alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Iaz, Sălaj

Iaz este un sat în comuna Plopiș din județul Sălaj, Transilvania, România. A fost atestat pentru prima dată în anul 1342. Satul "Iaz" este traversat de Valea Iazului. În prezent numără o populație de peste 820 locuitori.

Obiective turistice 
 Rezervația naturală Mlaștina de la Iaz (10 ha)

Iaz, Plopiș
Ludwig Abeille

Johann Christian Ludwig Abeille (n. 20 februarie 1761,  Bayreuth – d. 2 martie 1838, Stuttgart) a fost un pianist și compozitor german.

Născut ca fiu al unui servitor de la curtea din Bayreuth, Abeille își începe studiile la școala muzicală Karlsschule din Stuttgart cu profesorii Antonio Boroni, Ferdinando Mazzanti și Johann Gottlieb Sämann. În 1782 devine membru al orchestrei de la curtea din Stuttgart și în 1802 preia de la Johann Rudolf Zumsteeg postul de șef de orchestră. În anul 1815 obține postul de organist la curte, pe care îl deține până în 1832. Abeille a compus două opere, o serie de concerte, muzică de cameră și piese cu caracter popular.

Opera 
Amor und Psyche, operă în două acte. Libretul: Franz Karl Hiemer. Premiera:  18 ianuarie 1800 la Stuttgart în Hoftheater
Der Hausmeister, operă în două acte. Premiera: 1805, Stuttgart
Peter und Aennchen, operă în două acte. Libretul: Franz Karl Hiemer, după Charles Simon Favart Annette et Lubin. Premiera: 29 septembrie 1809, Ludwigsburg
 Fantezie pentru pian op. 4
 Concert pentru pian (4 mâini) și orchestră op. 6
 Sonată pentru pian (4 mâini) op. 22
 Der Aschermittwoch op. 11
 Die entschlafene Liebe, lied

Biografie 
 

Nașteri în 1761
Decese în 1838
Compozitori germani
Pianiști clasici
Ludwig Abel

Ludwig Abel (* 14 ianuarie 1835 Eckartsberga (Thüringen); † 13 august 1895  München) a fost un violonist și compozitor german.

Nașteri în 1835
Decese în 1895
Compozitori germani
Otto Abel

Otto Abel (n. 24 octombrie 1905, Berlin, d. 21 septembrie 1977, Tettnang, Baden-Württemberg) a fost un cantor, organist, compozitor și muzicolog german.

Timp de 40 de ani (1930-1940) a fost cantor și organist la biserica evanghelică "Immanuel" (Immanuelkirche) din Berlin-Prenzlauer Berg (Pankow). Din 1959 a fost în același timp director muzical (Landeskirchenmusikdirektor) al bisericilor evanghelice din Berlin-Brandenburg, regiunea est, iar din 1956 a fost lector la editura bisericilor evaghelice din Berlinul de Est. Este cunoscut ca autorul mai multor căntece  din culegerea de cântece folostă azi în biserica evanghelică (Evangelisches Gesangbuch). Este de asemenea autor și colaborator la mai multe lucrări publicate în domeniul muzicii bisericești.

Lucrări 

 Hört der Engel helle Lieder  EG 54
 Von guten Mächten treu und still umgeben  EG 65
 Ich hebe meine Augen auf

Legături externe 
 

Nașteri în 1905
Decese în 1977
Compozitori germani
Johann Joseph Abert

Johann Joseph Abert, sau Jan Josef Abert (n. 20 septembrie 1832 Kochovice; d. 1 aprilie 1915  Stuttgart) a fost un compozitor german.

Nașteri în 1832
Decese în 1915
Compozitori germani
José Antonio Abreu

José Antonio Abreu ()  un pianist, clavecinist, compozitor, pedagog, dirijor și economist venezuelean.

Proiectul său, dezvoltat din anul 1975, cunoscut ca Sistemul de orchestre de tineret și copii din Venezuela, a primit Premiul Nobel alternativ în 2001.

Note 

Nașteri în 1939
Decese în 2018
Muzicieni venezueleni
Franz Abt

Franz Abt (n. 22 decembrie 1819, Eilenburg, Saxonia — d. 31 martie 1885, Wiesbaden) a fost un compozitor și șef de orchestră german.

Biografie
Primii pași în educația muzicală le face sub îndrumarea tatălui. După absolvirea renumitei Thomasschule din Leipzig începe să studieze tot aici teologie și muzică. Printre studenții renumiți din perioada sa se numără Robert Schumann și Felix Mendelssohn Bartholdy.

După terminarea studiilor este un  timp șef de orchestră la Bernburg (Saale) și mai apoi director de cor la Zürich. Tot la Zürich a fost câțiva ani încredințat cu conducerea seriei de concerte în abonament a societății muzicale din oraș: Allgemeinen Musikgesellschaft.

1853 Abt este numit șef de orchestră (Hofkapellmeister) la teatrul de la curtea din Braunschweig. Acest teatru, fondat în 1690 ca Opernhaus am Hagenmarkt (casa de operă de la piața Hagenmarkt), a cunoscut o perioadă înfloritoare în secolul al XIII -lea și a văzut pe lângă prezentări de opere și premiera absolută a uneori piese de teatru renumite, ca Emilia Galotti de Gotthold Ephraim Lessing sau Faust I de Johann Wolfgang von Goethe. Abt rămâne pe acest post timp de 30 de ani până la închiderea teatrului. În acestă perioadă a compus circa 3.000 de piese, mai ales piese pentru cor și lieduri acompaniate la pian.

Bibliografie

Legături externe
  Listă de compoziții de Franz Abt pe site-ul Morris Foundation 
 

Nașteri în 1819
Nașteri pe 22 decembrie
Decese în 1885
Decese pe 31 martie
Compozitori germani
Joseph Achron

Joseph Achron (* 1 mai 1886 Lozdzieje Lituania; d. 29 aprilie 1943 Hollywood) a fost un compozitor și violonist american originar din Lituania - Polonia, evreu.

Opera 

Achrons a compus mai ales sonate, duete, concerte instrumentale, dansuri, serenade și preludii.

Preludii
Prelude op. 13
Duete
Souvenir de Varsovie op. 14
Coquetterie op. 15
Les Sylphides op. 18
Hebräische Melodie op. 33
Hebräisches Wiegenlied op 35. No. 2
Tanzimprovisation über ein hebräisches Volkslied op. 37
Fragment mystique (sur un théme hébraique)
Scher op. 42
Märchen op.46
Liebeswidmung op. 51
Canzonetta op. 52 No. 2
Serenade
Serenade op. 17
Sonate
Sonată pentru vioară op. 32
Dansuri
Dance Improvisation
Muzică de scenă
Les Aveugles, de Maurice Maeterlinck, op.47, 1919
Mazeltov, de Shalom Aleichem, 1920
Kiddush Hasem,de Shalom Asch, 1928
Golem, de H.Leiwick, 1931
Die Hexe, de Abraham Goldfaden
Fartog, de (?).Walter

Legături externe 

 Joseph Achron Society

Nașteri în 1886
Decese în 1943
Violoniști evrei
Violoniști americani
Evrei lituanieni
Nașteri pe 1 mai
Decese pe 29 aprilie
Evrei americani
Ella Adaïewsky

Ella Adaïewsky (* 29 ianuarie 1846  St. Petersburg; † 26 iulie 1926  Bonn, cunoscută și ca Elisabeth (von) Schultz sau Elisabeth (von) Schultz-Adaïewsky sau sub pseudonimul Bertramin) a fost o pianistă și compozitoare rusă.

