alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Seznam běloruských spisovatelů

Seznam běloruských spisovatelů obsahuje přehled některých významných spisovatelů, narozených nebo převážně publikujících v Bělorusku.

A 
 Vjačaslaŭ Adamčyk (1933–2001)
 Alěs Adamovič (1927–1994)
 Anton Adamovič (1909–1998)
 Valjancin Akudovič (* 1950)
 Světlana Alexijevičová (* 1948)
 Francišak Aljachnovič (1883–1944)
 Aleś Ancipenka (* 1953)
 Uladzimer Arloŭ (* 1953)
 Natalla Arseńńeva (1903–1997)

B 
 Ihar Babkoŭ (* 1964)
 Maksim Bahdanovič (1891–1917)
 Francišak Bahuševič (1840–1900)
 Ryhor Baradulin (1935–2014)
 Alherd Bacharevič (* 1975)
 Jan Barszczewski (1794–1851)
 Juraś Barysevič (* 1966)
 Aleś Bembel (* 1939)
 Pjatruś Broŭka (1905–1980)
 Janka Bryl (1917–2006)
 Vasil Bykav (1924–2003)

Č 
 Jan Čačot (1796–1847)
 Kuźma Čorny (1900–1944)

D 
 Vincent dunin-Marcinkevič (asi 1808–1884)
 Uladzimir Duboŭka (1900–1976)

H 
 Maksim Harecki (1893–1938)
 Aleś Harun (1887–1920)
 Larysa Henijuš (1910–1983)
 Nil Hilevič (* 1931)
 Piatro Hlebka (1905–1969)
 Adam Hlobus (* 1958)
 Mikola Husoŭski (1470–1533)

Ch 
 Andrej Chadanovič (* 1973)

J 
 Mikola Jermalovič (1921–2000)

K 
 Kastuś Kalinoŭski (1838–1864)
 Juhasja Kaljada (* 1981)
 Jakub Kolas (1882–1956)
 Uladzimir Karatkevič (1930–1984)
 Kandrat Krapiva (1896–1991)
 Ryhor Krušyna (1907–1978)
 Janka Kupala (1882–1942)

L 
 Vaclaŭ Lastoŭski (1883–1938)
 Janka Lučyna (1851–1897)
 Michaś Lyńkoŭ (1899–1975)

M 
 Janka Maŭr (1883–1971)
 Aleh Minkin (* 1952)
 Alexandr Mironov (1910–1992)
 Pavel Miśko (1931–2011)
 Valžyna Mort (* 1981)
 Andrej Mryj (1893–1943)

N 
 Janka Njomanski (1890–1937)

P 
 Pimen Pančanka (1917–1995)
 Aleś Petraškevič (1930–2012)
 Sjarhej Pjasecki (1901–1964)
 Simjaon Polacki (1629–1680)
 Aleś Prudnikau (1910–1941)
 Pavel Prudnikau (1911–2000)

R 
 Franciška Uršula Radzivil (1705–1753)
 Vikenci Ravinski (1786–1855)
 Aleś Razanaŭ (* 1947)
 Maryja Roŭda (* 1975)

S 
 Eduard Skobelev (* 1927)
 Władzisław Syrokomla (1823–1862)

Š 
 Ivan Šamjakin (1921–1984)
 Uladzimir Šycik (1922–2000)

T 
 Maksim Tank (1912–1995)
 Cyril Turovský (1130–1182)

V 
 Jurka Vićbič (1905–1975)
 Jan Vislicki (1485–1520)
 Anatol Vjaljuhin (* 1923)
 Vital Voranau (* 1983)

Z 
 Michaś Zarecki (1901–1944)

Ž 
 Uladzimir Žylka (1900–1933)

 
Běloruská literatura
Běloruských spisovatelů
spisovatel
PCM

Zkratka PCM může mít tyto významy:
 pulzně kódová modulace – z anglického Pulse-code modulation
 polarizable continuum model – model polarizovaného kontinua, používaný při kvantově chemických výpočtech
 PC Magazín – český internetový magazín zabývající se počítači, operačními systémy a internetem
 phase changing materials – Materiály uchovávající energii (tepelnou) na bázi absorpce latentního tepla.
 řízení projektového cyklu – z anglického Project Cycle Management
 kardiostimulátor (pacemaker)
 polyneuritis cranialis multiplex – kraniální polyneuritida
Křížový vrch

Křížový vrch může být

zeměpisné jméno vrcholu vyvýšeniny georeliéfu

 Křížový vrch (Broumovská vrchovina) (667 m n. m.) – kopec v Broumovské vrchovině
 Křížový vrch (Cvikov) (443 m n. m.) – kopec u Cvikova
 Křížová hora (České středohoří) (590 m n. m.) – kopec nedaleko od Litoměřic
 Křížový vrch (Frýdlantská pahorkatina) (382 m n. m.) – kopec jihozápadně od Frýdlantu
 Křížový vrch (Zlatohorská vrchovina) (689 m n. m.) – kopec v Jeseníku, část Dětřichov (Jeseník), s kostelem sv. Anny, hotelem a Priessnitzovou vyhlídkou
 Křížový vrch (Krucemburk) (660,5 m n. m.) – kopec nad Krucemburkem, Stružinecká pahorkatina
 Křížový vrch – severní výběžek Malého Prenetu na Šumavě
 Křížový vrch (Moravská Teřbová) (427 m n. m.) – kopec ve městě Moravská Třebová
 Křížový vrch (Ruda) (589 m n. m.) – kopec u Rudy s cennou barokní křížovou cestou
 Křížový vrch (Švihovská vrchovina) (487 m n. m.) – vrchol v Merklínské pahorkatině, západně od Černotína v okrese Plzeň-jih
 Křížový vrch (620 m) – kopec u Českého Krumlova s barokním poutním areálem ve vrcholové části

název přírodní rezervace
 Křížový vrch (přírodní rezervace) – přírodní rezervace na úbočí Křížového vrchu blízko Frýdlantu

Související články 
 Křížová hora
 Křížová cesta
 Hora křížů
 Tři kříže
Hejkal (památný strom)

Hejkal je památný strom, který rostl na katastrálním území obce Medový Újezd v okrese Rokycany v Plzeňském kraji. Dvěstěletý buk lesní (Fagus sylvatica) dožívá na samotě Melmatěj mezi Strašicemi a Dobřívem, na příkrém svahu nad Klabavou pod turistickým rozcestím Vimberk v nadmořské výšce 450 m. Asi v roce 2003 nevydržel kmen napadený dřevokaznou houbou nápor při vichřici a odlomil se s celou korunou. Na jaře 2005 zbývalo z buku torzo vysoké 3 m s jedinou živou větví, která se v roce 2009 odlomila. Obvod jeho kmene měří 428 cm a koruna v roce 1998 dosahovala do výšky 32 m. Buk je chráněn od roku 1985 pro svůj vzrůst.

Stromy v okolí 
 Farská lípa

Související články 
 Seznam památných stromů v okrese Rokycany

Památné buky lesní v Česku
Památné buky v Plzeňském kraji
Památné stromy v okrese Rokycany
Památné stromy v Brdské vrchovině
Přírodní park Trhoň
Medový Újezd
Jehlíkova lípa

Jehlíkova lípa je památný strom ve vsi Úboč u Kdyně. Přibližně třistapadesátiletá  lípa evropská (Tilia x europaea)  roste na hrázi Úbočského rybníka nad mlýnem v nadmořské výšce 485 m. Obvod jejího kmene je 446 cm a výška dosahuje 18,5 m (měření 1994). Strom je chráněn od roku 1986 pro svůj vzrůst a věk.

