alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Faloidin

Faloidin, psáno též phalloidin, je hepatotoxický cyklický heptapeptid, patřící do skupiny falotoxinů. V čistém stavu je to amorfní bílá látka, připravovaná lyofylizací methanolového extraktu z přírodního materiálu, rozpustná ve vodě, methanolu a ethanolu. Byla popsána i jeho syntetická příprava.

Výskyt v přírodě 
Je obsažen v některých jedovatých druzích hub rodu muchomůrka (Amanita), zejména:
 Amanita phalloides (Fries) Link – muchomůrka zelená (obsah přibližně 0,01 %)
 Amanita virosa (Fries) Bertillon – muchomůrka jízlivá.

Použití 
V biologii se využívá při studiu aktinových struktur v buňkách k jejich značkování (markování).

Jako součást extraktu z muchomůrky zelené je používán v homeopatických preparátech.

Toxický účinek 
Biochemickou podstatou jeho toxického účinku je inhibice depolymerizace aktinových filament. Poškozuje také strukturu buněčné membrány, zejména u jaterních buněk, protože v játrech dochází k jeho koncentrování. Při intravenosní aplikaci dochází k významnému poklesu krevního tlaku a k zpomaleni srdečního tepu. Mechanismus otravy je stejný jako u ostatních falotoxinů. Při podání ústy je tato látka poměrně neškodná, protože v trávicícm traktu se příliš nevstřebává, případně je rozkládána žaludečními šťávami; je proto zapotřebí její parenterální aplikace. V takovém případě je LD50 u člověka odhadována na 2 mg/kg, laboratorně stanovená LD50 u myší je 2 až 5 mg/kg hmotnosti těla.

Jako protijed se doporučuje silymarin, obsažený v ostropestřci mariánském (Silybum marianum). Silymarin se sám váže na receptory v jaterních buňkách, které jsou jinak atakovány faloidinem a příbuznými jedy.

Historická poznámka 
Strukturu faloidinu popsal a v čistém stavu jej poprvé izoloval v roce 1937 německý organický chemik, pozdější nositel Nobelovy ceny za fyziologii a lékařství Feodor Lynen s Ulrichem Wielandem na Mnichovské univerzitě, studenti nositele Nobelovy ceny za chemii, H. O. Wielanda.

Původ jména 
Jméno je odvozeno od druhového přívlastku latinského názvu muchomůrky zelené (phalloides).

Odkazy

Reference

Související články 
 falotoxiny

Externí odkazy 
 

Mykotoxiny
Heptapeptidy
Cyklické peptidy
Hepatotoxiny
Alfa-amanitin

α-Amanitin je bezbarvá, bílá až slabě nažloutlá krystalická látka. Je jedním z toxinů obsažených v muchomůrce zelené a příbuzné muchomůrce bílé. Je to cyklický oktapeptid, obsahující několik netypických aminokyselin.

Výskyt v přírodě 
Je obsažen v některých jedovatých druzích hub rodu muchomůrka (Amanita), zejména:
 Amanita phalloides (Fries) Link – muchomůrka zelená
 Amanita phalloides var. alba (Vittad.) E.-J. Gilbert – muchomůrka bílá
 Amanita virosa (Fries) Bertillon – muchomůrka jízlivá.

Toxický účinek 
α-Amanitin patří mezi nejsilnější jedy, se kterými se u hub můžeme setkat. Smrtelná dávka pro člověka je udávána LD50 = 0,1 mg/kg, u laboratorních krys je LD50 = 0,3 mg/kg (intraperitoneálně).

Poškozuje buňky jater tzv. hepatocyty a pasivací některých enzymů (zejména polymerázy RNA) také buněčné jádro.

Průběh otravy 
Toxiny se rychle absorbují z trávicího traktu, první příznaky se však projeví až po poškození většího počtu hepatocytů, tj. 8 – 48 hodin po konzumaci. V první fázi jde o nespecifické narušení funkcí trávicí soustavy. Na počátku této fáze má postižený celkové potíže (malátnost, nevolnost, závratě, bolest hlavy, mrazení), poté se dostavuje nevolnost, bolesti žaludku, prudké zvracení a silné průjmy, což vede k dehydrataci, demineralizaci až oběhovému selhání (příčina úmrtí především u dětí). Pokud pacient přežije, dojde k vymizení zvracení a průjmů. V druhé fázi nastávají poruchy životně důležitých orgánů, selhání jater, ledvin, nebo obou. Od 4.-5. dne se cítí pacient subjektivně lépe. Objektivně se zjišťuje zvětšení a zvýšená citlivost jater a polyurie. V lepších případech se nemocný uzdravuje. V těžších případech nastává akutní selhání jater nebo selhání funkce ledvin. Od 3.-4. dne se projevuje toxické poškození ledvin, tzv. faloidní nefróza. Při velmi rychlém průběhu se ani nestačí rozvinout žloutenka a rozvíjí se jaterní kóma (apatie, bezvědomí, neklid, třes, křeče, tachykardie, pokles tlaku krve (hypotenze), rozšíření zornic). Smrt nastává 4.-7. den při rychlém průběhu otravy, při pomalejším 8.-12. den otravy. Otrava je smrtelná v 50 % případů.

Použití 
Používá se v biochemických laboratořích při analýze ribonukleových kyselin (RNA).

Reference

Související články 
 β-amanitin
 γ-amanitin
 δ-amanitin
 amanin
 amanulin
 faloidin

Externí odkazy 
 

Amanitin, alfa-
Amanitin, alfa-
Amanitin, alfa-
Hepatotoxiny
Amanitin

Název amanitin má několik různých organických látek ze skupiny amatoxinů:
 α-amanitin
 β-amanitin
 γ-amanitin
 δ-amanitin
 ε-amanitin

Amanitin
Hepatotoxiny
Toxin

Toxin (z řeckého toxikon) je jedovatá látka produkovaná živými buňkami nebo organismy (člověk je sice technicky také živý organismus, látky vyrobené člověkem v umělých procesech se však v této definici obvykle nepovažují za toxiny).

Toxiny mohou být malé molekuly, peptidy nebo bílkoviny, které jsou schopny způsobit onemocnění při styku s nimi nebo při jejich pohlcení živou tkání, a to interakcí s biologickými makromolekulami, například enzymy nebo buněčnými receptory.

Související články 
 Jed
 Toxicita

Reference

Externí odkazy 
 
 Society of Toxicology
 The Journal of Venomous Animals and Toxins including Tropical Diseases
 Special Issue on "Marine Toxins"
 ATDB: A animal toxin database

 
Toxikologie
Biochemie
Alkaloidy

Alkaloidy představují skupinu zásaditých organických sloučenin, které se tvoří při přeměně aminokyselin. V současné době je jich známo přes 6000. Převážná většina alkaloidů náleží k rostlinným alkaloidům, vzácně se však vyskytují i alkaloidy živočichů (hlavně obojživelníků) a hub. Není přesně známo, jaký mají význam v tělech organismů, ovšem je zřejmé, že mají obrannou funkci a dále např. různé rostliny se v podobě alkaloidů zbavují dusíkatých zplodin.