Note 

Nașteri în 1846
Decese în 1926
Muzicieni ruși
Adolphe Adam

Adolphe Charles Adam () a fost un compozitor francez.

Date biografice
Tatăl său, Lou­is, preda la Conservatorul din Paris. Adolphe a studiat cu el și cu Hen­ry Le­moine, Ben­o­ist, Reicha, Boiel­dieu, fiind prieten cu Lou­is Hér­old. În 1824 a primit o mențiune la concursul Prix de Rome, iar în anul următor a câștigat premiul concursului.

Creații muzicale
A scris peste 50 de opere și 12 balete, din care cel mai cunoscut este baletul Gi­selle, sau Les Wi­lis (1841).

Opere comice (selecție)
 Le Mal du pays ou la Bâtelière de Brientz, livretul Scribe, Mélesville și Duveyrier, Gymnase-Dramatique, 28 decembrie 1827
 Le postillon de Lonjumeau (în  ar fi: Vizitiul poștalionului din Lonjumeau, localitate azi denumită Longjumeau), livretul Leuven și Brunswick, Opéra-Comique, 13 octombrie 1836
 Richard en Pal­es­tine,  livretul Foucher, Opéra de Paris, 7 octombrie 1844
 Le Toréador ou l'Accord parfait, livretul Sauvage, Opéra-Comique, 18 mai 1849
 Si j'étais roi, livretul Brésil și Ennery, Théâtre-Lyrique, 4 septembrie 1852
 Falstaff, livretul Leuven și Saint-Georges, Théâtre-Lyrique, 18 janvier 1856
 Mam'zelle Geneviève, livretul Beauplan și Brunswick, Théâtre-Lyrique, 24 martie 1856
 Les Pantins de Violette, livretul Battu și Halévy, Bouffes-Parisiens, 29 aprilie 1856

Balet
 La Chatte blanche în colaborare cu Casimir Gide, Nouveautés, (26 iulie 1830)
 Faust, livretul Deshayes, King's Theatre (Londra), (16 februarie 1833)
 Fiica Dunării (La Fille du Danube), livretul Taglioni și Desmares, Opéra de Paris, (21 septembrie 1836)
 Mohicanii (Les Mohicans), livret de Guerra, Opéra de Paris, (5 iulie 1837)
 L'Écumeur des mers ou Morskoï Rasbonick, Saint-Pétersbourg, (21 februarie 1840)
 Giselle (Giselle, ou les Wilis), balet-pantomimă, livretul Gautier, Saint-Georges și Coralli, Opéra de Paris, (28 iunie 1841)
 La Jolie Fille de Gand, livretul Saint-Georges și Albert, Opéra de Paris, (22 iunie 1842)
 Le Diable à quatre, livretul Leuven și Mazillier, Opéra de Paris, (11 august 1845)
 The Marble Maiden («La Fille de marbre»), livretul Saint-Georges și Albert, Drury Lane (Londres), (27 septembrie 1845)
 Griseldis (Griseldis ou les Cinq Sens), livretul Dumanoir și Mazillier, Opéra de Paris, (16 februarie 1848)
 La Filleule des fées cu Saint-Jullien, livretul Saint-Georges și Perrot, Opéra de Paris, (8 octombrie 1849)
 Orfa, livretul Trianon și Mazillier, Opéra de Paris, (29 décembre 1852)
 Corsarul (Le Corsaire), livretul Saint-Georges și Mazillier, Opéra de Paris, (23 ianuarie 1856)

Publicații
 Souvenirs d’un mu­si­cien (Par­is: 1857)
 Derniers sou­ve­nirs d’un mu­si­cien (Par­is:1859)

Note

Legături externe

Nașteri în 1803
Decese în 1856
Compozitori de operă francezi
Compozitori de balete
Adam von Fulda

Adam von Fulda (* cca. 1445 Fulda; † 1505 Wittenberg ) a fost un compozitor și muzicolog german. A scris în special muzică religioasă, inclusiv o mesă, precum și tratatul de teorie a muzicii De Musica.

Nașteri în 1445
Decese în 1505
Compozitori germani
Emil Adamič

Emil Adamič () a fost un compozitor sloven.

Note 

Nașteri în 1877
Decese în 1936
Dirijori sloveni
John Coolidge Adams

John Coolidge Adams (n. 15 februarie 1947 Worcester, Massachusetts) este un compozitor din SUA.

Legături externe 
 Site oficial

Nașteri în 1947
Compozitori americani
Laureați ai premiului Pulitzer
Nașteri pe 15 februarie
Absolvenți ai Universității Harvard
Membri ai Academiei Americane de Arte și Științe
Muzicieni din statul Massachusetts
Compozitori de muzică clasică din secolul al XX-lea
Compozitori de muzică clasică din secolul al XXI-lea
Autobiografi americani
Richard Addinsell

Richard Addinsell (* 13 ianuarie 1904  Oxford; † 14 noiembrie 1977  Londra) a fost un compozitor britanic.
cunoscut mai cu seamă prin muzica sa de scenă și de film, în primul rând prin „Concertul Varșovia”, în stilul lui Rahmaninov, compus pentru filmul „Dangerous Moonlight” (cunoscut mai târziu sub titlul „Suicide Squadron”)
 

Nașteri în 1904
Decese în 1977
Nikolai Iakovlevici Afanasiev

Nikolai Iakovlevici Afanasiev (; ) a fost un compozitor și violonist rus.

Note

Nașteri în 1820
Decese în 1898
Compozitori ruși
Violoniști ruși
Tulum

Tulum sau Tuluum este o localitate situată în Peninsula Yucatan, Mexic, în statul federal Quintana Roo și este un punct turistic renumit pentru ruinele maya ("zona arheologică"), fiind presărat cu magazine de suveniruri, restaurante si mici baruri. Demne de remarcat sunt plajele frumoase și izolate, unde se găsesc de închiriat cabanas (casuțe din tulpini de copac), locuri de întilnire pentru comunități hippie ori practicanți entuziaști ai Cultului Soarelui. Nu departe de Tulum se află și peșteri subterane inundate (cenote), care atrag mulți scufundători.

Scurtă istorie 
A fost doar observat de navigatorii-conchistadori spanioli în frunte cu Geronimo de Aguilar, la 7 mai în anul 1518, despre care preotul spaniol prezent printre marinari Juan Diaz relatează: "înainte de apusul soarelui, corabia lor a trecut pe lângă un oraș atât de întins că, în comparație, nici Sevilla nu părea mai demnă de atenție și mai frumoasă".Orașul era apărat de fortificații puternice, iar în mijlocul lor se ridica un turn neobișnuit, palatul principal, așezat pe vărful stâncii. Pe malul mării s-au adunat atunci indieni, care agitând cu brațele, îî invitau pe spanioli să viziteze orașul. Dar albii nu au ancorat și astfel, prima expediție, care s-a apropiat de Tulum s-a îndepărtat din nou, fără să pătrundă în oraș.
Abea la jumătatea sec. XIX, adică la 300 de ani după trecerea lui Aguilar a apărut o nouă știre despre acest oraș maya. Istoricul Juan Pio Perez amintește într-o scrisoare în anul 1840 de un  oarecare Juan Galvez, care în drumul său din golful "Înălțarea la cer" pănă la capul Catoche, ar fi umblat pe târmul Quintana Roo și ar fi vizitat vechiul oraș maya de pe peninsula Yucatan, denumit Tulum de indienii localnici.
Desemenea nu se cunoaște în ce an a fost întemeiat orașul, căci stela transportată de aici în Europa de către medicul britanic Thomas Gann la British Museum, putea să provină cu ușurință din orice alt oraș maya. Vom menționa totuși, că stela, păstrată la British Museum arată anul 9.6.10.0.0, ceea ce în traducere din calendarul mayaș însemană anul 564 al erei noastre. 
Se consideră, că fortificațiile din Tulum au fost construite de tolteci, iar conducătorul, "adevăratul bărbat" al Tulumului în anul 1518, Kinich, a fost urmașul dinastiei locale mayo-toltece.