Související články 
 Seznam památných stromů v okrese Domažlice

Památné lípy obecné v Česku
Památné lípy v okrese Domažlice
Památné stromy ve Švihovské vrchovině
Úboč
Modřín v Jubilejním hájku

Modřín v Jubilejním hájku je památný strom v České Kubici. Modřín japonský (Larix kaempferi) roste mezi Českou Kubicí a Pecí pod Čerchovem v nadmořské výšce 570 m. Přes svůj nízký věk patří mezi velikány – s obvodem kmene 224 cm se tyčí do výšky 42,5 m (měření 2003). Chráněn od roku 2003 pro svůj vzrůst, dendrologickou hodnotu a jako připomínka historické události.

Tzv. Jubilejní hájek byl založen v roce 1928 k desátému výročí vzniku ČSR a možná i k příležitosti dokončení zalesnění holin po mniškové kalamitě v letech 1919–1925. Hájek leží na ploše 80 arů a jeho 303 stromů představuje 22 domácích i cizích druhů dřevin.

Stromy v okolí 
 Fremuthova jedle
 Smrk u zámečku
 Lípa ve Staré Pasečnici

Související články 
 Seznam památných stromů v okrese Domažlice

Externí odkazy 
 
 Strom v evidenci památných stromů Agentury ochrany přírody a krajiny ČR

Památné modříny japonské
Památné stromy v okrese Domažlice
Památné stromy v Českém lese
Památné stromy v CHKO Český les
Česká Kubice
Jilm ve Vlkovicích

Jilm ve Vlkovicích byl památný strom ve Vlkovicích u Mariánských Lázní. Dvojitý jilm horský (Ulmus glabra) rostl v zahradě čp. 17 odolával dlouho grafióze, možná díky nadmořské výšce 667 m.
Obvod jeho kmene měřil 521 cm, výška dosahovala 32 m (měření 2000) a koruna se rozkládala do šířky 18 m (měření 1993). Strom byl chráněn od roku 1993 pro svůj vzrůst a stáří.

Zánik 
V listopadu 2017 bylo provedeno místní šetření stavu památných stromů v CHKO Slavkovský les. Bylo zjištěno, že strom zcela odumřel vlivem grafiózy a dřívějšího úderu blesku a představuje akutní nebezpečí pro osoby a majetek. Došlo k zahájení řízení o zrušení ochrany, neboť stav stromu je nezvratitelný a neexistují již důvody, pro něž byl strom chráněn. Vyhláškou AOPK byla ochrana stromu zrušena k 9. lednu 2018.

Stromy v okolí 
 Lípa v Ovesných Kladrubech
 Buky u kostela Nanebevzetí Panny Marie
 Javor u Ferdinandova pramene
 Dub u Hamrnického zámečku

Reference

Související články 
 Seznam památných stromů v okrese Cheb

Externí odkazy 
 
 Informace /mas21.cz 

Památné jilmy horské v Česku
Památné stromy v okrese Cheb
Památné stromy v CHKO Slavkovský les
Památné stromy v Tepelské vrchovině
Vlkovice (okres Cheb)
Zaniklé jilmy v Česku
Památné jilmy v Karlovarském kraji
Grafióza jilmu

Grafióza (nebo též holandská nemoc) je onemocnění postihující jilmy, které je způsobeno houbou druhu Ophiostoma novo-ulmi. Houba zamezuje protékání mízy cévami, což způsobuje postupné odumírání nejdříve větví, později celého stromu. Strom jakoby uschnul nastojato, pak z něho opadala i veškerá kůra, a bylo jen holé dřevo. Poslední zbytky uschlých jilmů byly na Pavlovských vrších (Pálava) vykáceny v 70. letech 20. století. Dnes je vzácností uvidět v lese zdravý, starý vzrostlý jilm. Je to vždy jen na místě, kde rostl zcela osamoceně mezi jinými druhy stromů.

Houbu přenáší kůrovec bělokaz pruhovaný (Scolytus multistriatus), živící se celulózou z jilmového dřeva. Celulózu ovšem neumí rozložit, proto na sobě přenáší houbu, která jí mimo jiné rozkládá.

První výskyt v Evropě byl zaznamenán roku 1920, a to v Nizozemsku – odtud název holandská nemoc.

Začátkem 21. století je už houbová choroba na ústupu a populace jilmů stoupá. Podle nových poznatků může být důvodem zlepšení (kromě posílení přirozené odolnosti) také houba Phomopsis oblonga (Desm.) Hoehn., která brání rozvinutí grafiózy nejen srůstáním s myceliem grafiózy, ale i odpuzováním přenašeče choroby.

Reference

Externí odkazy 
 
 
 Grafióza jilmů
 Miloň Dvořák, Veronika Hubíková, Dagmar Palovčíková, Libor Jankovský: Nové poznatky o chřadnutí jilmů

Houbové choroby rostlin
Choroby a škůdci rostlin
Trhanovská alej

Trhanovská alej (nebo též Lomikarova alej) je chráněné stromořadí mezi Trhanovem a osadou Nové Hamry. Stromořadí rostoucí okolo silnice č. 195 v nadmořské výšce 450 m je tvořeno přibližně 140 stromy lípy malolisté (Tilia cordata) a velkolisté (Tilia platyphyllos). Původní stromy jsou přibližně 350 let staré, obvod jejich kmenů je od 350 do 620 cm, nejvyšší dosahují 22 m (měření 1994). Přes časté ošetřování se zdravotní stav aleje horší, stromořadí je však doplňováno – několik desítek lip tak pochází ze současnosti. Alej je chráněna od roku 2001 pro svůj věk a jako krajinná dominanta.

Ke jménu 
Alternativní pojmenování pochází pravděpodobně z lidové podoby jména místního šlechtice ze 17. století, Wolfa Maxmiliána Lamingena svob. pána z Albenreuthu, který proslul jako protivník Jana Sladkého zvaného Koziny.

Stromy v okolí 
 Hamerský dub
 Vondráškuc lípa

Související články 
 Seznam památných stromů v okrese Domažlice

Externí odkazy 
 

Chráněné aleje v Plzeňském kraji
Aleje v Podčeskoleské pahorkatině
Památné lípy malolisté v Česku
Památné lípy velkolisté v Česku
Památné lípy v okrese Domažlice
Památné stromy v Podčeskoleské pahorkatině
Trhanov
Aleje v okrese Domažlice
Grand Prix USA 2005

Grand Prix USA XXXIV United States Grand Prix

 19. červen 2005
 Závodní okruh v Indianapolis
 73 kol x 4,192 km = 306,016 km
 740. Grand Prix
 84. vítězství Michaela Schumachera
 183. vítězství pro Ferrari

Výsledky

Nejrychlejší kolo 
 Michael SCHUMACHER Ferrari 	1'11.497 - 211.075 km/h

Vedení v závodě 
 1-26 kolo Michael Schumacher
 27-48 kolo Rubens Barrichello
 49-73 kolo Michael Schumacher

Postavení na startu 
 Zelená- jezdci po zahřívacím kole zajeli do boxu

Zajímavosti 
 V pátečním tréninku vážně havaroval Ralf Schumacher, to rozpoutalo vášnivou diskusi o kvalitě pneumatik Michelin.
 Michelin odmítl převzít zodpovědnost za kvalitu a bezpečnost svých pneumatik. A doporučil vozům s jeho pneumatikami nenastoupit do závodu.
 Závodu se zúčastnilo pouze 6 vozů obouvající Bridgestone, ostatní vozy s Michelin zajeli po zaváděcím kole do boxů.
 Pro Ferrari to byl 70. double
 Michael Schumacher byl po 140. na pódiu
 Toyota poprvé stála na pole position
 První pódium pro Tiago Monteira a pro Portugalsko
 První body pro Indii a Naraina Karthikeyana

