alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Konvergenciakritériumok (Európai Unió)

A konvergenciakritériumok az Európai Uniót létrehozó maastrichti szerződés 121. paragrafusában felsorolt feltételek, amelyeket az EU-tagállamoknak teljesíteniük kell az Európai Gazdasági és Monetáris Unió harmadik szakaszába való belépéshez és az euró bevezetéséhez. A kritériumok célja, ahogy már a nevükben is szerepel, az uniós országok gazdaságának egymás felé való konvergálása és stabilitása, amelyek egy monetáris unióhoz feltétlenül szükségesek.

A kritériumok a következők:
Az inflációs ráta egyéves referencia-időszakban nem haladhatja meg 1,5%-nál nagyobb mértékben a három legalacsonyabb mutatóval rendelkező tagállam inflációs rátájának átlagát, s ezt az alacsony inflációt fenntartható módon kell produkálni.
Az éves költségvetési hiány nem haladhatja meg a GDP 3%-át; a bruttó államadósság nem lépheti túl a GDP 60%-át (illetve 60% feletti adósságráta esetén az adósságrátában folyamatos és jelentős csökkenést kell felmutatni).
A tagállam nemzeti valutájának árfolyama a Gazdasági és Monetáris Unió harmadik szakaszába lépést megelőző két évben nem lépheti át a második szakaszban megállapított árfolyamsávot. A gyakorlatban ez azzal is jár, hogy az adott országnak be kell lépnie az Európai Árfolyam-mechanizmusba (ERM).
A hosszú távú hitelek kamatlába az egyéves referencia-időszakban legfeljebb 2%-kal lehet több, mint a három legalacsonyabb inflációs mutatóval rendelkező tagállam államkölcsöneinek átlagos kamatlába. Ez az érték jelenleg 6%.

A konvergenciakritériumokat számos közgazdász részéről érte bírálat. Ők úgy vélik, hogy az országok gazdaságának egészséges fejlődéséhez olykor szükség van az egyensúlytól való eltávolodásra (például 3%-nál magasabb költségvetési hiányra vagy inflációra) – ezért szerintük a konvergenciakritériumok éppen eredeti céljaikkal, a stabilitással és a konvergenciával ellentétes hatást érhetnek el.

1999 óta a Gazdasági és Monetáris Unió több tagállama, köztük Németország és Franciaország is megsértette a konvergenciakritériumokat, büntetést azonban nem kaptak ezért. Félő, hogy ez a hozzáállás más országokat is a kritériumok semmibevételére ösztönöz majd.

2010-ben kiderült, hogy a 2000-es évek elején Görögország és Olaszország devizás csereügyletekkel javította GDP-arányos hiánymutatóját, ezzel veszélybe sodorta az eurót.

A forint és a kritériumok

Jegyzetek

Források 
 
 
Protfolio.hu: https://www.portfolio.hu/gazdasag/20200610/bevezethetne-magyarorszag-az-eurot-ime-az-ekb-ertekelese-436346

További információk

Kapcsolódó szócikkek 
Magyarország és az euró
Stabilitási és növekedési paktum
Fenntartható felzárkózás euróval – hogyan újítsuk meg a maastrichti kritériumokat?; szerk. Virág Barnabás; MNB, Bp., 2020

Európai Unió
Got to Be There

A Got to Be There című album Michael Jackson amerikai énekes debütáló szólóalbuma, amely az énekes 13 éves korában, 1972. január 24-én jelent meg a Motown Records kiadásában. A lemezen megtalálható a Got to Be There című dal, amely kislemez formában 1971. október 7-én jelent meg, az énekes debütáló kislemezeként. Az albumból világszerte több, mint 4 millió darabot adtak el. 2009-ben megjelent a nagylemez újra-kiadása a Hello World: The Motown Solo Collection című 3 lemezes válogatásalbum részeként.

Az album dalai

Az albumról 
A Motown ugyanakkor adta ki Jackson első szólóalbumát, amikor egy másik híres család híres tagjának, Donny Osmondnak a dala, a Sweet & Innocent és a Puppy Love megjelent Amerikában. Jackson és Osmond dala hasonlított egymásra abban, hogy a Rockin' Robin és Osmond dala, a Puppy Love egyaránt egy-egy 50-es évekből származó sláger remake-je volt. Jackson albumát megtalálható az Ain't No Sunshine című dal feldolgozása (ennek eredetijét Bill Withers adta elő), Carol King You've Got a Friend című dalának feldolgozása és a The Supremes Love Is Here and Now You're Gone című dalának változata.

Kislemezek 
Az album első kislemeze, a Got To Be There Amerikában is és az Egyesült Királyságban is bekerült a Top 10-be. A második kislemez, a Rockin' Robin az Atlanti-óceán mindkét partján a 2. helyezést érte el. A harmadik kislemeznek 2 különböző változata jelent meg Amerikában és az Egyesült Királyságban, Bill Withers jól ismert Ain't No Sunshine című dalával együtt, amelyik a 8. helyen végzett a brit kislemez listán.

Helyezések

Fogadtatás 
Az album a Billboard 200 lista 14. helyén végzett, a Top R&B/Hip-Hop albumok listáján pedig a 3. lett a megjelenésekor.

Jegyzetek

Michael Jackson-albumok
1971 nagylemezei
Motown Records-albumok
Debütáló kislemezek
Number Ones

A Number Ones Michael Jackson válogatásalbuma, melyet 2003 végén jelentetett meg a Sony Music. Több országban vezette az eladási listát. Az Egyesült Államokban 2005 novemberére platinalemez lett, és a Nielsen SoundScan szerint 2007 áprilisáig további 227 000 példány kelt el. Világszerte több mint hatmillió példányt adtak el belőle. Ugyanezzel a címmel DVD is megjelent.

Az albumot érte némi kritika, amiért nem került rá több olyan Jackson-szám, amelyek vezették a slágerlistákat, főként amelyek nem az Egyesült Államokban kerültek a lista élére. Szerepel rajta a legtöbb olyan Jackson-szám, ami vezette a slágerlistákat, de érdekes módon nem került rá Jackson több legnagyobb slágere, például a Wanna Be Startin’ Somethin’ és a Remember the Time, de felkerült rá a 2001-es Invincible albumon megjelent Break of Dawn, ami sosem jelent meg kislemezen. Szerepel rajta ezen kívül egy új dal, a One More Chance melyet R. Kelly írt. Az amerikai kiadáson a Ben című dal egy koncertfelvétele is megtalálható.

Számlista

Amerikai kiadás 
 Don’t Stop ‘til You Get Enough (2003 edit)
 Rock with You
 Billie Jean
 Beat It
 Thriller (2003 edit)
 I Just Can’t Stop Loving You
 Bad
 Smooth Criminal
 The Way You Make Me Feel
 Man in the Mirror (2003 edit)
 Dirty Diana
 Black or White (single edit)
 You Are Not Alone (radio edit)
 Earth Song (radio edit)
 You Rock My World (radio edit)
 Break of Dawn
 One More Chance
 Ben (2003 live edit)

Európai kiadás 
 Don’t Stop ‘til You Get Enough (2003 edit)
 Rock with You
 Billie Jean
 Beat It
 Thriller (2003 edit)
 Human Nature
 I Just Can’t Stop Loving You
 Bad
 The Way You Make Me Feel
 Dirty Diana
 Smooth Criminal
 Black or White (single edit)
 You Are Not Alone (radio edit)
 Earth Song (radio edit)
 Blood on the Dance Floor
 You Rock My World (radio edit)
 Break of Dawn
 One More Chance

Number Ones DVD 
 Don’t Stop ‘til You Get Enough
 Rock with You
 Billie Jean
 Beat It
 Thriller
 Bad
 The Way You Make Me Feel
 Man in the Mirror
 Smooth Criminal
 Dirty Diana
 Black or White
 You Are Not Alone
 Earth Song
 Blood on the Dance Floor
 You Rock My World

Korábbi helyezések 
Az albumon szereplő számok a következő országok slágerlistáit vezették:

Az album egyetlen új dala, a One More Chance Moldovában és Venezuelában lett listavezető.