Legături externe 

  Tulum travel Information website

Arheoastronomie

Note
Peninsula Yucatán

Peninsula Yucatan (în spaniolă: Península de Yucatá), situată în America Centrală, desparte Marea Caraibelor de Golful Mexic. Este compusă din:
 trei state federale mexicane (Campeche, Quintana Roo și Yucatán)
 statul Belize
 și teritoriul de nord al Guatemalei, El Peten. 

Lungimea coastelor este de 1.100 km și are o suprafață de 197.600 km².

Clima este caldă și uscată în nord, unde cresc arbori înalți, și este mult mai rece în sud.

Peninusula este cunoscută pentru atracțiile turistice (Cancún, Playa del Carmen, Tulum, Cozumel, Isla Mujeres) și ruinele antice maiașe (Chichén Itzá, Tulum), dar și pentru locația Chicxulub unde, conform teoriilor recente, în urmă cu 65 milioane de ani ar fi căzut un meteorit cu diametrul de circa 10 km, care ar fi dus la dispariția dinozaurilor de pe Pământ. .

Pensinsula Yucatan coincide cu zona de influență a civilizației precolumbiene a Mayașilor.

Legături externe 
   Nota cultural: La península de Yucatán
  Cancún: Ruinas Mayas 
  La península de Yucatán - Situación geográfica y orografía 

Yucatán
Mircea Drăgănescu

Mircea Drăgănescu (n. 18 iulie 1950, Siliștea, județul Teleorman) este un poet român contemporan.

Date biografice
A absolvit Facultatea de Filozofie din cadrul Universității din București. A fost membru al cenaclului Numele poetului, condus de poetul Cezar Ivănescu.

Afilieri
 membru al Uniunii Scriitorilor din România.

Volume de poezie
Separarea realului, Ed. Albatros, 1980
Oglinda de nisip, Ed. Albatros, 1988
Robinson, Ed. Junimea, 2002
Himera de alături, Editura nouă, 2009

Recenzii
Horia Gârbea în  Revista Luceafărul
Ștefan Ion Ghilimescu în Revista Argeș

Note

Legături externe

Scriitori români în viață
Poeți români contemporani
Absolvenți ai Universității din București
Membri ai Uniunii Scriitorilor din România
Varșovia (dezambiguizare)

Sunt multe locuri care poartă numele de Varșovia. Cele mai cunoscute sunt: 

 Varșovia, capitala Poloniei
 Voievodatul Varșoviei (1920-1975)
 Ducatul Varșoviei (1806-1815)

Altele
 Legia Varșovia, un club de fotbal din Varșovia, Polonia
 Polonia Varșovia, un club de fotbal din Varșovia, Polonia

Vezi și 
 
Bătălia de la Varșovia
Pactul de la Varșovia
Warsaw (dezambiguizare)

Toponime românești
Proză

Proza (din lat. prosa) este un mod de exprimare în scris (de obicei, în beletristică) care nu este supus regulilor de versificație.

Clasificare 
 din punctul de vedere al conținutului comunicării:
 științifică
 filozofică
 beletristică
 publicistică
 memorialistică.
 din punctul de vedere al curentelor literare ce se manifestă în compoziția narativă a operei literare:
 romantică
 realistă
 naturalistă
 fantastică.

Proza narativă 
Proza epică (narativă) este o modalitate de comunicare

 narator omniscient: care știe tot ceea ce fac, gândesc sau intenționează să întreprindă personajele și comunică aceste fapte cititorului; se identifică uneori cu autorul în cazul romanului realist;
 narator-personaj: personajul narează o întâmplare în care este implicat direct, participând ca erou literar în succesiunea evenimentelor;
 narator-confident: naratorul căruia i s-a relatat povestirea care, la rândul său, o istorisește altor personaje sau cititorului;
 narator-mesager: transmite mai departe auditoriului din text povestirea, întâmplările, evenimentele pe care le-a aflat el și le știe din alte surse.

Specii narative 
 Proză scurtă
 Basm, (Basm popular, Basm cult) 
 Povestire
 Schiță
 Moment
 Nuvelă, (Nuvelă istorică, Nuvelă fantastică, Nuvelă psihologică); 
 Roman: (Roman tradițional, roman modern, roman obiectiv, roman subiectiv, roman realist, romanul de până la al doilea război mondial, romanul de după al doilea război mondial)

Alte specii specifice prozei: interviul, reportajul, comentariul literar (specifice toate trei stilului jurnalistic) , eseul, scrisoarea, telegrama, e-mailul etc.

Vezi și 

 Lista prozatorilor români

Legături externe 
 Proză și literatură tânără românească. Eseuri, comentarii literare, polemică și analiză literară.
 Concurs lunar de proză și poezie, premii lunar, participare gratuită 
 Atelier literar românesc de proză, poezie, diverse genuri literare, cu participare deschisă.
Manhattan

Manhattan se referă la Insula Manhattan, care cuprinde cea mai mare parte a cartierului Manhattan (conform, [the] Borough of Manhattan), unul din cele cinci diviziuni (cartiere, engl. boroughs) ale orașului New York. Centru comercial, financiar și cultural al orașului, Manhattanul are numeroase locuri bine cunoscute, atracții turistice, muzee și universități. Este de asemenea locul unde se află sediul central al Națiunilor Unite și sediul Guvernului Orășenesc.

Cartierul Manhattan se învecinează cu Comitatul New York, cel mai dens populat comitat din SUA. Adresele poștale de pe raza cartierului sunt desemnate "New York, NY."

Manhattan-ul posedă cel mai mare cartier de afaceri din Statele Unite, fiind și sediul majoritații centrelor de afaceri ale orașului și al Bursei din New York. Deși populația sa este doar a treia ca mărime dintre cele cinci cartiere, după Brooklyn și Queens, iar din punct de vedere geografic este cel mai mic, Manhattan-ul este cartierul identificat de mulți turiști cu orașul New York.

Rețeaua de străzi este de forma unei table de șah, cu străzi orientate est-vest și nord-sud, întretăiate în unghi de 90°. Există 155 străzi est-vest și 12 străzi nord-sud.

Personalități marcante 
 Lou Gehrig (1903 - 1941), jucător de baseball;
 William Bendix (1906 - 1964), actor;
 Murray Gell-Mann (1929 - 2019), fizician, Premiul Nobel pentru Fizică;
 Robert Christgau (n. 1942), jurnalist;
 Sigourney Weaver (n. 1949), actriță;
 Douglas Kennedy (n. 1955), scriitor;
 Julia Louis-Dreyfus (n. 1961), actriță;
 Palade Mihai, medic chirurg neurolog;
 Claire Danes (n. 1979), actriță;
 Paul Dano (n. 1984), actor;
 Timothée Chalamet (n. 1995), actor;
 Heath Ledger (1979 - 2008), actor;
 Amy Schumer (n. 1981), actriță, scenaristă.

