alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Led Zeppelin II

Led Zeppelin II je druhé album anglické rockové skupiny Led Zeppelin vydané v roce 1969. Je všeobecně považováno za jedno z nejlepších hardrockových alb vůbec. Bylo nahráno během hektického období, kdy skupina hodně cestovala na koncertních šňůrách.

Druhé album Led Zeppelin bylo nahráno během jejich prvního amerického turné, což se podepsalo na jeho obsahu. Jelikož skupina neměla dostatek času na práci ve studiu, objevují se na něm převážně přepracované bluesové a rockové skladby, které kapela hrála na svých koncertech. Potřeba rychlého nahrání se odrazila také na přímočařejším zvuku nového materiálu, který zní daleko tvrději a syrověji než skladby na debutové desce. Platí to zejména o písních "Whole Lotta Love", "The Lemon Song" nebo "Heartbreaker". Výjimku tvoří pouze dvě akustické skladby "Thank You" a "Ramble On". Ačkoli je „dvojka“ stylově méně různorodá a více hard-rockově a heavy-metalově orientovaná než předchozí LP, řadí se mezi nejvlivnější alba všech dob, které inspirovalo stovky hudebních následovníků.

Seznam skladeb

Sestava 
 Jimmy Page – akustická kytara, elektrická kytara, steel kytara, doprovodný zpěv, produkce
 Robert Plant – zpěv, harmonika
 John Paul Jones – baskytara, varhany, doprovodný zpěv
 John Bonham – bicí, doprovodný zpěv;

 Eddie Kramer – režie, mixáž

Alba Led Zeppelin
Alba z roku 1969
Alba Atlantic Records
Alba v angličtině
Alba, která produkoval Jimmy Page
Led Zeppelin III

Led Zeppelin III je třetí studiové album anglické rockové skupiny Led Zeppelin vydané v roce 1970.

Oproti prvním dvěma albům se skupina čím dál více vzdaluje eklektickému blues rocku a pokračuje v prohlubování svého stylu. Na první poslech je zde patrná inspirace anglickým folkem, obzvláště v předělávce staroanglické písně Gallows Pole. Přesto album obsahuje typické „vypalovačky“ a dnes již legendární skladby.

Již úvodní Immigrant song uvozená šíleným vytím zpěváka a smrtící kytarovou linkou dává tušit, že pánové Page, Plant, Bonham a Jones mají stále co říct. Dalším velkým hitem je dlouhá Since I've Been Loving You, která je jakousi ódou na fyzickou lásku, protkána typickým vzdycháním a toužebnými vzlyky Roberta Planta. Důkazem, že kapela zvládá nejen hlasité a tvrdé písně, budiž krásná akustická balada That's the way, která od vydání tohoto alba nechyběla téměř na žádném koncertě „zeppelinů“. Nutno dodat, že i přes obrovský úspěch, které kapele přineslo následující album IV, které zastínilo vše co mu předcházelo, zapsalo se album III do historie rockové hudby zlatým písmem.

První dvě alba Led Zeppelin stály na poctivém tvrdém blues a rockových riffech, třetí LP ukazuje směřování skupiny i do jiných hudebních oblastí. Aniž by zcela zanevřeli na onen syrový rock, „trojka“ je z velké části folková, založená na akustických rytmech, které jejich hudbě dodaly novou hloubku. Hard-rockové skladby tu jsou nejen v menšině, ani jejich zvuk už není tak přímočarý jako předtím. Platí to jak o odvázané "Immigrant Song", které dominuje Plantovo ječení, tak o "Celebration Day" nebo o "Out on the Tiles". Nalezneme zde také klasické blues v podobě písně "Since I've Been Loving You". Jádro celé desky však tvoří písně inspirované britským folkem ("Bron-Y-Aur Stomp", "That's the Way", "Tangerine"), "Gallows Pole" a "Hats Off To (Roy) Harper" jsou přímo navíc předělávky tradičních folkových písniček.

Seznam skladeb

Sestava 
 Jimmy Page – akustická kytara, elektrická kytara, steel kytara, doprovodný zpěv, banjo, dulcimer, mandolína, produkce
 Robert Plant – zpěv, harmonika
 John Paul Jones – baskytara, varhany, syntezátor, mandolína, doprovodný zpěv
 John Bonham – bicí, perkuse, doprovodný zpěv

Alba Led Zeppelin
Alba z roku 1970
Alba Atlantic Records
Alba v angličtině
Alba, která produkoval Jimmy Page
Houses of the Holy

Houses of the Holy je páté studiové album anglické hard rockové skupiny Led Zeppelin vydané v roce 1973.

Páté album Led Zeppelin sleduje tentýž vzorec jako předcházející bezejmenná „čtyřka“, působí však daleko uvolněněji. Opět zde najdeme jak folk, tak burácivý blues-rock, vedle této „tradiční výbavy“ se tu objevuje i pseudoreggae v podobě písně „D'Yer Mak'er“, funky v „The Crunge“ nebo lehké smyčcové melodie v pomalé skladbě „The Rain Song“. Už od úvodní nevázané písně „The Song Remains the Same“ ubíhá celé album velmi přímočaře, bez zbytečných odboček. To platí jak pro již jmenované písně, tak i pro další – halucinogenní skladbu „No Quarter“, poctivý hard-rock „Dancing Days“ nebo epickou folk-metalovou fúzi „Over the Hills and Far Away“.

Pro album byla také nahrána píseň „Houses of the Holy“, ale nakonec se objevila až na následujícím počinu Physical Graffiti, jelikož do HotH jaksi nezapadala.

Seznam skladeb 

Alba Led Zeppelin
Alba z roku 1973
Alba Atlantic Records
Alba v angličtině
Alba, která produkoval Jimmy Page
Physical Graffiti

Physical Graffiti je šesté studiové album anglické rockové skupiny Led Zeppelin, vydané v roce 1975 původně jako dvojalbum (obsahovalo 2 LP). V žebříčku časopisu Rolling Stone the 500 greatest albums of all time dosáhlo 70. příčky.

Po téměř dvouleté přestávce se Led Zeppelin vrátili na scénu s tímto dvojalbem, které na rozdíl o těch předchozích nepůsobí tak jednolitým dojmem. Každá ze skladeb má svůj specifický styl, který je často velmi odlišný od těch ostatních. Můžeme zde nalézt jak orientální hudbou ovlivněnou píseň "Kashmir", téměř diskotékovou záležitost "Trampled Under Foot", pop-rockový song "Houses of the Holy" nebo countryový ploužák "Down By the Seaside". Ty jsou společně s hard-rockovými věcmi ("In My Time of Dying", "Custard Pie", "The Rover") soustředěny na první části alba, zatímco druhá obsahuje studiové experimenty, jamy a předělávky vlastních skladeb. Některé z těchto skladeb sice působí jen jako výplně, ale i zde se najdou světlé výjimky – pomalejší záležitosti "Ten Years Gone" a "Black Country Woman", dekadentní "Sick Again" nebo chytlavý rock & roll "Boogie With Stu".