Externí odkazy 
 

Grand Prix USA
Formule 1 v roce 2005
Sport v USA v roce 2005
Sport v Indianapolisu
Ligatura

Slovo ligatura označuje obecně „svázání“ dvou prvků dohromady. Může mít následující významy:

 ligatura (písmo) – svazování znaků/písmen při tisku a psaní
 ligatura (hudba) – vázanost dvou nebo více po sobě jdoucích tónů
 méně časté významy:
 obvaz
 vázanka
Praenomen

Praenomen označuje první jméno římského nomen neboli jména. Nepoužívalo se samostatně, již jen kvůli tomu, že jejich počet byl v době republiky i císařství velmi nízký (kolem 30). Jen několik málo z nich přežilo až do současnosti (Marcus, Titus). Každý rod většinou používal pouze dvě až tři „svá“ praenomen, proto se mnoho členů stejného rodu jmenovalo stejně, což byl pravděpodobně jeden z hlavních důvodů používání cognomin.

Praenomen nemělo v římské společnosti příliš velký význam a často se zkracovalo, ve zkrácené podobě je možné je dodnes spatřit na starořímských nápisech. Mezi nejběžnější patří: Appius (Ap.), Aulus (A.), Flavius (Fl.), Gaius (C.), Gnaeus (Cn.), Decimus (D.) Lucius (L.), Manius (M'.), Marcus (M.), Publius (P.), Quintus (Q.) Servius (Ser.), Sextus (Sex.), Spurius (Sp.), Titus (T.), Tiberius (Ti.). Jména Primus, Secundus, Tertius, Quintus, Sextus, Septimus, Octavius, a Decimus označují pořadí při porodu (1., 2., 3., 5., 6., 7., 8., 10.). Tato spojitost s pořadím při porodu se ovšem později ztratila; např. Sextus Pompeius nebyl šestým dítětem svých rodičů.

Seznam římských praenomin

Běžně užívaná 
 Appius (Ap.) – používala pouze gens Claudia.
 Aulus (A.) or Olus – z aula („palác“).
 Decius – používala gens Minatia.
 Decimus (D.) – „desátý“.
 Flavius – z flavus („zlatý“, „plavý“), od 3. století praenomen císařů.
 Gaius (C.) – často psáno 'Caius na základě původního zápisu, kdy ještě nebyl rozdělen znak pro C a G.
 Gnaeus (Cn.) – často psáno Cnaeus (ze stejných důvodů jako Gaius)
 Lucius (L.) – z lux („světlo“).
 Mamercus (Mam.)
 Marcus (M.) – od jména boha Marta.
 Nonius – „devátý“
 Numerius (N.) – používala gens Fabia.
 Octavius – „osmý“
 Publius (P.) – z publius („veřejný“).
 Quintus (Q. or Qu.) – „pátý“.
 Secundus – „druhý“.
 Septimus (Sept.) – „sedmý“.
 Servius (S. or Ser.) – ze slovesa servare („zachovat“).
 Sextus (Sex.) – „šestý“.
 Spurius (Sp.) – ze spurius („z nelegitimního manželství“).
 Tertius – „třetí“.
 Tiberius (Ti.) – odvozeno od názvu řeky Tibery.
 Titus (T.) – zřejmě od titulus („čestný titul“).

Řídce užívaná 
 Amulius
 Camillus – používala výhradně gens Furia a gens Arruntia.
 Decius – používala výhradně gens Minatia.
 Drusus – používala výhradně gens Claudia v době císařské.
 Flavius – používáno některými císaři od 3. stol. n. l..
 Gallus, řídce Galus
 Herius – používala výhradně gens Asinia.
 Kaeso (K.) nebo Caeso – velmi neobvyklé, používala výhradně gens Fabia.
 Manius (M'.)
 Opiter (Opet.)
 Oppius
 Postumus
 Quartus – „čtvrtý“
 Secundus – „druhý“
 Tertius
 Vibius

Související články 
 nomen
 nomen gentile
 cognomen
 agnomen

Externí odkazy
Oskar (film, 1967)

Oskar (v originále Oscar) je francouzská filmová situační komedie z roku 1967 natočená podle stejnojmenné úspěšné divadelní hry, která se díky svému hlavnímu představiteli dočkala mnoha set repríz. Hlavní roli ve filmu, podnikatele Bertranda Barniera, stejně tak jako před tím mnohokrát na divadle, ztvárnil známý francouzský komik Louis de Funès.

Francouzské filmové komedie
Francouzské kriminální filmy
Filmy z roku 1967
Filmové situační komedie
Filmy natočené podle divadelních her
Oscar (rozcestník)

Oscar, česky Oskar, má více významů:

Oscar
 Oscar – filmové ocenění
 Oscar (nadace) – keňská nadace
 Oscar (Texas) – město v americkém Texasu 
 OSCAR je protokol, na kterém běží AOL produkty: ICQ a AIM
 písmeno O v hláskovací abecedě NATO
 třída Oscar – v kódovém označení NATO třída sovětských ponorek Projekt 949
 OSCAR (satelit) – rodina radioamatérských satelitů
osoby
 Oscar (fotbalista) – brazilský fotbalista narozený roku 1991, celým jménem Oscar dos Santos Emboaba Júnior
 José Oscar Bernardi – brazilský fotbalista narozený roku 1954

Oskar
 Oskar – křestní mužské jméno
 Oskar (divadelní hra)
 Oskar (film, 1967) – francouzský komediální film z roku 1967 natočený podle stejnojmenné divadelní hry a další její zpracování
 Oskar (film, 1991) – americký film z roku 1991, remake francouzského filmu
 Oskar Mobil – dřívější jméno českého mobilního operátora, kterého v roce 2005 převzala firma Vodafone, pod jejímž jménem nyní vystupuje
Sleeping with Ghosts

Sleeping with Ghosts je v pořadí čtvrté album skupiny Placebo, vydané v roce 2003.

Důležité je na desce užití klavíru. Ve Special Needs je tento nástroj zkombinován s drsnou kytarou, čímž je vytvořen syrový efekt. Naopak v konečné Centrefolds je klavír jakýmsi uspávacím činidlem. Opomenuty ovšem nejsou ani klasické kytarové „řezačky“ a hned začátek je dosti ostrý. Bezeslovná Bulletproof Cupid je přehlídkou kytarových riffů Briana Molka. Stejně tak Plasticine a Second Sight, asi nejtvrdší věci z alba. Hity The Bitter End a This Picture připomínají spíše písně z minulých alb.

Seznam skladeb 

Alba Placebo
Alba z roku 2002
Alba Astralwerks
Alba v angličtině
Atmosférická fronta

Atmosférická fronta je přechodné pásmo mezi dvěma vzduchovými hmotami v atmosféře. Atmosférická fronta je trojrozměrný útvar. Fronty mohou dosahovat délky tisíce kilometrů a šířka frontální plochy dosahuje stovek kilometrů. Šířka přechodového pásma v horizontálním směru se pohybuje v řádech stovek až desetitisíců metrů, vertikálně je fronta stovky metrů mohutná, což odpovídá při průměrném sklonu fronty 0,5° její tloušťce. V synoptických meteorologických mapách je pochopitelně její tloušťka zanedbána a fronta se zobrazuje jako linie.

Fronty mohou být rozprostřeny od zemského povrchu až k tropopauze.

