alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Zebda

Zebda je francouzská rocková skupina.

Jméno skupiny pochází z arabštiny, kde zebda znamená máslo. Jedná se o slovní hříčku, protože ve francouzštině je slovo máslo (beurre) homonymní se slovem beur, což je (v moderním významu) označení potomka arabských přistěhovalců do Francie.

Všichni zakladatelé a členové skupiny jsou původem z Toulouse. Jejich texty jsou silně poznamenány politickou a společenskou angažovaností zacházející až do krajnosti (v písni Le Bruit et l’odeur – Hluk a pach – citují protisociálně laděný projev Jacqua Chiraka)

Tato politická angažovanost vedla až ke vzniku občanského hnutí s názvem Motivé-e-s (Motivovaní/é), která v březnu 2001 kandidovala v toulouských komunálních volbách a získala 12,38 % a tím i čtyři křesla v městském zastupitelstvu.

Hudebně je Zebda směsicí rocku, rapu, raï a reggae. Spolu s Noir Désir a Manu Chao je tato dynamická toulouská kapela symbolem politické a sociální angažovanosti.

Skupina zaznamenala výrazný úspěch se svou písní Tomber la chemise, která se zapsala do francouzské tradice jako sváteční hymna. Další výrazné úspěchy zaznamenaly písně Viens poupoule, La Danse des canards, Le Travail, c'est la santé a další. Bylo to poprvé, co se skupina hlásicí se veřejně ke svému přistěhovaleckému původu setkala s tak výrazným úspěchem. Tato skutečnost byla zřejmě způsobena plnou frankofonizací textů.

V roce 2003 se skupina rozhodla učinit dočasný rozchod, aby si její členové mohli vyzkoušet i jiné projekty. Sólové album Magyda Cherfiho vyšlo v roce 2004 a v roce 2005 pak vydali své vlastní i Mouss a Hakim Amokrane. V roce 2011 skupina obnovila svou činnost.

Diskografie 
 L’Arène des humeurs (1991)
 Le Bruit et l’odeur (1995)
 Essence ordinaire (1998)
 Utopie d’occase (2002)
 La Tawa (2003)

Ceny 
 Victoires de la musique (francouzská obdoba udělování českých cen Akademie populární hudby – Andělé):
 Nejlepší skupina (2000)
 Nejlepší píseň (2000) za Tomber la chemise
 NRJ Music Awards:
 Nejlepší frankofonní píseň (2000)
 Nejlepší frankofonní kapela (2000)

Externí odkazy 
  Oficiální stránka
  Tactikollectif
  Neoficiální fórum
  Zebda - Le chant des partisans (Motivés)

Francouzské hudební skupiny
Rockové hudební skupiny
Hudební skupiny 1990–1999
Hudební skupiny 2000–2009
Hudební skupiny založené v roce 1985
Hudební skupiny 2010–2019
Přípona

Slovo přípona má tyto významy:

 Přípona (mluvnice) – v lingvistice část slova na jeho konci, viz též sufix.

 Přípona souboru – v počítačové terminologii část jména souboru za tečkou.
 Internetová přípona – označení pro doménu nejvyššího řádu v internetové adrese.

Externí odkazy
Tomojuki Jamašita

Tomojuki Jamašita (: 山下 奉文, Jamašita Tomojuki; 8. listopadu 1885 – 23. února 1946) byl japonský generál, který se proslavil především za druhé světové války.

Život 
Narodil se 8. listopadu 1885 ve vesnici Osugi (dnes město Ótojo) na ostrově Šikoku. Jeho otec, vesnický lékař, ho původně chtěl nechat studovat medicínu, ale nakonec se rozhodl poslat ho na vojenskou akademii v Hirošimě. Zde studoval v letech 1900 až 1908 a ukončil ji s vyznamenáním. Poté byl přidělen k 11. pěchotnímu pluku. V roce 1916 absolvoval štábní akademii s hodností kapitán.

V letech 1919 až 1921 byl v hodnosti podplukovník vojenským přidělencem ve Švýcarsku a ve Vídni. Po návratu do Japonska sloužil ve vrchním velení japonské armády. V letech 1926 až 1929 sloužil opět jako vojenský přidělenec ve Vídni v hodnosti generálmajor. Po návratu z Evropy se stal velitelem 3. gardového pluku v Tokiu. Roku 1938 byl, již v hodnosti generálporučíka, převelen do Číny, kde se ujal velení 4. divize.

První polovinu roku 1941 byl vedoucím vojenské mise ve Třetí říši. Zde se setkal s Hitlerem a Mussolinim. 6. listopadu byl Jamašita jmenován velitelem 25. armády, se kterou provedl 8. prosince invazi do Malajsie a Thajska. 15. února 1942 se mu podařilo dobýt Singapur. Tato vítězství mu vynesla přezdívku Malajský tygr. 17. července se ujal velení 1. pozemní armády v Mandžusku (oblast dnešní severovýchodní Číny).

10. října roku 1944 získal velení 14. oblastní armády, se kterou měl za úkol udržet Filipíny. Deset dnů po jeho příjezdu se vylodily americké síly, které nebyl schopen zastavit. Proto ustoupil do hor a vedl vyčerpávající přepadové a zdržovací akce, kterými na sebe vázal početné nepřátelské síly až do konce války (viz boj o Filipíny (1944–1945)).

Američané jej po skončení bojů zatkli, obvinili z odpovědnosti za válečné zločiny spáchané japonskou armádou v Manile po vylodění spojenců, odsoudili jej a 23. února 1946 v Manile oběsili. Rozsudek smrti podepsal americký generál Douglas MacArthur.

Legitimita tohoto rozsudku je velice sporná, velká část historiků, vojáků i právníků jej hodnotí jako akt svévolné msty vykonaný na poraženém nepříteli. Válečné zločiny, za které byl Jamašita odsouzen, totiž nikdy nenařídil ani neschválil.

Po generálovi se také nazývá zlato, které Japonsko uloupilo za války.

Vyznamenání 
  Řád vycházejícího slunce I. třídy – 29. dubna 1940
  Řád zlatého luňáka III. třídy – 14. září 1942
  Řád rumunské koruny III. třídy – Rumunsko

Odkazy

Reference

Literatura

Externí odkazy 
 
  

Japonští generálové
Japonští velitelé druhé světové války
Japonští váleční zločinci
Japonci odsouzení k trestu smrti
Popravení lidé
Nositelé Řádu vycházejícího slunce I. třídy
Nositelé Řádu rumunské koruny 3. třídy
Nositelé Řádu zlatého luňáka 3. třídy
Narození v roce 1885
Narození 8. listopadu
Narození v prefektuře Kóči
Úmrtí v roce 1946
Úmrtí 23. února
Úmrtí na Filipínách
Muži
Rétorika

Rétorika neboli řečnictví je umění a nauka mluveného projevu, především veřejně přednášené řeči.

Jde o jednu z nejstarších jazykových disciplín, která se již ve starověku vyvinula ve dvě pojetí, umění přesvědčovat (persvaze) a umění výřečnosti, vybroušené mluvy (elokvence). Ve středověku byla rétorika zaměřena i na psaný projev a tvořila spolu s gramatikou a dialektikou tzv. trivium, součást svobodných umění vyučovaných na univerzitách. Ve dvacátém století založil tzv. Novou rétoriku Chajim Perelman.