Základní vlastnosti 
 Zpravidla obranná funkce (často hořká chuť a silná toxicita),
 vždy obsahují vázaný dusík, především v heterocyklické formě (na jeho umístění je založena nejpoužívanější klasifikace alkaloidů),
 jsou zásadité, v rostlinách se zpravidla vyskytují ve formě solí karboxylových kyselin,
 jsou většinou tuhé, krystalické a opticky aktivní,
 jsou obvykle špatně rozpustné ve vodě a dobře ve slabě polárních a nepolárních rozpouštědlech,
 mají značné biologické účinky na živočichy (jedy, psychoaktivní látky, léky),
 triviální názvy jsou mnohdy asociovány k vědeckému jménu organismu, v němž byly objeveny; někdy i k jejich účinkům.

Rostlinné alkaloidy 
V rostlinné říši jsou tedy alkaloidy značně rozšířeny a často mají silné fyziologické účinky. Patří mezi ně vůbec nejsilnější rostlinné jedy (např. kurarové alkaloidy, které jsou účinnou složkou šípových jedů, námelové alkaloidy, opiové alkaloidy, atropin, nikotin aj.) a mnohé z nich jsou v dnešním lékařství nepostradatelné. Vyskytují se především v rostlinách z čeledi makovité (mák, vlaštovičník), lilkovité (rulík zlomocný, blín, durman), ocúnovité (ocún), kýchavicovité (kýchavice), pryskyřníkovité (oměj), bobovité (janovec metlatý, kručinka, lupina, štědřenec, žanovec) aj.

Alkaloidy jako návykové látky 
Ke skupině alkaloidů lze řadit množství návykových látek. Z hlediska objemu je na prvním místě morfin získávaný ze šťávy nezralých makovic. V medicíně se používá k tlumení bolesti. Methylací lze získat kodein, který má vhodnější léčebné účinky. Pokud dojde k acetylaci obou hydroxylových skupin morfinu, vzniká jedna z nejnebezpečnějších drog – heroin.

 V plodech blínu, durmanu a rulíku se vyskytuje atropin, který se v lékařství používá k tlumení křečí hladkého svalstva a v očním lékařství k rozšiřování zornic.
 Dalším známým alkaloidem je chinin, který je lékem proti malárii. Mezi další účinky patří snižování teplot.
 Mezi námelové alkaloidy patří ergometrin používaný v gynekologii a ergotamin, který se užívá k léčbě poruch útrobního nervstva a bolestí, které jsou podmíněny cévně (migrény).
 Kofein izolovaný ze zrnek kávy či lístků čaje povzbuzuje nervovou soustavu a srdeční činnost.
 Mezi extrémně jedovaté alkaloidy patří kurare, tzv. šípový jed, izolovaný z některých druhů jihoamerických rostlin.

Odkazy

Literatura 
 ŠÍMOVÁ, Jana a HABERMANN, Vlastimil. Alkaloidy: malé laboratorní praktikum. Praha: Karolinum, 2001. 35 s. Učební texty Univerzity Karlovy v Praze. ISBN 80-246-0206-7.

Externí odkazy 
 
 Referát na www.maturita.cz
 Referát; 2003
 Alkaloidy
Bruntálsko

Jméno Bruntálsko může označovat různá území:
 okolí Bruntálu
 Stavovské panství Bruntál, stavovské panství v českém Slezsku
 Děkanát Bruntál, jeden z děkanátů (vikariátů) Ostravsko-opavské diecéze
 Politický okres Bruntál
 Soudní okres Bruntál
 Zemský okres Bruntál (1938–1945)
 Správní okres Bruntál (1949–1960)
 Okres Bruntál, okres v Severomoravském kraji ve VÚSC Moravskoslezský kraj
 Správní obvod obce s rozšířenou působností Bruntál, správní obvod obce s rozšířenou působností Bruntál
 Správní obvod obce s pověřeným obecním úřadem Bruntál, správní obvod obce s pověřeným obecním úřadem Bruntál

Geografie okresu Bruntál
Tropanový alkaloid

Tropanový alkaloid je název typu alkaloidů, které se vyskytují v řadě druhů dvouděložných rostlin, většinou z čeledí lilkovitých (Solanaceae), či rudodřevovitých (Erythroxylaceae). 

Jejich charakteristickým rysem je skutečnost, že dusík obsahující část molekuly tvoří heterocyklický alkohol tropanol, nebo jeho deriváty, které se vážou ve formě esteru na některou z aromatických karboxylových kyselin: kyselinu tropovou, mandlovou nebo benzoovou.

Všechny tropanové alkaloidy patří mezi velmi prudké jedy. Řada z nich byla jako jed nebo i léčivo používána většinou ve formě rostlinných drog (čerstvých nebo sušených) již ve starověku.

Přehled tropanových alkaloidů 
 atropin
 L-hyoscyamin
 skopolamin
 apoatropin
 belladonin
 kokain

Původ jména 
Název tropanový alkaloid byl odvozen od nejdéle známého představitele toho typu sloučenin, alkaloidu atropinu.

Externí odkazy 
 

Tropanové alkaloidy
Rostlinné toxiny
Terciární aminy
Aminoalkoholy
Tropanol

Tropanol, též zvaný tropin, je heterocyklický alkohol, obsažený v některých tropanových alkaloidech, obsažených v řadě druhů rostlin z čeledi lilkovitých (Solanaceae). Jedná se o bílou krystalickou látku, se slabě zásaditou reakcí, dobře rozpustnou ve vodě, která je jedovatá. V alkaloidech je vázán ve formě esteru na některou z aromatických karboxylových kyselin, např.: kyselinu tropovou, mandlovou nebo benzoovou. Některé tropanové alkaloidy místo tropanolu obsahují jeho deriváty.

Výskyt v přírodě 
Tropanol je součástí těchto alkaloidů:

 atropin
 apoatropin
 belladonnin
 L-hyoscyamin
 kokain

Původ jména 
Odvozen od názvu alkaloidu atropinu, jehož je součástí.

Reference

Externí odkazy 
 

Sekundární alkoholy
Tropanové alkaloidy
Dusíkaté heterocyklické sloučeniny
Jedy
Cyrano de Bergerac

Cyrano z Bergeracu (francouzsky Cyrano de Bergerac), vlastním jménem Hector-Savinien de Cyrano (6. března 1619, Paříž – 28. července 1655 tamtéž), byl francouzský spisovatel, mimo jiné autor satirických utopických cestopisů.

Proslulost postavě Cyrana z Bergeracu dodal francouzský dramatik Edmond Rostand veršovanou divadelní hrou Cyrano z Bergeracu (1897). Na motivy této hry vznikla i četná filmová zpracování.

Jeho postava vystupuje také v románu Louise Galleta z roku 1876 Le Capitaine Satan (česky: Čertův kapitán, Emil Šolc, Praha, 1916).

Dílo 
 Le pédant joué, 1645 (komedie, inspirace pro Molièrovu hru Scapinova šibalství)
 L’histoire comique contenant les états et empires de la lune, 1649, vyd. 1657 (román)
 L’histoire comique contenant les états et empires du soleil, okolo 1650, vyd. 1662 (nedokončený román)
 La mort d'Agrippine, 1654 (tragédie)
 početné satirické a milostné dopisy

Odkazy

Externí odkazy 
 
 
 

Francouzští romanopisci
Francouzští dramatici
Francouzští barokní spisovatelé
Narození v roce 1619
Narození 6. března
Narození v Paříži
Úmrtí v roce 1655
Úmrtí 28. července
Úmrtí v Paříži
Pohřbení na Père Lachaise
Muži
Bilbo

Bilbo může znamenat:
Bilbo Pytlík – postava z trilogie Pán prstenů
Bilbao – baskický název španělského města
Jiří Bilbo Reidinger – český herec, spisovatel a klaun
Jadružský jasan

Jadružský jasan je památný strom ve vesnici Jadruž jihozápadně od Boru. Zdravý jasan ztepilý (Fraxinus excelsior) roste před vjezdem do dvora u rybníčku na návsi v nadmořské výšce 510 m. Obvod jeho kmene měří 300 cm a koruna stromu dosahuje do výšky 25 m (měření 1980). Jasan je chráněn od roku 1981 pro svůj vzrůst.