Pojem atmosférická fronta byl zaveden norskou meteorologickou školou, kterou založil Vilhelm Bjerknes.

Tor Bergeron rozdělil fronty na anafronty a katafronty. Anafronta je fronta, na které relativně teplý vzduch vystupuje podél frontální plochy. Katafronta je fronta, na které relativně teplý vzduch sestupuje podél frontální plochy. Pohyb relativně teplého vzduchu určuje charakter front.

Atmosférické fronty se klasifikují podle směru přesunu na teplé fronty (které se pohybují na stranu studené vzduchové hmoty) a studené fronty (které se pohybují na stranu teplé vzduchové hmoty). Zvláštní postavení pak mají tzv. okluzní fronty, které mají charakter buď teplé nebo studené fronty.

Reference

Související články 
 Brázda nízkého tlaku vzduchu

Externí odkazy 
 

Meteorologické jevy
Karel Dvořák (sochař)

Karel Dvořák (1. ledna 1893 Praha – 28. února 1950 Praha) byl český sochař, žák Jana Štursy, tvořící v letech 1919–49.

Život 
Původní profesí Karla Dvořáka bylo cizelérství, kterému se vyučil, dále v letech 1911-1913 navštěvoval Uměleckoprůmyslovou školu, v oddělení, které vedl Josef Drahoňovský) a v letech 1913-1919 studoval sochařství  na Akademii výtvarných umění. Studium v Myslbekově dílně (1913) přerušila 1. světová válka, a tak pražskou akademii dokončil až v letech 1917–19 u prof. Štursy. Od roku 1928 byl profesorem Státní uměleckoprůmyslové školy v Praze, kde působil až do smrti.

V letech 1919–1949 byl členem Spolku výtvarných umělců Mánes.

Bezprostředně po dokončení studií v jeho pracích převažoval vliv Štursův, ale také italského renesančního sochařstvíː
Svatý Václav 1921, v katedrále sv. Víta před Svatováclavskou kaplí
 Podobizna choti 1923 
V dalším období se Dvořák přiklonil k vzoru Otty Gutfreunda a sociálnímu civilismu, který spoluvytvářelː
 Alegorie obchodu a zemědě̟lství (1923-1924) na supraportě bočního portálu paláce Adria čp. 36/II do Jungmannovy ulice
Kamelot (Kolportrér), Dělník,  Krejčí a Bankovní úředník 1925, 4 sochy na římse paláce Obchodní akademie čp. 1471/II na nároží Vinohradské třídy v Praze
 Dvě přítelkyně, Národní galerie v Praze, 1924
 Do Ameriky, 1925 
 Portréty Otty Gutfreunda (1925) a Václava Špály (1926)
 Pomník Ernesta Denise v Praze na Malostranském náměstí, 1928 
 Ve 30. letech se věnoval především monumentální tvorběː
 Venkovské děvče, 1931
 Pomník legií pro Père-Lachaise v Paříži, 1934
 Sousoší sv. Cyrila, Metoděje a sv. Ludmily na Karlově mostě, 1929–35); v těchto dílech svůj smysl pro monumentální figurální kompozici převedl do poněkud strnulých schémat. Postupně z této monumentální, spíše neoklasické linie přešel ke zdrobnění a zmalebnění, k výraznému historismu, inspirovanému hlavně českou barokní tvorbou a expresívností nedokončených Michelangelových sochː
 Tragédie, 1937
 České řeky, 1938 
 Život a Osud, 1941
 Fontána U žabiček (Masarykovi vnuci), 1948
 Postava raněného vojáka z pomníku padlým legionářům pro pařížský hřbitov tvoří Pomník obětem 1. světové války v Kutné Hoře.
 Studie pomníku pro Ležáky, 1946–1950, skupina stojících postav v pojetí rozvíjejícím téma Rodinovapomníku Občané z Calais

Zemřel roku 1950 a byl pohřben v rodinné hrobce na Olšanských hřbitovech.

Jeho manželkou byla významná česká herečka Leopolda Dostalová.

Dílo

Odkazy

Reference

Literatura 
 Karel Dvořák: Sochař vypravuje, Praha 1958;
 Jaromír Pečírka: Karel Dvořák, 1948;
 Jaromír Pečírka: Karel Dvořák, Praha 1959

Externí odkazy 
 
 
 
 Soupis pražských domovských příslušníků 1830–1910, Dvořák Karel 1893
 medailon na serveru Klubu přátel starého Smíchova
  medailon na stránkách Společnosti pro současné umění
 

Čeští sochaři 20. století
Členové SVU Mánes
Narození v Praze
Úmrtí v Praze
Narození 1. ledna
Narození v roce 1893
Úmrtí 28. února
Úmrtí v roce 1950
Muži
Pohřbení na Olšanech
Pierre Boulle

Pierre François Marie Louis Boulle (20. února 1912, Avignon, Francie – 30. ledna 1994, Paříž) byl francouzský spisovatel ovlivněný druhou světovou válkou; píšící válečné, špionážní a sci-fi romány.

Narodil se ve francouzském Avignonu. Vystudoval elektrotechniku a roku 1936 byl jako inženýr vyslán gumárenskou společností do Malajsie. Po vypuknutí druhé světové války vstoupil do francouzské armády v Indočíně a po obsazení Francie nacisty se připojil ke Francouzským svobodným vojskům. Sloužil jako tajný agent v Číně, Barmě a Indočíně. Roku 1943 byl na řece Mekong zajat francouzskými vichistickými oddíly a odveden na nucené práce. Roku 1944 se mu podařilo uprchnout, později byl vyznamenán válečným křížem. Po skončení války se vrátil ke kaučukovému průmyslu, ale po nějaké době se přestěhoval do Paříže, kde začal s psaním. Stal se významným spisovatelem, ve svých románech často využíval svých zkušeností z války. Jeho díla Most přes řeku Kwai a Planeta opic byla zfilmována.

Pierre Boulle zemřel v Paříži.

Dílo 
výběr
 William Conrad
 Most přes řeku Kwai, 1952; za scénář získal Pierre Boulle v roce 1958 Oscara
 Dokonalý robot
 Kdo s koho, Satane?
 Planeta opic, 1963
 Tvář
 Absurdní povídky, 1953
 Zkouška dospělosti
 Řemeslo urozených
 Fotograf, 1967

Odkazy

Reference

Související články 
 Seznam francouzských spisovatelů
 Francouzská literatura
 Sci-fi

Externí odkazy 
 
 

Francouzští romanopisci
Francouzští spisovatelé science fiction
Spisovatelé dobrodružné literatury
Narození 20. února
Narození v roce 1912
Narození v Avignonu
Úmrtí 30. ledna
Úmrtí v roce 1994
Úmrtí v Paříži
Muži
Nositelé Medaile odboje
Most přes řeku Kwai

Most přes řeku Kwai (francouzsky Le pont de la rivière Kwaï) je román francouzského spisovatele Pierra Boulla vydaný roku 1952. Je zřejmě nejznámější knihou tohoto autora, který v něm využívá svých zážitků z 2. světové války (pobyt v pracovním táboře, zkušenosti se špionáží).

Děj 
Děj románu se odehrává za druhé světové války v Thajsku během stavby thajsko-barmské železnice. Pojednává o pluku britských zajatců, kteří mají pod vedením Japonců postavit železniční most přes řeku Kwai. Zajatci mají ovšem naprosto nezlomného a čestného plukovníka Nicholsona, který za žádnou cenu nechce dopustit, aby důstojníci pracovali spolu s vojáky. Díky tomu, že v jediném slově neustoupí a i přes vlastní trýzeň, kterou si ho Japonci chtějí podrobit a zlomit, stále trvá na svých argumentech a daří se mu získávat privilegia. Jelikož Japonci podle všeho nevědí nic o plánování stavby, pevné konstrukci a nedokážou ani organizovat práci vojáků, veškerou jejich funkci převezme Nicholson se svými důstojníky.