Cartierul văzut din Empire State Building

Referințe

Legături externe

Referiri istorice 
 New York și originile sale 
 Scrisoare din 1626 conform căreia Insula Manhattan a fost cumpărată pentru 60 de guldeni
 Harta Mannados-ului sau Manhattanului în 1661
 Hartă din 1729 a Manhattanului 
 Povestea Manhattanului, de Charles Hemstreet.
 Jurnalul de bord al lui Robert Juet. Cele mai vechi informații scrise despre Manhattan.

Ghiduri ale cartierului Manhattan 

  Randall's Lost New York City 
 New York City Walk

Fotografii și video-uri ale cartierului Manhattan 
 New York Daily Photo - un blog cu fotografii din orașul New York
 Fotografii din Manhattan 
 New York - orașul uitat
 Fotografii panoramice din Manhattan 
 Fotografii din Manhattan

 

 

Cartiere din New York
Comitate din statul New York, SUA
 
Insule ale New York City
New York, New York
Sedii de comitate din New York
Sediile comitatelor din Statele Unite ale Americii
Zona metropolitană New York
Ștefan Bârsănescu

Ștefan Bârsănescu (n. 28 martie 1895, Viperești, , Regatul României – d. 5 noiembrie 1984, Iași, Republica Socialistă România) a fost un pedagog, eseist și academician român, membru corespondent al Academiei Române și membru al Asociaților Savanților Celebri din Chicago (SUA). Opera sa științifică însumează peste 30 de volume și peste 500 de articole publicate în țară și peste hotare.

Între anii 1926-1928, Ștefan Bârsănescu a fost director al Școlii Normale „Vasile Lupu” din Iași.

Concepții 
Educația o considera un act de cultură, format din trei etape:
 receptarea valorilor culturale;
 trăirea acestor valori ale culturii;
 crearea valorilor culturale.

Actul educativ are un caracter complex și cuprinde:
 dezvoltarea capacității de receptare;
 cultivarea aspirației spre idealuri;
 dezvoltarea capacității de creare a valorilor culturale.

Opera (selecție) 
 Pedagogia pentru școlile normale (1932) 
 Didactica (1935)
 Unitatea pedagogiei contemporane ca știință (1936) 
 Tehnologia didactică (1939) 
 Istoria pedagogiei românești (1941)
 Pedagogia practică (1946) 
 Pedagogia agricolă (1946)
 Schola latina de la Cotnari (1957)
 Academia domnească din Iași, 1714-1821 (1962)
 Pagini nescrise din istoria culturii românești (1971) 
 Educația, învățământul și gândirea pedagogică din România - dicționar cronologic - (1978, în colaborare cu Florela Bârsănescu)
 Medalioane pentru pedagogia modelelor (1983)

In memoriam 
 Școala gimnazială "Ștefan Bârsănescu", Iași

Note

Legături externe 
 Membrii Academiei Române din 1866 până în prezent – B
 Biografie
 Educația religioasă în viziunea unui mare pedagog , 19 martie 2012, Pr. Eugen Drăgoi, Ziarul Lumina

Nașteri în 1895
Decese în 1984
Filozofi români
Pedagogi români
Membri corespondenți ai Academiei Române
Cultura României
Billy Wilder

Billy Wilder (Samuel Wilder) () a fost un regizor american, laureat a șase premii Oscar, considerat un maestru al comediei americane.

Billy Wilder a semnat regia unor filme precum Șapte ani de căsnicie, în care apare celebra scenă cu Marilyn Monroe în rochie albă, deasupra unei guri de metrou, Unora le place jazzul, Sunset Boulevard, filmul care l-a consacrat ca unul dintre cei mai mari regizori de la Hollywood.

Născut în Sucha, Austro-Ungaria (în prezent Sucha, Polonia) a sosit la Hollywood în 1933. Primul succes semnificativ în America a fost în 1939 cu Ninotchka (Greta Garbo).

Filmografie (selecție)

Ca regizor
 1944 Asigurare de moarte (Double Indemnity)
 1950 Bulevardul amurgului (Sunset Boulevard)
 1953 Stalag 17
 1957 Martorul acuzării (Witness for the Prosecution)
 1959 Unora le place jazul (Some Like It Hot)
 1960 Apartamentul (The Apartment)
 1978 Mitul Fedorei (Fedora)

Note

Legături externe

 
 
 

Nașteri în 1906
Nașteri pe 22 iunie
Decese în 2002
Decese pe 28 martie
Câștigători ai premiilor BAFTA
Câștigători ai premiului Oscar pentru cel mai bun regizor
Regizori ale căror filme au fost premiate cu Palme d'Or
Regizori de film americani
Premiul Globul de Aur pentru cel mai bun regizor
Regizori de film evrei
Vincent Adler

Vincent Adler (* 3 aprilie 1826 Győr, † 4 ianuarie 1871  Geneva) a fost un compozitor și pianist maghiar.

Note

Nașteri în 1826
Decese în 1871
Compozitori maghiari
Pianiști maghiari
Pianiști clasici
Oameni din Győr
Anton Cajetan Adlgasser

Anton Cajetan Adlgasser, sau Anton Cajetan Adelgasser, (n. 1 octombrie 1729  Inzell, Bavaria, Germania – d. 21 decembrie 1777  Salzburg, Austria) a fost un compozitor și organist german.

Note

Bibliografie

Nașteri în 1729
Decese în 1777
Compozitori germani
Agostino Agazzari

Agostino Agazzari (n.2 decembrie 1578, Siena, Toscana - d.10 aprilie 1640, Siena) a fost un compozitor și muzicolog italian din perioada barocă.

Descriere 
Agostino Agazzari s-a născut într-o familie aristocrată; a fost la început înscris în Collegium Germanicum din Roma, iar începând din 1607 a revenit la Siena.

Lucrări 
Primo libro de’ madrigali a sei voci (1596)
 Cento concerti ecclesiastici (1602)
 Eumelio (1606)
 Del sonare sopra'l basso: con tutti li stromenti e dell'uso loro nel conserto (1607), retipărită New York 1950.

Referințe

Bibliografie 
 Reardon, Collee, A.: Agostino Agazzari and music at Siena cathedral 1597 - 1641. - Oxford : Univ. Pr., 1993. - ISBN 0-198-16272-3

Legături externe 
 Del Sonare Sopra'l Basso Con Tutti Li Stromenti, în PDF

Nașteri în 1578
Decese în 1640
Compozitori italieni
Muzicologi
Károly Aggházy

Károly Aggházy (* 30 octombrie 1855  Budapesta; † 8 octombrie 1918 Budapesta ) a fost un pianist și compozitor maghiar.

Nașteri în 1855
Decese în 1918
Compozitori maghiari
Pianiști maghiari
Pianiști clasici
Johan Agrell

Johan Joachim Agrell () a fost un compozitor suedez.

Note 

Nașteri în 1701
Nașteri pe 1 ianuarie
Decese în 1765
Decese pe 1 ianuarie
Compozitori suedezi
Muzicieni suedezi
Alexander Agricola

Alexander Agricola (n. 1446, Gent, Belgia - d. 15 august 1506, lângă Valladolid, Spania) a fost un compozitor, cântăreț și instrumentist franco-flamand, activ în Italia, Franța și în Țările de Jos, rezultat al școlii polifonice din Burgundia.

A fost educat în Țările de Jos și a fost în serviciul regelui Franței Carol al VII-lea Victoriosul. În 1474 a plecat la Milano, la curtea lui Lorenzo de' Medici. În același an se întoarce în Țările de Jos.