Stromy v okolí 
 Jadružský smrk
 Rájovská trojice

Související články 
 Seznam památných stromů v okrese Tachov

Památné jasany ztepilé
Památné jasany v Plzeňském kraji
Památné stromy v okrese Tachov
Památné stromy v Podčeskoleské pahorkatině
Přírodní park Český les
Stráž (okres Tachov)
Starosedlišťské lípy

Starosedlišťské lípy jsou památné stromy v obci Staré Sedliště v okrese Tachov. Tři lípy velkolisté (Tilia platyphyllos) rostou u barokně upraveného kostela sv. Prokopa a sv. Oldřicha a na hřbitově v nadmořské výšce 500 m. Obvody jejich kmenů měří 468, 406 a 386 cm, koruny dosahují do výšky 22–25 m (měření 1986). Lípy jsou chráněny od roku 1987 pro svůj vzrůst, věk a jako krajinné dominanty.

Stromy v okolí 
 Tisovský javor

Související články 
 Seznam památných stromů v okrese Tachov

Památné lípy velkolisté v Česku
Památné lípy v okrese Tachov
Památné stromy v Podčeskoleské pahorkatině
Staré Sedliště
Lípy u Lomského mlýna

Lípy u Lomského mlýna jsou památné stromy nedaleko obce Lom u Tachova. Dvě lípy malolisté (Tilia cordata) rostou u bývalého Lomského mlýna na řece Mži, jižně od vsi. Obvody jejich kmenů měří 365 a 350 cm (měření 2003). Lípy jsou chráněny od roku 2000 jako krajinná dominanta.

Související články 
 Seznam památných stromů v okrese Tachov

Externí odkazy 
 Strom v evidenci památných stromů Agentury ochrany přírody a krajiny ČR

Památné lípy malolisté v Česku
Památné lípy v okrese Tachov
Památné stromy v Podčeskoleské pahorkatině
Lom u Tachova
Dubová alej pod Broumovem

Dubová alej pod Broumovem je chráněné stromořadí u Broumova západně od Chodové Plané v okrese Tachov. Přibližně 150 let stará alej 16 dubů letních roste poblíž Hamerského potoka v nadmořské výšce 530 m. Obvody kmenů měří 200–390 cm, koruny dosahují do výšky 25 m (měření 1982). Alej je chráněna od roku 1983 jako krajinná dominanta a součást památky.

V listopadu 2022 bylo zjištěno masivní poškození jednoho stromu v aleji s tím, že strom je výrazně narušený, snížený jeho zdravotní stav a možnost stabilizace stromu nereálná. Z důvodu zajištění bezpečnosti osob pohybujících se po přilehlé lesní cestě byla následně ochrana tohoto stromu zrušena a navrženo jeho skácení.

Stromy v okolí 
 Broumovský jasan
 Broumovský smrk
 Broumovské smrky v Hamerském údolí
 Lípy na Jalovém dvoře
 Chodovská lípa u Hamerského potoka
 Smrk u Žďáru (zaniklý)

Související články 
 Seznam památných stromů v okrese Tachov

Reference

Externí odkazy 
 

Památné duby letní v Plzeňském kraji
Památné duby v okrese Tachov
Památné stromy v Českém lese
Chráněné aleje v Plzeňském kraji
Přírodní park Český les
Broumov (okres Tachov)
Aleje v okrese Tachov
Biosféra

Biosféra (též živý obal Země) je část planety Země, kde se (byť i jen sporadicky a nepravidelně) vyskytují nějaké formy života. Zahrnuje část troposféry (přibližně do výšky 16 km v oblasti tropů a 10 km v polárních oblastech), prakticky celou hydrosféru a povrch litosféry (do desítek metrů pod povrchem půdy, v případě výskytu jeskyní obývaných živými organismy až do hloubky několika kilometrů).

Termín biosféra poprvé použil geolog Eduard Suess v roce 1875.

Biosféru rozdělujeme na biomy:

 tropický deštný les
 sezónní tropický les
 savana
 poušť a polopoušť
 středomořský biom
 opadavý les mírného pásu
 jehličnatý les (tajga)
 deštný les mírného pásu
 step
 tundra, (lesotundra)
 polární pustina

Popis 
Počátek vzniku biosféry je možné počítat od okamžiku vzniku života na Zemi. Rozsah současné biosféry, která zahrnuje veškeré živé organismy a jejich životní prostředí, je definován schopností organismů adaptovat se na podmínky v tom, kterém prostředí a úzce tak souvisí se základními vlastnostmi, které definují život.

V biosféře autotrofní (obzvláště fotosyntetické) organismy převažují nad živočichy a ostatními heterotrofními organismy. Rostliny a ostatní autotrofové zajišťují fotosyntézou energie energetický vstup pro běh celé biosféry. Na živočišnou složku v biosféře připadá jen asi 10 % biomasy.

Pododdíly biosféry 
 Ekosféra – část planety Země s pravidelným a zákonitým výskytem života (do 5–8 km v atmosféře, v oceánech a litosféře je její hranice stejná jako u biosféry, případně u litosféry je trochu blíže povrchu),
 Noosféra – část planety Země obývaná lidmi, povýšena lidským intelektem na vyšší úroveň,
 Technosféra – část povrchu Země uměle vytvořená člověkem – budovy, umělé osvětlení apod.

Teorie Gaii 
Teorie, podle které je biosféra sama o sobě živým organismem, ať už konkrétně či metaforicky, je známa jako Teorie Gaii.

Literatura 
 Josef Rajchard, Zuzana Balounová, Dušan Vysloužil: Ekologie I, České Budějovice 2003 ()

Související články 
 Biogeografie
 Krajinná sféra
 Klasifikace podnebí
 Biomy

Externí odkazy 
 
 

 
Zemské sféry
Život
Ekologie

he:אקולוגיה#הביוספרה
Konjunkce (logika)

Logická konjunkce (používají se pro ni symboly AND, & nebo ) je binární logická operace, jejíž hodnota je pravda, právě když obě vstupní hodnoty jsou pravda.

Definice 
V logice a matematice je konjunkce označením pro „a“. Například „Vojta plave a Lucka plave“ je konjunkce.

Pro vstupy A a B vypadá pravdivostní tabulka konjunkce následovně (0 označuje nepravdivé tvrzení, 1 označuje pravdivé tvrzení).

Konjunkce libovolných výroků a, b je výrok, který vznikne jejich spojením spojkou a. Konjunkci výroků a, b čteme „a a b“.

Vlastnosti 
Formální definice Booleovy algebry udávají, že konjunkce je

 asociativní, tzn platí (x ∧ y) ∧ z = x ∧ (y ∧ z);
 distributivní vůči disjunkci, tzn x ∧ (y ∨ z) = (x ∧ y) ∨ (x ∧ z).

Související články 
 Booleova algebra
 disjunkce
 existenční kvantifikátor
 exklusivní disjunkce
 logický člen AND

Externí odkazy 
 
 

Logické operace
Rob Zombie

Rob Zombie (* 12. ledna 1965 Haverhill, Massachusetts, USA), vlastním jménem Robert Cummings, je americký heavymetalový zpěvák, filmový režisér a spisovatel.