Díky vysokému plukovníkově úsilí je most včas a neobvykle kvalitně postaven. Do toho v nedaleké thajské vesnici přistává britské diverzní komando, jehož jediným cílem je zničit nejvýznamnější most přes řeku. Nicholsonova stavba na řece Kwai je samozřejmě široko daleko nejpůsobivější a nejdůležitější, a tak tříčlenný tým připravuje útok na něj. Mají v plánu mostové sloupy vyhodit do povětří plastikem. V osudný den, kdy je most dokončen, jsou zároveň i výbušniny na svých místech. Plukovník Nicholson na své poslední obchůzce kolem mostu obzvlášť pečlivě kontroluje most a díky opadlé vodě si plastiku všimne. Destrukce mostu je překažena, dva členové komanda zajati. Oba jsou ale vzápětí spolu s Nicholsonem zabiti posledním členem skupiny palbou z minometů. Vlak vykolejí na vedlejší nastražené náloži, ale most zůstává stát.

Film 
Podle knihy byl v roce 1957 natočen stejnojmenný film, který získal sedm Oscarů a v žebříčku nejlepších filmů serveru IMDb se umístil na 57. místě.

Odkazy

Externí odkazy 
 

Francouzské romány
Válečné romány
Knihy o druhé světové válce
Knihy z roku 1952
United Linux

United Linux byl pokus konsorcia distributorů Linuxu vytvořit jednotný základ distribucí pro firemní použití, jakož i minimalizovat duplicitu ve vývoji distribucí a vytvořit výkonnou konkurenci Red Hatu. Zakládajícími členy byli SUSE, Turbolinux, Conectiva ad SCO (dříve Caldera Systems). Vznik konsorcia byl oznámen 30. května 2002 a zánik 22. ledna 2004.

Historie

Vznik 
S růstem popularity Linuxu během 90. let 20. století vzniklo mnoho různých distribucí. Neboť jádro linuxu i množství aplikací GNU jsou svobodný software, každý si může poměrně velmi snadno vytvořit vlastní distribuci a uvést ji na trh. Mnoho pozorovatelů se obávalo fragmentace a s ní spojené rozsáhlé nekompatibility podobně jak tomu bylo na počátku 90. let při takzvané „válce Unixů“.

První krok ke vzniku United Linux byl učiněn na COMDEXu v listopadu 1999. Přes množství neúspěšných začátků byli členové projektu přesvědčeni o smyslu jednotné platformy GNU/Linux.

V březnu a dubnu 2002 se sešla skupina United Linuxu a vytvořila základní technickou specifikaci za pomoci návrhu čtyř členů konsorcia a jejich obchodních partnerů.

Projekt byl veřejně ohlášen 30. května 2002. První beta byla uvolněna pro partnery United Linuxu 14. srpna 2002, veřejná beta vyšla 25. září 2002 a United Linux 1.0 vyšel 19. listopadu 2002.

Zánik 
Ukončení vývoje United Linuxu bylo oznámeno na tiskové konferenci Novellu v 22. ledna 2004 Richardem Seibtem, prezidentem divize SUSE. Hlavním důvodem byl soudní spor SCO v. IBM a veřejné útoky SCO na Linux.

Vyšlo najevo, že se práce na United Linuxu prakticky zastavily brzy po začátku soudní pře. A přibližně v té době SUSE přestalo spolupracovat na projektu. Poslední zprávy o projektu byly ohlášení podpory Oracle pro UL 13. března 2003, a podpoře procesorů AMD64 22. dubna 2003.

Přes zánik projektu, se mnoho pozorovatelů domnívá, že měl pozitivní efekt: zvýšil povědomí o Linuxu, zvláště SUSE, a přispěl k širší podpoře Linuxu u výrobců software a hardware. SUSE oznámilo, že bude nadále poskytovat podporu United Linuxu a spolupracoval s Conectivou a Turbolinuxem.

Technická specifikace 

Distribuce byla založena na SUSE Linuxu a Linux Standard Base, plánovalo se, že SUSE bude dělat většinu technologické práce a ostatní, SCO, Turbolinux a Conectiva, se budou zaměřovat na prodej na jejich místních trzích .

Verze 1.0 měla být hlavní verzí jeden rok a další rok, po nahrazení 2.0, měla mít technickou podporu. Verze 1 obsahovala

 Kernel 2.4.18 nebo vyšší
 glibc 2.2.5
 prvky Linux Standard Base
 software splňující OpenI18N (dříve LI18NUX) (pro internacionalizaci a lokalizaci)
 znakovou sadu GB18030 (pro východoasijská písma, používanou zejména v Číně)
 GCC 3.1
 XFree86 4.2
 KDE 3.0

Externí odkazy 
 Stránka projektu

Linux
Brfxxccxxmnpcccclllmmnprxvclmnckssqlbb11116

„Brfxxccxxmnpcccclllmmnprxvclmnckssqlbb11116“ (podle rodičů má být vyslovováno „albin“) mělo být rodné jméno, které se pokusili dát švédský podnikatel Lasse Diding a Elizabeth Hallinová svému společnému synovi v květnu roku 1996.

Průběh protestu 
Rodiče Elizabeth Hallinová a Lasse Diding se rozhodli neregistrovat oficiálně jméno svého dítěte (narozeného roku 1991) jako protest proti specifickým švédským zákonům o pojmenovávání dětí. Ty vyžadují odmítnutí zápisu jména, které může být považováno za urážlivé či nevhodné.

Halmstadský soud (na jihu Švédska) rodičům udělil pokutu v hodnotě 5 000 švédských korun, neboť nesplnili povinnost registrovat jméno dítěte do jeho pátých narozenin. Jako reakci na soudní rozhodnutí se rodiče rozhodli pro registraci jména o 43 znacích včetně 5 číslic a tvrdili, že se jedná o „významný a expresionistický vývoj, který považujeme za umělecký výtvor“. Podle rodičů mělo být jméno chápáno ve smyslu patafyziky. Soudní dvůr však toto jméno odmítl a trval na pokutě. Proto se rodiče pokusili změnit pravopis jména na „A“, ale soud znovu žádost zamítl.

Na třetí pokus se rodiče rozhodli syna pojmenovat „Albina“, s čímž na matrice souhlasili.

Odkazy

Reference

Související články 
 Regulace rodných jmen
 Půlnoční bouře

Externí odkazy 
  No laughs for Swedes' name game, Reuters, Boston Globe. 30. 5. 1996 

Rodná jména
Švédská společnost
Lingvistické hry
Právní kauzy
Dlouhá jména
Události ve Švédsku

no:Lasse Diding#Navnetvist
sv:Lasse Diding#Namntvist
EDS

EDS je zkratka pro:

v automobilním průmyslu:

Elektronická uzávěrka diferenciálu (Elektronische DifferentialSperre)

v podnikání:
 Electronic Data Systems (anglicky)

v politice:
 Evropská demokratická strana (Česko) – česká politická strana
 Evropská demokratická strana – evropská politická formace

ve společnosti:
 European Democrat Students (anglicky)
 Evropská dobrovolná služba – program EU Mládež v akci

v informatice, technice:
 Electronic Data Sheet (anglicky)
 Energiově-rozdělená X-ray spektroskopie (anglicky)

v kosmických letech:
 Earth Departure Stage (anglicky)

v lékařství:
 Ehlersův–Danlosův syndrom
 Energy dispersive X-ray spectroscopy, také zkracováno EDX, (anglicky)

ve sportu:
 Extra Day Score, viz též golf (anglicky)

Zkratky
Stříbrný javor u Komorní Hůrky

Stříbrný javor u Komorní Hůrky je památný strom jižně od Františkových lázní, místní části Slatina. Javor stříbrný (Acer saccharinum) je součástí silniční aleje podél vycházkové trasy z Františkových Lázní na Komorní Hůrku. Kmen je puklý, s velkými boulemi, dělí se na tři větve, z nichž prostřední je suchá, olistění řídké, od vrcholu zasychá. Obvod jeho kmene je 455 cm a koruna stromu dosahuje výšky 22 m. Strom je chráněn od roku 2002 pro svůj vzrůst a dendrologickou hodnotu.