Listavezető számok, amelyek nem kerültek az albumra

Helyezések

Jegyzetek

Michael Jackson-albumok
Epic Records-albumok
Válogatásalbumok
2003 nagylemezei
A UK Albums Chart listavezetői
American Music Awards-győztes albumok
Forever, Michael

A Forever, Michael Michael Jackson amerikai pop- és R&B-énekes negyedik szólóalbuma, egyben utolsó stúdióalbuma a Motown Records kiadónál. Az album 1975-ben jelent meg, Jackson ekkor 16 éves volt.

Az albumot a zenei kritikusok általában jól fogadták, azonban Jackson korábbi stúdióalbumaival ellentétben az album nem volt világszerte sikeres. Az Egyesült Államok Billboard 200-as listán a 101. helyezést érte el. Az albumból világszerte több mint egymillió példány talált gazdára. Az album több mint 30 perces, R&B, pop, soul stílusú dalokat tartalmaz. Az albumról három kislemezt jelentettek meg, mely több slágerlistára is felkerült.

Az album zenei anyagát Jackson halála után egy 3 lemezes válogatáslemezen a Hello World: The Motown Solo Collection is hallható.

ELőzmények 

Ez volt a 4. szóló stúdióalbum, melyet Jackson a Motown Records által adott ki, mielőtt távozott volna a kiadótól. A The Jackson 5 és Jackson, kivéve Jermaine-t, aki a Motown-nál maradt - a többiek elhagyták a kiadót, és a CBS-hez szerződtek. Az album zenei stílusváltozás volt, mely simább hangvételű volt, mely később az Epic Recordsnál is megmutatkozott a később kiadott dalaiban.

1981-ben a Motown megjelentette a One Day in Your Life című dalt, mely a 6. legjobban fogyó kislemez volt az Egyesült Királyságban. A dal az azonos címet viselő válogatás albumra is felkerült.

A CD változat borítóján a fehér szegélyt eltávolították Jackson fényképe körül, így a kép nagyobbnak látszik, és nincs háttér. A borítón lévő szöveg egyszerűbb betűtípussal sorolja fel a közreműködőket.

Az album dalai

Közreműködők 
 Hangmérnök: Russ Terrana, L. T. Horn
 A felvétel készült: Motown Recording Studio, Hollywood
 Borítófotó: Jim Britt
 Borítóterv: TM Design

Slágerlista

Jegyzetek

Michael Jackson-albumok
Motown Records-albumok
1975 nagylemezei
Hangtan

A hangtan a nyelvészet azon szakterületeinek összefoglaló elnevezése, amelyek az emberi nyelv hangzó megjelenésének tanulmányozásával foglalkoznak. Két, egymással szoros összefüggésben lévő fő ága a fonetika és a fonológia. A nyelvtanok általában egyetlen fejezetben tárgyalják őket. Több nyelvben nem is létezik összefoglaló elnevezés a két területre, hanem csak a fonetika és a fonológia szó jelentései.

Fonetika 

A fonetika a beszédhangokat egymástól függetlenül, azok akusztikai megjelenését, képzését, sajátosságait vizsgálja. Általában három részterületét szokás megkülönböztetni:
 akusztikus fonetika, amely a hangfolyam objektív, a hangforrástól függetlenül megfigyelhető sajátosságaival, a beszédhangok fizikai törvényszerűségeivel foglalkozik;
 artikulációs fonetika, amely a beszédhangokat képzésük (artikulációjuk), keletkezésük oldaláról vizsgálja; valamint a
 percepciós fonetika, amely azt kutatja, hogy a kiejtett beszédhangokat hogyan érzékeli a hallgató.
E három különböző értékelési szempont azonban egymástól elválaszthatatlan, hiszen az ember különös képessége, hogy a beszédhangokról szerzett akusztikus benyomás alapján igen nagy pontossággal képes rekonstruálni, hogy az adott beszédhang hogyan keletkezett, s így megtanulni annak pontos kiejtését.

Fonológia 

A fonológia, más néven fonematika vagy funkcionális hangtan a fonetikával ellentétben a beszédhangokat nem önmagukban vizsgálja, hanem azoknak a nyelvben betöltött jelentésmegkülönböztető szerepével, vagyis a nyelvek fonémakészletével, a fonémák előfordulásának törvényszerűségeivel, nem megkülönböztető jellegű ejtésváltozataival (allofónjaival) foglalkozik.

A fonológia legalapvetőbb eleme a fonéma, vagyis olyan beszédhang, amely képes szavak jelentésének a megkülönböztetésére. Minden nyelvre, nyelvváltozatra jellemző a fonémakészlete, tehát azoknak a beszédhangoknak a száma, amelyek megkülönböztetésre képesek. Egy fonémának azonban lehetnek a hangkörnyezettől (és egyéb tényezőktől) függően olyan kiejtési változatai, amelyek nem képesek szavak jelentésének megkülönböztetésére; ezeket az ejtésváltozatokat allofónoknak nevezzük. Előfordulhat az, hogy két különböző beszédhang az egyik nyelvben két különböző fonéma is, de egy másikban csak egyetlen fonémának az ejtésváltozata. Például a magyarban a bár és a vár szavak szókezdő mássalhangzói, a b és a v két különböző hang, amely által a szó jelentése megváltozik, tehát két eltérő fonémáról beszélünk; a b és a v hangok ugyanígy léteznek a spanyolban is, azonban mivel ugyanabban a hangkörnyezetben csak az egyikféle kiejtés fordulhat elő, ezért a spanyolban a b és a v nem két eltérő fonéma, hanem csak egy fonémának az ejtésváltozatai: a tubo ’cső’ és tuvo ’neki volt’ szavak kiejtése egyaránt [tuvo], míg a botar ’pattog’ és votar ’szavaz’ szavaké pedig egyaránt [botar]. Megfigyelhető tehát, hogy a szó elején kiejtésben csak a b, míg magánhangzók között csak a v hang fordulhat elő, így jelentések megkülönböztetésére a beszédben nem alkalmasak.

Források 
 , p. 1659.
 Bevezetés a nyelvtudományba, Kálmán László – Trón Viktor, 2. kiadás, Tinta Könyvkiadó, Budapest, 2005, 2007.
Sisak (egyértelműsítő lap)

Sziszek település Horvátországban, horvát neve Sisak
 Sisak település Romániában, Krassó-Szörény megyében
 Sisak (fejfedő)
 Sisak (heraldika)
Caius Asinius Pollio

Caius Asinius Pollio (Teate Marrucinorum, ma Chieti, Kr. e. 76. – Róma, Kr. u. 5) római író, katonatiszt, politikus.

Előkelő vidéki családban született, apja a szövetségesháború idején volt hadvezér. Rómában tanult. Kr. e. 56 táján kezdte meg irodalmi és közéleti tevékenységét, csatlakozva Catullus irodalmi köréhez. Kr. e. 54-ben sikertelenül emelt vádat az ifjabb Cato ellen. Noha meggyőződéses republikánus volt, Iulius Caesarhoz csatlakozott, és a pharszaloszi csatában a tisztjeként szolgált. Később követte a dictatort a pompeianus ellenzék elleni harcban, végül Hispania Ulterior helytartója lett. Ilyen minőségben érte Caesar meggyilkolásának híre Kr. e. 44-ben.