Rob svoji kariéru zahájil v roce 1985 jako zpěvák kapely White Zombie. Jeho první album s touto kapelou vyšlo v roce 1987 a jmenovalo se Soul-Crusher. Následovalo Make Them Die Slowly v roce 1989 a La Sexorcisto v roce 1991. Rob s kapelou vydal ještě jedno album, které vyšlo v roce 1995 a jmenovalo se Astro Creep 2000.

Rob ovšem začal v srpnu roku 1997 pracovat na svém prvním sólovém albu. Práce na tomto albu trvala 10 měsíců a nakonec vyšlo 25. 8. 1998 pod názvem Hellbilly Deluxe a ihned se umístilo na 5. místě v prodejnosti. Nakonec bylo prodáno více než 3 miliony kusů této desky. Píseň Superbeast byla nominována na cenu Grammy za nejlepší hard rockovou píseň. Později vyšlo album American Made Music To Strip By, které je tvořeno remixy písní z alba Hellbilly Deluxe. Remix písně Dragula se dostal dokonce na soundtrack k filmu Matrix. Písně Demon Speeding a Feel So Numb se objevily také v počítačové hře FlatOut 2.

V roce 2000 Rob napsal novou píseň pojmenovanou Scum Of The Earth, která se objevila na soundtracku k filmu Mission Impossible 2. V roce 2003 vydal své nové sólové album, jehož název zní The Sinister Urge. Na vzniku tohoto alba se podíleli také: zpěvák Ozzy Osbourne, který s Robem Zombiem nazpíval píseň Iron Head (která je na albu The Sinister Urge), bývalý bubeník kapely Mötley Crüe Tommy Lee, kytarista kapely Slayer Kerry King, DJ Lethal a Beastie Boys' Mix Master Mike.

Rob Zombie se od roku 1982 hlásí k vegetariánství.

Diskografie

Alba s White Zombie 
 1985: Gods on Voodoo Moon
 1986: Pig Heaven
 1987: Psycho Head Blowout
 1987: Soul-Crusher
 1989: Make Them Die Slowly
 1992: La Sexorcisto devil music vol. 1
 1995: Astro Creep 2000
 1996: Supersexy Swigin Sounds (album remixů Astro Creep 2000)
 2008: Let Sleeping Corpses Lie (Box set album pro fanoušky 4cd + dvd)

Sólová alba 
 1998: Hellbilly Deluxe
 2001: The Sinister Urge
 2006: Educated Horses
 2010: Hellbilly Deluxe 2
 2013 Venomous Rat Regeneration Vendor
 2016 The Electric Warlock Acid Witch Satanic Orgy Celebration Dispenser
 2021 The Lunar Injection Kool Aid Eclipse Conspiracy

Kompilační / remix alba 
 1999: American Made Music to Strip by (album remixů Hellbilly Deluxe)
 2003: Past, Present, Future
 2006: The Best of Rob Zombie: The Millennium Collection
 2007: Zombie Live
 2010: Icon, Icon 2
 2012: Mondo Sex Head (album remixů)
 2015: Spookshow International live

Filmografie 
 Dům tisíce mrtvol (2003)
 Vyvrženci pekla (2005)
 Werewolf Women of the SS (2007)
 Halloween (2007)
 The Haunted World of El Superbeasto (scénář) (2008)
 Halloween 2 (2009)
 The Lords of Salem (2012)
 31 (2016)
 3 from Hell (2019)

Reference

Externí odkazy 
 
 Oficiální stránky zpěváka (anglicky)

 
Američtí zpěváci
Američtí režiséři
Režiséři hororů
Industriální metaloví hudebníci
Narození v roce 1965
Žijící lidé
Američtí vegetariáni
Muži
Narození 12. ledna
Dobře uspořádaná množina

V matematice se množina S nazývá dobře uspořádanou množinou, pokud má každá neprázdná část uspořádané množiny S nejmenší prvek. Uspořádání na množině S se pak nazývá dobré uspořádání.

Má-li každá neprázdná část A první prvek, pak, jak dokázal Ernst Zermelo, při přijmutí axiomu výběru do Zermelovy–Fraenkelovy axiomatizace teorie množin je možno dokázat, že každou množinu lze dobře uspořádat. Tento princip je znám jako princip dobrého uspořádání.

Příklady 
 Přirozená čísla s uspořádáním menší nebo rovno jsou dobře uspořádaná.
 Celá čísla s uspořádáním menší nebo rovno nejsou dobře uspořádaná, jelikož například množina všech záporných čísel nemá nejmenší prvek.
 Racionální čísla s uspořádáním menší nebo rovno nejsou dobře uspořádaná, jelikož například množina {1/2, 1/3, 1/4, 1/5, …} neobsahuje nejmenší prvek (nehraje roli, že nadmnožina prvek 0 – infimum – obsahuje)
 Reálná čísla s uspořádáním menší nebo rovno nejsou dobře uspořádaná, jelikož například otevřený interval (0,1) nemá nejmenší prvek. Alternativně lze dobrou uspořádanost vyloučit podmnožinou jako u racionálních čísel.

 Ačkoli celá čísla s uspořádáním menší nebo rovno nejsou dobře uspořádaná, lze na nich vytvořit jiné uspořádání, které již dobré je. Například následující relace je dobré uspořádání: x <z y, právě když |x| < |y| nebo (|x| = |y| a x ≤ y). Uspořádání pak vypadá následovně:
 0  -1  1  -2  2  -3  3  -4  4  … 

Pokud je množina dobře uspořádaná, lze v ní použít důkazy pomocí transfinitní indukce.

Odkazy

Reference

Související články 
 Lineární uspořádání
 Ordinální čísla
 Transfinitní indukce
 Princip dobrého uspořádání

Externí odkazy 
 Uspořádané množiny, přirozená čísla, Doc. Dr. Vladimír Homola, Ph.D. 

Vlastnosti matematických relací
Teorie uspořádání
International Mobile Subscriber Identity

International Mobile Subscriber Identity (někdy také mylně International Mobile Station Identity, zkráceně IMSI) je unikátní číslo přidělené mobilním operátorem pro SIM kartu v mobilní síti GSM nebo UMTS. Může být použito v dalších sítích jako např. CDMA.

IMSI je mobilním telefonem odesláno mobilnímu operátorovi a v interních systémech operátora slouží k dohledání detailů o uživateli. Kvůli zvýšení bezpečnosti a možnostem odposlechu na úrovni radiových vln je IMSI zasíláno co nejméně a často je nahrazeno náhodně generovaným TMSI, Temporary Mobile Subscriber Identity. IMSI není volatelné číslo.

IMSI většinou obsahuje 15 číslic: první tři representují kód země (Mobile Country Code), další kód mobilního operátora (MNC). MNC se skládá většinou ze dvou (v Evropě) nebo ze tří (Severní Amerika) číslic. Další cifry představují číslo zákazníka MSIN unikátní v rámci sítě mobilního operátora (první dvojčíslí udává číslo HLR). MNC kódy pro komerční sítě se přidělují vzestupně od 0 tedy 01, 02, 03… atd. kódy pro testovací sítě se přidělují odzadu např. 99, 98, 97, …

IMSI je v souladu se standardem E.212 Mezinárodní telekomunikační unie (ITU).

IMSI v ČR 
Pro Českou republiku je určeno MCC 230. Jednotliví operátoři mají přidělena tato MNC.