Seznam skladeb

Disk 1

Disk 2

Sestava

Led Zeppelin 
 Jimmy Page – akustická a elektrická kytara, mandolína, produkce
 Robert Plant – harmonika, zpěv, akustická kytara v "Boogie with Stu"
 John Paul Jones – baskytara, varhany, klavír, elektrické piano, mellotron, kytara, mandolína, VCS3 synthesizer
 John Bonham – bicí, perkuse

Hosté 
 Ian Stewart – klavír v "Boogie with Stu"
 Keith Harwood – režie, mixáž

Externí odkazy 
 

Alba Led Zeppelin
Alba z roku 1975
Alba v angličtině
Alba Swan Song Records
Alba, která produkoval Jimmy Page
Presence

Presence je sedmé album anglické hard rockové skupiny Led Zeppelin vydané v roce 1976.

Seznam skladeb 
Všechny skladby složili Jimmy Page a Robert Plant, kromě "Royal Orleans", kterou složili všichni členové skupiny.

Sestava 
 John Bonham – bicí, perkuse
 John Paul Jones – baskytara
 Jimmy Page – kytara
 Robert Plant – zpěv, harmonika

Alba Led Zeppelin
Alba z roku 1976
Alba v angličtině
Alba Swan Song Records
Alba, která produkoval Jimmy Page
In Through the Out Door

In Through the Out Door je v pořadí osmé a poslední řádné studiové album hard rockové skupiny Led Zeppelin, které bylo vydáno v roce 1979.

Úvod 
Po dvouleté odmlce, způsobené tragickou smrtí Robertova syna Karace, se Led Zeppelin opět pustili do nahrávání nového alba. Album bylo natočeno v průběhu listopadu a prosince roku 1978 ve studiu Polar Music, kam je pozvala skupina ABBA, a smícháno tamtéž na počátku roku 1979. Původně se album mělo jmenovat "Look".
Jeho vydání bylo naplánováno tak, aby časově ladilo s koncerty skupiny v Knebworthu, ale z důvodu selhání marketingu deska koncerty zmeškala a vyšla až o týden později, 15. srpna 1979. Deska byla fanoušky přijata s obrovským nadšením a hned první týden po vydání se usadila na prvním místě britského žebříčku a druhý týden od vydání amerického žebříčku. Na vrchol se dostala i v mnoha dalších zemích jako Japonsko, Německo, Austrálie nebo Nový Zéland. Na špici amerického žebříčku se držela celých sedm týdnů a zvýšila zájem o předchozí alba skupiny a tak se v albovém žebříčku Billboardu Top 200 v týdnu od 27. října do 3. října objevily všechny předchozí desky skupiny a byl tak překonán rekord nejvyššího počtu alb v žebříčku, který od roku 1975 drželi samozřejmě opět Led Zeppelin

Stejně jako u předchozích alb, představuje obal k albu samostatnou kapitolu. Návrh obalu byl opět svěřen Hipgnosis. V sheppertonských studiích byl postaven neworleanský bar a bylo nafotografováno šest různých scén. Každá ze scén znázorňuje muže na baru, který pálí dopis od své přítelkyně, která mu dává kopačky. Těchto šest scén v sépiovém tónu vyšlo na šesti různých variacích obalu a každá z nich byla pohledem, kterým scénu viděla jedna ze šesti přítomných osob. Kromě toho Peter Grant trval na tom, aby celá deska byla vložena do sáčku z hnědého papíru, aby zákazník nevěděl, kterou variantu obalu kupuje a dokázal, že i takhle mohou Led Zeppelin prodávat své desky. Tato marketingová strategie byla v USA oceněna významnou marketingovou cenou.

Seznam skladeb

Obsazení 
 Jimmy Page: akustická kytara, elektrická kytara
 Robert Plant: zpěv
 John Paul Jones: baskytara, klávesy
 John Bonham: bicí

Na albu se dále podíleli
 Peter Grant: výkonný producent
 Leif Mases: technik
 Hipgnosis: obal

Singly k albu 
 "Fool in the Rain/Hot Dog" (12. červenec 1979, Swan Song, SS 71003)  # 21
 "Fool in the Rain" (Jimmy Page/Robert Plant/John Paul Jones) - 6:08
 "Hot Dog" (Jimmy Page/Robert Plant) - 3:15
 "Fool in the Rain (edit)/Fool in the Rain (LP version)" (1979, promo, Swan Song, SS 71003)
 "Fool in the Rain" (edit) (Jimmy Page/Robert Plant/John Paul Jones) - 3:20
 "Fool in the Rain" (LP version) (Jimmy Page/Robert Plant/John Paul Jones) - 6:08

Literatura 
 Lewis, Dave (1994). Led Zeppelin. A Celebration. Bratislava: Champagne avantgarde, spol. s r.o. .
 Booklety (vydání SS 71003, SSK 59410 a SS 16002)

Alba Led Zeppelin
Alba z roku 1979
Alba v angličtině
Alba Swan Song Records
Alba, která produkoval Jimmy Page
Coda (album)

Coda je deváté a poslední studiové album anglické hard rockové skupiny Led Zeppelin vydané v roce 1982.

Seznam skladeb 

V re-edici, která vyšla v roce 1993 na CD byly přidány následující bonusy:

Alba Led Zeppelin
Alba z roku 1982
Alba v angličtině
Alba Swan Song Records
Alba, která produkoval Jimmy Page
Seznam světového dědictví v Evropě

Toto je seznam památek světového dědictví UNESCO v Evropě. Pro svou obsáhlost je zde rozdělen na čtyři části seřazené abecedně podle státu, který zařazení lokality do seznamu navrhl.

U každé položky je uveden český název, oficiální anglický název dle seznamu UNESCO, stručná charakteristika a odkaz na základní zdůvodnění zápisu dle UNESCO. Číslo v odkazu je současně číslo, pod kterým je lokalita vedena v Seznamu světového dědictví. Položky seznamu u jednotlivých zemí jsou řazeny podle roku zápisu do Seznamu. V souladu s oficiálním seznamem UNESCO je Izrael a celé území Turecka řazeno mezi evropské země.

 Albánie až Chorvatsko
 Irsko až Moldavsko
 Německo až Ruská federace
 Řecko až Vatikán

Externí odkazy 
 

Seznamy světového dědictví
U Černoblatské louky

Přírodní památka U Černoblatské louky zahrnuje lesní porost u kóty 257 m n. m. dva kilometry SSZ od města Týniště nad Orlicí v okrese Rychnov nad Kněžnou. Rezervace byla k roku 2008 zrušena.

Hlavním motivem ochrany bylo zachování starého porostu místního ekotypu borovice lesní s přirozeným výskytem smrku na rašelinných půdách v poměrně nízké nadmořské výšce. Rezervace byla součástí většího lesního celku tzv. Týnišťské obory.

Geologie – Mírně skloněný svah Orlické tabule na pleistocenních říčních naplaveninách (štěrkopíscích) terasového systému Orlice (riss-mindel, částečně würm-riss), promísených s holocenními hlinitými sedimenty. V podloží jsou svrchnokřídové sedimenty březenského souvrství.

Květena – Rezervace ležela na velmi chudých písčitých půdách a jen díky protékajícímu potůčku ji šlo označit jako středně bohatou. Porosty lze podle geobotanické rekonstrukce přiřadit k borovým doubravám, bezkolencovým doubravám (Molinio arundinaceae-Quercetum) a rašelinným březinám (Betulion pubescentis). Rostou zde vlhkomilné druhy, jako potočník vzpřímený (Berula erecta), kapradiník bažinný (Thelypteris palustris), třezalka čtyřkřídlá (Hypericum tetrapterum), řeřišnice hořká (Cardamine amara), čarovník alpský (Circaea alpina) a čarovník prostřední (Circaea intermedia), lýkovec jedovatý (Daphne mezereum) a rozrazil štítkovitý (Veronica scutellata).