Známí řečníci 

 Prótagorás z Abdér
 Démosthenés
 Isokratés
 Platón
 Aristotelés
 Marcus Tullius Cicero
 Fidel Castro
 Winston Churchill
 Adolf Hitler
 Benito Mussolini
 Miloš Zeman

Postup tvorby řečnických děl 
 1. inventio = nalezení látky či tématu řeči
 2. dispositio = uspořádání a strukturalizace té látky
 3. elocutio = nalezení výrazu a formy, v nichž bude řeč pronesena
 4. memoria = zapamatování si připravené řeči, uložení si do paměti
 5. actio = samotný přednes, výstup.

Předmět rétoriky 
 řeči soudní
 řeči poradní
 řeči oslavné

Shrnutí Aristotelovy Rétoriky – část III. 14 
Aristoteles chápe úvody k soudním řečím jako případy úvodů k epideiktickým řečím. „Podobají se spíše úvodům v řečech epideiktických,“ které potřebujeme, abychom vysvětlili úvodní diskrepanci mezi úvodem a předmětem v obhajobě Heleny. Helena je tedy smíšená řeč; Aristoteles prosí, ať se raději úvody soudních řečí v tomto od ní odlišují.

Reference

Literatura 
 
 
 
 KRAUS, Jiří. Rétorika v evropské kultuře i ve světě. Praha. Karolinum, 2013. ISBN 9788024623399.

Související články 
 Řeč (rétorika)
 debata
 Řečnické prostředky

Externí odkazy 
 
 

 
Sedm svobodných umění
Komunikační studia
Parazitologie

Parazitologie je věda, která se zabývá parazity, jejich hostiteli a vztahy mezi nimi. Při svém bádání využívá poznatků zejména cytologie, imunologie, biochemie, farmakologie, molekulární biologie, genetiky a ekologie, její vlastní poznatky jsou pak často využívány v lékařství, veterinárním lékařství, ekologii a evoluční biologii.

Rozlišujeme parazitologii v „užším slova smyslu“, která se zabývá pouze parazitujícími prvoky, helminty, pavoukovci a hmyzem, a parazitologii v „širším slova smyslu“, která zahrnuje pod pojem parazity i bakterie a viry a další parazitující organismy. Rozšířenější je užší pojetí. Vědec zabývající se parazitologií v užším slova smyslu se nazývá parazitolog.

Lékařská parazitologie 
Nejrozšířenějším oborem parazitologie je parazitologie lékařská, která se zabývá studiem parazitů, jejichž hostitelem je člověk.

Mezi takové organismy patří např.:
 Plasmodium spp. - prvok, který způsobuje malárii.
 Leishmania donovani - prvok způsobující leishmaniózu.
 Z mmohobuněčných - Schistosoma spp., Wuchereria bancrofti.

Lékařská parazitologie má velký vliv na vývoj nových léků a studium epidemiologie zoonóz.

Veterinární parazitologie 
Studuje parazity, kteří ovlivňují zdravotní stav hospodářských zvířat, zvířat v zájmových chovech, jakož i volně žijících zvířat. Zabývá se vztahy mezi zvířaty a parazitem, jejich vzájemném ovlivňování. Veterinární parazitologie zkoumá taxonomické znaky, morfologii, funkce, vývoj a životní podmínky parazitů v přírodě a v živém hostitelském organismu. Je zaměřena zejména na vznik, průběh a zánik parazitóz u zvířat, jakož i na diagnostiku, klinické projevy, patologickomorfologické změny v hostiteli, terapii a prevenci. Hlavním cílem je ochrana zdraví zvířat.

 Veterinární parazitologie se dělí dle systematické příslušnosti parazitů do třech základních oblastí:
 veterinární protozoologie - studuje veterinárně významné parazitární prvoky - Protozoa (např. kokcidie, trypanosomy, plasmodia);
 veterinární helmintologie - studuje veterinárně významné helminty (červy) (motolice, tasemnice, hlístice);
 veterinární arachnoentomologie - studuje veterinárně významné pavoukovce (např. klíšťata) a hmyz (např. komáři, střečci, blechy).

Ekologie parazitů 
Parazité mohou poskytnout množství informací o ekologii populace svého hostitele. Navíc parazité zaujímají řadu tzv. „životních strategií“, které jim umožňují kolonizovat své hostitele. Porozumění těmto aspektům pomáhá při potlačování epidemií.

Taxonomie a genetika 
Nedávné výzkumy, při kterých se DNA využívá při identifikaci odlišných druhů a k odhalení příbuznosti mezi jednotlivými skupinami v rámci úzké taxonomické jednotky, jsou pro parazitology velmi užitečným nástrojem.

Související články 
 Škůdce

Externí odkazy 
 
 Česká parazitologická společnost, z.s.
 Evropská federace parazitologů
 Parazitologický ústav Akademie věd ČR
 Katedra parazitologie PřF UK

 
Biologické obory
Zoologie
Ekologie
Hodyně

Jméno Hodyně nese více sídel:

 Hodyně (Skuhrov) – ves v obci Skuhrov v okrese Beroun (k. ú. Hodyně u Skuhrova)
 Hodyně (Kožlany) – ves spadající pod město Kožlany v okrese Plzeň-sever (k. ú. Hodyně u Dřevce)
Borek (Kozojedy)

Borek je vesnice ve východní části okresu Plzeň-sever, část obce Kozojedy. Katastrální území zaujímá 118,01 ha. V roce 2011 zde trvale žilo 39 obyvatel. Ves je součástí Mikroregionu Dolní Střela.

Poloha 
Ves se rozkládá na okraji plošiny nad údolím řeky Střely, přibližně 9 km jižně od Kralovic.

Historie 
Ves byla založena pány na Krašově, poprvé je připomínána roku 1529, kdy ji od poručníků nezletilého Jetřicha Bezdružického ml. z Kolovrat koupil jako součást krašovského panství Mikuláš Sviták z Landštejna. Před polovinou 16. století je Borek pustý, po roce 1592 je na místě Borku zmíněn nový poplužní dvůr, v roce 1631 je zmiňován také ovčín a mlýn s krčmou.

Roku 1678 prodal Norbert Adolf Miseroni z Lisonu celé krašovské panství včetně dvoru v Borku plaskému klášteru, opat Ondřej Trojer nechal roku 1681 dvůr zrušit a jeho budovy upravit na chalupy, čímž ves obnovil.

O původu názvu vsi 
Název vsí Borek, s přívlastkem i bez přívlastku, je poměrně častý. Ukazuje na místo pokryté borovým lesem, nebo k němu přiléhající.

Památky 
 Zvonice, nízká čtvercová roubená stavba na kamenné podezdívce s malým portálem posunutým k nároží, krytá stanovou šindelovou střechou pobitou prkny. Nad střechu vystupuje pár trámů s příčnými břevny pro zavěšení zvonku, které jsou kryté opět sedlovou šindelovou stříškou. Současná stavba je kopií původní.
 Venkovská usedlost čp. 5 – zděné přízemní obytné stavení, roubený patrový špýchar na kamenné podezdívce a roubená stodola krytá doškem. Stodola je ukázkou protipožárních předpisů ve druhé polovině 18. století, které přikazovaly stavět stodoly ve větší vzdálenosti od ostatních budov.
 Šestiboká stodola v čp. 4 – neobvyklá polygonální roubená stodola s vysokou valbovou střechou s došky, rekonstruovaná v letech 1989–1990.