Eleinte Munatius Plancushoz és Aemilius Lepidushoz hasonlóan várakozó álláspontra helyezkedett, majd Kr. e. 43 folyamán Marcus Antonius mellé állt, aki először Gallia Transpadana (Gallia Cisalpina Pótól északra fekvő része) élére nevezte ki, hogy intézkedjen a veteránok letelepítéséről. Ekkor mentette meg Vergilius birtokát. A perusiai háború idején a lázadó Fulvia Antoniát és Lucius Antoniust nem támogatta fegyveresen, de hadait felkészítette Antonius fogadására. Ezek végül nem kerültek bevetésre a triumvirek brundisiumi kiegyezése miatt, amit Pollio is támogatott.

Kr. e. 40-ben Pollio elfoglalhatta a három évvel korábban neki ígért consuli széket. Vergilius ekkor írta hozzá híres eclogáját. A következő évben Macedonia provincia procunsuli rangú helytartója lett, és legyőzte az illír parthinokat. Győzelméért Kr. e. 39. október 25-én triumphust tarthatott. Ezután visszavonult a közélettől, és haláláig az irodalomnak szentelte életét. Neves szónoknak és történetírónak számított, a Kr. e. 60-tól kezdődő időszakot dolgozta fel mára elveszett munkájában. Kapcsolatban állt Helvius Cinnával és Horatiusszal. Egyik fő pártfogója volt a fiatal Vergiliusnak és Tinganész görög történetírónak is. Ő volt Róma első nyilvános könyvtárának a megalapítója Libertas templomában. Mint kritikus híres volt éles ítéletéről.

Jegyzetek

Források
 
 

Pollio, Asinus
Pollio, Asinus
Pollio, Asinus
Ókori tisztviselők
Izsó Miklós (szobrász)

Izsó Miklós (Disznóshorvát, 1831. szeptember 9. – Budapest, 1875. május 29.) szobrász, a 19. századi magyar nemzeti szobrászat egyik legnagyobb alakja.

Pályája 
A sárospataki kollégiumban tanult 1840 és 1847 között. Az 1848–49-es szabadságharcban megsebesült. A világosi fegyverletétel után bujdosni kényszerült. 1851 és 1856 között Rimaszombatban élt, ahol kőfaragóként dolgozott, és közben Ferenczy István tanítványa volt. 1856-ban költözött Pestre, majd rá egy évre már Bécsben dolgozott Meixner, később Gasser szobrászok műtermében. 1859-től a Müncheni Képzőművészeti Akadémia növendéke volt. Ekkor kezdett hozzá – a magyar szobrászok közül elsőként – a népi figurák ábrázolásához. Első nagy sikerét a még Münchenben alkotott Búsuló juhász című szobrával aratta (máig is ez a legismertebb műve). A népéletet ábrázoló remek terrakotta-szobrok  mellett számos híres kortársa mellszobrát is elkészítette. 1870 és 1872 között a Budai Főreáltanoda, 1871-től a Mintarajztanoda tanára volt. Köztéri szobrokkal is jelentkezett: ő alkotta az ismert debreceni Csokonai-szobrot.

További köztéri műveit – elhatalmasodó tüdőbaja miatt – már nem tudta befejezni.

A Magyar Nemzeti Galéria 71 szobrát őrzi.

Főbb művei

Mellszobrok
 Arany János
 Egressy Béni
 Megyeri Károly
 Fáy András
 Lisznyay D. Kálmán
 Mándi Márton István
 Almási Balogh Pál
 Ghiczy Károly
 Zrínyi Ilona (1870)
 II. Rákóczi Ferenc (1870)

Népies szobrok

 Furulyázó pásztor (más néven Puszták furulyása)
 Búsuló juhász (1862)
 Cigány Laokoon (1862)
 Felsőházi jelenet (1863)
 Részeg ember (1863)
 Arató nő (1863)
 Ételhordó parasztasszony (1863)
 Parasztlány (1864)

Köztéri szobrok

 Csokonai Vitéz Mihály (Debrecen, 1868–1871, az egyetlen, általa befejezett köztéri szobor)
 Petőfi Sándor (Budapest V. kerülete, Huszár Adolf fejezte be)
 Dugonics-emlékmű (Szeged, 1876, Huszár Adolf fejezte be)

Írása
 Izsó Miklós levelei (Válogatta, jegyzetelte és bevezette Soós Gyula, Bp., 1958)

Emlékezete
 Díszes, védett síremléket kapott a Kerepesi temetőben.
 1899 óta az istvánmezei Izsó utca viseli a nevét Budapest XIV. kerületében.
 Szülőfaluját 1950-ben róla nevezték el.
 Az Izsó Miklós Képzőművészeti Kör 1958-ban alakult Kazincbarcikán.

Jegyzetek

Források 
 Izsó Miklós a Képzőművészet Magyarországon honlapon
 Izsó Miklós a Magyar életrajzi lexikonban

További információk 

 Elek Artúr: Izsó Miklós kiadatlan levelei (Nyugat, 1924. 3. szám)
 Izsó és a nemzeti romantika
 Szana Tamás: Izsó Miklós élete és munkái (MEK)
 Goda Gertrud: Izsó Miklós, 1831–1875 (MEK)
 Izsó Miklós szobrai – Köztérkép

Kapcsolódó szócikkek
 Magyar szobrászok listája

Magyar szobrászok
1831-ben született személyek
1875-ben elhunyt személyek
Benedek Tibor (egyértelműsítő lap)

Benedek Tibor (1892–1974) mikológus, lichenológus
 Benedek Tibor (1911–1963) színész
 Benedek Tibor (1972–2020) háromszoros olimpiai bajnok vízilabdázó, edző, előbbinek az unokája
Benedek Tibor (színművész)

Id. Benedek Tibor (Miskolc, 1911. szeptember 16. – Budapest, 1963. szeptember 18.) magyar színész, konferanszié. Fia Benedek Miklós színművész, a nemzet színésze, unokája Benedek Tibor háromszoros olimpiai bajnok vízilabdázó.

Életpályája 

Édesapja kereskedelmi utazó ügynökként dolgozott és fiát is erre a pályára szánta, ezért íratta be a Kertész utcai Kereskedelmi Iskolába, ahol 1929-ben sikeres érettségi vizsgát tett. A fiú viszont úgy döntött, hogy színész szeretne lenni, ezért színészként tanult tovább és 1931-ben el is végezte az Országos Színészképző Iskolát, ahol Törzs Jenő tanítványa volt. Az édesapa elfogadta fia döntését, csak arra kérte, hogy változtasson nevet, ekkor vette fel a Benedek nevet a Benedikt helyett. 1931 és 1934 között az Érsekújvári Színház tagjaként dolgozott, később több vidéki társulatnál is szerepelt, majd 1934-ben az Arizona mulató feketére maszkírozott dzsesszénekese lett. Itt ismerkedett meg a későbbi VIII. Edwarddal, akkori walesi herceggel, aki meghívta Londonba, de Benedek ezt nem fogadta el. 1938-ban, a zsidótörvények életbe lépésekor ott kellett hagynia a színpadot.

A háború után tisztviselő lett, de 1948-tól ismét színész; előbb a Kamara Varietében és a Fővárosi Vígszínházban, 1951-től a Vidám Színpadon, 1956-tól Petőfi és a Jókai Színházban, 1960-tól haláláig ismét a Vidám Színpadon játszott. Főként karakterszerepeket kapott, az igazi sikert a kabarészínpadon találta meg. Legemlékezetesebb szerepe a jól értesült, tudálékos kispolgár, Zacsek úr. Nagy műveltségű, több nyelven beszélő színészként sikeres konferanszié is volt. Betegségtől való félelmében 52 éves korában önkezével vetett véget életének.

