Řeckokatolické církve

Řeckokatolické církve (katolické církve byzantského obřadu, uniaté) je společné, souhrnné označení autokefálních (samosprávných) východních katolických církví, které mají liturgií byzantského obřadu. Římskokatolická církev s nimi úzce spolupracuje a považuje je za součást jediné katolické církve ve smyslu rovnosti příslušnosti k církvi – společenství křesťanů. Řeckokatolické církve uznávají autoritu papeže a sdílejí s římskokatolickou církví dogmatickou nauku. Liturgie je však sloužena a slavena nikoli v latinském ritu, ale v ritu byzantském.

Tyto církve působí zejména ve střední a východní Evropě – Polsko, Slovensko, Ukrajina atd., jde především o tu část pravoslavných církví, která se v polsko-litevském státě na základě brestlitevské unie roku 1596 odštěpila od pravoslaví a podrobila Římu. Ale také dalších církví, které se k řeckokatolictví dodatečně připojily dalšími uniemi s římskokatolickou církví.

Pravoslavné církve nazývají řeckokatolické církve (nyní již hanlivě) uniatskými církvemi a považují je za odpadlíky od pravoslaví. Proto není nyní pojem uniatství oficiálně katolíky užívaný.

Historie 
Velkým schizmatem roku 1054 bylo trvale narušeno společenství mezi východní a západní církví. V následujících staletích vznikaly pokusy obnovit jednotu církve. Snažil se o ni především 2. lyonský koncil v roce 1274 nebo ferrarsko-florentský koncil (florentská unie, 1439).

Ke sjednocení menší části východních křesťanů s římskokatolickou církví došlo až brestlitevskou unií v roce 1596, následně potvrzenou apoštolskou konstitucí papeže Klementa VIII. o unii východních křesťanů s římskou církví. Tímto krokem, který byl proveden na základě florentské unie, měli být pravoslavní žijící na území polsko-litevského státu podřízeni Římu (při zachování východních obřadů). Unie nesplnila svůj cíl, neboť ji uznala pouze menšina pravoslavných, kteří poté vytvořili řeckokatolickou církev. Ve svém důsledku vedla brestlitevská unie k rozštěpení pravoslavného obyvatelstva v Litvě a Polsku a k jejich rozmíškám.

Řeckokatolická církev se skládá z jednotlivých (zpravidla národních) církví:
 Řecká katolická církev
 Albánská řeckokatolická církev
 Běloruská řeckokatolická církev
 Bulharská řeckokatolická církev
 Řeckokatolická církev Chorvatska a Srbska
 Makedonská řeckokatolická církev
 Maďarská řeckokatolická církev
 Rumunská řeckokatolická církev
 Ruská řeckokatolická církev
 Ukrajinská řeckokatolická církev
 Rusínská řeckokatolická církev - včetně Apoštolského exarchátu v České republice
 Slovenská řeckokatolická církev
 Melchitská řeckokatolická církev - je též řeckého obřadu, ale má poněkud odlišný vývoj
 Italsko-albánská církev - je též řeckého obřadu, ale má poněkud odlišný vývoj

Řeckokatolická církev v zemích Československa 

Na území pozdějšího Československa se tato církev začala formovat po roce 1649 na základě tzv. užhorodské unie, v níž se část pravoslavných duchovních a věřících na východním Slovensku a Podkarpatské Rusi podřídila Římu. Zdejší řeckokatolíci spadali nejprve do pravomoci lvovské eparchie (diecéze). V roce 1771 papež Klement XIV. zřídil eparchii v Mukačevě, o 5 let později se sídlo de facto přesunulo do Užhorodu. Roku 1818 z ní byla papežem Piem VII. vyčleněna eparchie v Prešově. Pod pravomoc prešovského biskupa patřili po vzniku samostatného Československa řeckokatolíci takřka celého státu (výjimku představovaly některé farnosti na Zemplíně, jejichž jurisdikční příslušnost byla definitivně vyřešena až vznikem biskupství v Košicích). Dne 16. prosince 1933 byla zřízena v Praze ústřední farnost při chrámu sv. Klimenta, později vznikla moravskoslezská farnost v Brně a po druhé světové válce pomocné duchovní správy v dalších 6 městech v českých zemích.

Po inscenovaném Prešovském soboru 28. dubna 1950 komunistický režim řeckokatolickou církev v Československu zakázal a její představitele pronásledoval (biskup Pavol Peter Gojdič zemřel ve vězení, biskup Vasiľ Hopko byl také ve vězení, poté v internaci v klášteře v Oseku u Duchcova a svého úřadu se mohl ujmout zase až roku 1968, oba byli spolu s českým redemptoristou Dominikem Trčkou blahoslaveni). Řeckokatolická církev byla roku 1968 obnovena, avšak byla velmi omezována až do roku 1989. Ke dni osamostatnění České republiky byl 1. ledna 1993 zřízen v Praze zvláštní vikariát pro české katolíky byzantského obřadu, 13. března 1996 apoštolský exarchát.

Odkazy

Reference

Související články 
 Řecká katolická církev
 Česká řeckokatolická církev
 Slovenská řeckokatolická církev
 Ukrajinská řeckokatolická církev
 Katolická církev

Externí odkazy 
 Oficiální stránky české řeckokatolické církve http://www.reckokat.cz/