Zvířena – Objevuje se tu kuňka obecná (Bombina bombina, hnízdí typické lesní druhy ptáků, např. puštík obecný (Strix aluco), káně lesní (Buteo buteo), sýkora uhelníček (Parus ater) aj. Běžná je veverka obecná (Sciurus vulgaris).

Lesnictví – Porost byl poškozen větrnými kalamitami a částečně obnoven z přirozeného náletu borovice a částečně umělou obnovou smrkem.

Externí odkazy 
 
 Koncepce ochrany přírody a krajiny Královéhradeckého kraje (s. 104, ve formátu .pdf)

Přírodní památky v okrese Rychnov nad Kněžnou
Lesy v Královéhradeckém kraji
Týniště nad Orlicí
Zrušené přírodní památky v Česku
Chráněná území vyhlášená roku 1954
Coda

Coda (z italštiny « queue ») je termín, který v klasické hudbě a tanci označuje zvláštní samostatnou část skladby, která se hraje jen jednou v úplném závěru – zvláštní konec skladby. Její trvání je proměnlivé: někdy velmi krátké a někdy v rozsahu mnoha taktů.

V hudební notaci symbol coda je navigační značka, podobně jako znak dal Segno. Vypadá jako velké O škrtnuté plusem. Používá se k označení toho místa, odkud se během opakování nějaké části přerušuje opakování a pokračuje se na závěrečnou část skladby – codu.

Coda je také titul mnoha básní, například Ezry Pounda, Octavia Paze nebo finských básníků Tuomase Anhavy a Markkua Inta. Jedná se také o název 8. dílu 5. série seriálu Živí mrtví (The Walking Dead).

V klasickém tanci má „coda" dva významy:

Je to třetí a poslední část pas de deux, jak ji založil Marius Petipa v 19. století. Po adagiu a variacích představuje „coda" vysokou úroveň tanečníků.

Je to zároveň finále baletu, během kterého defilují sólisté na jevišti.

Obzvláště velká nebo složitá „coda" může být nazývána grand coda. Pokud se účastní velká skupina tanečníků, lze použít termíny coda générale nebo grand coda générale.

Související články 
 intro
 outro
 fade out

Reference

Externí odkazy 
 

Hudební terminologie
Italská slova a fráze
Spica

Spica nebo α Virginis je nejjasnější hvězdou souhvězdí Panny. Spica je zákrytová proměnná hvězda typu Algol, jasnost mění v periodě 4,0142 dne mezi +0,92m a +0,98m (spektrální třídy obou složek jsou B1III-IV a B2V). Tato změna jasnosti je pouhým okem prakticky nepozorovatelná. Spica leží poblíž ekliptiky, a proto je občas pozorovatelný zákryt Měsícem a velmi zřídka planetou. Poslední zákryt planetou Venuší byl dne 10. listopadu 1783, další zákryt bude přibližně dne 2. září 2197, a to opět Venuší.

Etymologie 
Slovo Spica znamená v latině ucho, což přibližné odpovídá poloze hvězdy v souhvězdí Panny, pokud si ho opravdu představíme jako ženskou postavu.

Externí odkazy 
 
  Popis hvězdy na stránkách Jima Kalera

Proměnné hvězdy
Hvězdy v souhvězdí Panny
Objekty v Bayerově katalogu
Objekty ve Flamsteedově katalogu
Modrobílí obři
Podobři třídy B
Vlčí hora

Název Vlčí hora nebo Vlčí Hora se může týkat těchto vrcholů:

 Vlčí hora (Ždánický les) (380 m) – vrch ve Ždánickém lese v okrese Vyškov
 Vlčí hora (Domašovská vrchovina) (387 m) – vrch v Domašovské vrchovině, jihozápadně od Domašova u Šternberka v okrese Olomouc
 Vlčí hora (Tužice) (588 m)  – vrchol nedaleko osady Tužice v okrese Klatovy
 Vlčí hora (Šluknovská pahorkatina) (591 m) – vrchol s rozhlednou v okrese Děčín, nad vesnicí Vlčí Hora v katastrálním území Vlčí Hora
 Vlčí hora (Plánice) (633 m)  – vrchol nedaleko města Plánice v okrese Klatovy
 Vlčí hora (České středohoří) (642 m) – bývalý název pro vrchol v Českém středohoří v okrese Česká Lípa
 Vlčí hora (Stříbrská pahorkatina) (704 m) – vrch a mineralogické naleziště olivínů a augitu v Stříbrské pahorkatině, u obce Černošín v okrese Tachov
 Vlčí hora (Krušné hory) (892 m) – vrch s rozhlednou vrchol v Loučenské hornatině, západně od Dlouhé Louky v okrese Teplice

 nebo sídel
 Vlčí Hora – vesnice, část města Krásná Lípa v okrese Děčín pod kopcem Vlčí hora
 Wolfsberg – město v Korutanech (Rakousko)

 a zaniklých sídel
 Bílenec (hradiště) – pravěké hradiště Vlčí hora na vrcholu stejnojmenného kopce v okrese Louny

Související články 
Vlčí hory
Tanečnice

Tanečnice může být:
 osoba provozující tanec
 v kultuře
 Tanečnice (film, 1943) – český film z roku 1943
Tanečnice (film, 2016) – film režisérky Stéphanie Di Giusto inspirovaný životem Loie Fuller

 v geografii
 Tanečnice (Moravskoslezské Beskydy) (1084 m n. m.) – horský vrchol v Radhošťské hornatině 
 Tanečnice (Vsetínské vrchy) (911 m n. m.) – horský vrchol ve Vsetínských vrších
 Tanečnice (Šluknovská pahorkatina) (597 m n. m.) – horský vrchol v Šluknovské pahorkatině

Externí odkazy
Jen pro tvé oči

Jen pro tvé oči (For Your Eyes Only, znamená také přísně tajné, což byl i alternativní název) je v pořadí dvanáctý „oficiální“ film (pátý, ve kterém hraje Roger Moore) o Jamesi Bondovi, natočený roku 1981.

Obsazení

Zajímavosti 
První bondovka, která vznikla podle krátkých povídek Iana Fleminga.

Bond car 
Na začátku filmu se bond objevil s vozem Lotus Esprit. Ten byl ale zničen, a proto použil vozidlo Bond girl Meliny Havelock, Citroën 2CV. S ním předvedli kaskadéři jízdu po 2 kolech nebo skok přes několik aut na strom. Pro tento trik byly upraveny čtyři Citroëny 2CV.

Děj 
Neznámí pachatelé potopili u řeckých ostrovů britskou špionážní loď. Na její palubě se nachází počítač na ovládání řízených střel. James Bond jej má zachránit než padne do ruských rukou. Zdá se však, že rejdař dvojí tváře Kristatos společně s násilnickým králem pašeráků Columbem směřují ke stejnému cíli. Melinda Havelock, krásný anděl pomsty, se stane Bondovi v poslední chvíli více než jen zachránkyní.

Soundtrack 
Úvodní hudbu napsal Bill Conti, text Michael Leeson, a nazpívala Sheena Eastonová. Původně měla úvodní píseň nazpívat kapela Blondie.