Színpadi szerepei 
 Ion Luca Caragiale: Az elveszett levél – részeg polgár
 Fehér Klára: A teremtés koronája – hivatalnok
 Edmond Rostand: A sasfiók – Dietrichstein
 Ilf és Petrov: 12 szék – temetkezési vállalkozó
 Molnár Ferenc: Olympia – Albert herceg

Filmjei 
 2x2 néha 5 (1954)
 Gázolás (1955)
 Dollárpapa (1956)
 Gerolsteini kaland (1957)
 Dani (1957)
 Csendes otthon (1957)
 Fekete szem éjszakája (1958)
 Don Juan legutolsó kalandja (1958)
 Felfelé a lejtőn (1958)
 Kölyök (1959)
 Gyalog a mennyországba (1959)
 Szerelemcsütörtök (1959)
 A megfelelő ember (1959)
 Próbaút (1960)
 Fűre lépni szabad (1960)
 Jó utat, autóbusz! (1960)
 Felmegyek a miniszterhez (1961)

Jegyzetek

Források 
 Magyar életrajzi lexikon (Akadémiai Kiadó, Budapest, 1967.)
 Színházi Kislexikon (Gondolat Kiadó, Budapest, 1969.)

További információk 
 Benedek Tibor életrajz
 Az eltűnt idő nyomában
 Magyar Rádió Online

1911-ben született személyek
1963-ban elhunyt személyek
Magyar színészek
Magyar humoristák
Miskolciak
Öngyilkos színészek, színésznők
Zsidó származású magyarok
Fonyó Barbara

Fonyó Barbara (Debrecen, 1972. március 15. –) magyar énekesnő (koloratúrszoprán), színésznő. Elsősorban operákban és zenés darabokban lép fel. 2009 óta a budapesti Madách Színház művésze.

Családja
Édesapja Fonyó István színművész, édesanyja Kállai Bori színésznő. Nevelőapja Vitray Tamás televíziós riporter. Második házasságában él, két fiát neveli.

Életpályája
Már fiatalon közel került a színpadhoz szülei révén, hiszen mindketten színészek. Gyermekként szerepelt a debreceni Csokonai Színházban prózai előadásokon, ám ő mindig operaénekes szeretett volna lenni.

A Színház- és Filmművészeti Főiskolán osztályfőnöke Szinetár Miklós volt. A főiskola másodéves hallgatójaként egy sikeres próbaéneklés után megkapta Eliza szerepét a My Fair Lady című musicalben a Nemzeti Színház produkciójában. 34 előadáson át sikerrel játszott, amikor az Operaház egyik vezető tenoristája azt tanácsolta, hogy ha valóban operaénekes szeretne lenni, hagyjon fel a prózával. Így, bár folytatta zenei tanulmányait Adorján Ilonánál, tovább nem vállalta Eliza szerepét. A főiskolát végül nem fejezte be.

Operai debütálása Giuseppe Verdi Rigolettójának Gildájaként volt a Szegedi Nemzeti Színházban. Adél szerepét ifj. Johann Strauss A denevérjéből pedig Miskolcon játszhatta nagy sikerrel. 1997 végén az Operaházban is énekelte ezt a szerepet, ám mivel első gyermekét várta, rövid időre búcsúzott a színpadtól.

A Szegedi Szabadtéri Játékok keretében Erkel Hunyadi László című operájában Gara Mária szerepét osztották rá, majd megnyerte az Év hangja díjat, amelyet az Operabálon vehetett át. Luxembourgban harmadik helyen végzett a Geszty Sylvia Nemzetközi Énekversenyen 135 induló közül. 2007 őszén Gildát énekelte az Állami Operaházban és még további két Rigoletto előadásra kérték fel a szezonban.

A Madách Színház, amikor műsorra tűzte Webber nagy sikerű musicaljét, Az operaház fantomját Christine szerepére kérte fel. Akkor kénytelen volt elhalasztani ezt a felkérést, mivel várandós volt második gyermekével, de alig egy év múlva bekapcsolódott a produkcióba.

Emellett Kacsóh Pongrác János vitézében és Erkel Hunyadi László című operájában is játszik az Interoperett koncertjein kívül.

Főbb szerepei
 Erkel Ferenc: Hunyadi László – Gara Mária
 Kacsóh Pongrác: János vitéz – A francia királykisasszony
 Lloyd Webber: Az operaház fantomja – Christine
 Loewe: My Fair Lady – Elisa Doolittle
 Ifj. Johann Strauss: A denevér – Adél
 Richard Strauss: Ariadné Naxos szigetén – Zerbinetta
 Verdi: Rigoletto – Gilda
 Zerkovitz Béla: Csókos asszony – Pünkösdy Kató
 Mike White - Rocksuli - Iskola igazgató
 Rodgers-Hammerstein: A muzsika hangja – Elsa Schraeder

Források 
 
 Titokban férjhez ment Vitray Tamás nevelt lánya 
 Fonyó Barbara többre vágyott

Jegyzetek 

Magyar operaénekesek
Szopránok
Magyar operetténekesek
Magyar gyerekszínészek
Magyar nők
Debreceniek
1972-ben született személyek
Élő személyek
Nome

Nome (inupiat nyelven Sitnasuaq) a 20. század elején Alaszka legnépesebb városa volt, lakossága az aranyláz elmúltával a  főről (1900-as mérés) -ra csökkent (2008-as adat). A Seward-félsziget déli partján helyezkedik el.

Története 
Az európai telepesek megérkezéséig Alaszka nyugati partjának ezen részét inupiatok lakták, de állandó településük nyomaira eddig nem bukkantak. 1898-ban három svéd, Jafet Lindberg, Erik Lindblöm és John Brynteson aranyat fedezett fel az Anvil-patakban. A lelet híre még azon a télen eljutott Klondike-ba. 1899-ben az új város lakossága már tízezer fő volt. Ebben az évben újabb lelőhelyet találtak, a tengerparton. 1900 tavaszán Seattle és San Francisco kikötőiből több ezer aranyásó indult északra; sátorvárosuk a Rodney-foktól a Nome-fokig húzódott,  hosszan. Az 1900-as népszámláláskor  főt írtak össze, ezzel Nome volt Alaszka legnagyobb városa. A huszadik század első évtizedében lakossága valószínűleg a húszezret is elérte.

1925-ben a területen diftériajárvány tört ki. A megfékezéséhez szükséges oltóanyagot kutyaszánokkal juttatták el a több mint ezer kilométerre lévő Nenanából Nome-ba, mindössze öt és fél nap alatt, a legkeményebb időjárási körülmények között. Az ún. szérumfutás (1925 serum run to Nome vagy Great Race of Mercy) emlékére rendezik az Iditarod kutyaszánhajtó-versenyt 1973 óta (részben azonos útvonalon), valamint az eredeti útvonalat bejáró Serum Run 25 túrát, 1997 óta.

A második világháború alatt a land-lease program keretében a Szovjetunióba hadianyagot szállító repülőgépek utolsó állomása Nome volt, ahol csapatok is állomásoztak; a jelenlegi repülőtér kifutópályája ekkor épült, a várostól közvetlenül nyugatra.

Az 1905-ös és 1934-es tűzvészek és az 1900-as, 1913-as, 1945-ös és 1974-es viharok Nome eredeti épületeinek túlnyomó részét elpusztították. Az egykori fogadó, a Discovery Saloon ma magántulajdonban van, de helyreállítása után a város nevezetességévé válhat.

A város neve 
A Nome-fok egy félreértés eredményeként kapta a nevét, az 1850-es években: egy brit térképész a Bering-szoroson hajózó és arról térképet készítő tiszt egyik jelölését olvasta félre. Az eredetin a még névtelen fok mellett a ? Name (? név) jelzés olvasható, melyet a térképkészítő C. Nome-nak (C[ape] Nome, vagyis Nome-fok) olvasott.

