Szarvas (település)

Szarvas város Békés vármegyében, a Szarvasi járás központja.

Fekvése 
Békéscsabától 47 kilométerre, a Hármas-Körös holtágának partján (kákafoki holtág) fekszik. Közigazgatási területén van a Magyar Királyság (történelmi Magyarország) földrajzi középpontja, amelyet emlékmű jelöl a holt-Körös partján.

A szomszédos települések: észak felől Mezőtúr, északkelet felől Gyomaendrőd, kelet felől Örménykút, délkelet felől Kardos és Csabacsűd, dél felől Eperjes, délnyugat felől Szentes, nyugat felől pedig Békésszentandrás.

Megközelítése 
A város közúton legegyszerűbben a 44-es főúton közelíthető meg, Kecskemét és az ország nyugatabbi tájegységei, illetve Békéscsaba felől is. Gyomaendrőddel a 443-as főút, Szentessel a 4401-es, Orosházával a 4404-es, Mezőtúrral a 4631-es, Mezőberénnyel pedig a 4641-es út köti össze.

A 2019 októberében átadott M44-es autóút a várostól délre halad el, az itteni fel- és lehajtási lehetőség a 4401-es, szentesi úton épült ki.

Vonattal a város a MÁV 125-ös számú Mezőtúr–Orosháza–Mezőhegyes–Battonya-vasútvonalán érhető el. A vonalnak három megállási pontja van itt: Mezőtúr vasútállomás felől sorrendben előbb Halászlak megállóhely az északi külterületen, nem messze a Hármas-Körös árvízvédelmi töltésétől, utána Szarvas vasútállomás, a belváros keleti részén, végül Sirató megállóhely a várostól keletre, Ezüstszőlők nevű külterületi városrész déli részén. A városi vasútállomást a 46 351-es számú mellékút (Állomás utca) szolgálja ki, a két megállóhely csak önkormányzati utakon érhető el.

Története 
A környék már az őskor óta lakott. A népvándorlás korából fontos avar leletek maradtak fenn.

Kezdetek 
Először Anonymus említi, Szarvashalom néven. 
A tatárjárás előtt a (Székes)Fehérvárról, illetőleg Csepel-szigetről, Csongrád, Bődi-rév, Szentes és Mező-Túr irányába, a Biharra vezető nagy országút e Szarvashalomnál ment át a Körösön, s azért a névtelen író a Bihar ostromára induló magyarokat is a »Mons Cervinus«, Szarvashalom mellett úsztatja át a Körösön.
 A névtelen író feltűnő magasságánál fogva a halmot Monsnak, azaz hegynek nevezi. 
 Időnként, pl. az 1290-ben előforduló Szarvashalom alatt nem ezt a települést, hanem a Szolnoktól északnyugatra, Újszász mellett esőt kell érteni.
Jóval később e szarvas-halom mellett egy kis község keletkezett. Nem lehet pontosan megállapítani a régi Szarvas keletkezésének idejét, azonban bizonyos körülmények valószínűsítik a 13. század utolsó évtizedeit, amikor már állandósulni kezdett a település. 

A hajdani Árpád-kori falu létét feljegyzés tanúsítja, amikor IV. (Kun) László két alkalommal is felüttette királyi sátorát a szarvasi halmon: 1284 októberében és decemberben. E halmon kelt azon két oklevele, melyeket a Fejér codex diplom. V. 3. 254 és IX. 2. 270. közöl. Ezen időszakból fennmaradt írásos dokumentumok azonban alig tartalmaznak a település történetére vonatkozó egyéb adatot, mint az Ábránfy-, Maróthy-, Szilágyi-, Veér- és más családok birtokviszályaira vonatkozókat.

1461-ben az Ábránfyak tulajdonolták, amikor már Szarvasnak írják, de 1469-ben újra Szarvashalomnak. Magának a községnek nagyon csekély határa volt, s így nem valami sokat ért, de jövedelmezővé tette réve a Körösön, mely már 1469-ben létezett. Ugyancsak ez évben a kis község négy (föld)birtokos között oszlott meg, így aztán nem volt nehéz a 15. század egyik pénzes emberének, muronyi Veér Andrásnak 1471-ben az egészet megszereznie, legalábbis zálogjogon.