{| class="wikitable"
!MNC
!mobilní operátor
|- align=center
|01
|T-Mobile
|- align=center
|02
|O2
|- align=center
|03
|Vodafone
|- align=center
|04
|Nordic Telecom (bývalý Air Telecom/U:Fon)
|- align=center
|05
|PODA
|- align=center
|06
|Nordic Telecom 5G
|- align=center
|07
|T-Mobile
|- align=center
|08
|Compatel
|- align=center
|09
|Uniphone
|- align=center
|11
|incrate
|- align=center
|22
|O2
|- align=center
|98
|Správa železnic (GSM-R)

|}

Příklady českých IMSI 
 230011234567890 T-Mobile
 230020987654321 O2
 230031029384756 Vodafone

Odkazy

Související články 
 mobilní telefon
 MSISDN
 SIM karta
 IMEI

Externí odkazy 
 http://www.numberingplans.com/ mezinárodní číslovací plán a nástroj na analýzu IMSI
 http://www.numberingplans.com/index.php?page=analysis&sub=imsinr informace o daném IMSI

Telekomunikace
Telefonie
GSM
UMTS
Bachmač

Bachmač (ukrajinsky a rusky Бахмач) je město a důležitý železniční uzel na severu Ukrajiny v Černihivské oblasti. Po administrativně-teritoriální reformě v červenci 2020 patří do Nižynského rajónu, do té doby byl střediskem Bachmačského rajónu. Žije zde přibližně 17 000 obyvatel. V roce 2005 to bylo 23 379 obyvatel.

Město je poprvé připomínáno roku 1147, status města Bachmač získal roku 1938. Proslavilo se bitvou u Bachmače v březnu 1918.

Reference

Externí odkazy 
 
 
  Neoficiální stránky

Města v Černihivské oblasti
IMEI

IMEI je zkratka z anglického termínu  International Mobile Equipment Identity. Jde o unikátní číslo přidělené výrobcem mobilnímu telefonu.

Čísla IMEI mobilních telefonů mobilní operátor ukládá do registru mobilních zařízení (EIR). Po nahlášení krádeže mobilního telefonu operátoru je možné zablokovat zařízení s daným IMEI, takže jej v příslušné mobilní síti nelze používat.

IMEI je patnáctimístné číslo, které lze zapsat ve formátu ZZnnnn-MM-nnnnnn-X. První skupina je tzv. type allocation code (TAC) uvozený dvěma číslicemi kódu země (ZZ). Druhá skupina (MM) je kód výrobce (viz níže), třetí skupina je sériové číslo telefonu. Poslední cifra (X) je využívána pro kontrolní součet (Luhn algorithm / modulo 10).

Formát IMEI je tedy následující:
 TAC - Type Approval Code (6 číslic z toho první dvě jsou kód země)
 FAC - Final Assembly Code (2 číslice - kód výrobce)
 SNR - Serial Number (6 číslic - sériové číslo telefonu)
 SP - Spare (1 číslice - kontrolní součet)

Na většině mobilních telefonů lze IMEI zjistit zadáním kódu *#06#.

Kontrolní součet 
Poslední číslice je kontrolní; vypočítá se Luhnovým algoritmem.

Výsledek je doplněk do násobku 10, tedy ? = 8 a IMEI je tedy 490154203237518.

Související články 
 GSM
 SIM karta
 mobilní telefon
 MSISDN
 IMSI

Externí odkazy 
 
 http://www.numberingplans.com/ mezinárodní číslovací plán a nástroj na analýzu IMEI
 https://web.archive.org/web/20150506014545/http://imeidata.net/ informace o daném IMEI
 Zjištění sériového čísla nebo čísla IMEI na iPhonu, iPadu nebo iPodu

Telekomunikace
Telefonie
GSM
Zkratky
MSISDN

MSISDN je celosvětově jednoznačné číslo, které identifikuje účastníka ve veřejné telefonní síti. Z pohledu uživatele jde jednoduše o telefonní číslo. Přidělování čísel MSISDN se řídí číslovacím plánem E.164, který definovala Mezinárodní telekomunikační unie (ITU-T).

Doporučení E.164 uvádí, že MSISDN začíná vždy kódem země, v praxi se MSISDN obvykle uvádí v mezinárodním formátu telefonního čísla i s mezinárodním přestupným znakem (nejčastěji + nebo 00), například pro české MSISDN je to +420 xxx xxx xxx, samotný přestupný znak ale není součástí MSISDN.

V mobilních sítích GSM nebo UMTS je každému účastníkovi přiděleno číslo IMSI (číslo SIM karty), podle kterého lze zjistit příslušnost účastníka k síti mobilního operátora. V domovském registru (HLR) a na SIM kartě je pak nastaveno přiřazení mezi MSISDN a IMSI. Přiřazení je možné měnit, čímž je umožněna přenositelnost čísel – účastník si může při přechodu k jinému operátorovi ponechat svoje telefonní číslo (MSISDN).

Význam zkratky 
Zkratka MSISDN se v různých standardech vykládá různě, nejčastěji se používá Mobile Subscriber Integrated Services Digital Network Number:

Všechny výklady této zkratky odkazují na ISDN, MSISDN je však univerzální identifikační číslo a není nijak vázáno na služby ISDN.

Formát MSISDN 
MSISDN může mít podle E.164 maximální délku 15 číslic a tvoří ho kód země následovaný národním telefonním číslem; to se skládá z kódu mobilní sítě a čísla v příslušné síti. Celkem je tedy MSISDN vytvořeno ze tří částí:

 Country Code (CC) – jedno- až trojciferný kód země (pro ČR je to 420)
 National Destination Code (NDC) – národní směrové číslo, určuje mobilní síť v příslušné zemi (v ČR třímístné číslo, např. 603)
 Subscriber Number (SN) – účastnické číslo, určuje konkrétního telefonního účastníka (v ČR je to šestimístné číslo, např. 123 456)

Reference

Související články 
 E.164
 IMSI
 IMEI
 SIM karta
 Telefonní číslo
 Mobilní telefon
 Seznam mezinárodních směrových čísel

Mobilní telefonie
Telefonní čísla
Zkratky
Národní park Durmitor

Národní park Durmitor (srbsky Национални парк Дурмитор) je černohorský národní park, který se nachází na severu státu. Zasahuje na území opštin Žabljak, Šavnik, Plužine, Pljevlja a Mojkovac. Byl vyhlášen v roce 1952. Od roku 1980 je součástí světového přírodního dědictví UNESCO. Zahrnuje centrální část vápencového pohoří Durmitor, protékají jím mimo jiné řeky Tara (zdrojnice Driny), Draga, Piva, Susica. Povodí řeky Tary je zároveň biosférickou rezervací od roku 1976.

Vegetační pokryv je tvořen četnými rostlinnými společenstvy lesních ekosystémů, horských luk a pastvin, rašelinišť, sladkovodních ekosystémů atd. Ze zdejší fauny lze jmenovat např. druhy: medvěd hnědý, vlk obecný, vydra říční, prase divoké, kočka divoká, kamzík horský, orel skalní, orlík krátkoprstý, sokol stěhovavý, hlavatka obecná, pstruh obecný potoční, siven americký.

Galerie

Reference

Externí odkazy 
 

Durmitor
Světové dědictví (Černá Hora)
Chráněná území vyhlášená roku 1952
Intel 8088

Intel 8088 je mikroprocesor firmy Intel architektury x86, založený na 8086 s 16bitovými registry a 8bitovou vnější sběrnicí. Byl používán v původním IBM PC.

