Elijáš

Elijáš (většinou psáno neetymologicky Eliáš, hebrejsky , Elijahu, „Bůh můj je Hospodin“) je starozákonní prorok 9. století př. n. l. Elijášův život a skutky zaznamenávají 1. a 2. kniha královská. Někteří badatelé uvažují o Elijášovi (popřípadě Elijášově škole proroků) jako o tzv. Elohistovi, tedy jednom ze čtyř pravděpodobných autorů Pentateuchu (viz Teorie vzniku Tóry).

Život 
Elijáš, na rozdíl od mnoha významných starozákonních proroků, nemá v Bibli po sobě pojmenovanou knihu. Je považován za největšího z proroků, pravoslavná i katolická církev jej uctívá jako svatého. Eliášův učeň byl Elíša. Elijáš je známý také tím, že nezemřel, ale byl vzat přímo do nebe.

Elijáš zajistil, že izraelský lid opět uznal Hospodina za svého Boha a hlásal: „Jen Hospodin je Bůh.“ Poté byl Elijáš vzat do nebe a jeho učeň Elíša se stal prorokem.

V judaismu 
V rámci judaismu je postava Elijáše spojena s nejrůznějšími obřady. Například při rituální obřízce (viz brit mila) nesmí chybět tzv. kise šel Elijahu (, křeslo Elijáše) . Toto křeslo až na několik okamžiků, kdy se do něj položí nemluvně, zůstává prázdné. Tento zvyk má být připomínkou toho, že se i tak významný prorok, jakým byl Elijáš, mýlil, když si myslel, že z celého Izraele zůstal jako jediný, kdo zůstal věrný smlouvě. Podle jedné židovské legendy Bůh uložil Elijášovi laskavý trest, jenž spočívá v tom, že až do příchodu Mesiáše musí být přítomen při každé obřízce, jíž se smlouva mezi Bohem a Izraelem stvrzuje.

Pesach 
Součástí tradičního sederového večera o svátku Pesach je tzv. kos šel Elijahu (, pohár Elijáše). Tento pohár má být ze všech používaných pohárů při večeři nejzdobnější a je vyhrazen pro Elijáše, který má ohlásit příchod Mesiáše. Prorok Elijáš je rovněž připomínán bezprostředně po obřadu, jimž se ukončuje Šabat (tzv. havdala), a sice písní Elijahu ha-navi (, prorok Elijáš) .

V křesťanství 

Elijáš vystupuje i v novozákonní literatuře, konkrétně epizodě, která se nazývá Proměnění Páně (jde o takřka totožný příběh opakující se ve 3 evangeliích). Tehdy se Elijáš spolu s Mojžíšem objevili po boku proměněného Ježíše Krista.

V mormonismu 
Mormoni věří, že Elijáš musel být nanebevzat, aby mohl na Hoře proměnění předat apoštolům Petrovi, Jakubovi a Janovi (předsednictvu Kristovy církve) klíče Elijášova kněžství (podle CJKSPD klíče pečetící moci). Kdyby zemřel, nemohl by tak učinit, jelikož klíče mohou vždy předávat pouze tělesné (živé nebo vzkříšené) bytosti. Totéž platí pro postavu Mojžíše, která byla při Proměnění přítomna a která podle mormonské tradice nezemřela, ale byly vzata do nebe (srovnej s apokryfem Nanebevzetí Mojžíšovo a verše, z Judova dopisu 1:9, který daný pseudepigraf volně cituje).

Mormoni věří, že se Elijáš zjevil během sabatního večera o svátku Pesach při zasvěcení chrámu v Kirtlandu. Mormoni věří, že jde o naplnění židovské tradice, jelikož židé při každém Pesahu nechávají jednu židli volnou pro Eliáše, který by se mohl vrátit.

Kirtlandské zjevení 

Podle Nauky a smluv (mormonského svatého Písma) předal prorokovi Josephu Smithovi klíče kněžství, jež se týkaly obřadů pro zemřelé. On sám popsal tento zážitek slovy: 

O znovuzřízení této elijášovské moci prorokoval podle mormonismu už anděl Moroni při první návštěva u Josepha Smithe:

Křty za mrtvé 

Podle Oddílu 128 Nauky a Smluv bylo Elijášovo kněžství potřebné ke křtům za mrtvé, jež jsou mormony praktikovány.

V islámu 
Prorok Elijáš je taktéž ctěnou osobou v Islámu. Je kromě jiného zmíněn v súře 37, kde se píše:

Elijáš je také zmíněn v souvislosti se Zacharijášem, Janem Křtitelem a Ježíšem v súře 6 (verš 85).

Související články 
 Tell Mar Elias - biblické místo v Jordánsku, uznávané místo Eliášova narození

Reference

Literatura 
 
 
 
 SPEYR, A. von. Eliáš. Kostelní Vydří: Karmelitánské nakladatelství, 1992. .

Externí odkazy

Související články 
 Eliášův oheň
 Elíša
 Řád karmelitánů
 Karmel (pohoří)
 Ilja, Elias

Starozákonní proroci
Mormonství