Török kor 
Az 1552-64. évi összeírások szerint Szarvasnak egynegyed része volt a Veér családé, a többi háromnegyed részen az Abránffy-örökösök osztoztak, s mivel a Veérek itt levő birtoka szintén két részre oszlott, volt eset rá, hogy Szarvas nyolc földesúr közt oszlott meg.

Szarvas lakosai 
 1552-ben hat;  
 1553-ban hét;  
 1556-ban 10;  
 1560-ban 12;   
 1562-ben 19;  
 1564-ben 16 kapu után fizettek adót. 

1562-ben 13 itt lakó jobbágynak (férfi) volt vetése. A következő évben is csak 13 jobbágycsaládot írtak itt össze. A lakosok Demjén, Dóczi, Fekete, Fodor, Boldizsár, Nagy, Tót és Busi családneveket viseltek. 1557-ben a község mindössze 12 házból állt.

Nem tudjuk pontosan, mikor került török kézre, valószínűleg Gyula eleste (1566) után. A török hódoltság idején Cserkesz Omer, későbbi gyulai szandzsákbég, mivel a Gyula és Szolnok közötti út védelmére nagyon alkalmas pontnak találta a szarvasi nagy halmot, 1589 előtt hatalmas palánkvárat építtetett belőle. A halom négy földbástya megépítésére éppen elégséges földet adott, a Körös pedig a bástya mellett levő várárokba bőségesen ontotta a vizet. 

1595-ben a keresztények elfoglalták és szétrombolták, 1646 után a törökök újra felépítették, s védelme alatt a Körösön egy hidat is készítettek. 1685 vagy '86-ban a keresztények újra elfoglalták, de a vár és a település elpusztult, a környék teljesen kihalt.

18. század 
1710-ben Rákóczi hadvezére, Károlyi Sándor, újra fel akarta építtetni a várat, ám ez már nem valósult meg.

A település újabb történelme 1720-tól számítható, amikor a területet sok más birtokkal együtt báró Harruckern János György kapta, mint Öcsödhöz tartozó pusztát. Ő főként felvidéki jobbágyokat telepített ide, 1722-ben benépesült a hely. Az első betelepülő Valentik Pál volt, akit régebbi lakóhelyéről Osztroluczkának neveztek el. Az első évben letelepültek száma mintegy 300-at tett ki.

Harruckern János György pedig annyira megszerette az új községet, hogy mindjárt 1723-ban vásárjogot szerzett számára, s így Szarvas a mezővárosok sorába lépett.

Szerencséje volt az új városnak, hogy a régi, kis szarvasi határ nem volt megállapítható. Ennek következtében a gyulai uradalom mindjárt a letelepüléskor átadott a lakosoknak két hatalmas pusztát: a kákait és a halásztelkit. Ugyanakkor a régi Décse falu határából egy részt Szarvashoz csatoltak. 

1726-ban a décsei pusztának azon részét, melyet ez időtájban Nagy-Décsének kezdtek nevezni, egészen a szarvasi lakosok kapták meg. Mikor ez sem volt elég, Harruckern Ferenc 1751-ben átadta a lakosoknak a kis-décsei pusztának is felét, 1754-ben pedig a hatalmas kondorosi pusztának felét. Sőt, hogy juhaiknak alkalmas legelőjük legyen, 1765-ben a Szarvastól észak-keletre, s mintegy négy mérföldnyi távolságra eső csejti puszta bérletével is őket boldogította. Ezenkívül határperek segítségével is szerzett a gyulai uradalom Szarvas város számát egy kis területet. 1746-ban a túriaktól hosszú (10 évi) per után megkapták a régi Körös meder jobb oldalán levő földet. Ugyanekkor a kákai puszta és Szentandrás közt is felállították közmegegyezéssel biztos határjeleket. Nemsokára a halásztelki pusztán keveredett a város új határperbe a túri lakosokkal és birtokosokkal. Végre 1772-ben itt is úgy egyeztek ki, hogy Szarvas inkább nyert rajta. 

1773-ban már 337 telkes jobbágy; 326 házas zsellér; 304 házatlan zsellér; 50 iparos- és két kereskedőcsalád, vagyis mintegy 5095 ember lakta. 