1899 februárjában a mai város közelében földterülettel bíró és bányászati jogokra igényt tartó 42 aranyásó megegyezett, hogy táboruk nevét Nome-ról Anvil Cityre változtatják, hogy ne lehessen összekeverni a majd' húsz kilométerre fekvő Nome-fokkal, illetve a -re fekvő Nome-patakkal. Az Egyesült Államok Postahivatalának itteni kirendeltsége azonban nem volt hajlandó nevet változtatni, mivel az Anvil nagyon hasonlított a Yukon alsó folyásánál fekvő Anvik falu nevére. Amikor a Nome-patak mellett egy másik településkezdemény is létrejött, szintén Nome City néven, az anviliek attól tartottak, a posta oda költözik, így az eredeti név használata mellett döntöttek.

Egy másik magyarázat szerint a Nome-fok, és így a város neve a norvégiai Nome város nevéből származik.

Népesség

Jegyzetek

További információk 
 Nome - ExploreNorth 

Alaszka települései
Színindex

A színindex a csillagászatban egy egyszerűsített módszer a csillagok színszűrők alkalmazásával történő osztályozására, a színképeik legjellemzőbb vonásainak feltárásával. 

Egy csillag egy adott osztályba az általa kibocsátott fény színképének vizsgálata alapján sorolható, s így összehasonlítás révén megállapítható a színképosztálya, vagy meghatározható a spektrál- ill. színindexe, esetleg a színképsorozatban elfoglalt helye. Az egyes csillagoknak a Hertzsprung–Russell-diagramban történő elhelyezése is részben színképosztályozással történik.

Egy csillagszínkép fő jellemzői felkutatásának egyik egyszerű módszere a látható, vagy az ahhoz közeli spektrumokban észlelt sávok rögzítése. Széles körben elterjedt módszer a látszólagos fényesség meghatározása az U, B, V tartományokban; az U egy szűrőn át csak az ultraibolyát és az ibolyát engedi át, a B a kéket, a V pedig a zöld és sárga színeket. A szín-indexek U-B és B-V negatívok is lehetnek. Egy hideg vörös csillagnak szinte nincs is U-fényessége; egy forró kék csillagnak sokkal nagyobb az U-fényessége, mint a V.

Alapvetően ez egy egyszerű és átfogó módszer egy adott égitest feketetest-sugárzási görbéjének meghatározására, amelyből a hőmérséklete és számos más jellemzője kiszámítható.

Szin
Torontáltorda

Torontáltorda (röviden Torda, szerbül Торда / Torda, korábban Вујичево / Vujičevo) falu Szerbiában, a Vajdaságban, a Közép-bánsági körzetben, Bégaszentgyörgy községben.

Fekvése 
Nagybecskerektől északkeletre, Basahíd, Pálmajor, Csősztelek és Törzsudvarnok közt fekvő település.

Története 
A település a török hódoltság alatt elpusztult. Az 1723-1725-ös gróf Mercy-féle térképen is a becskereki kerületben, elpusztult helyként volt jelölve.

1750-ben a délmagyarországi kincstári puszták bérlő társasága bérelte. 1776-ban Szeged vidékéről érkezett dohánykertészettel foglalkozó magyarok is letelepedtek itt.

1781-ben gróf Pejacsevich József megvásárolta, majd 1797-ben utóda Pejacsevich Zsigmond telepített ide ismét Szeged, Csongrád és Szentes vidékéről való magyar dohánykertészeket. A gróf Pejacsevich család 1904-ig volt a település birtokosa, ekkor a birtokot az itteni gazdák között felparcellázták.

1816-ban árvíz pusztított a településen, nagy károkat okozva .1848-ban épült fel a falu római katolikus temploma.

Az 1848–49-es forradalom és szabadságharc alatt a melenczei szerbek a falut felgyújtották, a lakosság Makóra és környékére menekült, de öt év alatt a falu újból felépült.

1901-ben a Hodáj utca végén téglavetés közben, körülbelül három méter mélységben népvándorlás-korabeli lovas sír került felszínre.

1910-ben 4289 lakosából 4251 magyar volt. A trianoni békeszerződésig Torontál vármegye Törökbecsei járásához tartozott.

2007-ben a Hatvannégy Vármegye Ifjúsági Mozgalom (HVIM) Torontáltordán építette fel közadakozásból az első Remény Házát a Kárpát-medencében.

2013 március 31.-én tornádó pusztított a faluban. Több épület lakhatatlanná vált.

Népesség

Demográfiai változások

Etnikai összetétel

Híres szülöttei 
Mihalovics József - (Torontáltorda 1814. január 16. – Zágráb, 1891. február 19.) bíboros, zágrábi érsek.
Bogárdi János - Széchenyi-díjas magyar vízépítő mérnök, hidrológus, egyetemi tanár
Fejes Teri - magyar színésznő, énekesnő, komika

Jegyzetek

Források 
 Borovszky Samu: Torontál vármegye

Külső hivatkozások 
 Torda hivatalos honlapja
 Torda története 

A Közép-bánsági körzet települései
Torontál vármegye települései
Titus Pomponius Atticus

Titus Pomponius Atticus (néha Caecilius, Kr. e. 109 – Kr. e. 32) római történetíró.

Élete 

Tehetős római lovag volt, Épeiroszban elterülő hatalmas birtokai jövedelméből élt. Római háza a Quirinalis magaslatán épült.  Korának jelentős könyvkiadója és -kereskedője volt. Fő műveként a mára elveszett Liber annalis (’Éveskönyv’) című munkáját tartják számon, amelyben úttörő módon nem pusztán Róma köztörténetét foglalta össze a városalapítástól saját koráig, hanem áttekintette a város társadalmi átalakulásának múltját, főbb irodalmi eseményeit is. Ókori források alapján ismeretes, hogy ezen kívül írt genealógiai munkákat, görög nyelven értekezett Cicero consuli tevékenységéről, s kisebb portrékölteményekben mutatta be korának nagyságait.

Jegyzetek

Források

További információk 

Ókori római történetírók
I. e. 109-ben született személyek
I. e. 32-ben elhunyt személyek
Borostyán (növénynemzetség)

A borostyán (Hedera) az ernyősvirágzatúak (Apiales) rendjébe, ezen belül a zellerfélék (Apiaceae) családjába tartozó növénynemzetség. Fő elterjedési területe Európa, Észak-Afrika, Közép- és Kelet-Ázsia. Legismertebb faja a közönséges borostyán. A Soroksári Botanikus Kertben kb. 160 tagú gyűjteménye található, ez Magyarországon a legnagyobb élő borostyángyűjtemény.

Tulajdonságai 
Fás szárú, örökzöld kúszónövények. Nem élősködők: rövid léggyökereik táplálék-, vagy folyadékfelvételre nem alkalmasak. Jellemző rájuk a heterofillia (kétfélelevelűség), vagyis a csak vegetatív kúszóhajtások levelei más alakúak, mint a napos, magasabbra felkapaszkodott, virágzó hajtásokon növők. Virágzatuk ernyős, virágaik öttagúak, zöldessárga színűek. A termés fekete vagy sárga húsos csontár.

