Vladimír Neff

Vladimír Neff (13. června 1909 Praha – 2. července 1983 Praha) byl český spisovatel, překladatel a scenárista, otec spisovatele Ondřeje Neffa.

Život 
Narodil se v Praze, kde také absolvoval obecnou školu. Pocházel z bohaté podnikatelské rodiny, otec Vladimír Neff (* 1881) byl významným obchodníkem s kuchyňským zbožím  a majitelem velké prodejny v Praze na Příkopech a chtěl mít syna obchodníka. Mezi lety 1921 a 1925 navštěvoval reálné gymnázium v Truhlářské ulici, obchodní akademii v Resslově ulici a poté až do roku 1928 francouzskou obchodní akademii v Ženevě.

Po absolvování obchodní školy v Ženevě nastoupil svou první praxi ve skladu porcelánu ve Vídni a v roce 1929 pracoval jako dobrovolník v obchodním domě v Brémách. Rok poté nastoupil do podniku svého otce. Od roku 1935 pracoval jako cizojazyčný lektor (pro oblast francouzské a anglické literatury) v pražském nakladatelství Melantrich, ale už od roku 1939 se živil jako spisovatel z povolání. 
V roce 1950 byl krátkodobě zaměstnán na Barrandově jako scenárista. V letech 1946–1953 bydlel na Slapech, později jen v Praze. Roku 1977 podepsal Antichartu.

Ocenění 
 1968 – titul zasloužilý umělec
 1979 – titul národní umělec

Dílo 

Jeho první literární počiny se datují už do druhé poloviny 30. let, především jsou to detektivní parodie a částečně politická satira. Za okupace jej pak zaměstnávala především práce na popularizačně vědeckém slovníku dějin filosofie Filosofický slovník pro samouky neboli Antigorgias, jenž pak vyšel těsně před komunistickým převratem roku 1948. První výrazný úspěch u veřejnosti zaznamenal psychologickým románem Třináctá komnata z roku 1944 a následně novelou Marie a zahradník.

Jeho vrcholnými díly pak jsou historické romány, především pentalogie Sňatky z rozumu, Císařské fialky, Zlá krev, Veselá vdova, Královský vozataj a trilogie Královny nemají nohy, Prsten Borgiů a Krásná čarodějka.

Dle Tomáše Bandžucha lze Neffovi přičíst výrazný podíl na rozšíření mýtu o snaze Československa získat po konci 1. světové války africkou kolonii Togo, kdy "kauze Togo" věnoval (se spoustou detailů, jež nejsou zaznamenány v tištěných pramenech) několik stran v závěrečném díle pentalogie Královský vozataj. Československé koloniální ambice, které "do značné míry využívá k cílené kritice dobové buržoazní společnosti, tu přitom zveličuje takovým způsobem, až se zdá, že snahou o získání kolonií podle něj žila tehdy prakticky celá pražská elita."

Také překládal, a to z francouzštiny, němčiny a ruštiny. Psal rovněž filmové scénáře (např. Tajemství krve nebo Minulost Jany Kosinové).

 1933 – Nesnáze Ibrahima Skály, parodie na detektivku se sci-fi námětem
 1934 – Lidé v tógách, parodie na detektivku
 1934 – Papírové panoptikum
 1934 – Temperament Petra Bolbeka
 1935 – Malý velikán
 1935 – Poslední drožkář, sci-fi námět
 1937 – Dva u stolu, spor dvou bratrů o dědictví po otci
 1937 – Omyl růžového stařečka a jiné pohádky pro malé i velké
 1937 – První nálet, sci-fi prvky
 1939 – Bůh zbytečnosti
 1939 – Vyhnaní z ráje
 1940 – Minulost Jany Kosinové
 1940 – Pokušitel
 1940 – Před pultem a za pultem
 1940–1947 – Filosofický slovník pro samouky neboli Antigorgias
 1941 – Soused
 1942 – Gabriela
 1944 – Třináctá komnata, román z prostředí pražské Kampy, zabývající se spíše než epickou (příběhovou) rovinou citovým vývojem dětského hrdiny Kosti; v roce 1968 zfilmován Otakarem Vávrou
 1945 – Marie a zahradník, novela opět z prostředí Kampy
 1947 – Nikdo nic neví
 1952 – Mladá léta
 1953 – Srpnovští páni, ironicky laděný historický román z doby posledních Přemyslovců
 1953 – Tajemství krve
 1956 – Nezlob, Kristino!

 Rodová pentalogie:
 1957 – Sňatky z rozumu
 1958 – Císařské fialky
 1959 – Zlá krev
 1961 – Veselá vdova
 1963 – Královský vozataj
– tento na poměry české literatury ambiciózní projekt zachycuje formou kroniky osudy dvou pražských měšťanských rodů (Nedobylů a Bornů) v době od 50. let 19. století po druhou světovou válku. Je inspirován osudy vlastní Neffovy rodiny. Podle prvních čtyř dílů pentalogie natočil režisér František Filip seriály Sňatky z rozumu a Zlá krev.
 1961 – Pochodně
 1967 – Trampoty pana Humbla, portrét typického reprezentanta nižší (spíše dělnické) třídy, který mění přesvědčení dle režimu, překmitává od bojůvkových předválečných nacistů až ke komunistům 50. let, „převléká kabáty i korouhve“ – jak se mu to hodí a zdá, přitom si vše vnitřně omluví
 Trilogie:
 1973 – Královny nemají nohy
 1975 – Prsten Borgiů
 1980 – Krásná čarodějka
– tato trilogie popisuje životní osudy Petra z Kukaně, syna pražského alchymisty za doby Rudolfa II. a posléze za třicetileté války
 1981 – Roucho pana de Balzac
 1986 – Večery u krbu, kniha vzpomínek na rodinu a život, která vznikla jako seriál rozhovorů se synem Ondřejem

Odkazy

Reference

Literatura 
  str. 383–387
 
 GÖTZ, František, TETAUER, Frank. České umění dramatické, Část I. – činohra, Praha: Šolc a Šimáček, 1941, str. 358–360
 JANOUŠEK, Jiří: Tváře bez svatozáře, Praha: Práce, 1987. str. 43–7, 234–5

Související články 
 Seznam českých spisovatelů
 Česká literatura v letech 1945–1990

Externí odkazy 
 
 
 Vladimír Neff na webu FF MU
 Vladimír Neff ve Slovníku české literatury po roce 1945
 

Čeští spisovatelé
Čeští spisovatelé science fiction
Čeští překladatelé
Čeští romanopisci
Čeští spisovatelé historických románů
Českoslovenští národní umělci
Českoslovenští zasloužilí umělci
Spisovatelé píšící česky
Čeští překladatelé z ruštiny
Čeští překladatelé z francouzštiny
Překladatelé do češtiny
Čestní občané Prahy 3
Narození v roce 1909
Narození 13. června
Narození v Praze
Úmrtí v roce 1983
Úmrtí 2. července
Úmrtí v Praze
Pohřbení na Vyšehradě
Muži