Stromy v okolí 
 Dub v Jedličné
 Dub letní ve Dvorečku
 Dub letní v Chlumečku

Fotogalerie

Odkazy

Reference

Související články 
 Seznam památných stromů v okrese Cheb

Externí odkazy 
 

Památné javory v Karlovarském kraji
Památné javory stříbrné
Památné stromy v okrese Cheb
Františkovy Lázně
Památné stromy v Chebské pánvi
Ostré uspořádání

V matematice je ostré uspořádání taková binární relace, která je ireflexivní (antireflexivní), antisymetrická a tranzitivní. Pokud tedy tuto relaci značíme „⊂“, pak pro všechny prvky a, b a c z množiny A (na které je tato relace definována) platí:
 ¬ (a ⊂ a) (ireflexivnost)
 (a ⊂ b) ⇒ ¬ (b ⊂ a) (asymetrie)
 a ⊂ b ∧ b ⊂ c ⇒ a ⊂ c (tranzitivita)

Příklady 
 Relace je „být menší než“. Obecně se relace a ⊂ b čte a je  menší než b, nebo a ostře předchází před b. 
 Relace „být vlastní podmnožinou“.
 Hrany jakéhokoliv orientovaného acyklického grafu definují ostré uspořádání jeho vrcholů.

Související články 
 Uspořádání

Teorie množin
Teorie uspořádání
Břek u Horního hradu

Břek u Horního hradu je památný strom v osadě Horní Hrad, část obce  Krásný Les v přírodním parku Stráž nad Ohří. Jeřáb břek (Sorbus torminalis) se nachází pod Horním hradem, po kterém se píše s malým “h“. Roste na neúrodné půdě v hustém porostu keřů a stromů, v příkrém svahu v nadmořské výšce 460 m nad pravým břehem Osvinovského potoka. Je nejstarším jeřábem břekem Karlovarského kraje. Dojem starobylosti zvýrazňují porosty mechu, pokrývající kmen i větve.
Obvod kmene je 240 cm a koruna dosahuje výšky 17 m (měření 1984). 

Chráněn od roku 1986 pro svůj vzrůst, věk a dendrologickou hodnotu.

Stromy v okolí 
 Břek v Pekelském údolí I
 Buk k Osvinovu
 Duby u Panské louky
 Jasan u kovárny

Reference

Související články 
 Seznam památných stromů v okrese Karlovy Vary

Externí odkazy 
 

Památné jeřáby břeky
Památné stromy v okrese Karlovy Vary
Přírodní park Stráž nad Ohří
Krásný Les (okres Karlovy Vary)
Památné stromy v Doupovských horách
Památné jeřáby v Karlovarském kraji
Topol v Lažanech

Topol v Lažanech byl památný strom u osady Lažany, části obce Štědrá v okrese Karlovy Vary. Přibližně stoletý topol černý (Populus nigra) rostl v zatáčce při silnici č. 207 do Brložce v nadmořské výšce 550 m. Obvod jeho kmene měřil 425 cm a strom dosahoval výšky 25 m (měření z roku 1998). Chráněn byl od roku 1986 pro svůj vzrůst. Kmen byl v minulosti poškozen dvěma trubkami, které tvořili zřejmě oplocení. Patrně v 70. nebo 80. letech 20. století byla část kmene obestavěna opěrnou zídkou do výše asi 2 m a zasypána zeminou. V důsledku špatné péče byl strom nestabilní a hrozil jeho pád na nemovitost. Strom byl proto pokácen a torzo dolní části kmene leželo na návsi několik let, později bylo odstraněné.

Status památného stromu byl zrušen k 8. září 2006.

Stromy v okolí 
 Prohořská lípa
 Dub v Radyni
 Zbraslavské lípy a javory
 Žlutický dub

Odkazy

Reference

Související články 
 Seznam památných stromů v okrese Karlovy Vary

Památné topoly v Karlovarském kraji
Památné topoly černé
Zaniklé topoly v Česku
Památné stromy v okrese Karlovy Vary
Památné stromy v Tepelské vrchovině
Štědrá
Mandragora (komedie)

Mandragora (italsky Mandragola) Niccolò Machiavelliho (napsaná mezi lety 1512 a 1520, poprvé vytištěna 1524) je uznávaná satirická divadelní hra, patřící k žánru tzv. commedia erudita, neboli „vzdělaná komedie“. Tento pojem se používá pro odlišení od improvizovaných lidových commedie dell´arte. Tématem této dodnes hrané komedie je zkaženost v italské společnosti. Hra si bere na mušku lidskou hloupost a pověrčivost. Machiavelli ji psal v době, kdy byl nucen žít v exilu, jelikož byl podezřelý ze spiknutí proti vládnoucímu rodu Medicejských. Příběh je údajně založen na skutečné události z roku 1504.

Děj 
Kalimach touží strávit noc s Lucrezií, mladou a krásnou manželkou postaršího hlupáka Mikula, který touží po synovi a dědicovi. Lišácký sluha Ligur přiměje Kalimacha, aby se přestrojil za doktora a pak přesvědčil Mikula, aby podal Lucrezii mandragoru pro zvýšení její plodnosti. Připojí k němu však varování, že mandragora nepochybně zahubí prvního muže, který se s ní bude milovat. Kalimach navrhne Mikulovi, že by pro jeho účel mohl najít náhodného hlupáka. Lucrezia je nakonec přesvědčena a aby vyhověla přání manžela, povolí Kalimachovi strávit s ní noc. Poté se stane jeho dlouhodobou milenkou.

České překlady 
 MACHIAVELLI, Niccolò. Mandragora; Belfagor. 3. vyd. Praha: SNKLHU, 1956. 151, [3] s. Světová četba; Sv. 122. [Spolu s komedií „Mandragora" svazek obsahuje i Machiavelliho novelu „Belfagor".]

Odkazy

Literatura 
 MACURA, Vladimír a kol. Slovník světových literárních děl. 2. svazek, M–Ž. 1. vyd. Praha: Odeon, 1988. 459 s. [Stať „Mandragora" je na str. 16–17; autor Jan Pömerl.]