Okolí 
Borek leží na hranici přírodních parků Rohatiny a Horní Berounka, nedaleko soutoku Kralovického potoka s řekou Střelou, která se jihovýchodně od vsi vlévá do Berounky. V údolí Střely se nachází areál Piplova Mlýna. Ves sousedí s Kozojedy na severovýchodě, na východě – na druhém břehu Berounky – s Liblínem, s Břízskem na jihu a Dolním Hradištěm na západě.

Odkazy

Reference

Literatura 
 Irena Bukačová, Jiří Fák, Karel Foud: Severní Plzeňsko I; Nakladatelství Českého lesa, Domažlice 2001, 
 Petr Rožmberský: Dvory plaských cisterciáků, nakladatelství P. Mikota, Plzeň 1999, 
 Kralovicko – kronika regionu, ročník 2002/2003, číslo 2, Karel Rom, 2002

Externí odkazy 
 
 Detail památky: zvonice
 Detail památky: venkovská usedlost čp. 5
 Detail památky: stodola v čp. 4

Vesnice v okrese Plzeň-sever
Kozojedy (okres Plzeň-sever)
Sídla v Plaské pahorkatině
Wimbledon

Wimbledon může být:

Wimbledon (Londýn) – část jihozápadního Londýna
Wimbledon (stanice metra v Londýně)
Wimbledon Park (stanice metra v Londýně)
Wimbledon (tenis) – nejznámější a nejprestižnější grandslamový tenisový turnaj
Wimbledon (film) – britsko-francouzský romantický hraný film, komedie z roku 2004
Wimbledon FC – bývalý profesionální anglický fotbalový klub
Březsko (Slatina)

Březsko je zanikající dvůr ležící při silnici mezi Hedčany a Slatinou, 5 km východně od Kožlan, v katastrálním území Slatina u Chříče obce Slatina.

Dnes zaniklá vesnice s tvrzí je připomíná např. v roce 1529, kdy ji koupil Mikuláš Sviták z Landštejna jako součást krašovského panství od poručníků nezletilého Jetřicha Bezdružického ml. z Kolovrat. Další zmínka je z roku 1585, kdy Šebestian Lažanský z Bukové prodal Janu Týřovskému z Ensidle na Hřebečníkách a Skryjích dubjanské a chříčské statky, ale ponechal si Březsko, které Janu Týřovskému prodal až v roce 1604 se vsí Hlince a dalšími. Za třicetileté války byla ves zničena.

Později byl na jejím místě vystavěn hospodářský dvůr, který přetrval až do 20. století, kdy v něm mělo zemědělské družstvo své provozy. Jižně od silnice stojí jedna bytovka. V současnosti jsou objekty statku nevyužívané a chátrají včetně secesní vily.

Do roku 1785 spadal dvůr pod dolanskou farnost, později funkci lokálie plnila zámecká kaple sv. Jana Nepomuckého na Chříči.

Externí odkazy 
 

Samoty v okrese Plzeň-sever
Zaniklá sídla v okrese Plzeň-sever
Sídla v Plaské pahorkatině
Old Trafford

Old Trafford je fotbalový stadion, který se nachází ve stretfordské čtvrti Old Trafford. Od jeho založení v roce 1910 je stadion domovem ligového klubu Manchester United FC. Maximální kapacita stadionu je 75 635 diváků, díky čemuž je největším čistě fotbalovým stadionem v celém Spojeném království, třetím největším stadionem ve Spojeném království a jedenáctým největším stadionem v Evropě. Stadion je vzdálen 800 metrů od kriketového hřiště Old Trafford a stejnojmenné tramvajové zastávky.

Přezdívku "The Theatre of Dreams" obdržel od Bobbyho Charltona. United zde hrají, s výjimkou sezón 1941–1949, od roku 1910. Stadion byl totiž za druhé světové války těžce poškozen a tak za celou dobu jeho opravy museli vzít United za vděk Maine Road, stadion městského rivala. Stadion prošel v průběhu devadesátých let až po začátek nového milénia řadou menších rozšíření, která se týkala tribun North, West a East Stand. Díky těmto rozšířením dosahoval stadion maximální kapacity 80 000 diváků. Do budoucna je plánovaná výstavba druhého podlaží na South Standu, díky čemuž by měla dosahovat celková kapacita 95 000 diváků. Nejvyšší návštěva byla na stadionu zaznamenána v roce 1939 v semifinále FA Cupu, kdy zápas mezi týmy Wolverhampton Wanderers a Grimsby Town navštívilo 76 962 diváků.

Old Trafford hostil řadu důležitých zápasů. Jmenovitě semifinále i finále FA Cupu, mezinárodní zápasy Anglické fotbalové reprezentace, několik zápasů Mistrovství světa ve fotbale 1966 a Mistrovství Evropy ve fotbale 1996, finále Ligy mistrů UEFA v roce 2003, dvě finále mistrovství světa v Rugby league a dále několik fotbalových zápasů při Letních olympijských hrách 2012.

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
 

Manchester United
Olympijské stadiony ve Spojeném království
Fotbalové stadiony v Anglii
Velký Manchester
Sportoviště na Letních olympijských hrách 2012
Postaveno ve Spojeném království 1910
Stadiony Mistrovství světa ve fotbale 1966
Kopidlo

Kopidlo je obec asi 4 km jihozápadně od Kralovic ve východní části okresu Plzeň-sever. Žije zde  obyvatel. Obec je součástí Mikroregionu Dolní Střela. Obcí protéká Kopidelský potok.

Historie 
Podle V. Kočky byla ves Kopidlo postoupena roku 1181 pravděpodobně jako doživotní výsluha Vitoňovi z Kopidla. Po jeho smrti se opět stala zbožím panovníka a roku 1183 ji kníže Bedřich daroval cisterciáckému klášteru v Plasích. Za husitských válek byla ves zničena a přilehlá pole byla až do začátku 18. století pronajímána sedlákům z Lednice.

Významný opat Evžen Tyttl nechal postavit na místě staré vsi v letech 1706–1710 šestnáct chalup, novými osadníky se stali: Ondřej Sebránek, Jiří Jakeš, Jakub Sinkule, Ondřej Sinkule, Jiří Bouda, Jiří Rob, Bernard Zeman, Jiří Štrunc, Václav Půta, Matěj Hacha, Jiří Včala, Matěj Kotas, Martin Knedlhans, Jan Včala, Jiří Drahý a Matěj Vodvářka. Klášter držel ves až do svého zrušení Josefem II. v roce 1785, kdy celé klášterní panství přešlo do správy náboženského fondu, od kterého jej v roce 1826 koupil kníže Metternich. Po zrušení patrimoniální správy ves patřila k obci Kočín, od 60. let 20. století je Kopidlo samostatnou obcí.

Památky 
Dispozice vsi stále zachovává původní založení. Obvod rozlehlé návsi i komunikace jsou obklopeny množstvím dochovaných lidových staveb, ze kterých vynikají roubené domy č. 2, 18, 31, 32, 34 a 35. Ve dvoře usedlosti č. 33 je patrový roubený špýchar s pavláčkou. U křižovatky silnic na Výrov a Lednici stojí čtyřboká zděná kaple z konce 18. století s reliéfem Jana Husa, v interiéru barokní pieta.

