštářkovitém kruhovitém terči. Z terče někdy vyrůstá blanitá pochva, která obaluje spodní část semeníků.

Plodem je dřevnatějící měchýřek. Semena jsou velká až 1 cm, lesklá, tmavá. Neoplozená vajíčka mohou přetrvávat jako jasně červená, neplodná semena, velice nápadná při otevírání měchýřků.

Rozšíření a ekologie 
Pivoňky rostou na severní polokouli, centrum rozšíření mají v horských oblastech Středomoří a Malé Asie, na Balkáně, na Kavkazu a v Číně. V Severní Americe jsou původní pouze 2 druhy. Vyrůstají převážně ve světlých (dubových či borových) lesích, na jejich okrajích a světlinách, na křovinatých stráních a svazích, loukách a pastvinách, v lesostepích a stepích, některé druhy též na skalách. Často preferují vápnité podloží.

Šíření na větší vzdálenosti je u pivoněk problematické vzhledem k poměrně velkým a těžkým semenům; v členitém terénu tak může docházet ke vzniku izolovaných, blízce příbuzných populací se samostatným vývojem (typicky například na Kavkazu). Pro své nároky na prostředí a pomalé šíření patří mnohé druhy v přirozeném prostředí k ohroženým.

Taxonomie 
Pivoňky jsou většinou autorů řazeny do samostatné čeledi pivoňkovitých (Paeoniaceae Raf. 1815), ve které jsou jediným rodem. V některých starších systémech se uvádějí jako podčeleď Paeonioideae z čeledi pryskyřníkovitých (Ranunculaceae). Podle současných poznatků patří do vývojové větve rostlin lomikamenotvarých (Saxifragales). Vnitřní uspořádání rodu je složité, situaci komplikuje častá hybridizace, a to i mezi jednotlivými sekcemi. Mnozí kříženci vznikli až v kultuře a nemají žádné přirozené rozšíření ve volném přírodě.

Přehled druhů 

 sekce Moutan (dřevité pivoňky)
 podsekce Vaginatae
 Paeonia ostii – Čína
 Paeonia rockii – Čína
 Paeonia decomposita – Čína
 Paeonia jishanensis – Čína
 Paeonia qiui – Čína
 Paeonia ×yananensis – Čína
 Paeonia suffruticosa – zahradní hybrid
 podsekce Delavayanae
 Paeonia delavayi – Čína
 Paeonia ludlowii – Čína
 Paeonia lutea – Čína
 sekce Onaepia (americké pivoňky, bylinné)
 Paeonia brownii – západ Severní Ameriky
 Paeonia californica – západ Severní Ameriky
 sekce Paeoniae (eurasijské pivoňky, bylinné)
 podsekce Dissectifoliae
 Paeonia tenuifolia – jihovýchodní Evropa
 Paeonia peregrina – Balkán, Turecko
 Paeonia anomala – Evropa, Asie, s několika poddruhy
 Paeonia intermedia – Evropa, Asie
 podsekce Foliolatae
 Paeonia mlokosewitschii – Kavkaz
 Paeonia macrophylla – Kavkaz
 Paeonia wittmanniana – Kavkaz
 Paeonia tomentosa – Kavkaz
 Paeonia emodi – Himálaj
 Paeonia lactiflora – Čína, Mongolsko,východ Ruska
 Paeonia mairei – Čína
 Paeonia sterniana – Tibet
 Paeonia obovata – východní Asie
 Paeonia japonica – Japonsko, Korea, Mandžusko
 Paeonia officinalis – Středomoří
 Paeonia clusii – Kréta, Karpatos
 Paeonia arietina – Středomoří
 Paeonia coriacea – Středomoří
 Paeonia broteri – Pyrenejský poloostrov
 Paeonia cambessedesii – Balearské ostrovy
 Paeonia kesrouanensis – Turecko, Sýrie, Libanon
 Paeonia mascula – Středomoří
 Paeonia russoi – Středomoří
 Paeonia caucasica – Turecko, Kavkaz
 Paeonia daurica – Turecko, Kavkaz, Krym, Balkán, Írán
 Paeonia parnassica – Řecko

Využití

Léčitelství 
V evropském léčitelství se jako expektorans velmi zřídka užívá pivoňka lékařská. Pomáhá léčit žaludeční křeče a uvolňuje střevní peristaltiku. Jedná se o jedovatou rostlinu.