Externí odkazy 
 
 
 

Bondovky
Americké akční filmy
Filmy z roku 1981
Filmy inspirované dílem Iana Fleminga
Nevermind

Nevermind je druhé album grungeové skupiny Nirvana vydané v září 1991. Producentem je Butch Vig. Úspěch alba byl velkým překvapením, protože překročil hranice očekávání (a to velkým krokem: podle předpokladů Geffen Records by se mělo prodat okolo 250 tisíc kusů) a jenom v Americe se prodalo přes 10 milionů kusů. Nejspíše hlavně kvůli popularitě prvního singlu Smells Like Teen Spirit. Nevermind je významné album mimo jiné také proto, že proslavilo alternative rock a pomohlo rozjet punkovou a grungeovou vlnu v devadesátých letech, během které se do mainstreamových rádií dostaly do té doby undergroundové a zcela okrajové hudební proudy. Řadí se mezi nejlépe prodávaná alba historie hudby, roku 2003 jej časopis Rolling Stone vyhlásil 17. nejlepším albem všech dob. Tentýž časopis jej také vyznamenal 1. místem v seznamu nejlepších alb devadesátých let.

Co se týče textů, Kurt Cobain řekl: „Music comes first, lyrics come second,“ tedy, že „na prvním místě je hudba, až potom text.“ Texty písní jsou těžko srozumitelné, a to i pro anglicky mluvící. Producent Butch Vig k tomu dodal: „Even though you couldn't quite tell what he was singing about, you knew it was intense as hell.“ – „Dokonce i když nemůžeš přesně určit o čem vlastně zpívá, je ti jasné, že to je děsně intenzivní.“
Dívkou, kvůli níž vznikla většina skladeb Nevermind, je Tobi Vail ze skupiny Bikini Kill. Do Tobi se Kurt zamiloval, ona ovšem jejich vztah nebrala příliš vážně a zanedlouho se s ním rozešla.

Shodou okolností tentýž den vydala skupina Red Hot Chili Peppers album Blood Sugar Sex Magik.

Skladby 

Alba Nirvany
Alba z roku 1991
Alba Geffen Records
Alba v angličtině
Alba, která produkoval Butch Vig
Orální sex

Orální sex je sexuální aktivita, při níž jsou ústy, rty či jazykem stimulovány pohlavní orgány muže nebo ženy. Jde o tzv. orálně-genitální styk, který často slouží jako milostná předehra pro styk genitální, případně anální. Pro stimulaci penisu se také užívá označení felace nebo lidově kouření či kuřba. Pro stimulaci ženských pohlavních orgánů, klitorisu, vulvy a pochvy, se užívá názvu cunnilingus (z latinského cunnus – vulva, lingere – lízat). Specifickým druhem orálního sexu je anilingus, při němž je jazykem, rty či ústy stimulována oblast řitního otvoru.

Stejně jako u jiných sexuálních praktik, i u orálního sexu je třeba mezi partnery vytvořit soulad opakováním této techniky, aby se zvýšilo uspokojení z prožitku. Podle statistik sexuologů orální sex provozuje 75–80 % dospělých osob. Někteří muži po ženách vyžadují po orálním sexu i polykání spermatu, ačkoliv to některé ženy odmítají. Jiné ženy polykání spermatu provádějí.

Chuť, hygiena a zdraví 
Podle dostupných informací ženské pohlavní orgány mohou chutnat různě a chuť spermatu lze upravit vhodnou stravou. Nepříjemnou chuť spermatu nebo zápach pochvy obvykle způsobuje choroba (kvasinky nebo urologický problém). K omývání ženských genitálií jsou prodávána speciální mýdla s vhodně kyselým pH, bez vůní. Lesbické ženy pro příjemnou chuť pochvy doporučují místo chemických vitamínů používat bylinky, nejíst červené maso a dobře se mýt. I při orálním sexu je doporučováno použít sliny, protože suchý jazyk může vyvolávat nepříjemné místo příjemných pocitů. Podobně je tomu u špatně oholené tváře muže, která může nepříjemně dráždit nebo odřít. Při orálním sexu je častým problémem křeč v jazyku. Pak nezbývá, než pokračovat v dráždění prsty, nebo používat sexuální pomůcky.

Pro příjemnější orální sex se u žen doporučuje omezení ochlupení zastřižením nebo holením. Některým partnerům orální sex během menstruace nevadí, jiní vyčkávají na konec menstruace. Během menstruace je vyšší pravděpodobnost přenosu infekce.

Při orálním sexu je ze zdravotních důvodů naprosto zakázáno foukání do pochvy, ohrožuje život ženy.

Během orálního sexu podobně jako u pohlavního styku existuje možnost nákazy sexuálně přenosnými chorobami, a to jak při felaci, tak při cunnilingu. Mezi častější rizika se řadí kapavka, syfilis a infekce virem herpes simplex. Mezi méně častá patří chlamydióza, HIV, hepatitida typu A, B či C, genitální bradavice, infekce lidským papilomavirem, či vší muňkou. Taktéž stojí za zvýšeným výskytem některých typů rakoviny.

Partner, který provádí orální sex aktivně, je přitom ve větším nebezpečí než ten pasivní. Dříve se orální sex řadil mezi bezpečný sex, v poslední době se začíná od tohoto zařazení upouštět, i když vědecká obec je stále rozpolcena v názoru.

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
 
 
 Orální sex - Sexus.cz
 Orální sex až do konce? - Sexus.cz
 BROUK, Bohuslav: Autosexualismus a psycherotismus, Svazek I., Autosexualismus (1. část a 2. část). Praha: Edice surrealismu, 1935 (2. vyd. Autosexualismus a psychoerotismus. Praha: Odeon, 1992)

Sexuální praktiky
Denebola

Denebola je jméno hvězdy β v souhvězdí Lva. Jméno pochází z arabštiny a znamená ocas lva. Hvězda má hvězdnou velikost 2,14m, patří ke spektrální třídě A3V a je vzdálena 36 světelných let.

Reference

Externí odkazy 
  Popis hvězdy na stránkách Jima Kalera
  Popis hvězdy v The Encyclopedia of Science
  The history of the star: Denebola

Hvězdy hlavní posloupnosti třídy A
Hvězdy v souhvězdí Lva
Objekty v Bayerově katalogu
Objekty ve Flamsteedově katalogu
Objekty v Glieseho katalogu
Multi Crew Cooperation

MCC je letecká zkratka z anglického Multi Crew Cooperation, tedy česky Koordinace vícečlenné posádky letadla. Aplikuje se u velkých dopravních letadel.

MCC-training
Pro velké dopravní letouny se požaduje vedle kvalifikací pro letecký personál dle JAA specifikací také nácvik MCC koordinace a vedle osvědčení o odborné a zdravotní způsobilosti musí mít každý člen letové posádky také certifikát o MCC trainingu.

Reference

Externí odkazy 
 kurz MCC anglicky na anglické Wikipedii

Letecká doprava
Spolupráce
Samba

Samba může být:

 samba (tanec) – latinskoamerický tanec
 samba (hudba) – hudební doprovod tance samba
 Samba (film) – francouzský film z roku 2014
 Samba (software) – implementace síťového protokolu SMB
 Samba (Burkina Faso) – departement v Burkině Faso
 Abderrahman Samba (* 1995) – katarský atlet
 původní varianta kanasty
 Ultralehký letoun UFM 10 Samba
 Motocykl Hercules SR 50 Samba
 Kanoe Samba 4.5, Samba 5.2
 Nekontrolovatelný třes těla z důvodu hypoxie při volném potápění
Branko Stanovnik

Branko Stanovnik (* 11. srpna 1938) je slovinský organický chemik. Zabývá se hlavně chemií heterocyklických sloučenin. Je členem Slovinské akademie věd a umění. K roku 2011 byl děkanem skupiny Přírodní vědy Evropské akademie věd a umění.