Rendszerezés 
A nemzetségbe az alábbi 17 faj tartozik:

Hedera algeriensis Hibberd
Hedera azorica Carrière
szobaborostyán (Hedera canariensis) Willd.
Hedera caucasigena Pojark.
kaukázusi borostyán (Hedera colchica) (K.Koch) K.Koch
Hedera cypria McAll.
közönséges borostyán (Hedera helix) L.
ír borostyán (Hedera hibernica) Poit.
Hedera iberica (McAll.) Ackerf. & J.Wen
Hedera maderensis K.Koch ex A.Rutherf.
Hedera maroccana McAll.
Hedera nepalensis K.Koch
Hedera pastuchovii Woronow
Hedera rhizomatifera (McAll.) Jury
Hedera rhombea (Miq.) Paul
Hedera sinensis (Tobler) Hand.-Mazz.
Hedera taurica (Hibberd) Carrière

Források 

Hedera L. Plants of the World Online
Accepted species Plants of the World Online

További információk 

A borostyán szaporítása 
Az árnyékkedvelő borostyán 

 
Növénynemzetségek
Mérgező növények
Kúszónövények
Attalida dinasztia

Az attalidák dinasztiája görög uralkodócsalád, amely Lüszimakhosz, Nagy Sándor tábornoka halála után uralkodott Pergamonban. A dinasztia nevét a legelső pergamoni uralkodó, Philetairosz apjáról, Attaloszról kapta. Valamennyi attalida Attalosz egyenes ági leszármazottja volt. Pergamon urai a városállamot jelentős birodalommá terjesztették ki, és I. Attalosz (Kr. e. 230. körül)  felvette a Pergamon királya címet. A dinasztia Kr. e. 133-ig uralta Pergamont, amit az utód nélkül elhunyt III. Attalosz végrendeletében a Római Köztársaságra hagyott.

Az uralkodócsalád tagjai

 Philetairosz (Kr. e. 282. – Kr. e. 263.): Az első pergamoni uralkodó, Lüszimakhosz egykori pergamoni helytartója.
 I. Eumenész (Kr. e. 263. – Kr. e. 241.): Philetairosz fogadott fia és unokaöccse.
 I. Attalosz (Kr. e. 241. – Kr. e. 197.): I. Eumenész unokatestvérének fia, a királyi cím első viselője, mellékneve „Szótér”, azaz megmentő volt.
 II. Eumenész (Kr. e. 197. – Kr. e. 159.): I. Attalosz fia.
 II. Attalosz (Kr. e. 159. – Kr. e. 138.): II. Eumenész testvére.
 III. Attalosz (Kr. e. 138. – Kr. e. 133.): II. Eumenész fia (II. Attalosz unokatestvére).

 III. Eumenész (Arisztonikosz) (trónkövetelő, Kr. e. 133. – Kr. e. 128.): II. Eumenész törvénytelen gyermeke.

Az Attalidák családfája
lásd: Pergamon uralkodóinak családfája

Ázsiai uralkodóházak
Cirill eredetű ábécék

Számos nemzeti nyelv veszi alapul írásrendszeréhez a cirill ábécét.

A cirill ábécéből az idők folyamán az egyes nyelvek jellegének megfelelő ábécék alakultak ki. Alább látható néhány ábécé, amely a cirill írásból ered.

Eredeti cirill ábécé

Kiterjesztett cirill ábécé 
Az alábbi táblázatokban szereplő karakterek közül lehet, hogy nem mindegyik jelenik meg, az operációs rendszer és a böngésző verziójától, valamint a Unicode-betűtípusok meglététől vagy hiányától függően.

Figyelem! Az alábbi táblázatban található betűk sorrendje nyelvenként eltérő lehet. Az adott nyelv betűrendjét lásd az adott nyelvet tárgyaló szócikkeknél!

Az А–К tartományon alapuló betűk

Az Л–Я tartományon alapuló betűk

Megjegyzések 
Betűösszetételek az egyes nyelvekben:
 Abaza: гв, гъ, гъв, гь, гІ, гІв, дж, джв, джь, дз, жв, жІ, кв, къ, къв, къь, кь, кІ, кІв, кІь, пІ, тш, тІ, хв, хъ, хъв, хь, хІ, хІв, цІ, чв, чІ, чІв, шв, шІ.
 Abház: гь, ҕь, дә, џь, жь, жә, ӡә, кь, қь, ҟь, тә, ҭә, хь, ҳә, цә, ҵә, шь, шә.
 Adige: гу, гъ, гъу, дж, дз, дзу, жъ, жъу, жь, ку, къ, къу, кІ, кІу, лъ, лІ, пІ, пІу, тІ, тІу, фІ, ху, хъ, хъу, хь, цу, цІ, чъ, чІ, шъ, шъу, шІ, шІу, Іу.
 Avar: гъ, гь, гІ, къ, кь, кІ, тІ, хъ, хь, хІ, цІ, чІ.
 Belarusz: дж, дз.
 Csecsen: аь, гІ, дж, дз, къ, кх, кІ, оь, пІ, тІ, уь, хь, хІ, цІ, чІ, юь, яь.
 Cserkesz: гу, гъ, гъу, дж, дз, дзу, жъ, жъу, жь, кхъ, кхъу, ку, къ, къу, кхъ, кхъу, кІ, кІу, лъ, ль, лІ, пІ, пІу, тІ, тІу, фІ, ху, хъ, хъу, хь, цу, цІ, чъ, чІ, шъ, шъу, шІ, шІу, щІ, Іу.
 Dargva: гъ, гь, гІ, дж, дз, къ, кь, кІ, пІ, тІ, хъ, хь, хІ, чІ, шІ.
 Hanti: л', ч'.
 Ingus: аь, гІ, ий, къ, кх, къ, кІ, оа, пІ, рхІ, тІ, ув, хь, хІ, цІ, чІ, юь, яь.
 Jakut: дь, ль, нь.
 Jupik: лъ, нъ, ӈъ.
 Kabard: гу, гъ, гъу, дж, дз, жь, ку, къ, къу, кхъ, кхъу, кІ, кІу, лъ, ль, лІ, пІ, тІ, фІ, ху, хъ, хъу, хь, цІ, шІ, щІ, Іу.
 Karacsáj-balkár: гъ, дж, къ, нг, нъ.
 Komi/Permják: дж, дз, тш.
 Korják: в', г'.
 Kumik: гъ, гь, къ, нг, оь, уь.
 Lak: аь, гъ, гь, гІ, кк, къ, кь, кІ, оь, пп, пІ, сс, тт, тІ, хх, хъ, хь, хьхь, хІ, цц, цІ, чч, чІ.
 Lezg: аь, гв, гъ, гъв, гь, зв, кв, кк, ккв, къ, къв, кь, кьв, кІ, кІв, пп, пІ, св, тв, тт, ттв, тІ, тІв, уь, хв, хъ, хъв, хь, цв, цц, ццв, цІ, цІв, чч, чІ.
 Nanáj: дь, нь.
 Nogáj: аь, нъ, оь, уь.
 Oszét: гъ, дж, дз, къ, пъ, тъ, цъ, чъ.
 Tabaszarán: аь, гъ, гъв, гь, жв, жъ, кв, кк, ккв, къ, къв, кь, кьв, кІ, кІв, пп, пІ, тт, тІ, уь, хв, хъ, хъв, хь, цц, цІ, чв, чъ, чч, чІ, чІь, шв, шь.
 Ukrán: дж, дз.

Megjegyzések

Források
Ivan G. Iliev. Short History of the Cyrillic Alphabet. Plovdiv. 2012. Short History of the Cyrillic Alphabet
 Omniglot.com – Cyrillic alphabet (Кириллица) 
 Transliteration of Non-Roman Scripts by Thomas T. Pedersen 
 ALA-LC Romanization Tables 

 
Nyelvekkel kapcsolatos listák
Győrffy István (botanikus)

Kőhalmi Győrffy István (Hidasnémeti, 1880. december 19. – Székesfehérvár, 1959. április 16.) botanikus, mohakutató, alpinista, egyetemi tanár, a Magyar Tudományos Akadémia tagja.  Győrffy Barna (1911–1970) növénygenetikus, biokémikus apja.