Byl cílen na levné systémy díky použití 8bitových obvodů, které nebyly tak drahé jako 16bitové. V IBM PC běžel na frekvenci 4,77 MHz.

Obvody s širší sběrnicí byly v té době stále poměrně drahé. Nástupci mikroprocesoru 8088 jsou 80188, 80186, 80286, 80386 a 80486, některé se dodnes používají. 8088 si „dopředu“ načítá 4 bity instrukcí, na rozdíl od 8086, který si načítá 6 bytů. Inženýři z IBM původně chtěli použít procesor Motorola 68000 (a také ho použili v dnes již zapomenutém Instruments 9000 Laboratory Computer), ale v té době již měli práva na výrobu rodiny 8086, která získali od Intelu výměnou za design tzv. bublinkové paměti. Jedním z faktorů, proč použili právě 8088, byla možnost použití komponent pro procesory rodiny Intel 8085, což umožňovalo použít v počítači upravený design 8085. V té době také nebyly komponenty pro 68000 příliš rozšířené. Bublinkové paměti vyráběné společností Intel byly na trhu pouze krátce vzhledem k nelítostnému konkurenčnímu boji ze strany japonských korporací, kterým Intel nemohl cenově konkurovat. V důsledku toho se trh mohl zaměřit na procesory.

Kompatibilní náhrada čipu, V20, byla vyráběna firmou NEC. Tento čip měl efektivnější design a vyšší frekvenci, což přineslo nárůst výpočetního výkonu o 20 až 30 % oproti Intelu 8088.

Specifikace 
 Frekvence čipu
 4,77 MHz, 0,33 MIPS
 9 MHz, 0,75 MIPS
 29k tranzistorů, nanotechnologie 3 μm
 1MB adresovatelné paměti

Externí odkazy 
 
 Barevné CGA video běžící na 8088 (anglicky)
 8088 Corruption (anglicky)

Procesory Intel
Architektura x86
es:Intel 8086 y 8088#Pines del 8088
Tropin

Tropin může znamenat

 tropanol
 tropní hormon (např. kortikotropin, somatotropin)
Cidlinský hřeben

Přírodní památka Cidlinský hřeben zahrnuje kopce Kozlov (606 m n. m.) a Hůra (519 m n. m.) na katastrální území Cidlina, Kněžnice a Libuň v okrese Jičín. Předmětem ochrany území jsou velké plochy přirozených lesních porostů na prudkých svazích Kozlovského hřbetu a cidlinské Hůry, které jsou zachovalým zbytkem kdysi hojných lesních porostů v této oblasti. Přírodní památka je ve správě Krajského úřadu Královéhradeckého kraje.

Geologie 
Území zaujímá část Táborského hřbetu na jihovýchodním okraji geomorfologického celku Ještědsko-kozákovský hřbet. Průlomové údolí horního toku Cidliny dělí území do dvou částí. Severozápadní část vyplňují dílčí hřbet s hradním vrchem Kozlov a jižní výběžky vrchu Ředice (649 m n. m.), jihovýchodní část hřbet Hůra. Podkladem jsou převážně karbonské melafyry místy prostoupené tufy a aglomeráty. V erozních zářezech (např. v údolí Cidliny) jsou odkryty permské sedimenty, zejména červenohnědé pískovce a slepence vrchlabského souvrství, případně svrchnokřídové pískovce. Na svazích a jejich úpatích leží čtvrtohorní kamenitohlinité a kamenitopísčité sedimenty.

Flóra 
Převážně je zde přirozená svahová bučina, na nejprudších svazích jihozápadně exponovaných strání s přirozenou dřevinnou skladbou s bukem lesním), lípou velkolistou, javorem klenem. Porosty jsou bohatým nalezištěm vzácných a chráněných druhů rostlin. Pestrost bylinného podrostu je podmíněna i zvýšeným obsahem vápníku v půdě. Roste zde např. lilie zlatohlávek, lýkovec jedovatý nebo árón plamatý.

Fauna 
Přirozené složení porostů poskytuje vhodné podmínky pro výskyt řady vzácnějších druhů ptáků, např. lejsek černohlavý, holub doupňák, puštík obecný nebo šoupálek dlouhoprstý.Faunu bezobratlých tvoří podhorské druhy zachovalých smíšených lesů. V bukových porostech a na mokřadních a rašelinných stanovištích je vyšší podíl horských druhů.
Na prudkých stráních s jihozápadní expozicí nalézáme i teplomilné druhy např. kříse ušatku kůrovou. Z chráněných brouků zde byl pozorován roháč obecný a pět druhů střevlíků.
Hojná jsou zde kupovitá mraveniště chráněného mravence lesního menšího, která dosahují výšky až jeden metr a průměru až tři metry.

Odkazy

Reference

Literatura 
 Koncepce ochrany přírody a krajiny Královéhradeckého kraje (ve formátu .pdf)

Externí odkazy 
 

Přírodní památky v okrese Jičín
Chráněná území v Ještědsko-kozákovském hřbetu
Geopark Český ráj
Lesy v okrese Jičín
Lesy v Ještědsko-kozákovském hřbetu
Kněžnice
Železnice (okres Jičín)
Chráněná území v Česku vyhlášená roku 1998
Grand Prix Belgie 1952

XIV Grand Prix de Belgique

 22. červen 1952
 Okruh Spa Francorchamps
 36 kol x 14,120 km = 508,320 km
 18. Grand Prix
 3. vítězství pro Alberta Ascariho
 5. vítězství pro Ferrari

Kvalifikace

Závod

Poznámky 

  – Včetně bodu navíc za nejrychlejší kolo.

Nejrychlejší kolo 

 Alberto ASCARI Ferrari 	4'54,0 - 172.898 km/h

Vedení v závodě 

 1. kolo - Jean Behra
 2.- 36. kolo - Alberto Ascari

Zajímavosti 

 V závodě debutovali Arthur Legat, Charles de Tornaco, Mike Hawthorn, Paul Frère, Robert O'Brien, Robin Montgomerie-Charrington, Roger Laurent a Tony Gaze.
 10 GP pro vůz se startovním číslem 30
 Vůz se startovním číslem 4 zajel poprvé nejrychlejší kolo.
 Alberto Ascari zajel poprvé nejrychlejší kolo

Průběžné pořadí po závodě

Pohár jezdců

Národy

Reference 

Grand Prix Belgie
Formule 1 v roce 1952
Sport v Belgii v roce 1952
Byšičky

Slovo Byšičky má několik významů:

 Byšičky (Lysá nad Labem) – část města v okrese Nymburk.
 Byšičky (Lázně Bělohrad) – vesnice v katastrálním území Brtev města Lázně Bělohrad v okrese Jičín, zaniklá po třicetileté válce.
 Byšičky (přírodní památka) – zrušená přírodní památka u zaniklé vesnice Byšičky v okrese Jičín.
 Byšičky 1 – přírodní památka v okrese Jičín
 Byšičky 2 – přírodní památka v okrese Jičín
Rájovská trojice

Rájovská trojice jsou památné stromy v osadě Rájov jižně od Přimdy. Tři lípy velkolisté (Tilia platyphyllos) rostou v jihovýchodní části vsi v nadmořské výšce 550 m. Obvody jejich kmenů měří 305, 330 a 360 cm, koruny dosahují do výšky 21 m (měření 1983). Lípy jsou chráněny od roku 1983 pro svůj vzrůst a jako součást památky.