 SZARVAS: Elegyes Mezőváros Békés Várm. földes Urai B. Haruker’ Maradékjai, és Gróf Keglevits Uraság, lakosai katolikusok, és evangelikusok, fekszik Körösvize mellett, Nagyváradhoz 8 mértföldnyire. Hajdan nevezetesítette vóltt erőssége; most Tiszt. Thesedik Úrnak szorgalmatossága által épűlő gazdáskodást öregbítő Oskolája. Határja jól termő, legelője, Csejt, és Kondoros pusztákon elég, egy részét néha az áradás rongállya; fája, nádgya nints elég; piatza távol esik. 
 (Vályi András: Magyar országnak leírása 3. kötet, 1796–1799)

19. század 
Nagyban előmozdította Szarvas fejlődését először az, hogy 1801-ben a Körösön hidat építettek, majd 1834-ben a békési ág. ev. esperesség gimnáziuma ide költözött át. Szarvas város földesurai, kivált gróf Batthyányi László, a társadalmi élet terén is hathatósan működtek Szarvas felvirágoztatásán. A Schröffl család kihalva, birtokrésze a gróf Mitrovszky és gróf Eszterházy családokra szállt, s ennek révén ők is Szarvas város földesuraivá lettek. 

A 18–19. század fordulóján Tessedik Sámuel megalapította Európa első gazdasági (akkori nevén szorgalmatossági) iskoláját a városban. A nagy tudású lelkész felvirágoztatta a fiatal mezővárost, kidolgozta többek között a szikesek megjavításának módszerét, megismertette a város lakóival a kor legkorszerűbb földművelési technikáit is. Kiemelkedően fontos szerepet töltött be a településen a gróf Bolza család. Kastélyokat varázsoltak a Körös partjára, felépítették a szárazmalmot, létrehozták az Anna-ligetet, majd a Bolza Józsefről elnevezett Pepi-kertet, mai nevén a Szarvasi Arborétumot, ami manapság is Szarvas legcsodálatosabb és legismertebb látványossága. 1847-től a megye első nyomdája is itt működött.

1848-ban történt Szarvas közigazgatási újjászervezése, aminek során rövid időre rendezett tanácsú várossá lett. A szabadságharcban részt vett szarvasi honvédek száma egy 1849. december 4-i hivatalos kimutatás szerint 357 fő volt, de rajtuk kívül voltak még, akik a szabadcsapatokba vagy a nemzetőrök közé álltak.

A kiegyezés után, 1872-ben, Szarvas elveszítette városi rangját, és csak 1966-ban kapta vissza. Az 1880–1893 közötti vasútépítés során csak szárnyvonalat kapott a település.

A szarvasi házak száma: 
 1827-ben: 1611;  
 1850-ben: 1849  
 1899-ben: 4361. 

A lakosság száma: 
 1827-ben:  fő  
 1850-ben:  fő  
 1890-ben:  fő. Ebből 13,5 ezer tót (szlovák) nyelvű, 10,7 ezer magyar nyelvű, a maradék német, oláh (román) és egyéb nyelvű volt.

20-21. század 
Az első világháborúban a hivatalos adatok szerint 1153 szarvasi halt hősi halált. Emléküket hirdeti vitéz Székely Károly márványból és bronzból készült alkotása, az 1927. augusztus 28-án felavatott hősi emlékmű. A háború után bekövetkezett országos felfordulás súlyosan éreztette hatását. 

1919 áprilisának végén, amikor a román megszállás már küszöbön állott, a menekülő Direktórium nagyobb mennyiségű élelmiszert, pénzt, ékszert, részvényeket, betéteket vitt magával; csupa olyan dolgot, amikre a községnek akkor a legnagyobb szüksége lett volna. A kétségbeesett lakosság akkor felszabadítóként üdvözölte az 1919. április 28-án bevonuló románokat, nem sejtve, hogy az 1920. március 2-ig tartó megszállást leggyötrelmesebb emlékei közé fogja majd sorolni.

A második világháború után az oktatás vált a település életének legfontosabb tényezőjévé, Szarvas ma fontos iskolaváros, a megye egyik kulturális központja. 2010. július 14. és 18. között itt rendezték meg a 8. Szélrózsa Országos Evangélikus Ifjúsági Találkozót.

Szarvas mellett található a Szarvasi Nemzetközi Zsidó Ifjúsági tábor létesítménye, amely 1990 óta évente ad otthont a JDC és a Lauder alapítvány rendezvényeinek.