Slovinští chemici
Narození v roce 1938
Narození 11. srpna
Žijící lidé
Muži
Absolventi Univerzity v Lublani
Formule 1 v roce 1990

Ve Formuli 1 v roce 1990 se uskutečnilo celkem 16 závodů Grand Prix. Mistrem světa se stal již podruhé Ayrton Senna s vozem McLaren-Honda MP4/5B, Pohár konstruktérů znovu obhájila stáj McLaren.

Pravidla 
Boduje prvních 6 jezdců podle klíče:
 První - 9 bodů
 Druhý - 6 bodů
 Třetí - 4 bodů
 Čtvrtý - 3 bodů
 Pátý - 2 body
 Šestý - 1 body

 Maximálně 12 válcové nepřeplňované motory o objemu 3500 cm³
 Minimální hmotnost vozů 575 kg
 Do konečné klasifikace hodnocení jezdců se započítává 11 nejlepších výsledků, ostatní body se škrtají
 V poháru konstruktérů se započítávají všechny výsledky.

Velké ceny

Konečné hodnocení Mistrovství světa

Jezdci

Pohár konstruktérů 
</div>

Národy 
</div>

Související články 
 Historie Formule 1

Externí odkazy 
 

 
Formule 1 podle let
Selenium

Selenium může označovat:

 selen – chemický prvek
 Selenium (software) – nástroj pro automatické testování webových aplikací
Buddhistická vlajka

Vlajka buddhistická je vlajka symbolizující buddhismus, vytvořená roku 1880 společně J.R. de Silvou a plukovníkem Henry Steelem Olcottem jako symbol znovuoživení buddhismu na Srí Lance. Poprvé byla použita na Srí Lance roku 1885, ačkoli podle legendy její kořeny sahají až do 2. století před naším letopočtem. Na Světovém buddhistickém kongresu v roce 1952 byla přijata jako mezinárodní buddhistická vlajka. Plukovník Olcott vytvořil vlajku z pěti barev, o nichž se domníval, že začaly zářit z Buddhova těla po jeho duchovním probuzení.

Svislé pruhy vlajky označují barvy Buddhovy aury, které jsou popsány v Pálijském kánonu a údajně zářily z různých části Buddhova těla. Šestý svislý barevný pruh odpovídá barvě Buddhovy aury, která nebyla viditelná lidským očím, proto je na vlajce znázorněna jako kombinace předešlých pěti barev, pruhy jsou na sebe poskládány vodorovně, přičemž nejspodnější pomerančově oranžová splývá s posledním svislým pruhem stejné barvy.
 
 Nebeská modř (nila) – představuje světlo zářící z Buddhových vlasů; symbolizuje všezahrnující soucit se všemi bytostmi.
 Žlutá (pita) – světlo zařící z kůže Buddhovy; symbolizuje jak střední cestu, která překonává všechny extrémy, tak i obnovenou rovnováhu a vysvobození.
 Červená (lohita) – světlo zářící z Buddhova svalstva; symbolizuje požehnání, které přináší praktikování Buddhova učení.
 Bílá (odata) – světlo zářící z Buddhových kostí a zubů; symbolizuje čistotu Buddhova učení a svobodu, kterou přináší.
 Pomerančově oranžová (manjestha) – světlo zářící z Buddhových dlaní, pat a rtů; symbolizuje neotřesitelnost Buddhovy moudrosti (v Barmě bývá nahrazována růžovou barvou).
 Kombinace barev, neviditelná barva (prabaswara) – představuje univerzalitu pravdy Buddhova učení.

Externí odkazy 
 

Vlajka
Náboženské vlajky
IP

Spojení písmen I a P může mít různé významy a používá se v různých oborech:

IP

Počítačové sítě 
 Internetový protokol – protokol používaný v počítačových sítích, hlavně na Internetu
 IP adresa – jednoznačná identifikace zařízení v počítačové síti
 IP datagram – základ pro přenos dat pomocí Internet Protocolu
Fragmentace IP datagramů – dělení IP datagramů během jejich přenosu na menší části
 IP multicast – jeden vyslaný IP datagram je přijat na více koncových bodech
 IP telefon – telefonní přístroj komunikující prostřednictvím počítačové sítě
 ip – nástroj pro příkazový řádek pro nastavení směrování, síťových rozhraní, tunelování z balíčku iproute2 (náhrada za ifconfig, route a netstat)

Další oblasti informatiky 
 čítač instrukcí (z anglického Instruction Pointer) – jeden z registrů v procesoru obsahující adresu právě prováděné instrukce strojového kódu
 duševní vlastnictví (z anglického Intellectual Property) – souhrnný název pro autorské právo, patentové právo atd.
 celočíselné programování (z anglického Integer Programming) – technika návrhu algoritmů

Elektrotechnika 
 IP kód (z anglického ingress protection) – alfanumerický kód označující odolnost elektrického zařízení proti vniknutí cizího tělesa či kapaliny

Doprava 
 IP, InterPici, někdejší kategorie vlaků maďarské společnosti MÁV
 IP, zkratka stanice metra I. P. Pavlova v Praze

i. p. 
 intra peritoneum, intraperitonealis (z latinského do břišní dutiny, nitrobřišní) – zpravidla na lékařských předpisech

Ip 

 Ip – obec na severozápadě Rumunska

Zkratky
Značky
Dymník

Dymník () je 517 metrů vysoký zalesněný vrch ve Šluknovské pahorkatině 2 km na jihozápad od Rumburka. Na jeho úpatí jsou až 20 metrů vysoké skály tvořené olivinickým čedičem. Jeho stáří je přibližně 30 miliónů let a jedná se o projev třetihorního vulkanismu v oblasti Šluknovské pahorkatiny. Vrchol kopce je vulkanickou žilou ukloněnou směrem na severoseverozápad, která jako přívodní kanál původní sopky prorazila mnohem starší okolní granodiority lužického plutonu. Na kopci se ve středověku zapalovaly signální ohně, odtud název Dymník. Na vrcholu se nacházejí skalní výchozy, částečně deskovité nebo s náznakem sloupcovitého rozpadu. Necelých 200 metrů severně od vrcholu rostou dva památné stromy – Buky na Dymníku.

Rozhledna 
Patnáct metrů vysokou cihlovou a kamennou rozhlednu se 79 schody nechal na vlastní náklady postavit roku 1896 místní podnikatel Augustin Wenschuch. Zpřístupněna veřejnosti byla dne 27. září 1896. Dříve je jmenovala August Turm (Augustova věž). Rozhledna je dobře přístupná silnicí se žlutým turistickým značením od Rumburku, od parkoviště s restaurací v podhradí zbývajících 300 metrů je po značce modré. Vstup na rozhlednu je zpoplatněn. Z vrcholu je dobrý výhled na Lužické hory. V říjnu 2010 byla z Rumburku k rozhledně vybudována Naučná stezka Dymník. Z rozhledny jsou za jasného počasí vidět Krkonoše, Jizerské hory, Ještěd, na jihozápadě v Českém středohoří Sedlo a Milešovka, směrem na západ Děčínský Sněžník a Krušné hory, na severu v Sasku Bieleboh a Czorneboh.