Stromy v okolí 
 Lípa Jindřicha Kolowrata
 Jadružský smrk
 Jadružský jasan

Související články 
 Seznam památných stromů v okrese Tachov

Památné lípy velkolisté v Česku
Památné lípy v okrese Tachov
Památné stromy v Podčeskoleské pahorkatině
Přimda
Kulisa

Kulisa (z francouzského coulisse) je plochý kus materiálu se zvlášť upraveným tvarem okrajů a výřezů.
Pojem se používá v divadelnictví a v technice:

 kulisa (divadlo) – plochý pomalovaný kus dřeva, překližky nebo plátna, který znázorňuje v divadelní hře část skutečného prostoru nebo pozadí. Bývá buď postavena na podlaze, nebo zavěšena v provazišti. V přeneseném významu pak tento pojem označuje jakoukoliv součást divadelní dekorace, která není rekvizitou.
 kulisa (technika) – vytvarovaná plochá součástka s výřezem, umožňujícím pohyb jiné součástky po přesně definované dráze. Typickým příkladem je kulisa lokomotivních rozvodů, součást promítačky či klasické filmové kamery, nebo u zbraní.
 zvuková kulisa – zvukové pozadí nějakého děje nebo jevu

Externí odkazy
Ondřej Sosenka

Ondřej Sosenka (* 9. prosince 1975 v Praze) je český cyklista, bývalý držitel světového rekordu UCI v hodinovce (49,700 km). Několikanásobný mistr České republiky v cyklistice, vítěz Závodu míru 2002, vítěz závodu Kolem Polska 2001 a 2004. Má pověst výborného časovkáře, k čemuž jej předurčují i tělesné předpoklady. S výškou 200 cm výrazně přesahuje ostatní silniční cyklisty. Po dopingové aféře v roce 2008 ukončil profesionální závodění.

V roce 2011 startoval v Giant Lize. V roce 2012 oznámil vstup do týmu BMC Bohemia Cycling.

Světový rekord 
Do historie světové cyklistiky se Ondřej Sosenka zapsal cyklistickým světovým rekordem v hodinovce. Tehdejší pravidla umožňovala použít v případě hodinovky pouze klasický dráhový bicykl (klasický rám z trubek kulatého tvaru, drátěné výplety kol, tradiční řídítka "berany", atd).

Před Ondřejem Sosenkou byl držitelem tohoto rekordu Angličan Chris Boardman, ještě před ním Eddy Merckx.

Sosenka ujel v čase 1 hodiny rekordní vzdálenost 49,700 km, tento rekord nebyl nikdy překonán až do úpravy pravidel pro stavbu dráhového kola (povolení speciální stavby rámu, diskových kol, doplnění o "lehačky", atd.) ze strany UCI.

Tato úprava vedla k dalším vylepšením rekordu, ale k tomu už docházelo za jiných podmínek.

Doping 
V roce 1999 byl Sosenka potrestán zákazem závodní činnosti na tři měsíce kvůli příliš vysokým hodnotám efedrinu. Součástí trestu bylo i odebrání titulu mistra republiky ve stíhacím závodě na 4 km.

Po Mistrovství ČR 2008 v Třeboni 26. června stáj PSK Whirlpool-Author oznámila, že ve vzorku A odebraném Sosenkovi po tomto závodě byly nalezeny stopy derivátů methylamfetaminu. Sosenkovi tak byla až do analýzy vzorku B pozastavena smlouva.

Reference

Externí odkazy 
 
 http://www.sosenka.cz

Čeští cyklisté
Mistři České republiky v cyklistice
Dopingové případy v cyklistice
Dopingové případy českých sportovců
Sportovci z Prahy
Narození v roce 1975
Narození 9. prosince
Narození v Praze
Žijící lidé
Muži
Bipartitní graf

Pojmem bipartitní graf nebo sudý graf se v teorii grafů označuje takový graf, jehož množinu vrcholů je možné rozdělit na dvě disjunktní množiny tak, že žádné dva vrcholy ze stejné množiny nejsou spojeny hranou.

Definice 
Graf  je bipartitní, pokud platí  a . Platí-li navíc  (tedy v grafu existují všechny hrany s touto vlastností), nazývá se tento graf úplný bipartitní. Značí se , kde m a n jsou velikosti obou partit.

Vlastnosti 
 obě partity grafu jsou podle definice nezávislé množiny a graf přímo implikuje jedno možné 2-obarvení
 platí i obrácené tvrzení - všechny dvoubarevné grafy jsou bipartitní
 jednoduchým algoritmem lze v lineárním čase zjistit, zda je daný graf bipartitní a také nalézt jeho 2-obarvení (průchodem do hloubky)
 každý strom je bipartitní
 graf je bipartitní právě tehdy, neobsahuje-li kružnici liché délky

K-partitní graf 
Pojem bipartitnosti lze zobecnit na libovolné . Je-li G = (V, E) graf a V lze rozložit na k disjunktních podmnožin takových, že žádné dva vrcholy ze stejné podmnožiny nejsou spojeny hranou, pak tento graf nazýváme k-partitním grafem. Je-li tento graf úplný (ve stejném smyslu jako úplný bipartitní graf, viz výše) a počty vrcholu v jednotlivých partitách jsou , pak se tento graf značí  a nazývá se úplný k-partitní graf.

Související články 
 Párování grafu

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
 

 
Typy grafů
Želenice

Název Želenice má více míst:

 Želenice (Děčín) – místní část (sídliště) Děčína VI – Letné
 Želenice (okres Kladno) (Želenice u Slaného) – obec v okrese Kladno
 Želenice (okres Most) (Želenice nad Bílinou) – obec v okrese Most

Externí odkazy
Šamot

Šamot (dříve psáno chamotte) je žáruvzdorná hmota, používaná pro vyzdívky kamen, pecí a dalších výrobků a staveb, které musejí odolávat vysokému žáru (kolem 1 650 °C). Obsahuje přibližně 25 % oxidu hlinitého, cca 55 % oxidu křemičitého, zbytek příměsi – železo, titan, zirkonium, vápník, hořčík. Tyto příměsi dodávají šamotu barvu – bílou, šedou, typicky rezavou až černou. Ztráty žárem by neměly přesáhnout 10 %. Práškový šamot se rozdělává vodou s příměsí vodního skla. Po rekonstrukci v letech 1960–1965 byly největší šamotkou ve střední Evropě Moravské šamotové a lupkové závody Velké Opatovice (MŠLZ).

Vyrábí se z lupku. Dodává se ve formě cihel, malty nebo v sypkém stavu.

Odkazy

Reference

Související články 
 Dinas
 Jílovec
 Lupek
 Mulit
 Velké Opatovice
 Žárovzdorné jílovce/Žáruvzdorné jíly

Žáruvzdorné materiály
Email

Slovo email má několik významů:

 email (barva) – lesklá vrchní nátěrová hmota, obvykle olejová nebo syntetická barva
 smalt neboli email –  sklovitá povrchová úprava kovů, používaná na špercích, cedulích i pro kovové nádobí
 sklovina neboli email – tvrdá povrchová vrstva zubů
 nesprávný zápis pojmu e-mail – elektronická pošta

Externí odkazy
Hormizd IV.

Hormizd IV. (středopersky Óhrmazd) byl perský velkokrál z rodu Sásánovců panující v letech 579–590. Jeho otcem byl král Husrav I., jeden z nejvýznamnějších reformátorů v perských dějinách, matkou turecká princezna Kakim-chakan , dcera Ašına Šıtienmiho (Istemi) (odtud Hormizdův přídomek Türkzáde, syn Turkyně).