Okolí 
Kopidlo sousedí s Výrovem na severu, Lednicí na východě, Kočínem na jihovýchodě a Babinou na západě. Kopidlo tvoří severozápadní roh území přírodního parku Rohatiny.

Literatura 
 Severní Plzeňsko I, Irena Bukačová, Jiří Fák, Karel Foud, Nakladatelství Českého lesa, Domažlice, 2001, 
 Karel Rom: Představujeme obce regionu; In: Kralovicko – kronika regionu, roč. 1 (2002/3), č. 10, s. 16–17

Reference

Externí odkazy 
 
 
 
 Detail památky: Kaple

Vesnice v okrese Plzeň-sever
Obce v okrese Plzeň-sever
Mikroregion Dolní Střela
Mikroregion Kralovicko
MAS Světovina
Sídla v Plaské pahorkatině
Kočín (okres Plzeň-sever)

Kočín (dříve Kočiny, německy Kotschin) je vesnice ve východní části okresu Plzeň-sever, 6 km jižně od Kralovic. Žije zde  obyvatel. Katastrální území obce zaujímá 376 ha a PSČ všech adres je 331 41. Obec je součástí Mikroregionu Dolní Střela. Vsí protéká Kočínský potok.

Historie 
Z písemných pramenů se o Kočínu poprvé dozvídáme v roce 1183, kdy kníže Bedřich daroval ves plaskému klášteru. V roce 1390 je zmiňován Enoch z Kočína, který možná sídlil na svobodném dvoře při vsi.

Na počátku husitských válek v roce 1420 získali Kočín spolu s dalšími vesnicemi a městečkem Kralovicemi od krále Zikmund katoličtí páni bratři Hanuš a Bedřich z Kolovrat na Libštejně a Krašově. Z 16 usedlostí, které byly zmiňovány začátkem 15. století, nepřečkalo náboženské války šest.

V roce 1510 se vrátil Kočín do majetku kláštera, ale již v roce 1518 byl opět zastaven, tentokrát Albrechtovi z Gutštejna. Ten Kočín postoupil v roce 1531 Vilému Podmokelskému z Prostiboře, který v té době vlastnil kaceřovské panství. Roku 1539 získal kaceřovské panství i se vsí Kočín Floriánu Gryspekovi. V urbáři panství z roku 1558 je v Kočíně připomínáno 10 usedlých: Vondra Hůlka, Jan Šmauz, Bureš Kára, Mikeš Suchý, Jan Pekař, Bárta Lašek, Beneš Jílek, Jan Jindřichů, Kuba Hospodář a Kuba Vaňourek.

Rod Gryspeků z Gryspachu jej držel až do konfiskace Ferdinandem II. po bitvě na Bílé hoře. V roce 1623 byl Kočín vrácen do vlastnictví plaského kláštera. Cisterciáci drží ves až do zrušení kláštera Josefem II. roku 1785. Kočín přešel s celým klášterním panstvím do správy náboženského fondu, od kterého jej v roce 1826 v dražbě koupil kníže Metternich. Po zrušení patrimoniální správy se Kočín stal samostatnou obcí, ke které patřila i ves Kopidlo.

V 19. století se v Kočíně vyráběla vitriolová kyselina sírová, výrobu vlastnili Liewaldové a pro Kočín znamenala jeho největší rozmach – v roce 1850 měl 688 obyvatel. Po zániku těžby klesl počet obyvatel, takže k roku 1869 jich bylo jen 270. Stopy po těžbě lze najít v údolích Kočínského a Kralovického potoka v podobě štol a odvalových hald břidlice, ve vsi pak pozůstatky budov a pecí. Na začátku roku 1924 byla ves přejmenována na Kočín.

Okolí 
Kočín sousedí s Kopidlem na severozápadě, s Dolním Hradištěm na jihovýchodě, se zaniklým Čečínem na jihozápadě a Babinou na západě. Kočín leží na jihozápadní hranici přírodního parku Rohatiny.

Reference

Literatura 
 Severní Plzeňsko I, Irena Bukačová, Jiří Fák, Karel Foud, Nakladatelství Českého lesa, Domažlice, 2001, 
 Karel Rom: Představujeme obce regionu: Kočín; In: Kralovicko – kronika regionu, roč. 1 (2002/3), č. 9, s. 18
 Karel Rom: Hrad Krašov a jeho majitelé; In: Kralovicko – kronika regionu, roč. 1 (2002/3), č. 2, s. 3–4

Externí odkazy 
 
 
 
 Oficiální stránky obce Kočín

Vesnice v okrese Plzeň-sever
Obce v okrese Plzeň-sever
Mikroregion Dolní Střela
MAS Světovina
Sídla v Plaské pahorkatině
Hrrr na ně! (Lubomír Man)

Hrrr na ně! je kniha pro mládež od Lubomíra Mana (* 1930), která „napínavě a čtivě popisuje dobrodružství mladých fotbalistů“. Mezinárodním úložištěm dat Wikimedia Commons byla tato kniha zařazena do výběru 40 světových Knih roku 2003.(Wikimedia Commons: Knihy z roku 2003). Otevřenou encyklopedií Wikipedie pak do seznamu 60 nejzákladnějších českých knih pro děti a mládež.(Kategorie: České knihy pro děti a mládež - Wikipedie).

Chlapci z téhle knížky si říkají Emilovi synové. Tvrdě a obětavě trénují. Chtějí vítězit a vítězí. Ti druzí rozbíjejí sochy. Odtud se rozvíjí detektivní příběh mladičkých fotbalistů, pestré pásmo střetů a zápletek, nočních hlídek, vášnivých důkazů a ještě vášnivějších omylů. Sugestivní četba pro mladé duše, toužící nejen po úspěchu, ale též po vnitřním přesahu a mravním činu. Knížka působí jako velice srdečný a upřímný vypravěčský monument vrytmizovaný do čtyřasedmdesáti drobných a hutných kapitol, v napětí držených vypravěčských úseků, vedených profesionálně až k závěrečnému „beethovenskému“ hymnu na oslavu nejen úzce sportovního, ale sebepřesahujícího, vstřícného a k obecnému dobru směřujícího mládí. Vrchol – to nejlepší – je na závěr.

Jde o příběh čtrnáctiletého Pavla, který v poslední minutě fotbalového utkání zahodí úmyslně penaltu, neboť ví, že k faulu na něj nedošlo. Tento čin ho z mužstva vyřadí a zavede na obtížné hledání fair play nejen ve sportu, ale i v životě. V záplavě zahraničních knih pro mládež se Manova kniha vyděluje především svou čtivostí. Umění psát roubuje autor na sportovní prostředí velmi zkušeně a umí dodávat knize napětí v každém odstavci. Svou knížkou tak navazuje na nejlepší tradice českého dobrodružného románu pro chlapce.

Externí odkazy 
 Hrrr na ně! v katalogu vydavatelství Librex. Druhé vydání v r. 2014 pořídilo nakl. eSports, Plzeň.