Externí odkazy 
 

Italské divadelní hry
Divadelní hry z 16. století
Niccolò Machiavelli
Grand Prix Evropy 2004

Grand Prix Evropy XLVIII Grosser Pries von Europa

 30. květen 2004
 Okruh Nürburgring
 60 kol x 5,148 km = 308,863 km
 720. Grand Prix
 76. vítězství Michaela Schumachera
 173. vítězství pro Ferrari

Výsledky

Nejrychlejší kolo 
 Michael SCHUMACHER Ferrari 	1'29.468 - 207.144 km/h

Vedení v závodě 
 1-8 kolo Michael Schumacher
 9 kolo Fernando Alonso
 10-11 kolo Takuma Sató
 12-15 kolo Rubens Barrichello
 16-60 kolo Michael Schumacher

Postavení na startu 
 Červeně – výměna motoru / posunutí o 10 příček na startu
 Modře – penalizace 1 sekundy za ignorování žlutých vlajek

Zajímavosti 
 Takuma Sato startoval v 25 GP
 Michael Schumacher byl 4 299 kol čele závodu druhý Ayrton Senna má 2986 kol
 Olivier Panis po 13 v kariéře dokončil závod na 11 místě.

Externí odkazy 
 

Grand Prix Evropy
Motoristické sporty v Německu
Formule 1 v roce 2004
Grand Prix Kanady 2004

Grand Prix Kanady 2004 () se jela 13. června na okruhu Montréal.
Závod měl 70 kol po 4,361 km, tedy celkovou délku 305,270 km.

Šlo o 721. Grand Prix, přičemž po 77. zvítězil Michael Schumacher a po 174. zvítězila stáj Ferrari.

Výsledky 

 červeně diskvalifikace za neodpovídající brzdy

Nejrychlejší kolo 
 Rubens BARRICHELLO Ferrari 	1'13.622 - 213.246 km/h

Vedení v závodě 
 1-14 kolo Ralf Schumacher
 15-16 kolo Fernando Alonso
 17-18 kolo Michael Schumacher
 19-32 kolo Ralf Schumacher
 33-46 kolo Michael Schumacher
 47 kolo Ralf Schumacher
 48-70 kolo Michael Schumacher

Postavení na startu 
 Červeně – výměna motoru/posunutí o 10 míst
 Modře – startoval z boxu

Zajímavosti 
 Debutoval Timo Glock
 Jenson Button a Nick Heidfeld jeli 75 GP
 Zsolt Baumgartner jel svou 10 GP
 Michael Schumacher dokončil po 150 mezi prvními 6.

Externí odkazy 
 

Grand Prix Kanady
Formule 1 v roce 2004
Sadový platan

Sadový platan je památný strom v Karlových Varech. Platan javorolistý (Platanus hispanica) roste v městském lázeňském parku v Dvořákových sadech v nadmořské výšce 395 m. Obvod kmene je 452 cm a výška dosahuje 20 m (měření 2004). Centrální dutina v kmeni je ošetřená a lze do ní nahlédnout otvorem, kterým se kmen rozevírá.

Chráněn je od roku 2004 pro svůj vzrůst a dendrologickou hodnotu.

Stromy v okolí 
 Antonín
 Dvořákův platan
 Duby u Richmondu
 Buky hraběte Chotka

Odkazy

Reference

Související články 
 Seznam památných stromů v okrese Karlovy Vary

Externí odkazy 
 
 Fotografie a popis Sadového platanu na prirodakarlovarska.cz 
 Strom v evidenci památných stromů Agentury ochrany přírody a krajiny ČR

Památné platany javorolisté v Česku
Památné platany v Karlovarském kraji
Památné stromy v okrese Karlovy Vary
Památné stromy v Karlových Varech
Památné stromy ve Slavkovském lese
Tajanovská borovice

Tajanovská borovice byl památný strom u osady Tajanov, severovýchodně od Velhartic. Borovice lesní (Pinus sylvestris) rostla při cestě jižně od Tajanova v nadmořské výšce 585 m. Obvod jejího kmene měřil 294 cm a koruna dosahovala výšky 15 m (měření 2000). Borovice byla chráněna od roku 1985 pro svůj vzrůst a jako krajinná dominanta. Vítr bouře Kyrill borovici 18. ledna 2007 vyvrátil a zcela zničil.

Stromy v okolí 
 Dub u Malonic
 Lípa na návsi v Malonicích
 Malonická lípa
 Velhartické lípy

Související články 
 Seznam památných stromů v okrese Klatovy

Zaniklé borovice v Česku
Památné borovice lesní v Česku
Památné borovice v Plzeňském kraji
Památné stromy v okrese Klatovy
Památné stromy v Blatenské pahorkatině
Stromy zaniklé v roce 2007
Kolinec
Javor u klatovské pošty

Javor u klatovské pošty je památný strom v Klatovech. Javor stříbrný (Acer saccharinum) roste v prohlubni na křižovatce Tyršovy, Plzeňské a Domažlické ulice naproti bývalému okresnímu úřadu v nadmořské výšce 390 m, jeho stáří se odhaduje na 180 let. Obvod jeho kmene měří 402 cm a výška stromu dosahuje 18 m (měření 2012). V roce 2009 bylo provedeno základní ošetření a v roce 2019 zdravotní řez. Konce větví zasychají, kmen bude pravděpodobně dutý, bez viditelného poškození, v úžlabí roste houba, koruna výrazněji neprosychá. Strom je v dobrém zdravotním stavu (šetření v roce 2004). Javor je chráněn od roku 1978 jako krajinná dominanta a pro svoji dendrologickou hodnotu.

Stromy v okolí 
 Beňovská lípa
 Dub v Bezděkovském parku
 Dub u Pazderny - Klatovy
 Dub v Klatovech

Galerie

Reference

Související články 
 Seznam památných stromů v okrese Klatovy

Externí odkazy 
 

Památné javory stříbrné
Památné javory v Plzeňském kraji
Památné stromy v okrese Klatovy
Památné stromy ve Švihovské vrchovině
Příroda v Klatovech
Dub u Malonic

Dub u Malonic je památný strom u vsi Malonice. Zdravý dub různolistý (Quercus x heterophylla) roste u Ostrovského rybníčku východně od vsi. Jeho stáři je odhadováno na 250 let, obvod jeho kmene je 486 cm, výška stromu je 24 m (měření 2012). Chráněn je od roku 2001 pro svůj vzrůst, věk a jako krajinná dominanta.

Stromy v okolí 
 Buk v Jindřichovickém zámeckém parku
 Javor stříbrný v Jindřichovickém zámeckém parku
 Jindřichovická lípa v zámeckém parku
 Lípa na návsi v Malonicích
 Lípa velkolistá v Jindřichovickém zámeckém parku
 Malonická lípa
 Tajanovská borovice
 Velhartické lípy
 Nemilkovský dub
 Chrástovský dub
 Dub u Dvora
 Skupina javorů klenů v Jindřichovickém zámeckém parku

Galerie

Reference

Související články 
 Seznam památných stromů v okrese Klatovy

Externí odkazy 
 

Památné duby různolisté
Památné duby v okrese Klatovy
Památné stromy v Blatenské pahorkatině
Malonice (Kolinec)
Grand Prix USA 2004

Grand Prix USA XXXIII United States Grand Prix

 20. červen 2004
 Závodní okruh v Indianapolis
 73 kol x 4,192 km = 306,016 km
 722. Grand Prix
 78. vítězství Michaela Schuamchera
 175. vítězství pro Ferrari

Výsledky

Nejrychlejší kolo 
 Rubens BARRICHELLO Ferrari 	1'10.399 - 214.367 km/h

Vedení v závodě 
 1-5 kolo Rubens Barrichello
 6-41 kolo Michael Schumacher
 42-50 kolo Rubens Barrichello
 51-73 kolo Michael Schumacher

Postavení na startu

Zajímavosti 
 Startovní číslo 2 bylo po 75 na pole positions
 Cristiano da Matta i Felipe Massa zajel svou 25 GP.
 Rubens Barrichello stál po 10 na pole positions.
 Michael Schumacher byl po 130 na bedně

Externí odkazy 
 

Grand Prix USA
Formule 1 v roce 2004
Sport v USA v roce 2004
Sport v Indianapolisu
Pamětník (přírodní památka)

Přírodní památka Pamětník se nachází asi jeden kilometr jižně od vsi Pamětník, která je částí asi pět kilometrů vzdáleného města Chlumec nad Cidlinou v okrese Hradec Králové. Přírodní památka o rozloze téměř 34 ha, která leží na katastrálním území Pamětník je ve správě Krajského úřadu Královéhradeckého kraje.

