Klášter Hradisko

Klášter Hradisko je bývalý premonstrátský klášter v Olomouci. V literatuře se vyskytuje i pod názvem Klášterní Hradisko nebo Hradiště. V současnosti je využíván jako vojenská nemocnice.

Od roku 1995 je klášter Hradisko podle nařízení vlády zařazen mezi národní kulturní památky.

Historie 

Severně od olomouckého hradu, na protějším levém břehu řeky Moravy, leží nízký skalnatý pahorek pojmenovaný Hradisko. Podle jedné z olomouckých pověstí zde v roce 1030 vybudoval hrad český kníže Břetislav poté, co unesl Jitku ze svinibrodského kláštera. O rané kolonizaci kopce svědčí i archeologické nálezy opuštěných hradišť v okolí kláštera. Kolem kláštera jsou také dodnes patrné zbytku valů. V roce 1077 dorazila na Hradisko na pozvání olomouckého údělníka Oty I. Olomouckého a jeho manželky Eufémie benediktinská kolonie, aby zde vybudovala klášter „na počest Spasitele a svatého prvomučedníka Štěpána“. Už po několika měsících vysvětil 3. února 1078 olomoucký biskup Jan na místě klášterní oratoř. Stalo se tak za přítomnosti obou fundátorů, ale i českého knížete Vratislava II., břevnovského opata Meinharda a sázavského opata. Prvním opatem nového kláštera se stal mnich Jan. Podle barokní tradice přišel Jan i se svými spolubratry z břevnovského kláštera. První řeholníci mohli ale pocházet i z Uher. V den vysvěcení kláštera nechal Ota vystavit zakládací listinu, ve které potvrdil obdarování kláštera. O dva dny později byla sepsána listina knížete Vratislava II., který donaci svého mladšího bratra potvrdil a rozšířil majetek kláštera o ves Uhersko v Čechách a troje popluží s oráči a deset koní. Jedná se o první dvě donační privilegia v českých dějinách a spolu s listinou pro staroboleslavský kostel jsou považovány za nejstarší listiny vydané v Česku.

Výrazným mezníkem se v dějinách hradišťského kláštera stala druhá polovina čtyřicátých let 12. století, kdy byli benediktini z Olomouce vyhnáni (uchýlili se do opatovického kláštera) a na jejich místo uveden řád premonstrátů. Tato změna snad souvisela s vizitací legáta Guida v roce 1143 a šířeji s tehdejším trendem, kdy se premonstráti stali oporou církevní reformy a papežství, a proto jejich nástup v českých zemích provázela nevraživost vůči benediktinům. Též je uváděno, že premonstráti jsou zde až od roku 1150. Při jejich působení se klášter stal významnou institucí na Moravě.

Během mongolského vpádu v roce 1241 klášter podle tradice vyhořel a pravděpodobně byl poškozen i v roce 1253 během uherského vpádu krále Bély IV. Poté ale následovala rychlá obnova, takže už v roce 1257 za opata Roberta byl vysvěcen kostel se šesti kaplemi. K dalšímu vpádu došlo roku 1429, kdy klášter napadli husité. V červnu 1432 se vrátili (táborská vojska) a klášter kromě kostela sv. Štěpána vypálili. Následovalo rozboření olomouckými měšťany. Až později došlo k obnově kláštera, a to i s přispěním krále Jiřího z Poděbrad. Další pohromou bylo obsazení Olomouce švédskými vojsky 1642 a rozboření kláštera. Nejcennější knihy byly odvezeny do Švédska jako válečná kořist.

Na přelomu 17. a 18. století klášter získal barokní vzhled, nicméně dne 18. srpna 1784 byl zrušen. V té době v klášteře žilo více než 70 bratří, kteří se z většiny věnovali duchovní správě. Jmění kláštera bylo vyčísleno na 1 913 339 zlatých. Po zrušení kláštera byl v jeho budovách zřízen moravský generální seminář pro výchovu kněží. Vicerektorem semináře byl v červenci 1787 jmenován Josef Dobrovský a v srpnu 1789 se stal rektorem semináře. Po smrti císaře Josefa II. byl seminář zrušen a bývalý klášter byl předán armádě. Ta zde zřídila nejdříve fortifikační skladiště a v během napoleonských válek v roce 1800 francouzský zajatecký tábor. V roce 1802 byla v klášteře zřízena vojenská nemocnice. V ní v letech 1923–1930 působil jako přednosta oddělení spisovatel Jaroslav Durych, který v této době napsal například knihu Bloudění. Od roku 1925 Durych také vykonával funkci prvního kronikáře vojenské nemocnice.

Architektura 

Architektonický návrh vytvořil Giovanni Pietro Tencalla. Tento barokní klášter má téměř čtvercový půdorys 100 × 115 m, čtyři křídla a čtyři nárožní věže a byl postaven na základech starého kláštera, který pravděpodobně zažil již první náznaky vzniku města Olomouce. Plány prelatury přepracoval pravděpodobně Domenico Martinelli a prelatura byla postavena v letech 1726–1736. Na nádvoří je Saturnova kašna.

Nástěnné malby, obrazy v interiérech pochází od Paula Trogera, Jana Kryštofa Handka a dalších, štuková výzdoba od Baltazara Fontany a sochařská výzdoba od Josefa Antonína Winterhaldera a Jiřího Antonína Heinze. Sousoší a reliéfy ve slavnostním sále vytvořil Josef A. Winterhalder:

Seznam opatů

Opati benediktinského kláštera (1078–1150) 
 1078–1081 Jan
 1081–1116 Bermar
 1116–1127 Paulinus
 1138–1144 Deocarus

Opati premonstrátského kláštera (1150–1784)

Fotogalerie

Odkazy

Poznámky

Reference

Literatura 
 
 Burian, V.: Přehled literatury o klášteru Hradisko. In Zprávy Vlastivědného ústavu v Olomouci, 1978, s. 6–35.
 Čižmář, Z. – Kohoutek, J.: Předběžná zpráva o výzkumu kláštera Hradisko v Olomouci v roce 1996. In Archaeologia Historica, 1998, s. 335–352.
 Doležal, J.: K etnické struktuře středověké kolonizace Drahanské vrchoviny. In Archaeologia Historica 18, 2003, s. 123–173.

Související články 
 Seznam národních kulturních památek České republiky

Externí odkazy 
 
 
 Klášter Hradisko
 Klášter Hradisko a virtuální prohlídka
 Historie města Olomouce v datech  – neplatný odkaz !

Hradisko
Kláštery v Olomouci
Hradisko
Hradisko
Olomouc
Národní kulturní památky v okrese Olomouc