Pályája

Kolozsváron járt egyetemre, amelynek elvégzése után tanársegédként "bent maradt". 1904 és 1913 között középiskolákban tanított. Miután visszakerült Kolozsvárra, előbb magántanár, majd rendes tanár volt. Az első világháború után Szegeden új tanszéket és botanikus kertet szervezett. 1940–től 1944-ig ismét Kolozsvárott élt.  1940–től a Magyar Tudományos Akadémia levelező tagja volt 1949-ig, amikor – számos tudóstársához hasonlóan – tagságától megfosztották. Élete utolsó szakaszát a Mátrában, Gyulán, végül Csákvárott töltötte.

Munkássága

Tanszékein a virágtalan növényeket kutató munkaközösséget szervezett. Nemzetközileg elismert briológus volt, azaz a mohák környezettanával, egyes mohafajok és nemzetségek monografikus vizsgálatával, a Tátra és Erdély mohaflórájával, valamint a mohák fejlődési rend ellenességeivel foglalkozott. Több száz cikket publikált hazai és külföldi tudományos folyóiratokban.

Emlékezete

Nevét számos növény viseli. Több virágos taxont, valamint alganemzetséget neveztek el róla.

Arcképe megtalálható a Botanikai Közlemények 1997/1-2. számában.

Jegyzetek

Források

Kapcsolódó szócikkek

 A Magyar Tudományos Akadémia tagjainak listája (A–F)
 Romániai magyar biológiai szakirodalom

Magyar botanikusok
Magyar egyetemi, főiskolai oktatók
MTA-tagok
Kolozsváriak
1880-ban született személyek
1959-ben elhunyt személyek
Sajóhídvég

Sajóhídvég község Borsod-Abaúj-Zemplén vármegyében, a Miskolci járásban.

Fekvése 
Három történelmi vármegye (Borsod, Abaúj-Torna, Zemplén) találkozásánál helyezkedik el, a Hernád bal partján, nem messze annak torkolata előtt.

A közvetlenül határos települések: észak felől Berzék, északkelet felől Tiszalúc, dél felől Köröm, nyugat felől pedig Ónod; a fentieken túl keleten érintkezik a határa még Girincs területével is.

Csak közúton közelíthető meg, Berzék vagy Köröm érintésével, a 3607-es úton (bár keleti határszélét érintik a 3611-es és a 3613-as utak is).

Története 
Sajóhídvég (Hídvég) Sajó menti település már az Árpád-korban is lakott hely volt. 1261-ben már az egri püspökség birtoka volt, nevét ekkor Hydueghe formában írták. 1341-ben a gróf Cseszneky család tulajdonába került. 1598-ban Mosdósy Péter özvegyének birtoka volt és a török hódoltsághoz tartozott. 1635-ben a Rákócziak ónodi várához tartozott, azonban a törökök ismét elfoglalták.

1666-ban Thököly Miklós is részbirtokosa volt. 1732-ben a Szirmay, Csekényi és a Török család volt Hídvég földesura; majd az Aspremont és az Almásy családé, utána pedig a gróf Erdődyeké lett. 1885-ben nagy tűzvész pusztított a községben.

A 20. század elején gróf Erdődy Gyula birtoka volt.

Megyer 
Hídvég körül feküdt egykor Megyer falu is, mely már a 14. században szerepelt az oklevelekben, Meger néven. 1400-ban az Isépiek, 1415-ben a Czudar, 1623-ban a Monoky család birtoka volt.

Közélete

Polgármesterei
 1990–1994: Kerékgyártó János (független)
 1994–1998: Takács Győző (független)
 1998–2002: Takács Győző (független)
 2002–2006: Takács Győző (független)
 2006–2010: Takács Győző (független)
 2010–2014: Takács Győző (Fidesz-KDNP)
 2014–2019: Török Gergely (független)
 2019-től: Török Gergely (független)

Népesség 
A település népességének változása:

2001-ben a település lakosságának 86%-a magyar, 14%-a cigány nemzetiségűnek vallja magát.

A 2011-es népszámlálás során a lakosok 92,4%-a magyarnak, 23,8% cigánynak mondta magát (7,5% nem nyilatkozott; a kettős identitások miatt a végösszeg nagyobb lehet 100%-nál). A vallási megoszlás a következő volt: római katolikus 35%, református 35,3%, görögkatolikus 2,3%, felekezeten kívüli 6,8% (19,5% nem válaszolt).

Nevezetességei 
 Református temploma 1810-ben épült.

Források 
 Borovszky Samu

Jegyzetek

Külső hivatkozások 

Borsod-Abaúj-Zemplén megye települései
Zemplén vármegye települései
Sajókápolna

Sajókápolna község Borsod-Abaúj-Zemplén vármegyében, a Miskolci járásban.

Fekvése 
Sajószentpétertől délnyugatra, a parasznyai völgy alján fekszik. További szomszédos települések: délkelet felől Sajóbábony, dél felől Sajólászlófalva, délnyugat felől Kondó, északnyugat felől pedig Alacska.

Megközelítése 
Csak közúton érhető el, Parasznya vagy Sajószentpéter felől, mindkét irányból a 2517-es úton. Főutcája a 25 131-es számú mellékút.

Története 
Sajókápolna nevét 1317 és 1342 között említette először oklevél p. Kapolna írásmóddal, mikor Károly Róbert király megerősítette vásárolt birtokukban Vilyam fiait: Jánost, Lászlót és Mihályt.

1332-ben Szent Mártonról elnevezett egyházát is említették, melynek papja a pápai tizedjegyzék szerint ez évben 5 garas pápai tizedet fizetett.

1910-ben 491 lakosából 488 magyar volt. Ebből 35 római katolikus, 450 református volt.

A 20. század elején Borsod vármegye Sajószentpéteri járásához tartozott.

Közélete

Polgármesterei
 1990–1994: Sándor József (független)
 1994–1998: Sándor József (független)
 1998–2002: Sándor József (független)
 2002–2006: Vass Lajos Sándor (független)
 2006–2010: Vass Lajos (független)
 2010–2014: Vass Lajos Sándor (független)
 2014–2019: Faragó Ilona (független)
 2019-től: Tőzsér György (független)

Népesség 
A település népességének változása:

2001-ben a település lakosságának 99%-a magyar, 1%-a cigány nemzetiségűnek vallotta magát.

A 2011-es népszámlálás során a lakosok 80,7%-a magyarnak, 1,8% cigánynak, 0,3% németnek mondta magát (19,1% nem nyilatkozott; a kettős identitások miatt a végösszeg nagyobb lehet 100%-nál). A vallási megoszlás a következő volt: római katolikus 11%, református 44,4%, görögkatolikus 1%, felekezeten kívüli 8,1% (35,5% nem válaszolt).

Nevezetességei 
 Késő barokk református templom
 Pilóta Emlékmű
 Repülő Múzeum

Jegyzetek

Külső hivatkozások 
 A Sajókápolnai Református Egyházközségről
 A műemlék református templom a Műemlékem.hu-n

Borsod-Abaúj-Zemplén megye települései
Borsod vármegye települései
Luis de Góngora y Argote

Luis de Góngora y Argote (Córdoba, 1561. július 11. – 1627. május 23.) spanyol barokk költő, a legkiemelkedőbb spanyol irodalmárok egyike.