În 1500 devine capelan și cantor al lui Filip cel Bun al Burgundiei, pe care l-a însoțit în Spania.

Lucrările sale au fost publicate în număr mare în cărți de muzică și apreciate pentru inovația ritmică. A compus mise, motete, cântece franceze și muzică pentru carnavalurile din Italia.

NOTĂ: A nu se confunda cu sculptorul german Rudolf Alexander Agricola (1912-1990)

Legături externe 
Alexander Agricola
Alexander Agricola (1446-1506) - A discography

Nașteri în 1446
Decese în 1506
Compozitori renascentiști
Compozitori franco-flamanzi
Johann Friedrich Agricola

Johann Friedrich Agricola (* 4 ianuarie 1720  Dobitschen  Altenburg; †12 noiembrie  1774 Berlin) a fost un compozitor german.

Note 

Nașteri în 1720
Decese în 1774
Muzicieni germani
Martin Agricola

Martin Agricola (n. 6 ianuarie 1486 Schwiebus — d. 10 iunie 1556 Magdeburg) a fost un compozitor și pedagog german.

Note 

Nașteri în 1486
Decese în 1556
Compozitori germani
Carl Christian Agthe

Carl Christian Agthe (* 16 iunie 1762  Hettstedt; † 27 noiembrie 1797  Ballenstedt) a fost un compozitor și organist german.

Lucrări 

Pentru scenă
Erwin und Elmire, Singspiel. Text: Johann Wolfgang von Goethe. Premiera: 1776 Reval, Schauspielhaus. 1790 Ballenstädt, Schlosstheater
Acontius und Cidippe, Singspiel. Libretul: Bober, după Ovidiu. Premiera: 1777 Reval, Schauspielhaus
Das Milchmädchen, Singspiel. Premiera: 1777 Reval. 1782 Ballenstädt
Martin Velten, Operă comică în 3 acte. 1778 Reval, Theater im Gildenhaus
Philemon und Baucis, Balet-Divertisment. Premiera: 1778 Reval. 1791 Ballenstädt
Der Barbier auf dem Lande, Operă comică în 3 acte. Premiera: 1779 St.Petersburg
Die Spiegelritter, Oper 3 Akte. Text: August von Kotzebue. Premiera: 1795 Ballenstädt
Die weißen Inseln, Operă. Nu a fost reprezentată
Mehala, die Tochter Jephta, Dramă muzicală. Data premierei necunoscută

Lieduri
Abgewelkt, des bangen Lebens müde (Text: Ribbeck)
Ach, mir ist das Herz so schwer (Text: Stolberg)
Hast du nicht Liebe zu gemessen (Text: Gottfried August Bürger)
Holder Mai, die Lämmer springen (Text: Johann Wilhelm Ludwig Gleim)
Ich sehe mit Schmerzen (Text: Stolberg)
Leb wohl, bis wir uns wiedersehn (Text: Friedrich Schlegel)
Mir tut's so weh im Herzen (Text: Gottfried August Bürger)
Schließe gütig meine Augenlider (Text: Johann Christoph Gatterer)
Schon des nahen Frühlings Güte (Text: Johann Christoph Gatterer)
Trinklied im Mai (Text: Ludwig Heinrich Christoph Hölty)
Wann die Hochzeitsfackel lodert (Text: Ludwig Andreas Gotter)
Wie selig, wer sein Liebchen hat (Text: Gottfried August Bürger)

Nașteri în 1762
Decese în 1797
Compozitori germani
Gaspar Agüero y Barreras

Gaspar Agüero y Barreras (* 15 februarie 1873  Camagüey; † 18 mai 1951 Havana) a fost un compozitor și pianist cubanez.

Nașteri în 1873
Decese în 1951
Muzicieni cubanezi
Herbert H. Ágústsson

Herbert H. Ágústsson () a fost un compozitor islandez.

Note 

Nașteri în 1926
Decese în 2017
Muzicieni islandezi
Johann Georg Ahle

Johann Georg Ahle (botezat pe 12 iunie 1651, Mühlhausen, Turingia, d. 2 decembrie 1706, Mühlhausen) a fost un compozitor, organist și poet german.

Lucrări 

Die güldene Sonne bringt Leben und Wonne (text: Philipp von Zesen)
Unstrutische Nachtigall
Musikalisches Frühlings-, Sommer-, Herbst- und Wintergespräch

Note 

Nașteri în 1651
Decese în 1706
Muzicieni germani
Santana (Madeira)

Santana este un oraș în nord-estul insulei Madeira, Madeira, Portugalia.

Populație: 8.804 (2001)
Suprafața: 93,1 km²/9.310 ha
Densitate: 94,56 locuitori/km²
Cod poștal: 9???

Vezi și
Listă de orașe din Portugalia
Madeira

Orașe din Madeira
Orașe din Portugalia
Gabriela Ilisie

Gabriela Ilisie este o poetă română.

Operă
Noi, Păsările Phoenix, Edago, 2006
Căutări
Picături de ploaie
 Fragmente din romanul Călina

A mai publicat:

Proiect de dezvoltare instituțională. Grupul Școlar DOAMNA CHIAJNA, Edago, 2006

PRIMUL PAS. Construcție instituțională și comunicare didactică la Grupul Școlar DOAMNA CHIAJNA, Edago, 2006

Află mai multe 

Fragmente din volumul de versuri Noi, Păsările Phoenix 
 Situl Grupului Școlar Doamna Chiajna

Anul nașterii lipsă
Ilisie, Gabriela
Nicolae Prelipceanu

Nicolae Prelipceanu (n. 10 august 1942, Suceava) este un poet și publicist român contemporan.

Biografie
A urmat liceul la Curtea de Argeș și a absolvit Facultatea de Litere a Universității Babeș-Bolyai din Cluj. A lucrat ca redactor la revista „Tribuna” din Cluj și la ziarul „România liberă”, unde a coordonat pagina culturală. A fost consilier de stat în guvernul Victor Ciorbea. În prezent este redactor-șef la revista „Viața Românească”. Este membru în structurile de conducere ale Uniunii Scriitorilor și membru în consiliul consultativ al revistei „Steaua” din Cluj.

Volume publicate

Poeme
A debutat în anul 1966 cu volumul Turnul înclinat. 

Dintre numeroasele volume de versuri, s-a bucurat de o foarte călduroasă primire critică selecția Ce-ai făcut în noaptea Sfântului Bartolomeu, Editura Eminescu, 1999, în care sunt adunate versuri din plachetele: 

 De neatins de neatins, 1978
 Jurnal de noapte, 1980
 Fericit prin corespondență, 1982
 Binemuritorul, 1996

Proză

 Zece minute de nemurire (1983)
 Scara interioară (1987)
 Un teatru de altă natură, Editura Cartea Românească, București, 2006

Premii și distincții
Nicolae Prelipceanu a fost distins cu Premiul Asoc. Scriitorilor din Cluj pentru vol. 13 iluzii (1971); Premiul pentru publicistică al Uniunii Scriitorilor (vol. Dialoguri fără Platon, 1976); Premiul pentru poezie al Uniunii Scriitorilor (vol. De neatins, de neatins, 1976 și Fericit prin corespondență, 1983); Premiul Asoc. Scriitorilor din Cluj pentru vol. de proză Tunelul norvegian (1980); Premiul Uniunii Scriitorilor pentru vol. Binemuritorul (1996).