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
 
 Stránky restaurace Dymník
 Web Turistika.cz
 Mapy.cz: turistická mapa, Dymník a okolí

Hory a kopce v Šluknovské pahorkatině
Hory a kopce v okrese Děčín
Kopce pod 1000 metrů v Česku
Kamenné rozhledny v Česku
Rozhledny v okrese Děčín
Rumburk
Cihlové rozhledny v Česku
Divoká Orlice

Divoká Orlice (německy Wilde Adler, ) je řeka ve Východních Čechách. Je jednou ze dvou zdrojnic řeky Orlice. Její tok měří 99,3 km, z čehož 29,5 km tvoří česko-polskou státní hranici. Odvodňuje území o ploše 806,5 km², z čehož leží 71,24 km² v Dolnoslezském vojvodství v Polsku.

Průběh toku 
Pramení v horských rašeliništích Czarne bagno a Rašeliniště pod Zielencem na území Polska v nadmořské výšce 800 m, jižně od lázeňského městečka Duszniki-Zdrój. Na české území vstupuje nad osadou Trčkov v nadmořské výšce 695 m. Od soutoku s Černým potokem tvoří státní hranici v délce téměř 30 km. Leží při ní obce Orlické Záhoří a Bartošovice v Orlických horách. Pohraniční úsek končí malebným chráněným územím Zemská brána.
Pod Kláštercem nad Orlicí a Lhotkou je na řece přehradní nádrž Pastviny s vyrovnávací nádrží u obce Nekoř. Dále řeka protéká obcemi Líšnice, Žamberk, Helvíkovice. Úsek mezi Liticemi nad Orlicí a Potštejnem tvoří romantické údolí s peřejnatou částí řeky, která je vodákům známá jako Litický oblouk. Od Doudleb a Kostelce nad Orlicí se tok řeky hodně zklidňuje. U Albrechtic nad Orlicí v soutoku s Tichou Orlicí tvoří řeku, která má dále název Orlice.

Větší přítoky 
 levé – Białka, Wołowiec, Kamionka, Sarni Potok, Krzemica, Mostowy Potok, Glejnik, Tartaczny Potok, Głożyn, Jelonik, Červený potok, Brodec
 pravé – Černý potok, Rokytenka, Zdobnice, Bělá, Bahnice

Vodní režim 
Průměrný průtok nad soutokem s Tichou Orlicí činí 11,5 m³/s.

Hlásné profily:

N-leté průtoky v Orlickém Záhoří:

N-leté průtoky v Nekoři:

N-leté průtoky v Kostelci nad Orlicí:

Fotogalerie

Odkazy

Poznámky

Reference

Externí odkazy 
 
 Orlické Záhoří – aktuální vodní stav na stránkách Povodí Labe
 Nekoř – aktuální vodní stav na stránkách Povodí Labe
 Kostelec nad Orlicí – aktuální vodní stav na stránkách Povodí Labe
 Pastviny – historie obce a stavba přehrady
 Seznam vodních elektráren na Divoké Orlici

Řeky v Orlických horách
Řeky v Podorlické pahorkatině
Řeky v Orlické tabuli
Řeky tvořící česko-polskou státní hranici
Řeky v okrese Rychnov nad Kněžnou
Řeky v okrese Ústí nad Orlicí
 

Okres Kladsko
Přírodní park Orlice
Řeky v Dolnoslezském vojvodství
Tichá Orlice

Tichá Orlice () je řeka ve východních Čechách v Pardubickém a Královéhradeckém kraji. Je jednou ze dvou zdrojnic řeky Orlice a její délka od pramene po soutok s Divokou Orlicí je 107,5 km. Plocha povodí Tiché Orlice měří 757,1 km².

Průběh toku 
Pramení na západním svahu hory Jeřáb v Hanušovické vrchovině, nad Horní Orlicí, což je část obce Červená Voda. Pod obcemi Lichkov a Mladkov protéká zalesněným údolím přes Těchonín k Jablonnému nad Orlicí. U Albrechtic nad Orlicí v soutoku s Divokou Orlicí tvoří řeku, která má dále název Orlice.

Větší přítoky 
 levé – Boříkovický potok, Těchonínský potok, Černovický potok, Jamenský potok, Orličský potok, Bystřec, Čermná, Třebovka, Husí krk, Ostrovecký potok, Velinský potok
 pravé – Králický potok, Lukavický potok, Potočnice, Libchavský potok, Lipkovský potok, Skořenický potok, Růžovec

Vodní režim 
Ve svém ústí má průměrný průtok 7,4 m³/s.

Hlásné profily:

Využití 

Část toku od Letohradu přes Ústí nad Orlicí a Brandýs nad Orlicí až k Chocni, a dále lesy na levém břehu až k Borohrádku jsou vhodné k turistice. Údolím Tiché Orlice vede cyklotrasa č. 4061. Část nivy je chráněná jako přírodní park Orlice.

Ochrana přírody 
Celý tok Tiché Orlice je vyhlášen Evropsky významnou lokalitou z důvodu poměrně hojného výskytu mihule potoční. Řeka protéká několika velkoplošnými chráněnými územími. Od obce Mladkov níže byl přímo na ochranu řeky zřízen Přírodní park Orlice.

Odkazy

Reference

Literatura

Externí odkazy 
 
 Čermná nad Orlicí – aktuální vodní stav na stránkách ČHMÚ 
 Základní charakteristiky toku Tichá Orlice a jeho povodí
 Hydrologický seznam povodí vodních toků ČR 
 Myšák J. & Horáčková J. (2011). Malakofauna údolí Tiché Orlice. Malacologica Bohemoslovaca 10: 38-44.
 Seznam vodních elektráren na Tiché Orlici

Řeky v okrese Ústí nad Orlicí
Řeky v okrese Rychnov nad Kněžnou
Řeky v Hanušovické vrchovině
Řeky v Orlických horách
Řeky v Podorlické pahorkatině
Řeky ve Svitavské pahorkatině
Řeky v Orlické tabuli
Vodstvo v Kladské kotlině
 

Přírodní park Orlice
Volná myšlenka

Volná myšlenka je antiklerikální a ateistické hnutí.

Volná myšlenka byla výrazem liberálního myšlení konce 19. a počátku 20. století. Jejím programem byla odluka státu od církve. Nejznámějším volnomyšlenkářem byl anarchista Francisco Ferrer Guardia.

Česká sekce Volné myšlenky byla založena v roce 1904 a od roku 1909 byl jejím předsedou básník Josef Svatopluk Machar. V roce 1910 se předsedou stal Theodor Bartošek a vykonával tuto funkci až do roku 1925 (s přerušením v době války). V roce 1915 byla česká sekce Volné myšlenky rozpuštěna. Poněvadž ji úřady považovaly za podvratnou organizaci, bylo dne 2. května 1916 několik předních funkcionářů Volné myšlenky zatčeno. Po několikatýdenním věznění v Praze byli dopraveni do různých internačních táborů v Dolních Rakousích; na svobodu se dostali až na jaře 1917 po všeobecné amnestii.

Činnost organizace byla obnovena po vzniku Československa, ovšem v letech 1924–1926 od Volné myšlenky odpadlo komunistické křídlo, jež se nadále označovalo Svaz proletářských bezvěrců. V listopadu 1925 byl předsedou Volné myšlenky zvolen Julius Myslík. Za okupace byla Volná myšlenka rozpuštěna podruhé. V roce 1945 byla obnovena jako Svaz občanů bez vyznání, který byl nicméně rozpuštěn už v roce 1952, a to pod záminkou, že „jitří city nábožensky založených spoluobčanů“.