Pěstování 
Při pěstování pivoňky vyžadují lehkou až středně těžkou (hlinitopísčitou), kyprou, dostatečně humózní a zvlhčenou půdu. Nejlépe prospívají na chráněném slunném stanovišti či v polostínu, v zastínění špatně kvetou. V silných mrazech je vhodné použít zimní ochranu, mohou též trpět pozdními mrazíky. V suchém létě ocení vydatnou zálivku. Množí se nejsnadněji dělením trsů, dřevité formy též řízkováním, roubováním a hřížením. Při množení ze semen je nutno brát v úvahu jejich sklony k přirozené hybridizaci. Nejčastěji pěstovanými pivoňkami jsou v Evropě pivoňka lékařská (Paeonia officinalis) a pivoňka čínská (P. lactiflora) a jejich zahradní kultivary a hybridy. Velké sbírky planých i kulturních pivoněk je v České republice možno navštívit v Botanické zahradě hl. m. Prahy a v Průhonické botanické zahradě na Chotobuzi.

Odkazy

Reference

Literatura 
 Blažková U.: Genofond bylinných pivoněk a jeho využití, Živa 37 (1), s. 5–8, 1989
 Blažková U.: Základy zahradních pivoněk, Živa 36 (6), s. 213–214, 1988
 Davis, P.H., & Cullen, J.: Paeonia. in: DAVIS, P.H. (ed.): Flora of Turkey and the East Aegaean Islands. Vol. 1., s. 204–206, Edinburgh University Press, 1965
 Halda J.J.: Systematické třídění rodu Paeonia s některými nomenklatorickými změnami, Acta Mus. Richnov. Sec. Natur. 4(2): s. 25–32, 1997
 Jabůrek V.: Množíme dřevité pivoňky. Zahrádkář 6, p.p. 14–15, 2003
 Page, M.: The Gardener's Guide to Growing Peonies. David & Charles Publishers, Devon, UK, 1997
 Rogers, A.: Peonies. Timber Press, Portland, Oregon, 1995
 Sekerka P.: Pivoňky. Grada Publishing, 2004. 
 Sekerka P.: Bylinné pivoňky. Zahrádkář 33 (8), s. 12–14, 2001
 Stern, F.C.: A Study of the Genus Paeonia, 1946
 Stern, F.C.: Paeony Species, Journal RHS vol. 56, s. 71–77, 1931
 Wang Lianying et all.: Chinese Tree Peony. China Forestry Publishing House, Beijing, 1998
 Xin Jiguang: The Peony in Luoyang, The Luoyang Administration of Cultural Relics and Gardens, 1986
 Webb D.A.: Paeoniaceae. In.: Flora Europaea. Vol. 1, s. 292–294, Cambridge University Press, 1993

Externí odkazy 
 
 
 
 
 Informace o pivoňkách na stránkách Průhonické botanické zahrady

Pivoňkovité
Květiny
Okrasné trvalky
Okrasné keře
Flóra Číny
Flóra Indického subkontinentu
Flóra jihovýchodní Evropy
Flóra jihozápadní Asie
Flóra jihozápadní Evropy
Flóra jihozápadu USA
Flóra Kavkazu
Flóra Mexika
Flóra Mongolska
Flóra ruského Dálného východu
Flóra severní Afriky
Flóra severovýchodu USA
Flóra severozápadu USA
Flóra Sibiře
Flóra Střední Asie
Flóra střední Evropy
Flóra východní Asie
Flóra východní Evropy