În 2004 s-a aflat printre nominalizații Premiului Național de Poezie „Mihai Eminescu”, pe care juriul prezidat de Nicolae Manolescu l-a atribuit timișoreanului Șerban Foarță. În 2013 i se decernează Premiul Național de Poezie „Mihai Eminescu” - Opera Omnia .

Note

Legături externe
interviu cu Nona Ciobanu: De la Toaca la San Diego și retur, Editura LiterNet
interviu cu Ioana Crăciunescu: În fiecare grajd privesc cu speranță mîrțoage mîncătoare de jar..., Editura LiterNet
interviu cu Matei Vișniec: Un dramaturg român la Paris, Editura LiterNet

Interviuri

 Nicolae Prelipceanu: Stai, domnule, să luăm pâine și ne ducem după aia la Revoluție! , 3 decembrie 2010, Maria Capelos, România liberă
 Nicolae Prelipceanu: „Mă întreb deseori, sau, hai, uneori, ce dracu’ s-ar fi ales de mine dacă nu m-aș fi apucat să sriu” (II), 10 august 2012, Lucian Vasilescu, Ziarul de Duminică
 Nicolae Prelipceanu: „Cu timpul scriu devine sicriu. Că doar te-ngropi în cele ce scrii…” (I), 3 august 2012, Lucian Vasilescu, Daniel Nicolescu, Ziarul de Duminică

Nașteri în 1942
Poeți români contemporani
Scriitori români
Friedrich Bergius

Friedrich Karl Rudolf Bergius () a fost un cercetător chimist german, care a inventat un proces de transformare a cărbunilor în petrol și a lemnului în zahăr.

Date biografice 

A fost profesor la Universitatea din Hanovra, a avut numeroase contribuții la inventarea și perfecționarea metodelor chimice de sinteză la presiuni înalte. A obținut benzină sintetică prin hidrogenarea cărbunilor la presiune înaltă și zahăr alimentar prin zaharificarea celulozei în mediu acid. În 1931 a primit Premiul Nobel pentru chimie împreună cu Carl Bosch.

Note

Legături externe 

 Biografie

Nașteri în 1884
Decese în 1949
Inventatori germani
Chimiști germani
Laureați ai Premiului Nobel pentru Chimie
Laureați germani ai Premiului Nobel
Absolvenți ai Universității din Wrocław
Oameni de știință germani din secolul al XX-lea
Fanatism

Fanatism (din ) este un termen prin care se caracterizează atașamentul necondiționat al unei persoane sau al unui grup la o idee, doctrină, opinie sau la un scop, animat de un zel orb, fără să se țină seamă de eventualele consecințe pentru sine sau pentru alții. 

Principalele trăsături ale fanatismului sunt:
 Dependență nelimitată de o idee, ideologie, religie, considerate de individul fanatic drept norme absolute pentru întreaga colectivitate.
 Intoleranță față de alte opinii sau alte puncte de vedere, chiar dacă sunt demonstrabil pozitive, când aparțin altor partide, altei religii sau altor grupe sociale considerate ostile, fără admiterea nici unui compromis, după principiul: "Cine nu este cu noi este împotriva noastră". Adversarii nu sunt combătuți cu argumente raționale, ci aduși la tăcere prin teroare sau chiar nimiciți fizic.
 Pierderea simțului critic în ceea ce privește propriile opinii sau convingeri, de cele mai multe ori situate în afara realității. Fanaticul este adesea agresiv și impenetrabil la o argumentare logică.

Fanatismul se poate manifesta în diverse domenii ale societății - politică, religie - și poate deveni o manifestare de masă. În statele totalitare, fanatizarea maselor prin propagandă bine regizată ("spălarea creierului") servește ca mijloc pentru realizarea scopurilor politice și ideologice.  În cazuri extreme, fanaticul își pierde instinctul vital de autoconservare până la sacrificiul propriei existențe, de ex. piloții japonezi "kamikaze", atentatele sinucigașe ale fundamentaliștilor islamici și creștini. Fanatismul este la originea actelor teroriste.

Nu rareori, fanaticii produc o asemenea impresie, încât sunt onorați ca eroi, preaslăviți ca martiri sau chiar venerați ca sfinți.

Opus fanatismului este principiul umanist al toleranței.

În psihopatologie, prin termenul de "psihopatie fanatică", se înțeleg manifestările acelor bolnavi psihic aderenți la o idee supraevaluată. Kurt Schneider deosebește trei tipuri de psihopați fanatici:

 Fanaticul propriului interes, certăreț și agresiv, adesea procesoman pentru un drept real sau închipuit.
 Fanaticul unei idei, combativ în favoarea unui program sau unei credințe.
 Fanaticul obstinat, opus realității, adept al unei idei sectare, al unui mod aberant de comportare sau al unei superstiții.

Sociologie
Cunoaștere
Listă de critici literari români

Remarcați că această listă prezintă autorii în ordinea anului de naștere:
Mihail Kogalniceanu (1817 - 1891)
Titu Maiorescu (1840 - 1917)
Constantin Dobrogeanu-Gherea (1855 - 1920)
Garabet Ibrăileanu (1871 - 1936)
Eugen Lovinescu (1881 - 1946)
Nicolae Cartojan (1883 - 1944)
George Călinescu (1889 - 1965)
Dimitrie S. Panaitescu-Perpessicius (1891 - 1971)
Tudor Vianu (1897 - 1964)
Pompiliu Constantinescu (1901 - 1946)
Șerban Cioculescu (1902 - 1988)
Vladimir Streinu (1902 - 1970)
Ovidiu Papadima (1909 - 1996)
Alexandru Ciorănescu (1911 - 1999)
Nicolae Steinhardt (1912 - 1989)
Al. Piru (1917 - 1999)
Zoe Dumitrescu Bușulenga (1920 - 2006)
Adrian Marino (1921-2005)
Ovid S. Crohmălniceanu (1921 - 2000)
Ion Rotaru (1924 - 2006)
Paul Cornea (născut 1924)
Dimitrie Păcurariu (1925-2002)
Mircea Zaciu (1928 - 2000)
Zigu Ornea (1930 - 2001)
Ștefan Cazimir (născut 1932)
Eugen Simion (născut 1933)
Olimpia Berca (născută 1933)
Matei Călinescu (1934 - 2009)
Livius Ciocârlie (născut 1935)
Ieronim Tataru (născut 1937)
Sorin Alexandrescu (născut 1937)
Valeriu Cristea (1937 - 1999)
Marian Popa (născut 1938)
Nicolae Manolescu (născut 1939)
Virgil Nemoianu (născut 1940)
Mircea Martin (născut 1940)
Eugen Negrici (născut 1941)
Mircea Anghelescu (născut 1941)
Toma Pavel (născut 1941)
Ioana Em. Petrescu (1941 - 1990)
Liviu Petrescu (1941 - 1999)
Ion Pop (născut 1941)
Marian Popa (născut 1938)
Dan Culcer (născut 1941)
Laurențiu Ulici (1943 - 2000)
Mircea Iorgulescu (1943 - 2011)
Mircea Opriță (născut 1943)
Dan Horia Mazilu (născut 1943)
Mircea Muthu (născut 1944)
Gheorghe Perian (născut 1952)
Ion Vartic (născut 1944)
Marin Mincu (născut 1944)
Alexandru Călinescu (născut 1945)
Ion Pachia-Tatomirescu (1947)
Petru Poantă (născut 1947)
Irina Petraș (născut 1947)
Adriana Babeți (născută 1949)
Dan Grădinaru  (n. 1951)
Dan C. Mihăilescu (născut 1953)
Mircea Mihăieș (născut 1954)
Radu G. Țeposu (1954 - 1999)
Ion Bogdan Lefter (născut 1957)
Liviu Papadima (născut 1957)
George Achim (născut 1960)
Ioana Pârvulescu (născută 1960)
Mircea Vasilescu (născut 1960)
Alex Ștefănescu
Mircea A. Diaconu (născut 1963)
Iulian Boldea (născut 1963)
Ion Manolescu (născut 1968)
Laura Pavel (născută 1968)
Paul Cernat (născut 1972)
Daniel Cristea-Enache (născut 1974)
Oliviu Crâznic (născut 1978)

Critici literari
Premiul César

Premiul César este un trofeu decernat anual pentru film în Franța. Nominalizările sunt selectate de membri ai Academiei de Artă și Tehnică Cinematografică (Académie des Arts et Techniques du Cinéma). 