Politikai élete

Polgármesterei
 1990–1994: Demeter László (nem ismert)
 1994–1998: Dr. Demeter László (Fidesz-FKgP-KDNP-MDF)
 1998–2002: Babák Mihály (Fidesz-FKgP)
 2002–2006: Babák Mihály (Fidesz-MDF)
 2006–2010: Babák Mihály (Fidesz-FKgP-Nemzeti Fórum)
 2010–2014: Babák Mihály (Fidesz) )
 2014–2019: Babák Mihály (Fidesz-KDNP) )
 2019-től: Babák Mihály (Fidesz-KDNP) )

Önkormányzata

A 2014–2019-es ciklusban
A képviselő-testület 12 tagja közül a 2014-es önkormányzati választás eredményeként 8 fő a Fidesz-KDNP színeiben, 1-1 fő MSZP-s, illetve jobbikos jelöltként, a fennmaradó 2 fő pedig a Nagycsaládosok Szarvasi Egyesülete (NACSE) nevű helyi civil szervezet jelöltjeként jutott mandátumhoz. A 8 választókerületben a Babák Mihály által támogatott 8 Fidesz-KDNP-s jelöltből 7 nyert, egyedül a 3. számú egyéni választókerületben nyert a NACSE jelöltje.

Szarvas képviselete az Országgyűlésben 

Szarvas képviselője az Országgyűlésben, a 2014-es országgyűlési választás óta Dankó Béla. Abban az évben a szarvasi választókerület (a korábbi Békés megyei 5. számú országgyűlési egyéni választókerület) az új választási törvény értelmében egyesült Békés város és környéke választókerületével, így létrehozva a Békés megyei 2. sz. országgyűlési egyéni választókerületet. Így Szarvas elvesztette saját önálló képviseletét az Országgyűlésben, és azóta Békés város környékével közösen alkot egy választókerületet. Az új választókerület képviselője az a Dankó Béla lett, aki azelőtt Békés város képviselője volt a magyar parlamentben.

Népesség
A település népességének változása:

2001-ben a város lakosságának 89%-a magyar, 8%-a szlovák, 2%-a cigány és 1%-a egyéb (főleg német, román és szlovén) nemzetiségűnek vallotta magát.

A 2011-es népszámlálás során a lakosok 84,5%-a magyarnak, 10,7% szlováknak, 2,9% cigánynak, 0,4% németnek, 0,2% románnak mondta magát (15,4% nem nyilatkozott; a kettős identitások miatt a végösszeg nagyobb lehet 100%-nál). A vallási megoszlás a következő volt: evangélikus 26,7%, római katolikus 15,3%, református 4,2%, görögkatolikus 0,2%, felekezeten kívüli 25,3% (27,1% nem nyilatkozott).

Látnivalók 
 Szarvasi Arborétum – Pepi-kert
 Mini Magyarország (makettpark)
 Szarvasi „Katalin II.” sétahajó
 Erzsébet-liget, salakmentes teniszpályáival
 Bolza-kastély
 Csáky-kastély
 Mitrovszky-kastély
 Evangélikus Ótemplom
 Evangélikus Újtemplom
 Ruzicskay György Alkotóház
 Szárazmalom
 Szlovák Tájház
 Tessedik Sámuel Múzeum és Könyvtár
 Szarvasi Gyógyfürdő
 Szarvasi Vízi Színház a Holt-Körös partján

Oktatás

Felsőoktatás
 Szent István Egyetem – Öntözési és Vízgazdálkodási Intézet
 Gál Ferenc Főiskola – Pedagógiai Kar

Sportélete 

A Szarvasi FC labdarúgó-csapata a Békés vármegyei I. osztályban szerepel.