Vláda 
Hormizd je panovníkem, jehož jak východní prameny (Tabarí), tak prameny byzantské (Theofylaktos Simokattes) svorně líčí zcela negativně. Vytýkají mu především krutý postup proti šlechtě, pobití vlastních bratrů (možných nápadníků trůnu) a konflikty se zarathuštrovským kněžstvem (mágy). Méně už kronikáři zdůrazňují pozitivní stránky Hormizdovy osobnosti, např. jeho všestrannou péči o poddané a náboženskou toleranci.

Státní záležitosti vedl na počátku Hormizdovy vlády vezír Vazurgmihr, oceňovaný většinou pozdějších dějepisců, po třech letech byl však uvržen do žaláře a jeho místo zaujali většinou pochlebníci, zbavení funkcí Husravem I. Král začal tvrdě vystupovat proti velmožům i vzdělancům a pronásledovat kněžstvo, jež se mu stavělo na odpor. Řada předních představitelů říše skončila na popravišti – bývalý vezír Jazd-Gušnasp, ministr Ádharmáh, vrchní mág Zartušt a další. Během svého panování dal prý Hormizd popravit celkem 13 600 osob. Zda tím chtěl pouze upevnit své postavení a pojistit se před případnou opozicí, nebo šlo o projev podezřívavosti či nějaké poruchy osobnosti, lze jen těžko rozhodnout.

Po otci Hormizd zdědil válku s Byzancí, která pak s přestávkami trvala po celou dobu jeho vlády. Bojovalo se i s Turky na severovýchodě, zde však vojevůdce Bahrám Čóvén dokázal nepřátele rozhodně porazit v oblasti dnešního Herátu.

Na přelomu let 589/590 se Bahrám Čóvén z osobních důvodů vzbouřil proti Hormizdovi, a zatímco jeho armáda nastoupila pochod na Ktésifón, byl král 6. února 590 svržen palácovým převratem a vsazen do vězení. Novým panovníkem se stal Hormizdův syn Husrav II., pozdější velký bojovník proti Byzanci. Sám Hormizd byl ve vězení nejprve oslepen, po útěku Husrava II. před Bahrámem Čóvénem jej však velmoži Vistám a Vindóé zardousili. Zda se to stalo s vědomím Husravovým, je nejasné.

Poznámky

Reference

Literatura

Související články 
 Chronologie starověkých íránských dějin

Externí odkazy 
 
  Hormizdova biografie

Sásánovci
Úmrtí v roce 590
Muži
Bluejacking

Bluejacking je využití bezdrátové technologie Bluetooth pro zasílání různých nevyžádaných zpráv ve formě vizitek nebo obrázků na jiná zařízení. Přijímající nemůže identifikovat, od koho zpráva pochází. Osoba používající bluejacking se nazývá bluejacker.

Technologie Bluetooth je používaná zvláště u mobilních telefonů, PDA a počítačů. U mobilních zařízení je dosah kolem 1-10 metrů, u počítačů až 100 metrů.

Bluejacking v praxi 
Bluejacking lze snadno provozovat v místech, kde je největší koncentrace lidí (nákupní centra, kinosály, konference, veletrhy a výstavy). Nejprve se v mobilním přístroji nastaví přezdívka, kterou bude bluejacker používat. Potom se vytvoří nové telefonní číslo a místo jména se napíše vzkaz (doporučená délka je do 14 znaků). Zkušení bluejackeři nedoporučují posílat další detaily.

Po aktivaci bezdrátové technologie bluetooth se v mobilním telefonu zvolí možnost zaslání vizitky. Jako přenosové médium vybere bluejacker právě bluetooth. Mobil posléze vyhledá v dostupném okruhu jiná zařízení (včetně notebooků s aktivním bluetooth).

Pokud je vyhledané zařízení přístupné všem, může přijmout vizitku zaslanou bluejackerem.

Posílané vzkazy 
Bluejackeři posílají různé vzkazy. Mohou to být jednoduché pozdravy, předstírání poruchy, pochvala příjemce („Si rostenka jako hrom“), žertovné vzkazy („Mas rozeplej poklopec“, „Nalezen virus“). Nepsaný kodex bluejackera říká, že není vhodné posílat více než dvě zprávy jedné vybrané oběti. Cílem bluejackera je se pobavit, ne však oběť obtěžovat.

Pokročilý bluejacking 
Existují programy pro mobilní telefony, které samy vyhledávají aktivní přístroje v okolí a zasílají předem definované vzkazy. Bluejacker v tomto případě nemusí posílat vizitky ručně a pouze pečlivě sleduje své okolí.

V zahraničí vznikají i zvláštní zóny, kde je možné pomocí této technologie potkávat tyto technologické nadšence a navazovat přes bluetooth vzájemné vztahy.

Zkušenosti z ČR 
Mnoho lidí v ČR má bluetooth vypnutý, ale s rozšířením telefonů s tímto rozhraním mezi více lidí (kdy mnoho uživatelů ani neví, co bluetooth je) již mnohdy lze potkat na jednom místě mnoho mobilních telefonů, které jej mají zapnutý. To, že je telefon tzv. zjistitelný a se zapnutým bluetoothem, je základní předpoklad k Bluejackingu.

Obrana proti bluejackingu 
Obrana proti bluejackingu je jednoduchá – stačí pouze vypnout bluetooth, nebo vypnout viditelnost. Vypnutý bluetooth se navíc v případě mobilního telefonu významným způsobem podílí na výdrži baterie.

Externí odkazy 
 České nekomerční diskusní fórum

Telekomunikace
Telefonie
Anglická slova a fráze
Nikifor Krynicki

Nikifor Krynicki (25. května 1895 Krynica Zdrój – 10. října 1968 Folusz), vlastním jménem Epifaniusz Drowniak, byl rusínský (łemkovský) naivní malíř, který tvořil v polských lázních Krynica Zdrój.

Biografie 
Téměř celý život žil nedoceněný o samotě a v bídě, v zajetí psychické choroby. Jeho díla došla ocenění až ke konci jeho života a dnes je pokládán za jednoho z nejvýznamnějších naivních malířů. V centru města Krynica Zdrój bylo zřízeno muzeum Nikiforových prací.

Totožnost Nikifora Krynického byla úředně vytvořena až v roce 1962, kdy byl soudně do matriky zapsán s fiktivními údaji na žádost předsedy Městské národní rady v Krynici. Epifaniusz Drowniak přijal občanský průkaz na fiktivní jméno Krynicki zřejmě v obavě před možnými represemi úřadů. Podepisoval se vždy jako Nikifor, Netyfor nebo Matejko.

Nikiforův talent se projevil hlavně v jeho tvorbě malých obrázků, na krajích sešitů a na útržcích papírů, na které maloval autoportréty, náboženská témata a obrazy z Krynice. Za svůj velmi plodný život namalovat několik desítek tisíc kreseb a obrazů.

Poslední léta Nikiforova života se stala námětem pro film polského režiséra Krzysztofa Krauze „Mój Nikifor“ s Krystynou Feldman v roli Nikifora.

Odkazy

Externí odkazy 
 
 polské stránky o Nikiforovi
 IMDB záznam o filmu Můj Nikifor
 Art Gallery – Nikifor Krynicki

Polští malíři
Naivní malíři
Lemkové
Narození v roce 1895
Úmrtí v roce 1968
Muži
Narození 25. května
Úmrtí 10. října