Numele premiului vine de la sculptorul francez César Baldaccini care a realizat trofeul.

Categoriile premiului César

Film 
 César pentru cel mai bun film
 César pentru cel mai bun debut filmic
 César pentru cel mai bun film străin
 César pentru cel mai bun film documentar
 César pentru cel mai bun film al Uniunii Europene (din 2003, dispărut în 2006)

Regie 
 César pentru cel mai bun regizor

Scenariu 
 César pentru cel mai bun scenariu original sau adaptat

Actori 
 César pentru cel mai bun actor
 César pentru cea mai bună actriță
 César pentru cel mai bun actor în rol secundar
 César pentru cea mai bună actriță în rol secundar
 César pentru cel mai promițător actor
 César pentru cea mai promițătoare actriță

Tehnică 
 César pentru cele mai bune costume
 César pentru cel mai bun decor
 César pentru cel mai bun montaj
 César pentru cea mai bună imagine
 César pentru cel mai bun sunet

Scurt metraj 
 César pentru cel mai bun scurt metraj
 César pentru cel mai bun scurt metraj de animație
 César pentru cel mai bun scurt metraj de ficțiune
 César pentru cel mai bun scurt metraj documentar

Muzică 
 César pentru cea mai bună muzică scrisă pentru film

Altele 
 César onorific
 César pentru cel mai bun afiș
 César pentru cel mai bun producător

 
César
Taizé

Taizé este numele mai multor localități în Franța:

 Taizé, în departamentul Saône-et-Loire, unde se află și Comunitatea Taizé
 Taizé, în departamentul Deux-Sèvres
 Taizé-Aizie, în departamentul Charente
Comunitatea Taizé

Comunitatea Taizé este o comunitate monastică creștină de bărbați în Taizé, Saône-et-Loire, Bourgogne, Franța inițiat de fratele Roger (Roger Louis Schutz-Marsauche) în 1940. Comunitatea este formată din mai mult de o sută de bărbați din multe națiuni care reprezintă în principal ramurile creștine romano-catolice și protestant. Viața lor se concentrează pe rugăciune și muncă.

Taizé a creat un stil unic de muzică religioasă care reflectă natura meditativă a comunității. Muzica Taizé dezvoltă fraze simple, de obicei versete din Psalmi sau alte părți din Scriptură, repetate sau cântate în canon. Repetiția dorește să ajute meditația și rugăciunea. Instrumentația este formată în jurul chitarei, vioarei și a altor instrumente de tip string.

Comunitatea, deși ca origine vest europeană, caută să primească persoane și tradiții de pe întregul glob. Internaționalizarea este vizibilă chiar și în muzică și rugăciune. Sunt incluse chiar și cântece și icoane din tradiția est-ortodoxă.

Modele de muzică și rugăciune pot fi auzite pe site-ul comunității la 

Comunitatea Taizé a devenit o destinație importantă de pelerinaj creștin. Mii de pelerini călătoresc anual spre Taizé.

Rutina zilnică Taizé este una de ore intense de rugăciune. O zi tipică include următoarele activități:
 Rugăciunea de dimineață
 Micul dejun
 Studiul biblic în grupuri mari
 Discuții pe grupuri mici
 Rugăciunea de amiază
 Muncă de după-amiaza sau studiul Bibliei
 Discuții cu frații
 Cina
 Rugăciunea de seară

Urmând regula benedictină "Ora et labora" (Roagă-te și muncește), toți pelerinii sunt invitați să participe în acest aspect de viață comună în comunitate fie prin spălarea vaselor sau curățarea utilităților comune, contribuția fiecăruia lucrează spre beneficiul tuturor.

Întâlnirile Europene de Anul Nou 

Comunitatea organizează de asemenea Întâlniri de Anul Nou, care au loc de obicei în unul din marile orașe europene din 28 decembrie până în 1 ianuarie. În fiecare an, sute de mii de tineri iau parte la aceste întâlniri, ei sunt primiți de parohii și familii gazdă din aceste orașe.

Lista orașelor gazdă 

 1978 -  Paris, Franța
 1979 -  Barcelona, Spania
 1980 -  Roma, Italia
 1981 -  Londra, Regatul Unit
 1982 -  Roma, Italia
 1983 -  Paris, Franța
 1984 -  Köln, Germania
 1985 -  Barcelona, Spania
 1986 -  Londra, Regatul Unit
 1987 -  Roma, Italia
 1988 -  Paris, Franța
 1989 -  Wroclaw, Polonia
 1990 -  Praga, Cehia
 1991 -  Budapesta, Ungaria
 1992 -  Viena, Austria
 1993 -  München, Germania
 1994 -  Paris, Franța
 1995 -  Wroclaw, Polonia
 1996 -  Stuttgart, Germania
 1997 -  Viena, Austria
 1998 -  Milano, Italia
 1999 -  Varșovia, Polonia
 2000 -  Barcelona, Spania
 2001 -  Budapesta, Ungaria
 2002 -  Paris, Franța
 2003 -  Hamburg, Germania
 2004 -  Lisabona, Portugalia
 2005 -  Milano, Italia
 2006 -  Zagreb, Croația
 2007 -  Geneva, Elveția
 2009 -  Bruxelles, Belgia
 2009 -  Poznan, Polonia
 2010 -  Rotterdam, Regatul Țărilor de Jos
 2011 -  Berlin, Germania

Legături externe 

 Pagina oficială a comunității

Religie
Jan Lukasiewicz

Jan Łukasiewicz (n. 21 decembrie 1878 – 13 februarie 1956) a fost un logician și filozof polonez, a activat ca profesor universitar la Lvov și Varșovia. A elaborat un sistem logic trivalent ("Asupra logicii trivalente") prin lucrarea sa "În apararea logisticii" a susținut independența logicii matematicii. În lucrarea "Silogostica aristotelică din punctul de vedere al logicii formale moderne" a comentat opera lui Aristotel.

Nașteri în 1878
Decese în 1956
Logicieni polonezi
Filozofi polonezi
Versoix

Versoix este o localitate în cantonul , .

Aici s-a stabilit regele Mihai I al României, începând cu anul 1956, după ce a fost exilat în 1947 de către regimul comunist, ca urmare a unei lovituri de stat (în prima parte a exilului, Regele a locuit în Anglia, călătorind, pentru scurt timp, și în SUA).

Vezi și 
 Listă de localități din cantonul Geneva

Note 

Localități din cantonul Geneva
Johann Rudolph Ahle

Johann Rudolph Ahle (n. 24 decembrie 1625 Mühlhausen, Turingia – d. 9 iulie 1673 Mühlhausen) a fost un compozitor, organist și poet german.