Élete 
Édesapja, Francisco de Argote városi bíró (corregidor) volt szülővárosában, Córdobában, édesanyja, Leonora de Góngora pedig régi nemesi családdal büszkélkedhetett. Szülei gondosan taníttatták, 15 évesen a salamancai egyetemre küldték kánon- és polgári jogot tanulni. Nem volt túlságosan kiemelkedő tanuló, azonban már fiatalon elismert költővé vált (1585-ben még Cervantes is elismerően írt róla La Galatea című művében). Egyébiránt Góngora ifjúságára gondtalan élvhajhászat volt jellemző.

Tanulmányai végeztével a költő egyházi pályára lépett, végül pappá szentelték 1605 körül. Góngora első feladatai leginkább diplomáciai jellegűek voltak, így bejárta Spanyolországot (főleg Valladolidban és Madridban lakott). Népszerűsége nőttön nőtt, hasonlóan irigyei köréhez. 1617-ben Sandoval hercege kijárta számára, hogy III. Fülöp király tiszteletbeli udvari káplánja legyen. Mindössze két évig állt kegyben, ám ekkor ellenfele, az ifjú irodalmár, Francisco de Quevedo kiütötte a nyeregből – Góngoráról elterjesztették azt a vádat, hogy homoszexuális és hogy converso, azaz kikeresztelkedett zsidó vagy mór származású. Végül 1626-ban súlyos betegség támadta meg a kegyvesztett költőt, aki visszavonult szülővárosába. Córdobában halt meg.

Költészete 
Góngorát sokszor a legnagyobb spanyol költőként tartják számon, azonban költészete nem túlságosan népszerű. Nagyon kifinomult, szellemes verseket alkotott, emellett különösen fejlett vizuális képzelőereje volt, ami az egyik legnagyobb barokk költővé emelte őt. Korai költeményei között remekbe szabott szonetteket és balladákat találunk. Hírneve elsősorban monumentális, bonyolult, stilizált érett művein alapszik (például Panegyrico al duque de Lerma (Dicsőítő költemény Lerma hercegéhez, 1609), Fábula de Polifemo y Galatea (Polifemo és Galatea története, 1613?) és a befejezetlen pásztoridill, a remekműnek tartott Las Soledades (1613). Góngora a drámával is megpróbálkozott, ennek tanújele a Las Firmezas de Isabel és a két befejezetlenül maradt darab, a Comedia venatoria és az El Doctor Carlino.

Góngora stílusában (estilo culto) több követője is alkotott, ami mind kevésbé volt népszerű. A „gongorizmus” vagy „culteranizmus” a spanyol irodalom egy barokk tendenciája lett: jellemzője a kifinomult kifejezésmód, az erőteljes latinizálás, a klasszikus mitológiai allúziók és a dús metaforahasználat volt.

Magyarul 

Válogatott versek; vál. András László, ford. Jékely Zoltán et al., bev. Federico Garcia Lorca; Európa, Bp., 1966
Románcok / Romances; ford. Simor András; Eötvös, Bp., 2009 (Eötvös klasszikusok)

Jegyzetek

Források 
      

Gongora y Argote
Gongora y Argote
1561-ben született személyek
1627-ben elhunyt személyek
Szojuz–25

A Szojuz–25 (oroszul: Союз 25) szovjet háromszemélyes, kétszemélyessé átalakított szkafanderes személyszállító, szabványos rendszerben épített Szojuz űrhajó. Az űrhajó vitte volna az első űrhajósokat a Szaljut–6 űrállomásra.

Küldetés
A program része lett volna a 90 napos űrbeli tartózkodás, az eddigi tartózkodási időtartam megdöntése. Az előírt napirendi programok között szerepeltek volna navigációs, csillagászati, műszaki, légkörkutatási, földfotózási, földmegfigyelési, orvosi és biológiai kutatási feladatok.

Jellemzői
Központi tervező iroda CKBEM <= Центральное конструкторское бюро экспериментального машиностроения (ЦКБЕМ)> (OKB-1 <= ОКБ-1>, most OAO RKK Energiya im. SP Korolev <= ОАО РКК Энергия им. С. П. Королёва> – Központi Kísérleti Gépgyártási Tervezőiroda). Az űrhajót kis átalakítással emberes programra, teherszállításra és mentésre (leszállásra) tervezték.

1977. október 9-én a bajkonuri űrrepülőtér indítóállomásról egy Szojuz hordozórakéta (11А511U) juttatta Föld körüli, közeli körpályára. Az orbitális egység pályája 88,66 perces, 51,6 fokos hajlásszögű, elliptikus pálya-perigeuma 198 kilométer, apogeuma 349 kilométer volt. Hasznos tömege 6860 kilogramm. Szerkezeti felépítését tekintve a Szojuz–14 napelemtáblák nélküli változatával megegyező. Összesen 2 napot, 44 percet töltött a világűrben, 32 alkalommal kerülte meg a Földet.

Az űrhajó négyszer közelítette meg az űrállomást, de technikai hiba miatt 120 méternél nem tudtak közelebb kerülni, így nem tudtak dokkolni sem. Az ötödik kísérlet után azt az utasítást kapták, hogy készüljenek fel a visszatérésre. A hibaforrás felderítésénél megállapították, hogy indításkor sérülhetett meg a navigációs rávezető rendszer.

Ezután bevezették, hogy a legénység összetételénél egy tapasztalt (sikeres űrrepülés) és egy újonc (földi kiképzésben részesült) fog szolgálatot teljesíteni.

Október 31-én belépett a légkörbe, a leszállás hagyományos módon – ejtőernyős leereszkedés – történt, Celinográdtól 184 kilométerre értek Földet.

Személyzet
(zárójelben az addigi repülések száma a Szojuz–25-tel együtt)
 Vlagyimir Kovaljonok (1)
 Valerij Rjumin (1)

Források 
 
 Tim Furniss, David J. Shayler: Praxis Manned Spaceflight Log 1961-2006, Springer, 2007,

További információk 
 
 
 
 
 
 

Szojuz 7K–T
Szojuz-045
Szojuz–24

A Szojuz–24 (oroszul: Союз–24) szovjet, kétszemélyes Szojuz 7K–T típusú űrhajó. Az űrhajó szállította a harmadik, utolsó személyzetet a Szaljut–5 katonai űrállomásra.

Küldetés
A Szojuz–24 személyzetének feladata volt az előző, műszaki problémák miatt megszakított repülés után a Szaljut–5 űrállomás használhatóvá tétele.

Jellemzői
A CKBEM vállalat fejlesztette ki és építette meg. A Szojuz 7K–T űrhajó módosított, a katonai Almaz űrállomások kiszolgálására alkalmassá tett változata (GRAU-kódja: 11F615A9).

1977. február 7-én a Bajkonuri űrrepülőtér indítóállomásról egy Szojuz hordozórakéta (11А511U) juttatta Föld körüli, közeli körpályára. Az orbitális egység pályája 89,5 perces, 51,6 fokos hajlásszögű, elliptikus pálya perigeuma 239 km, apogeuma 269 km volt. Tömege 6800 kg. Szerkezeti felépítését tekintve a Szojuz–14 napelemtáblák nélküli változatával megegyező, de a speciális katonai feladatokra szolgáló berendezésekkel látták el.  Összesen 17 napot, 17 órát és 26 percet töltött a világűrben. Összesen  alkalommal kerülte meg a Földet.

Február 25-én belépett a légkörbe, a leszállás hagyományos módon – ejtőernyős leereszkedés – történt, Arkaliktól 36 kilométerre északkeletre értek Földet.

Személyzet
 Viktor Gorbatko, parancsnok
 Jurij Glazkov, fedélzeti mérnök

Források 
 
 Tim Furniss, David J. Shayler: Praxis Manned Spaceflight Log 1961-2006, Springer, 2007, 
 A Szojuz–24 az Encyclopedia Astronautica oldalán (angolul)

Külső hivatkozások 

Szojuz-044
Szojuz 7K–T/A9