Přírodní poměry 
Předmětem ochrany na lokalitě je pestrý komplex mokřadních, lučních a pískomilných společenstev v nivě Mlýnské Cidliny.

Geologickým podkladem jsou pleistocénní říční naplaveniny (risské terasy), místy překryté hlinitými až hlinitopísčitými sedimenty.

Flóra 
Různorodost biotopů od mokřadů a tůní po suché písčiny a remízy je příčinou velké druhové rozmanitosti a bohatství rostlinného krytu. Nejvlhčí plochy jsou porostlé rákosinami. Roste zde více než 400 druhů rostlin, z toho 30 druhů červeného seznamu. Mezi ně patří ovsíček obecný (Aira caryophyllea), nepatrnec rolní (Aphanes arvensis), trávnička obecná (Armeria vulgaris), prstnatec májový (Dactylorhiza majalis), bělolist nejmenší (Logfia minima), pupečník obecný (Hydrocotyle vulgaris), vachta trojlistá (Menyanthes trifoliata), pryskyřník velký (Ranunculus lingua), hrachor bahenní (Lathyrus palustris) aj.

Fauna 
Rozmnožuje se zde rosnička zelená (Hyla arborea), skokan skřehotavý (Rana ridibunda), skokan štíhlý (Rana dalmatina), kuňka obecná (Bombina bombina) a mnoho dalších obojživelníků. Vyskytuje se zde ještěrka živorodá (Zootoca vivipara). Běžná je užovka obojková (Natrix natrix).

Rákosiny a podmáčené louky jsou hnízdištěm mokřadního ptactva. Pravidelně zde hnízdí bekasina otavní (Gallinago gallinago), čejka chocholatá (Vanellus vanellus), rákosník obecný (Acrocephalus scirpaceus), rákosník proužkovaný (A. schoenobaenus), strnad rákosní (Emberiza schoeniclus), skorec vodní (Cinclus cinlus), cvrčilka říční (Locustella fluviatilis) a dudek chocholatý (Upupa epops).

Mokřadní biotopy hostí vlhkomilný hmyz. Pozorováno bylo širší druhové spektrum dvoukřídlých z čeledí lupicovitých (Dolichopodidae), vláhomilkovitých (Sciomyzidae) a dalších. U zarůstajících zatopených pískoven, v podmáčených olšinách i na loukách bylo nalezeno deset druhů vážek (Odonata), z nichž nejzajímavější je vzácná teplomilná lesklice skvrnitá (Somatochlora flavomaculata). Na jednom z mála míst východočeské oblasti se tu vyskytuje motýl běloskvrnáč pampeliškový (Amata phegea).

Přístup 
Kolem chráněného území mezi jeho východním a jihovýchodním okrajem a místní rozlehlou pískovnou prochází cyklotrasa č. 4284, která vede ze vsi Pamětník do Bílých Vchynic. K severnímu okraji chráněného území směřuje z Pamětníku polní cesta, do jádra přírodní památky žádné cesty nevedou.

Odkazy

Reference

Související články 
 Louky u rybníka Proudnice

Externí odkazy 
 

Přírodní památky v okrese Hradec Králové
Chráněná území ve Východolabské tabuli
Chráněná území v Česku vyhlášená roku 1995
Louky v okrese Hradec Králové
Louky ve Východolabské tabuli
Povodí Cidliny
Modřín opadavý

Modřín opadavý (Larix decidua), též uváděný jako modřín evropský, je statný jehličnatý strom z čeledi borovicovitých.

Alternativní názvy 
 modřín evropský
 Pinus larix
 Abies larix

Rozšíření 
Jeho přirozený areál zahrnuje pohoří střední Evropy – Alpy a Karpaty a jejich předhůří. Izolovaná populace se nachází v severním Polsku. Jeho přirozený výskyt na území České republiky je ze západu ohraničen Hrubým Jeseníkem, ovšem v současné době se zde jeho přirozené porosty nevyskytují. Vyskytují se zde však záměrně pěstované vyšlechtěné produkční či okrasné odrůdy.

Rozdělení 
Klimaticky je lesníky tento modřín dělen na 4 typy (v pojetí P. Svobody):
 Alpský modřín
 Karpatský modřín
 Polský modřín
 Sudetský (slezský či jesenický) modřín.

Stanoviště a ekologie 
Jeho přirozeným prostředím jsou světlé a roztroušené horské lesy. Významně světlomilná dřevina, nesnášející v dospělosti ani boční zástin. Dobře snáší kontinentálnější ráz klimatu (zimní mrazy i letní horka).

Vzhled 
Mladý stromek vyrůstá z kůlovitého hlavního kořene, který posléze zakrní a je nahrazen větvenými postranními kořeny. Z rovného, 20-50 metrů vysokého kmenu vyrůstají nepravidelně postranní větve vytvářející řídkou, kuželovitou korunu. Borka je hrubá, rozpraskaná, zvenčí šedavá, na řezu hnědočervená. Jehlice jsou měkké, světle zelené a vyrůstají ve svazečcích na zkrácených kolcových větévkách (brachyblastech), na zimu opadávají (viz české druhové jméno). Kvete od dubna do června. Samčí šištice jsou kulovité a sírově žluté, samičí karmínově červené. Drobné vejčitě kulovité nerozpadavé šišky dozrávají na podzim.

Využití a význam 
Jde o horský světlomilný strom, často se pěstuje v parcích. Jeho dřevo je značně ceněno, je měkké, ale tvrdší než dřevo našich běžnějších jehličnanů (s výjimkou tisu). Je středně těžké, poměrně pružné a trvanlivé. Má úzkou nažloutlou běl a výrazné červenohnědé jádro. Dřevo se používá k výrobě nábytku, obkladům stěn či jako stavební dříví. Dříve se z něj též vyráběly bedny a kola. Vysoce ceněna je i pryskyřice modřínu, nazývaná benátský terpentýn.

Památné stromy 
 Modřín u Petrovic – nejmohutnější modřín opadavý v Česku
 Modřín v Horní Oboře
 Modřín v Josefově Dole– druhý nejmohutnější modřín opadavý v Česku
 Modřínová alej u Šindelové
 Polžický modřín

Odkazy

Reference

Literatura 
 Květena České republiky, díl 1 / S. Hejný, B. Slavík (Eds.). Vyd. 2. - Praha : Academia, 2003. - str. 309-310 - 
 Jehličnaté dřeviny, Lesnická dendrologie 1 - Ivan Musil, Jan Hamerník, vydání 1. - Praha:Academia 2007, str. 170-180 -

Externí odkazy 
 
 
 
 Modřín opadavý na Botany.cz
 Modřín opadavý na botanika.wendys
 Modřín opadavý na biolibu
 Modřín opadavý na stránkách Encyklopedie rostlin - garten.cz
 Modřín opadavý na stránkách Arcibiskupské (resp. Podzámecké) zahrady v Kroměříži

Modříny
Okrasné stromy
Flóra střední Evropy
Flóra jihozápadní Evropy
Flóra jihovýchodní Evropy
Flóra východní Evropy
Málo dotčené stromy