Note

Biografie 
 

Nașteri în 1625
Decese în 1673
Muzicieni germani
Listă de localități din cantonul Geneva

În cantonul Geneva  în anul 2009, sunt 45 de localități:
Aïre-la-Ville
Anières
Avully
Avusy
Bardonnex
Bellevue
Bernex
Carouge
Cartigny
Céligny
Chancy
Chêne-Bougeries
Chêne-Bourg
Choulex
Collex-Bossy
Collonge-Bellerive
Cologny
Confignon
Corsier
Dardagny
Geneva
Genthod
Grand-Saconnex
Gy
Hermance
Jussy
Laconnex
Lancy
Meinier
Meyrin
Onex
Perly-Certoux
Plan-les-Ouates
Pregny-Chambésy
Presinge
Puplinge
Russin
Satigny
Soral
Thônex
Troinex
Vandoeuvres
Vernier
Versoix
Veyrier

Vezi și 
 Listă de orașe din Elveția

Geneva
 
Localități din cantonul Appenzell Extern
Jacob Niclas Ahlström

Jacob Niclas Ahlström (n. 5 iunie 1805 Visby — d. 14 mai 1857 Stockholm) a fost un compozitor suedez.

Note 

Nașteri în 1805
Decese în 1857
Compozitori suedezi
Compozitori de operă suedezi
Olof Åhlström

Olof Åhlström (n. 14 august 1756, Vårdinge, d. 11 august 1835,  Stockholm) a fost un compozitor suedez.

Note 

Nașteri în 1756
Decese în 1835
Compozitori suedezi
Compozitori de operă suedezi
Gregor Aichinger

Gregor Aichinger (n. cca. 1565, Regensburg, Germania – d. 21 ianuarie 1628, Augsburg, Germania) a fost un compozitor german.

Note

Biografie 
 James H. Glenn: Gregor Aichinger 1564-1628. UMI, Ann Arbor, Mich. 1982.
 William E. Hetrick: Thetthorough-bass in the works of Gregor Aichinger (1564-1628). UMI, Ann Arbor, Mich. 1969.

Nașteri în 1565
Decese în 1628
Compozitori germani
Oameni din Regensburg
Necil Kâzim Akses

Necil Kâzım Akses (n. 6 mai 1908, Istanbul – d. 16 februarie 1999, Ankara) a fost un compozitor turc.

Note

Nașteri în 1908
Decese în 1999
Compozitori turci
Tokelau

Tokelau este un grup de trei atoli tropicali din Pacificul de Sud, teritoriul aparținând Noii Zeelande. De la nord-vest la sud-est acești atoli sunt: Atafu, Nukunonu și Fakaofo.

Etimologia 
Numele Tokelau este un cuvânt de origine polineziană, semnificând "Vântul Nordului". Denumirea insulele Tokelau a fost adoptat în 1946, iar pe 9 decembrie 1976 a fost restrâns la Tokelau.

Schimbarea fusului orar 
Pentru a se afla în același fus orar cu Australia și Noua Zeelandă, principalii parteneri comerciali din regiune, statul Samoa și insulele Tokelau au decis ca la sfârșitul anului 2011 să procedeze la modificarea Liniei internaționale de schimbare a datei (linia imaginară care separă două zile calendaristice consecutive), prin mutarea lor din vestul teritoriului în estul său. În felul acesta, ziua de 30 decembrie 2011 nu a mai existat, deoarece după ora 23:59 din ziua de 29 decembrie 2011, ora oficială în Samoa și Tokelau a devenit 00:00 în ziua de 31 decembrie 2011. Până la 29 decembrie 2011, Tokelau era cu 21 de ore în urma față de Sidney. Începând cu 29 decembrie, este 3 ore înainte. În felul acesta se revine la situația existentă cu 119 ani în urmă, când comercianții americani au convins autoritățile din Samoa să își alinieze fusul orar la cel pe care se situa Samoa Americană, pentru a facilita comerțul acestora cu California.

Note 

 
State insulare
Insule din Oceanul Pacific
Santa Cruz das Flores

Santa Cruz das Flores este un oraș situat în nord-estul insulei Madeira, Portugalia.

 Populație: 2.493 (2001)
 Suprafața: 72,11 km²/7.211 ha
 Densitate: 39,55 locuitori/km²
 Cod poștal: 9???

Vezi și
Listă de orașe din Portugalia
Madeira

Orașe din Madeira
Orașe din Portugalia
Glodeni (dezambiguizare)

Glodeni se poate referi la:

Localități din România 
 Glodeni, Vaslui
 Glodeni, Dâmbovița, reședința comunei cu același nume
 Glodeni, Dâmbovița, localitate componentă a orașului Pucioasa, județul Dâmbovița
 Glodeni, Gorj
 Glodeni, Mureș, reședința comunei cu același nume, mai demult: Șarpotoc, Șarpatoc (, )
 Glodenii Gândului, Iași

Localități din Republica Moldova 
 Glodeni, oraș din Republica Moldova, reședința raionului cu același nume
 Glodeni, raion din Republica Moldova

Vezi și 
 Glod
 Glodeanu

Toponime românești
Jehan Alain

Jehan Alain (*3 februarie 1911 Saint-Germain-en-Laye, † 20 iunie 1940 Petit-Puy) a fost un compozitor și organist francez.

Note

Legături externe 

 http://www.mycgiserver.com/~fulgur/jalain/life.jsp?lang=en

Nașteri în 1911
Decese în 1940
Muzicieni francezi
Isaac Albéniz

Isaac Manuel Francisco Albéniz () a fost un compozitor și pianist spaniol.

Isaac Albéniz a compus în manieră națională spaniolă și, în același timp, a fost un virtuoz pianist. Acesta este motivul pentru care piesele sale pentru pian au cel puțin două elemente distincte: virtuozitate, dublată de poezie romanțată spaniolă. 

Lucrările lui sunt pregnante tablouri sonore. Dintre acestea, amintim: Suita spaniolă, Amintiri din călătorii, Suita Spania, Cântece spaniole, ciclul Iberia, Navara, Rapsodia spaniolă pentru pian și orchestră, Concertul pentru pian și orchestră. 

La comanda unor teatre a scris și opere: „Verigheta magică”, „Henry Clifford” (pentru opera londoneză) și „Pepita Jimenz” (pentru Opera din Paris).

Note

Legături externe 
 Isaac Albéniz (date biografice) 
 Ediția completă a "Rhymes Becquer" de Isaac Albéniz
 
  
 Extrase din "Rhymes Becquer" de Isaac Albéniz

Lectură suplimentară
Angel Sagardia - Albéniz, traducere din spaniolă de Esdra Alhasid, Editura muzicală a Uniunii Compozitorilor, București, 1971

Nașteri în 1860
Decese în 1909
Pianiști clasici
Compozitori spanioli
Eugen d'Albert

Eugène Francis Charles d'Albert, prescurtat Eugen d'Albert, () a fost un compozitor și pianist din Germania.

Note

Nașteri în 1864
Decese în 1932
Compozitori germani
Pianiști germani
Pianiști clasici
Oameni din Glasgow
Heinrich Albert

Heinrich Albert, sau Heinrich Alberti (n. 28 iunie 1604, Lobenstein (atunci Principatul Reuß, azi Turingia) - d. 6 octombrie 1651, Königsberg (Kaliningrad)) a fost un compozitor și poet german.

Note 

Nașteri în 1604
Decese în 1651
Muzicieni germani