Balinka (Magyarország)

Balinka () község Fejér vármegyében, a Móri járásban.

Fekvése 
Fejér vármegye északnyugati részén, a Bakony keleti peremén fekszik. A község határa hullámos dombvidék. Északon a Vértes, keleten és délen a Bakony mellári fennsíkjának mészkő- és dolomitgerincei zárják le. A környék legmagasabb pontja a Hársas-hegy. A település főutcája a 8209-es út, amely a központtól északra torkollik bele a Zirc és Mór közt húzódó 8216-os útba; a falu nyugati részén fekvő Mecsérpuszta településrészt csak ez utóbbi út érinti.

A községen két patak is keresztülhalad, az egyik a Bakonycsernyéről Balinkán át Fehérvárcsurgóig folyó Gaja-patak, míg a másik egy Mór-Bodajk irányú kisebb patak. A kettő Székesfehérvár előtt, Szárazrétnél egyesül. Az évi közepes csapadékmennyiség a községben 656 milliméter. Nagyobb felhőszakadásokkor és a kora tavaszi hóolvadás alkalmával előfordul, hogy a patakok az aránylag kis keresztszelvényük miatt a nagy mennyiségű vizet nem tudják elvezetni, és nagy területeket árasztanak el.

Balinka több mint 160 éven keresztül bányászközségnek számított: a térségben 1842-ben nyitott szénkitermelő aknát a gróf Szapáry család, és egészen 2003-ig tartott a bányászkodás a térségben: ekkor zárták be az egykor a lakosság zömének munkát és fűtőanyagot adó utolsó környékbeli széntelepet is. (A bányából kiemelt vizek elvezetése is az előbb említett patakmederben történt.) A gyönyörű környezetben álló település azóta turistaparadicsommá fejlődött, az elhagyott bányászlakások egy részéből pedig a természetjárók kulcsosházakat alakítottak ki.

Története 
Balinka és környéke már a vaskorban is lakott hely volt, de a rómaiak is megtelepedtek itt. A Gaja-patakon épített, tekintélyes méretű duzzasztógátaikat régészek tárták fel a település közelében.

A település nevét az oklevelek már 1187 körül említik. Egy 1193-ban kelt oklevél a falu nevét Boynka alakban tartalmazza; 1230-ban Boinka, 1232-ben Boyanca, 1275-ben Boyonka néven szerepel. 1187-ben a település királyi várbirtok volt, ekkor Eufrozina királyné adott itt egy eke földet a fehérvári kereszteseknek. 1193-ban Eufrozina királyné adománylevelét III. Béla megerősítette.

Valamikor 1230 előtt II. András király a falut a Csák nemzetségbeli Miklósnak adta, de 1230-ban Béla herceg, mint felesleges adományt, visszavette tőle. 1228-ban és 1231-ben Miklós másik itteni, Moys nádortól vásárolt földjét fiára, Izsákra hagyta. 1232ben Miklós II. András királytól megkapta azt a balinkai részt, amelyet előzőleg a király egy Basileus nevű ember Gergely nevű fiának adott, s amelyet minden oldalról a keresztesek földje határolt.

1275-ben az oklevelek Balinkát Eszély faluval írják határosnak.

A település a török időkben elnéptelenedett. A 17. században a Szapári család birtokába került, akik a falut németekkel telepítették be.

A falu környékén az 1800-as évek közepén kőszenet találtak. A kőszénbányászat a lakosságnak hosszú időre megélhetést biztosított, a bányát az 1970-es, 1980-as években az eocén program keretében fejlesztették. A bányászat megszűnése (2003) után a faluban élénk turizmus fejlődött ki, a Gaja-patak völgyének és szurdokainak szépségei nagy vonzerővel bírnak a turizmusra.

Közélete

Polgármesterei
 1990-1994: Nagy István (független)
 1994-1998: Nagy István (független)
 1998-2002: Nagy István (független)
 2002-2006: Nagy István (független)
 2006-2010: Wéninger László Pál (Fidesz-KDNP)
 2010-2014: Wéninger László Pál (Fidesz-KDNP)
 2014-2019: Wéninger László Pál (Fidesz-KDNP)
 2019-től: Wéninger László (Fidesz-KDNP)

Népesség 
A település népességének változása:

A 2011-es népszámlálás során a lakosok 79,6%-a magyarnak, 0,4% bolgárnak, 6,2% németnek, 0,5% románnak mondta magát (20,4% nem nyilatkozott; a kettős identitások miatt a végösszeg nagyobb lehet 100%-nál). A vallási megoszlás a következő volt: római katolikus 34,7%, református 5,3%, evangélikus 4,3%, felekezeten kívüli 21,9% (32,5% nem nyilatkozott).

Itt születtek, itt éltek
 Rédl Rezső  piarista tanár, botanikus itt, Balinka, Nagygyónpusztán született 1895. február 1-én.

Képgaléria

Források 
 Györffy György: Fejér vármegye
 Fejér Megye Kézikönyve
 Stohl Róbert: Balinka családnevei és változataik az anyakönyvekben (1757-1830), Névtani értesítő, 2006., 28. évf., pp. 35-43.

Nevezetességei 

 Gaja patak völgye és szurdokai.

Jegyzetek

További információk 

Fejér megye települései
Fejér vármegye települései