České knihy pro děti a mládež
Knihy z roku 2003
Washington

Washington může být:

jméno
 viz Washington (jméno)

geografický název
 ve Spojených státech amerických
 Washington (stát) – stát na severozápadě USA 
 některý z 31 okresů (county) pojmenovaných „Washington“
 některá z hor pojmenovaných „Washington“
 jezero Washington
 některé z měst pojmenovaných „Washington“
 Washington, D.C. – hlavní město USA
 Washington (Arkansas)
 Washington (Connecticut)
 Washington (Georgie)
 Washington (Idaho)
 Washington (Illinois)
 Washington (Indiana)
 Washington (Iowa)
 Washington (Kansas)
 Washington (Louisiana)
 Washington (Maine)
 Washington (Massachusetts)
 Washington (Missouri)
 Washington (Nebraska)
 Washington (New Hampshire)
 Washington (New Jersey)
 Washington (New York)
 Washington (Ohio)
 Washington (Oklahoma)
 Washington (Pensylvánie)
 Washington (Severní Karolína)
 Washington (Utah)
 Washington (Vermont)
 Washington (Virginie)
 Washington (Západní Virginie)
 Washington (Wisconsin)
 v Anglii
 Washington (Tyne and Wear)
 Washington (Západní Sussex)
 v Izraeli
 Giv'at Washington – obec a školní komplex
 Washingtonův ostrov – Kiribatský atol Teraina (pojmenován na počest svého objevitele)

jméno sportovního týmu
 Washington Capitals – profesionální americký hokejový klub, hraje NHL
 Washington Capitols – profesionální basketbalový tým hrající NBA v letech 1947–1951
 Washington Nationals – profesionální klub z Major League Baseball
 Washington Redskins – profesionální klub amerického fotbalu, sídlí v hlavním městě USA, Washingtonu
 Washington Wizards – basketbalový tým hrající NBA

název vysoké školy
 Univerzita George Washingtona
 Washington State University – vysoká škola se sídlem ve městě Pullman v americkém státě Washington
 Washingtonova a Leeho univerzita
 Washingtonova kolej
 Washingtonova univerzita v St. Louis
 Washingtonská státní univerzita
 Washingtonská univerzita

jiné významy
 Washington DC (kniha) – román Gore Vidala
 Washington Star – název novinového večerníku vydávaného v oblasti Washingtonu
 SS Washington – luxusní zaoceánská pasažérská loď United States Lines
 Washington Mutual, Inc. – bankovní holdingová společnost, jejíž součástí byla Washington Mutual Savings Bank
 Washington State Ferries – flotila osobních a automobilových trajektů, obsluhuje oblast Pugetova zálivu a souostroví svatého Jana
 Washington – seřazovací nádraží v okrese Most

Externí odkazy
Lípy u kostela v Zelené Lhotě

Lípy u kostela v Zelené Lhotě jsou památné stromy v Zelené Lhotě u Nýrska. Obě lípy velkolisté (Tilia platyphyllos) rostou před barokním kostelem sv. Wolfganga z 18. století. Jejich kmeny mají obvod 484 a 461 cm, koruny dosahují do výšky 28 a 30 m (měření 2003). Lípy jsou chráněny od roku 1995 pro svůj vzrůst a jako součást památky.

Památné a významné stromy v okolí 
 Zelenské lípy, při silnici ze Zelené Lhoty na Hojsovu Stráž

Galerie

Odkazy

Související články 
 Seznam památných stromů v okrese Klatovy

Externí odkazy 
 

Památné lípy velkolisté v Česku
Památné lípy v okrese Klatovy
Památné stromy v CHKO Šumava
Památné stromy na Šumavě
Nýrsko
Magdeburské polokoule

Magdeburské polokoule jsou kovové hemisféry umožňující provádění experimentů s tlakem vzduchu.

Německý fyzik Otto von Guericke navrhl a vyrobil dvě duté měděné polokoule s úchyty o průměru asi 50 cm, k demonstraci mechanické vývěvy, kterou vynalezl.

Pokus poprvé předvedl 8. května 1654. Šlo o dramatický experiment, ve kterém ukázal sílu vakua a dokázal existenci atmosféry Země. Pokus se uskutečnil před Říšským sněmem v Regensburgu, přítomen byl i císař Ferdinand III. Zabroušené polokoule byly stlačeny a utěsněny koženým pásem namočeným ve vosku a terpentýnu. Vzduch byl pomocí vývěvy ze vzniklé dutiny odčerpán. Pak nechal Guericke zapřáhnout ke každé polokouli 15 koní a předváděl, že ani tato síla není schopna polokoule od sebe odtrhnout. Poté, co nechal do dutiny pomocí kohoutu v jedné z polokoulí opět vniknout vzduch, se od sebe obě polokoule oddělily samovolně.

V roce 1656 Guericke, starosta Magdeburgu, předvedl tento pokus i ve svém rodném městě, tentokrát se čtyřmi páry koní na každé straně a polokoulemi o průměru 42 centimetrů. Experiment byl opakován v Berlíně v roce 1663 za účasti Fridricha Viléma I., zde se jej účastnilo 24 koní.

Tyto pokusy prokázaly, že obě polokoule nebyly k sobě pevně připoutány vzduchoprázdnem, ale že je držel u sebe tlak okolního vzduchu. Vyvráceno tak bylo Aristotelovo tvrzení, že příroda nesnáší prázdnotu (horror vacui), které bylo dogmatem. Ačkoliv možnost existence vakua – prázdného prostoru – byla zdánlivě mnohokrát vyvrácena v různých filosofických traktátech a scholastických disputacích, Guerickovy pokusy otevřely vědcům oči a umožnily zavrhnout Aristotelovy představy o prostoru a povšimnout si antické atomistické koncepce, ve které byla prázdnota přímo vyžadována pro pohyb hmotných atomů.

Jednu ze sad původních polokoulí vystavuje Deutsches Museum v Mnichově.

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
 

Mechanika tekutin
Fyzikální experimenty
1654
Magdeburg
Lípa v Albrechticích

Lípa v Albrechticích je památný strom ve vsi Albrechtice jihovýchodně od Sušice. Lípa velkolistá (Tilia platyphyllos) roste na kraji zahrady pod kostelem sv. Petra a Pavla. Obvod jejího kmene měří 520 cm a koruna stromu dosahuje do výšky 27,5 m (měření 2003).

Strom má přímý kmen bez známek poškození. Koruna stromu byla uříznutím 3 hlavních větví zredukována na polovinu, přičemž zůstal pouze terminál. Zbytek koruny neprosychá, zdravotní stav stromu je dobrý.

Lípa je chráněna od roku 2003 pro svůj vzrůst a jako krajinná dominanta.

Stromy v okolí 
 Albrechtický topol
 Ždánovská lípa
 Buk na Ždánově
 Skupina javorů Ždánov-Žlíbek

Související články 
 Seznam památných stromů v okrese Klatovy

Externí odkazy 
 
 AOPK ČR: Lípa v Albrechticích

Památné lípy velkolisté v Česku
Památné lípy v okrese Klatovy
Památné stromy v Šumavském podhůří
Příroda v Sušici
Přírodní park Kašperská vrchovina
Okres Kroměříž

Okres Kroměříž leží na střední Moravě, v severozápadní části Zlínského kraje. Jeho dřívějším sídlem bylo město Kroměříž.

V rámci kraje sousedí na severovýchodě s okresem Vsetín, na jihovýchodě s okresy Zlín a Uherské Hradiště. Na jihu a jihozápadě hraničí s okresy Hodonín a Vyškov Jihomoravského kraje, na severozápadě a severu s okresem Prostějov a s okresem Přerov Olomouckého kraje.