Volná myšlenka byla obnovena v lednu 1990, nemá však právní kontinuitu s prvorepublikovou Volnou myšlenkou, rovněž faktická kontinuita je pochybná.

Někteří představitelé 
 Theodor Bartošek (1877–1954), předseda v letech 1910–1925
 František Krejčí (1858–1934)
 František Pavel Křivský (1912–1989)
 Otakar Kunstovný (1884–1945)
 František Loskot (1870–1932)
 Josef Svatopluk Machar (1864–1942), předseda v letech 1909–1910
 Václav Oukropec (1897–1968)
 Karel Pelant (1874–1925)
 Emil Svoboda (1878–1948), místopředseda
 Rudolf Máša (1880–1954)
 Julius Myslík (1877–1938)

Reference

Literatura

Externí odkazy 
 
 
 německá organizace
 švýcarský svaz
 lucemburský svaz

Ateismus
Spolky v Česku
Liberalismus
Řitní otvor

Řitní nebo též anální otvor (lat. anus, též řiť, vulg. anál) je vyústění konečného oddílu trávicí soustavy (konečníku) na povrch těla. Jeho uzavírání je ovládáno kruhovým svalem (řitním svěračem). Řitním otvorem se při defekaci dostávají z těla výkaly, což je jeho primárním účelem. Většina zvířat — od jednoduchých červů až po slony — mají trubicovitou trávicí soustavu, která začíná ústním otvorem na jednom konci a končí řití na druhém. Společné označení pro konečník a řiť je anorectum.

Řiť je často tabuizovaná část těla. Existuje mnoho slangových výrazů spojených s řití, které jsou obecně považovány za vulgární a nejsou používány při zdvořilé konverzaci.

Lidská řiť 
Lidská řiť se nalézá mezi hýžděmi, za hrází. Obepínají ji dva řitní svěrače, vnitřní a vnější. Ty drží řitní otvor uzavřený, dokud není čas pro defekaci. Jeden svěrač je z hladkého svalstva a nelze ho ovládat vůlí. Druhý je z příčně pruhovaného svalstva a je možné ho ovládnout vůlí. Insuficience (nedostatečnost) těchto svěračů vede k fekální inkontinenci.

Bělení řitního otvoru 
V rámci porno průmyslu, ale částečně i mimo něj, existují postupy omlazení řitního otvoru, spočívající v potlačení jeho pigmentového zabarvení (věkem tmavne). Tyto postupy se označují jako anal bleaching.

Reference

Související články 
 Anální hygiena
 Konečník
 Fekální inkontinence
 Anální sex

Externí odkazy 
 
 
 

 
Trávicí soustava
Chlorid draselný

Chlorid draselný (KCl) je v čistém stavu bílá krystalická látka slané chuti, při vyšších koncentracích nahořklá, dobře rozpustná ve vodě. V přírodě se vyskytuje jako minerál sylvín a v carnallitu jako součást podvojné soli. Je nehořlavý a bez zápachu.

Užití 
K výrobě draselných hnojiv, elektrolýzou taveniny chloridu draselného se vyrábí elementární draslík.

Monokrystal KCl se používá jako detektor radioaktivity, působením ionizujícího záření se zbarvuje fialově. Sytost zbarvení je úměrná celkové absorbované energii (dávce) záření. Použito např. v krystalovém dozimetru ČSLA DK-62.

Dále se využívá jako poslední látka zastavující srdce při popravách smrtící injekcí v USA.

Potravinářské použití 
Používá se jako náhražka kuchyňské soli, která nezvyšuje krevní tlak, avšak při jeho používání byly zaznamenány stížnosti na hořkost nebo kovovou chuť. Jako přídatná látka v potravinářství nese označení E508. Kvůli své slabé a hořké chuti je často míchán s obyčejnou kuchyňskou solí (chloridem sodným). Tím vznikne nízkosodíková sůl s lepší chutí. Přidání 1 ppm thaumatinu značně snižuje hořkost.

Výroba 
Nejsnadnějším způsobem výroby je neutralizace roztoku hydroxidu draselného kyselinou chlorovodíkovou podle rovnice:

Reference

Literatura

Externí odkazy 
 

Draselný
Draselné sloučeniny
Základní a speciální esenciální léčiva dle WHO
Kačerov (přírodní rezervace)

Přírodní rezervace Kačerov zahrnuje rašeliniště asi 250 metrů jihovýchodně od křižovatky silnic Uhřínov – Prorubky – Kačerov v okrese Rychnov nad Kněžnou.

Rašelinná louka s nálety dřevin a rozptýlenou stromovou zelení a s pestrou mozaikou rašelinných biotopů od nejvlhčích mokřin po suché loučky. Bohaté naleziště vzácných druhů rostlin i živočichů. Okolí rezervace bylo v minulosti v rámci náhradních rekultivací odvodněno.

Geologie 
Podkladem jsou různé typy krystalických břidlic ortorulového vzhledu a dvojslídné svory.

Rostliny 
Rostlinná společenstva rezervace řadíme do třídy Scheuchzerio-Caricetea fuscae. Původně rašelinné louky a prameniště postupně částečně zarostly náletem olše lepkavé (Alnus glutinosa), bříz (Betula sp.) a vrb (Salix sp.), javoru klenu (Acer pseudoplatanus), smrku ztepilého (Picea abies) a dalších dřevin. Na nejvlhčích místech roste ve velkém množství vachta trojlistá (Menyanthes trifoliata), ve zbytcích podmáčených lučních porostů prstnatec májový (Dactylorhiza majalis), prvosenka vyšší (Primula elatior), srha laločnatá slovenská (Dactylis glomerata subsp. slovenica), kozlík dvoudomý (Valeriana dioica) a violka bahenní (Viola palustris). Byla zde nalezena i zdrojovka prameništní (Montia fontana), indikující čisté vody a prameniště.

Fauna 
V této relativně nízké poloze žije reliktní druh rašeliništního pavouka Heliophanus dampfi. V rezervaci a v jejím bezprostředním okolí bylo nalezeno 25 druhů chrostíků, z nichž nejcennější jsou Plectrocnemia brevis, Beraea maura a Ernodes articularis.

Masový je výskyt obojživelníků skokana hnědého (Rana temporaria) a čolka horského (Triturus alpestris). Vzácně se zde vyskytuje i skokan ostronosý (Rana arvalis). Hnízdí tu např. čečetka zimní (Carduelis flammea).

Motýli 
Nacházejí se zde ohrožené druhy vlhkých luk: modrásek očkovaný (Maculinea telejus) a modrásek bahenní (Maculinea nausithous). tyrfofilní okáč stříbrooký (Coenonympha tullia), nalezený u Kačerova v roce 1958, už pravděpodobně vymizel. K pozoruhodným zdejším broukům patří Rabocerus gabrieli z čeledi Salpingidae, nalezený v podmáčené olšině, a mandelinka Chrysomela lapponica.