Híres szarvasiak 
 Itt született 1789-ben Boczkó Dániel kormánybiztos († 1870).
 Itt halt meg 1820-ban Tessedik Sámuel.
 Itt született 1829 október 1-jén Lehóczky József 1848-as honvéd hadnagy, káplán, plébános
 Itt halt meg 1846-ban Vajda Péter költő, pedagógus és természettudós.
 Itt született 1851-ben dr. Réthy László etnográfus, az MTA tagja (†1914).
 Itt tanított Ballagi Mór teológus, nyelvész, az MTA tagja.
 Itt született 1852-ben Chován Kálmán zongorapedagógus, 1889–1916 között Erkel Ferenc utódaként a Zeneakadémia tanára, 1891-től a zongoratanárképző vezetője (†1928).
 Itt született 1860-ban dr. Haviár Gyula királyi közjegyző (†1937).
 Itt született 1863-ban Szendy Árpád zongoraművész és -tanár (†1922).
 Itt született 1877-ben Elfer Aladár magyar belgyógyász, orvosi szakíró (†1944).
 Itt született 1885-ben Székely Mihály, a magyar aviatika úttörője (†1959).
Itt született 1886-ban Bajcsy-Zsilinszky Endre magyar politikus, újságíró (†1944).
 Itt született 1896-ban Ruzicskay György Munkácsy Mihály-díjas festőművész, érdemes és kiváló művész (†1993).
 Itt született 1897-ben Lengyel Béla altábornagy, katonatiszt, a varsói felkelés idején a Varsó mellett állomásozó II. magyar tartalékhadtest parancsnoka (†1988).
 Itt érettségizett 1898-ban Milan Rastislav Štefánik, Csehszlovákia egyik alapítója (†1919).
 Itt született 1902-ben Orosz Iván lapszerkesztő, költő, novellista (†1974).
 Itt született 1907-ben Levius Ernő kísérleti fizikus, fizika-matematika szakos tanár, (Bay Zoltán munkatársa), aki Vermes Miklóssal együtt a Fasori evangélikus gimnáziumban tanított. 1963-ban az Eötvös Loránd Fizikai Társulattól Mikola Sándor-díjat kapott (†1993).
 Itt született 1922-ben Mauthner Anna brácsaművész.
 Itt halt meg 1923-ban Benka Gyula tanár, pedagógiai író, újságíró.
 Itt született 1923-ban Melis György, az operaház magánénekese, Liszt Ferenc-díjas, háromszoros Kossuth-díjas, kiváló művész.
 Itt született 1933-ban dr. Misur György diplomata, római nagykövet
 Itt született 1938-ban Janurik Tamás nyelvész, informatikus, főiskolai tanár, professor emeritus.
 Itt született 1939-ben dr. Dankó László római katolikus pap, kalocsai érsek (1987–1999).
 Itt született 1946-ban dr. Lustyik György fizikus, kandidátus, Ph.D, kutató, az MTA Biofizikai Bizottságának tagja.
 Itt született 1946-ban dr. Borgulya István, Ph.D, matematikus, informatikus.
 Itt halt meg 1974-ben Czipri Éva költő.
 Itt született 1974-ben Novodomszky Éva műsorvezető.
 Itt született 1978-ban Fekete Linda színésznő, énekesnő
 Itt született 1978-ban Hámori Gabriella Jászai Mari-díjas színésznő
 Itt született Hegedűs Tünde képzőművész  .
 Itt élt és dolgozott Fekete János Széchenyi-díjas közgazdász, a Magyar Nemzeti Bank elnökhelyettese, volt országgyűlési képviselő.

Média

Folyóirat 
 Szarvasi KRÓNIKA – Közművelődési és helytörténeti periodika
 Szarvas és Vidéke Hetilap
 Szarvasi Hét Hetilap
 Newjság online hírportál

Televízió 
 Körös TV 
 Videokrónika
Szarvasi Televízió

Rádió 
 Rádió Szarvas – FM 105.4 MHz

Testvérvárosai 
  Poprád, Felvidék (Szlovákia) (1980)
  Szentegyháza, Erdély (Románia) (1994)
  Barót, Erdély (Románia) (1997)
  Malacka, Felvidék (Szlovákia) (2000)
  Vuhszi, Kína (2009)
  Szilágysomlyó,Erdély (Románia)
  Keuruu, Finnország (1983)
  Bucine, Olaszország (2012)

Képgaléria

Irodalom 
 Zsilinszky Mihály: Szarvas város történelme és jelen viszonyainak leírása, (1872), Reprint: Békéscsaba (2004) 
 Szalontai Csaba 1992: Megjegyzések az Alföld IX. századi történetéhez II. (Szarvas-Kákapuszta késő avar temetője). JAMÉ 30-32., 309-347.
 Neumann Jenő: Szarvas nagyközség története, Szarvas, 1922
 Palov József: Tessedik városa hajdan és ma, Szarvas, 1979
 Palov József: Képek Szarvas multjából, Szarvas, 1972

Jegyzetek

További információk 
 Szarvas város honlapja
 Linkgyűjtemény
 Szarvas István: Szarvasi sikerek

Kapcsolódó szócikkek 
 Emléktáblák Szarvason
 Szlovák Általános Iskola, Óvoda és Diákotthon (Szarvas)

Békés megye települései
Békés vármegye települései
Magyarország városai