Struktura povrchu 
K 31. prosinci 2003 měl okres celkovou plochu 799,22 km², z toho:
 61,91 % zemědělských pozemků, které z 85,55 % tvoří orná půda (52,96 % rozlohy okresu)
 38,09 % ostatní pozemky, z toho 71,64 % lesy (27,29 % rozlohy okresu)

Demografické údaje 
Data k 30. červnu 2005:

 hustota zalidnění: 135 ob./km²
 63,7 % obyvatel žije ve městech

Zaměstnanost 
(2003)

Školství 
(2003)

Zdravotnictví 
(2003)

Zdroj 
 Český statistický úřad

Silniční doprava 
Okresem prochází dálnice D1 a D55 a silnice I. třídy I/47, I/50 a I/55.
Silnice II. třídy jsou II/150, II/367, II/428, II/429, II/432, II/433, II/435, II/436, II/437, II/438 a II/490.

Seznam obcí a jejich částí 

Města jsou uvedena tučně, městyse kurzívou, části obcí .

Bařice-Velké Těšany  •
Bezměrov •
Blazice •
Bořenovice •
Brusné •
Břest •
Bystřice pod Hostýnem  •
Cetechovice •
Dřínov •
Holešov  •
Honětice •
Horní Lapač •
Hoštice •
Hulín  •
Chomýž •
Chropyně  •
Chvalčov •
Chvalnov-Lísky  •
Jankovice •
Jarohněvice •
Karolín •
Komárno •
Koryčany  •
Kostelany  •
Kostelec u Holešova  •
Kroměříž   •
Kunkovice •
Kurovice •
Kvasice •
Kyselovice •
Lechotice •
Litenčice  •
Loukov  •
Lubná •
Ludslavice •
Lutopecny  •
Martinice •
Míškovice •
Morkovice-Slížany  •
Mrlínek •
Němčice •
Nítkovice •
Nová Dědina •
Osíčko •
Pacetluky •
Pačlavice  •
Počenice-Tetětice  •
Podhradní Lhota •
Prasklice •
Pravčice •
Prusinovice •
Přílepy •
Rajnochovice •
Rataje  •
Roštění •
Roštín •
Rusava •
Rymice •
Skaštice •
Slavkov pod Hostýnem •
Soběsuky  •
Střílky •
Střížovice •
Sulimov •
Šelešovice •
Troubky-Zdislavice  •
Třebětice •
Uhřice •
Věžky  •
Vítonice •
Vrbka •
Zahnašovice •
Záříčí •
Zástřizly •
Zborovice  •
Zdounky  •
Zlobice  •
Žalkovice •
Žeranovice

Změna hranice okresu 
Do 1. ledna 2007 byla v okrese Kroměříž také obec:
 Bělov – poté okres Zlín

Reference

Související články 
 Seznam katastrálních území v okrese Kroměříž
 Seznam chráněných území v okrese Kroměříž
 Seznam památných stromů v okrese Kroměříž
 Seznam kulturních památek v okrese Kroměříž
 Senátní obvod č. 76 - Kroměříž

Externí odkazy 
 

 
Kroměříž
Okresy v Česku
Lípy u Vondrů

Lípy u Vondrů jsou památné stromy v Kostelní Bříze, jihozápadně od města Březová v okrese Sokolov. Čtyři lípy velkolisté (Tilia platyphyllos) byly vysazeny u kapličky západně od hřbitova v nadmořské výšce 608 m.  Obvody jejich kmenů měří 670, 273, 310 a 527 cm, koruny stromů dosahují do výšky 24 až 25 m (měření 1986). Všechny lípy jsou chráněny od roku 1984 pro svůj vzrůst, z nich dvě mohutnější i pro svůj věk.

AOPK ČR vyhlásila 2. května 2016 památné stromy, spolu s památným strom Lípa v Kostelní Bříze, nově pod společným názvem Lípy v Kostelní Bříze.

Stromy v okolí 
 Lípa v Kostelní Bříze
 Lípa u kostela (Kostelní Bříza)
 Kleny v Kostelní Bříze
 Sekvoj v Kostelní Bříze
 Javory v Arnoltově
 Lípa v Arnoltově
 Bambasův dub
 Pastýřský buk

Odkazy

Reference

Související články 
 Seznam památných stromů v okrese Sokolov

Externí odkazy 
 

Zaniklé lípy v Česku
Památné lípy velkolisté v Česku
Památné lípy v okrese Sokolov
Památné stromy v CHKO Slavkovský les
Památné stromy ve Slavkovském lese
Lípy a jilm u Mlýnského rybníka

Lípy a jilm u Mlýnského rybníka jsou památné stromy ve vsi Svojšice západně od Sušice. Dvě lípy velkolisté (Tilia platyphyllos) a jeden jilm drsný (Ulmus glabra) rostou na pravé straně u hráze Svojšického mlýnského rybníka, jihovýchodně od vsi.

První lípa má korunu širokou 18 m, obvod kmene 340 cm (měřeno 2003). Její zdravotní stav je velmi dobrý, má pravidelnou korunu s mírným prosycháním, v roce 2003 byl proveden zdravotní řež a instalace vazby.

Druhá lípa má šířku koruny 16 m, obvod kmene 400 cm (měřeno 2003). Zdravotní stav je výborný, má nepravidelnou koruny a dvě kosterní větve. V roce 2003 byla instalována nedestruktivní vazba a proveden zdravotní řez.

Jilm měl obvod kmene 460 cm (měřeno 2003). Při šetření v roce 2007 bylo zjištěno, že jilm byl již delší dobu silně napaden dřevokaznými houbami a i přes snahu o jeho vyléčení postupně usychal a zcela odumřel. Proto bylo rozhodnuto o zrušení ochrany.

Stromy jsou chráněny od 20. května 2003 pro svůj vzrůst, dendrologickou hodnotu a jako krajinná dominanta. O zrušení ochrany jilmu bylo rozhodnuto 25. ledna 2007.

Stromy v okolí 
 Vaňkův Dub v Žikově
 Svojšická lípa
 Lípa u Valdmanů

Galerie

Reference

Související články 
 Seznam památných stromů v okrese Klatovy

Externí odkazy 
 

Památné lípy v okrese Klatovy
Památné stromy v okrese Klatovy
Památné jilmy horské v Česku
Památné lípy velkolisté v Česku
Památné stromy v Šumavském podhůří
Petrovice u Sušice
Památné jilmy v Plzeňském kraji
Zaniklé jilmy v Česku
Smrk na Suchém Kameni

Smrk na Suchém Kameni je památný strom u vsi Suchý Kámen, jihozápadně od Nýrska. Smrk ztepilý (Picea abies) roste na křižovatce lesních cest. Obvod jeho kmene měří 412 cm a koruna stromu dosahuje do výšky 25 m (měření 2003). Smrk je chráněn od roku 1995 pro svůj vzrůst.

Stromy v okolí 
 Hraniční buk
 Buk na Suchém Kameni
 Buk nad fořtovnou
 Buk pod penzionem

Související články 
 Seznam památných stromů v okrese Klatovy

Externí odkazy 
 Strom v evidenci památných stromů Agentury ochrany přírody a krajiny ČR

Památné smrky v Plzeňském kraji
Památné smrky ztepilé v Česku
Památné stromy v okrese Klatovy
Památné stromy v CHKO Šumava
Smrky na Šumavě
Chudenín
Okres Uherské Hradiště

Okres Uherské Hradiště je okresem ve Zlínském kraji. Jeho dřívějším sídlem bylo město Uherské Hradiště.