Fotografie

Odkazy

Reference

Související články 
 Seznam chráněných území v okrese Rychnov nad Kněžnou
 Kačerov (přírodní památka)

Externí odkazy 
 

Přírodní rezervace v okrese Rychnov nad Kněžnou
Chráněná území v Orlických horách
Chráněná území v Česku vyhlášená roku 1984
Lesy v Orlických horách
Lesy v okrese Rychnov nad Kněžnou
Louky v Orlických horách
Rašeliniště v Orlických horách
Povodí Divoké Orlice
CHKO Orlické hory
Zdobnice
Worldcon

Worldcon, plným oficiálním jménem World Science Fiction Convention (Světový con/sjezd science fiction) je každoroční mezinárodní setkání fandomu SF a příbuzných žánrů. Je nejstarší z pravidelně pořádaných (první Worldcon proběhl v roce 1939 v New Yorku; přestávka nastala pouze v letech 1942–5 kvůli účasti USA ve válce) a patrně nejvýznamnější, i když nikoli největší: severoamerické mívají přes 5000 účastníků.

Worldcon je na rozdíl od většiny velkých světových conů putovní. O konání dalšího hlasují účastníci Worldconu dva (od 80. let do roku 2003 tři) roky předem; jednotlivé skupiny potenciálních pořadatelů několik let předem představují své kandidatury (bids), pořádají na jejich podporu večírky aj. V naprosté většině případů se Worldcon koná v USA (obvykle první zářijový víkend, kdy je v pondělí volno – Labor Day, svátek práce) a i na zahraničních, které bývají menší, mají Američané převahu. Zhruba dvakrát za desetiletí se koná Worldcon jinde v anglofonním světě: v Kanadě (1948, 1973, 1994, 2003), Velké Británii (Londýn 1957 a 1965, Brighton 1979 a 1987, Glasgow 1995 a 2005), Austrálii (1975, 1985, 1999). Návrat na evropský kontinent (Heidelberg 1970, Haag 1990) je v současnosti krajně nepravděpodobný. Roku 2007 bude Worldcon v Japonsku.

Od 50. let je na Worldconu vyhlašována cena Hugo za nejlepší science fiction nebo fantasy díla v řadě kategorií.

Worldcon má stejný program jako každý velký angloamerický con: Na každý Worldcon je pozváno několik „čestných hostů“ (Guest of Honor, GoH): známí spisovatelé, malíři, ale i fanové. Na každém conu se pořádají přednášky, respektive panelové diskuse, výstavy, jsou promítány filmy; častá jsou i (dosti komplexní) amatérská divadelní představení (případně premiéry amatérských filmů) a koncerty.

Worldcon má rovněž tradici kvalitní soutěže masek (Masquerade), kde se fanové oblékají do vlastnoručně vyrobených kostýmů postav ze sci-fi, fantasy nebo video her. Obvykle v neděli je organizována přehlídka, na kterou si účastníci musí připravit krátké vystoupení.

Externí odkazy 
 
 Přehled všech Worldconů (anglicky)

Cony
Science fiction
Con

Con (z anglického convention) je setkání fanoušků sci-fi, fantasy, určitého televizní seriálu, filmu, spisovatele, herce nebo jiné zábavy (počítačové hry, anime, stolní hry, karetní hry) na předem domluveném místě a předem domluvené době. V angličtině může znamenat jakékoliv setkání. (Např. Gatecon - setkání příznivců seriálu Hvězdná brána; Advik - Anime Dance Víkend - anime a japonská kultura; Trpaslicon – setkání fanoušků seriálu Červený trpaslík; BabCon – setkání fanoušků seriálu Babylon 5; GleeCon – setkání fanoušků seriálu Glee)

Cony bývají z pravidla vícedenní akce s alespoň částečně předem daným programem. Běžným programem takového setkání bývají přednášky, někdy i s dabéry, či překladateli, hry, možnost zakoupení suvenýrů (triček, hrníčků, placek...), či burzy, soutěže, často také Cosplay a promítání fanfilmů, případně i parodií v daném žánru. Často se jako místo pořádání conu vybírají školy, kulturní centra a multikina.

Zvláštní akcí, kde je více conů najednou, je v České republice pořádaný Festival fantazie, který se koná většinou na začátku července v Chotěboři a trvá přibližně 11 dní. Ve světě na podobné akce příliš nenarazíte, jelikož tam se většinou soustřeďují na jedno téma.

Externí odkazy 
 
 Kalendář conů

Setkání
Karaoke Revolution

Karaoke Revolution je hudební videohra, která se inspirovala japonským karaoke. Hráč této hry musí zazpívat, jak nejlépe umí, melodii dané skladby. Hru lze provozovat na konzolích PlayStation 2 a Xbox. Karaoke Revolution je jednou z dalších japonských hudebních her, které na trh uvedla firma Konami.

Princip hry 
Hráč této hry má za úkol jako u každého karaoke zazpívat melodii dané skladby.
Hráč slyší doprovod určité skladby. Na obrazovce vidí běžící text a výšku s délkou not, které musí v daném okamžiku zazpívat. Hra má tři druhy obtížností, které jsou označené počtem osminových not (1 až 3) a bude na nich záležet hodnocení jednotlivých not. Počítač každou zpívanou notu totiž vyhodnotí (Great, Good, Ok, Poor Lousy) a na konci skladby zobrazí celkové hodnocení. U každé skladby je maximum dosažitelných bodů 50 000. Každá skladba má však určitou mez pro získání zlaté nebo platinové desky. Obvykle je pro zlatou zapotřebí 12 000 a pro platinovou 25 000 bodů.

Hudební videohry
Hry pro GameCube
Hry pro PlayStation 2
Hry pro Xbox
Videohry z roku 2003
Deneb

Deneb (α Cygni) je nejjasnější hvězda souhvězdí Labutě. V ČR je cirkumpolární. Hvězda má magnitudu 1,25m, spektrální třídu A2Ia. S absolutní magnitudou -8,38m je jednou z nejsvítivějších hvězd. Tvoří s Vegou a Altairem asterismus letní trojúhelník. Název deneb je arabského původu, znamená ocas. Jiná jména jsou Arided, Aridif, Arrioph, Deneb el Adige, Gallina.

Hvězda je prototypem proměnných hvězd typu Alfa Cygni.

Deneb v kultuře 
 Deneb se objevuje v následujících povídkách ze sbírky Sny robotů amerického spisovatele žánru science fiction Isaaca Asimova:
 „Stroj, který vyhrál válku“  – z planetárního systému Denebu pochází civilizace, která válčila se Solární federací, jejíž součástí je Země.
 „Pocit moci“  – v této povídce válka s Denebem stále trvá.

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
 
  Popis hvězdy na stránkách Jima Kalera
  Deneb na stránkách The Encyclopedia of Science

Bílí veleobři
Hvězdy v souhvězdí Labutě
Objekty v Bayerově katalogu
Objekty ve Flamsteedově katalogu
Grand Prix Německa 2002

Grand Prix Německa LXIV Großer Mobil 1 Preis von Deutschland

 28. červenec 2002 
 Okruh Hockenheim 
 65 kol x 4,730 km = 307,327 km 
 692. Grand Prix
 62. vítězství Michaela Schumachera 
 154. vítězství pro Ferrari

Výsledky

Nejrychlejší kolo 

 Michael SCHUMACHER Ferrari 	1'16.462- 215.354 km/h

Vedení v závodě 

 1-26 kolo Michael Schumacher
 27-29 kolo Ralf Schumacher
 30 kolo Juan Pablo Montoya
 31-47 kolo Michael Schumacher
 48 kolo Ralf Schumacher
 49-67 kolo Michael Schumacher

Postavení na startu 

 107% : 1'19,596

Grand Prix Německa
Formule 1 v roce 2002
Sport v Německu v roce 2002