V rámci kraje sousedí na severozápadě s okresem Kroměříž a na severovýchodě s okresem Zlín. Dále pak sousedí na jihozápadě s okresem Hodonín Jihomoravského kraje. Z jihovýchodu je okres vymezen státní hranicí se Slovenskem.

Administrativní členění 
Obce s rozšířenou působností:
 Uherské Hradiště
 Uherský Brod

Obce s pověřeným obecním úřadem:
 Staré Město
 Uherský Ostroh
 Bojkovice

Struktura povrchu 
K 31. prosinci 2012 měl okres celkovou plochu 991,37 km², z toho:
 58,46 % zemědělských pozemků, které z 71,64 % tvoří orná půda (41,88 % rozlohy okresu)
 41,54 % ostatní pozemky, z toho 73,16 % lesy (30,39 % rozlohy okresu)

Demografické údaje 
Data k 31. prosinci 2016:

 hustota zalidnění: 145 ob./km²
 48,27 % obyvatel žije ve městech

Zaměstnanost 
(2012)

Školství 
(2003)

Zdravotnictví 
(2003)

Zdroj 
 Český statistický úřad

Silniční doprava 
Okresem prochází silnice I. třídy I/50, I/54, I/55 a I/71.
Silnice II. třídy jsou II/422, II/426, II/427, II/490, II/495, II/496, II/497 a II/498.

Seznam obcí 
Města vyznačena tučně, počet obyvatel k 1. lednu 2014

Seznam obcí a jejich částí 

Města jsou uvedena tučně, městyse kurzívou, části obcí .

Babice •
Bánov •
Bílovice  •
Bojkovice  •
Boršice u Blatnice •
Boršice •
Břestek •
Březolupy •
Březová •
Buchlovice •
Bystřice pod Lopeníkem •
Částkov •
Dolní Němčí •
Drslavice •
Hluk •
Horní Němčí •
Hostějov •
Hostětín •
Hradčovice  •
Huštěnovice •
Jalubí •
Jankovice •
Kněžpole •
Komňa •
Korytná •
Kostelany nad Moravou •
Košíky •
Kudlovice •
Kunovice •
Lopeník •
Medlovice •
Mistřice  •
Modrá •
Nedachlebice •
Nedakonice •
Nezdenice •
Nivnice •
Ořechov •
Ostrožská Lhota •
Ostrožská Nová Ves  •
Osvětimany •
Pašovice •
Pitín •
Podolí •
Polešovice •
Popovice •
Prakšice •
Rudice •
Salaš •
Slavkov •
Staré Hutě •
Staré Město •
Starý Hrozenkov •
Strání  •
Stříbrnice •
Stupava •
Suchá Loz •
Sušice •
Svárov •
Šumice •
Topolná •
Traplice •
Tučapy •
Tupesy •
Uherské Hradiště  •
Uherský Brod   •
Uherský Ostroh  •
Újezdec •
Vápenice •
Vážany •
Velehrad •
Veletiny •
Vlčnov •
Vyškovec •
Záhorovice •
Zlámanec •
Zlechov •
Žítková

Památky a zajímavosti 
 Přírodní park Chřiby

Reference

Související články 
 Seznam katastrálních území v okrese Uherské Hradiště
 Seznam chráněných území v okrese Uherské Hradiště
 Seznam památných stromů v okrese Uherské Hradiště
 Seznam kulturních památek v okrese Uherské Hradiště
 Senátní obvod č. 80 – Zlín
 Senátní obvod č. 81 – Uherské Hradiště

Externí odkazy 
 

 
Uherské Hradiště
Slovácko
Okresy v Česku
Hraniční buk (Suchý Kámen)

Hraniční buk je památný strom u vsi Suchý Kámen, jihozápadně od Nýrska v okrese Klatovy (Plzeňský kraj). Vitální buk lesní (Fagus sylvatica) roste na hranici katastrálních území Suchý Kámen a Stará Lhota a jde o hraniční strom. Obvod jeho kmene měří 272 cm a koruna stromu dosahuje do výšky 30 m (měření 2003). Buk je chráněn od roku 1995 pro svůj vzrůst, jako krajinná dominanta a jako hraniční strom.

Stromy v okolí 
 Buk na Suchém Kameni
 Buk nad fořtovnou
 Buk pod penzionem
 Smrk na Suchém Kameni

Související články 
 Seznam památných stromů v okrese Klatovy

Externí odkazy 
 Strom v evidenci památných stromů Agentury ochrany přírody a krajiny ČR

Památné buky lesní v Česku
Památné buky v Plzeňském kraji
Památné stromy v okrese Klatovy
Hraniční stromy v Plzeňském kraji
Památné stromy v CHKO Šumava
Památné stromy na Šumavě
Chudenín
Buk na Suchém Kameni

Buk na Suchém Kameni je památný strom u vsi Suchý Kámen, jihozápadně od Nýrska. Přibližně 200 let starý buk lesní (Fagus sylvatica) roste na křižovatce lesních cest. Obvod jeho kmene měří 399 cm a koruna stromu dosahuje do výšky 36 m (měření 2010). Buk je chráněn od roku 1995 pro svůj vzrůst a jako krajinná dominanta.

Stromy v okolí 
 Hraniční buk
 Buk nad fořtovnou
 Buk pod penzionem
 Smrk na Suchém Kameni

Související články 
 Seznam památných stromů v okrese Klatovy

Externí odkazy 
 Strom v evidenci památných stromů Agentury ochrany přírody a krajiny ČR

Památné buky lesní v Česku
Památné buky v Plzeňském kraji
Památné stromy v okrese Klatovy
Památné stromy v CHKO Šumava
Památné stromy na Šumavě
Chudenín
Buk nad fořtovnou

Buk nad fořtovnou je památný strom u vsi Suchý Kámen, jihozápadně od Nýrska. Zdravý buk lesní (Fagus sylvatica) roste pod cestou na Starou Lhotu. Obvod jeho kmene měří 268 cm a koruna stromu dosahuje do výšky 30 m (měření 2003). Buk je chráněn od roku 1995 pro svůj vzrůst.

Stromy v okolí 
 Buk pod penzionem
 Hraniční buk
 Buk na Suchém Kameni
 Smrk na Suchém Kameni

Související články 
 Seznam památných stromů v okrese Klatovy

Externí odkazy 
 Strom v evidenci památných stromů Agentury ochrany přírody a krajiny ČR

Památné buky lesní v Česku
Památné buky v Plzeňském kraji
Památné stromy v okrese Klatovy
Památné stromy v CHKO Šumava
Památné stromy na Šumavě
Nýrsko
Buk pod penzionem

Buk pod penzionem je památný strom u vsi Suchý Kámen, jihozápadně od Nýrska  v okrese Klatovy (Plzeňský kraj). Buk lesní (Fagus sylvatica) roste nad cestou na Starou Lhotu. Obvod jeho kmene měří 291 cm a koruna stromu dosahuje do výšky 33 m (měření 2003). Buk je chráněn od roku 1995 pro svůj vzrůst.

Stromy v okolí 
 Buk nad fořtovnou
 Hraniční buk
 Buk na Suchém Kameni
 Smrk na Suchém Kameni

Související články 
 Seznam památných stromů v okrese Klatovy

Externí odkazy 
 Strom v evidenci památných stromů Agentury ochrany přírody a krajiny ČR

Památné buky lesní v Česku
Památné buky v Plzeňském kraji
Památné stromy v okrese Klatovy
Památné stromy v CHKO Šumava
Památné stromy na Šumavě
Nýrsko
Dub u Mokrosuk

Dub u Mokrosuk byl památný strom u vsi Mokrosuky, severozápadně od Sušice. Přibližně čtyřistaletý dub letní (Quercus robur) rostl na východním konci vsi u fotbalového hřiště a křižovatky na Lešišov, v nadmořské výšce 510 m. Obvod jeho kmene měřil 495 cm a koruna stromu dosahovala do výšky 19 m (měření 1997). Dub byl chráněn od roku 1985 pro svůj vzrůst, věk a jako krajinná dominanta. Dutý kmen byl v minulosti vypálen. Padl v říjnu 2017 během orkánu Herwart. V roce 2019 při 600. oslavách výročí založení vsi byl zasazen nový strom.

Historie a pověsti 
Pod stromem jsou prý pochováni švédští vojáci z třicetileté války. Blízko stromu je hrob obětí moru ze Sušicka. Těmto místům se proto říká Na hřbitově, podle pověsti pak U svítivých hlav. Prý se tu za noci zjevují kostlivci, jimž z lebek svítí ohnivé oči.

Další zajímavosti 
V podvečer 7. srpna 2005 si dvě asi patnáctilé dívky, které byly v Mokrosukách u svých babiček na prázdninách, hrály na sousedním hřišti. Když po osmnácté hodině začalo pršet, dívky se přesunuly pod strom, jedna se schovala do dutiny. Spustilo se krupobití, do dubu sjel blesk, první v této bouřce, a zasáhl obě dívky – jednu vyhodil z dutiny kmenu. Dub začal hořet a svědci resuscitovali obě dívky. Jedna byla převezena při vědomí do nemocnice v Klatovech, druhá (14 let) byla v bezvědomí a se selhávajícími životními funkcemi přepravena letecky do Fakultní nemocnice v Plzni. Dále byli zraněni dva chlapci, kterým blesk způsobil popáleniny na nohou a brnění prstů. Hasiči během téměř dvouhodinového zásahu dub uhasili ze žebříku, také vydlabali doutnající dřevo v dutině.

Dub se objevil ve 14. dílu pořadu Paměť stromů České televize.

Památné a významné stromy v okolí 
 Lípa u Zelených
 Lešišovská lípa

Odkazy

Reference

Související články 
 Seznam památných stromů v okrese Klatovy

Externí odkazy 
 
 Fotografie dubu
 Do dvou dívek uhodil blesk (iDNES.cz)

Zaniklé duby v Česku
Památné duby letní v Plzeňském kraji
Památné duby v okrese Klatovy
Památné stromy v Šumavském podhůří
Stromy poškozené bleskem
Stromy poškozené ohněm
Paměť stromů
Stromy zaniklé v roce 2017
Mokrosuky
Václav II. (kníže)

Václav II. (1137 – po 1192) byl český kníže (1191–1192) z dynastie Přemyslovců, nejmladší syn Soběslava I. a Adléty Uherské, bratr knížete Soběslava II. a údělníka Oldřicha. V letech 1177–1178 byl knížetem olomouckého údělu.

Údělník 
Mladá léta za panování Vladislava II. trávil Václav zřejmě ve vyhnanství. S jistotou se o jeho mládí neví téměř nic. Teprve když roku 1173 dosedl na český trůn jeho bratr Soběslav II., dostal od něho na Moravě vlastní úděl.

Boje o trůn 
Po vypuzení bratra Soběslava II. staronovým knížetem Bedřichem utekl Václav roku 1179 do Uher. Roku 1184 se vrátil do Čech, když byl povolán od šlechty vzbouřené proti Bedřichovi, a snažil se získat český trůn. Pražský hrad ovšem ubránila Bedřichova manželka Alžběta Uherská a Bedřich s německou pomocí donutil vzbouřené pány k poslušnosti.

Bedřichovým nástupcem se stal Konrád II. Ota, se kterým se Václav rychle spřátelil – spojovali je společní nepřátelé, což byli Bedřichovi bratři. Kromě něj také nalezl Václav druha ve Spytihněvovi Brněnském, vnukovi bratrance jeho otce. Když Konrád v roce 1191 odjížděl na výpravu Barbarossova syna, budoucího Jindřicha VI., do jižní Itálie, pověřil právě Václava správou země. Na této výpravě ovšem počátkem září Konrád zemřel a Václav se tak dostal na trůn. Proti němu ale krátce nato vystoupil pražský biskup Jindřich Břetislav a počátkem roku 1192 osobně vymohl u císaře Jindřicha VI., aby udělil Čechy v léno Přemyslu Otakarovi I. a Moravu jeho bratrovi Vladislavu Jindřichovi. Za slíbenou úplatu 6 000 hřiven stříbra císař svolil, zbavil Václava českého trůnu a knížetem provolal Přemysla.

Václav se po statečné několikaměsíční obraně Prahy vzdal biskupovi a na začátku roku 1192 se ujal vlády Přemysl Otakar I. Václav znovu musel uprchnout, spolu s ním utíkal i údělný kníže Spytihněv; oba však byli na cestě byl zajati míšeňským markrabětem Albrechtem Pyšným, švagrem Přemysla Otakara. Zatímco Spytihněvovi se z vězení podařilo uprchnout, o Václavově dalším osudu se už dále nic neví. V míšeňském vězení zřejmě zemřel. Není známo, zda měl manželku a děti.

Vývod z předků

Reference

Literatura

Externí odkazy 
 
 

 Heslo v encyklopedii KDO BYL KDO v našich dějinách do roku 1918 
 Václav II. na e-stredovek.cz
 Václavův denár

Česká knížata
Moravská údělná knížata
Přemyslovci
Narození v roce 1137
Úmrtí ve 12. století
Muži
Svržení panovníci
Katoličtí panovníci
Jablonec

Název Jablonec má víc sídel:

 Jablonec nad Nisou – město v okrese Jablonec nad Nisou
 Jablonec nad Jizerou – město v okrese Semily, lidově zvaný Jabloneček, německy Jablonetz
 Jablonec (Libčeves) – část obce Libčeves v okrese Louny
 Jablonec (vojenský újezd Boletice) (německy Ogfolderhaid nebo taky Apfelhaid) – zaniklá obec na území nynějšího vojenského újezdu Boletice v okrese Český Krumlov
 Jablonec (Ralsko) (německy Gablonz), zvaný též Jabloneček – zaniklá ves na území nynějšího města Ralsko, dříve stejnojmenného vojenského újezdu
 Dřívější název vesnice Jablonce, část obce Nečín v okrese Příbram

 Gemerský Jablonec – obec v okresu Rimavská Sobota na Slovensku
 Jablonec (okres Pezinok) – obec v okresu Pezinok na Slovensku (dřív okres Bratislava-vidiek)

Podobné názvy 
 Jablonná
 Jablonné