alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Bélavár

Bélavár egy község Somogy vármegyében, a Barcsi járásban.

Fekvése 
Közvetlenül a horvát határ mellett fekszik, a Dráva partján, Vízvár és Somogyudvarhely közt, a Barcs-Berzence közti 6801-es út mentén. Légvonalban a legközelebbi város Nagyatád, attól délnyugatra helyezkedik el, de közvetlen összeköttetés nincs a két település között, így könnyebb elérni Bélavárról Csurgót, sőt (az átszállásmentes vasúti kapcsolat miatt) Barcsot is.

Vonattal elérhető a MÁV 60-as számú Gyékényes–Pécs-vasútvonalán, amelynek egy megállási pontja van itt; Bélavár megállóhely közúti elérését a 68 312-es számú mellékút teszi lehetővé.

Története 
Bélavár nevét az 1332-1337 évi pápai tizedjegyzék említette először egyházas helyként. Itt a Dráva mellett egykor vár is állt, melyet a Dráva három oldalról zárt körül. 1399-ben a székesfehérvári káptalan birtoka volt. Az 1469-ben és 1498-ban kelt oklevelek szerint már városi kiváltságokat élvezett. A 15. században is a székesfehérvári káptalané volt. 1531-ben az ország rendjei itt értekezletre gyűltek össze. 1536-ban Török Bálint, 1550-ben Tahy Ferencz birtokában volt. Az 1571. évi török kincstári adólajstromban Bélvár alakban fordult elő, ekkor csak 11 házból állt. 1726-ban őrgróf Turinetti Herkules József Lajos volt a földesura, 1733-tól pedig a Festetics család birtoka volt, a 20. század elején is Festetics Taszilónak volt itt nagyobb birtoka.

1866-ban és 1877-ben a község fele része leégett.

Bélavár vára
A vár a Dráva három oldalról körülzárt kanyarulatában állt egykor. A hagyomány szerint 1531-ben e várban tartották értekezletüket az ország rendjei. A vár a török megszállás alatt pusztulhatott el; nevezetesebb hadiesemény színhelye azonban nem volt.

Közélete

Polgármesterei
 1990–1994: Ujfalvi Jánosné (független)
 1994–1998: Ujfalvi Jánosné (független)
 1998–2002: Ujfalvi Jánosné (független)
 2002–2006: Ujfalvi Jánosné (független)
 2006–2010: Ujfalvi Jánosné (független)
 2010–2011: Ujfalvi Jánosné (független)
 2011–2014: Pápa László (független)
 2014–2019: Pápa László (független)
 2019-től: Naszvadi László (független)

A településen 2011. augusztus 7-én időközi polgármester-választást tartottak, az előző polgármester halála miatt.

Népesség
A település népességének változása:

	 
A 2011-es népszámlálás során a lakosok 93,8%-a magyarnak, 10,8% cigánynak mondta magát (6,2% nem nyilatkozott; a kettős identitások miatt a végösszeg nagyobb lehet 100%-nál). A vallási megoszlás a következő volt: római katolikus 85,2%, református 1,1%, evangélikus 0,3%, felekezet nélküli 4% (8,1% nem nyilatkozott).

Nevezetességei 
 Bélavár maradványai

Jegyzetek

További információk

Kapcsolódó szócikkek 

Somogy megye települései
Somogy vármegye települései
Beleg

Beleg község Somogy vármegyében, a Nagyatádi járásban.

Fekvése 
Központján a 6622-es út halad át, de közigazgatási területének keleti szélét érinti a Nagybajom-Lábod közti 6619-es út is. Utóbbiból belegi területen ágazik ki kelet felé a 3,3 kilométer hosszú 66 144-es út, amely a zsákfalunak tekinthető Kisbajomba vezet.

A Dombóvár–Gyékényes-vasútvonal mellett található, amelynek egy megállási pontja van itt, Beleg vasútállomás.

Története 
Beleg határában, a pusztaréti-dűlőben egy ősi földvár nyomai még a 20. század elején láthatók voltak. Ezt a várat „török várnak” nevezik, bár a vidék már az őskorban is lakott volt, majd később a római korban itt vezetett el a római hadiút. 1855-ben egy bronztáblát is találtak itt, amelyre Vespasianus császárnak egy hadirendelete volt vésve. A táblát a Magyar Nemzeti Múzeumba szállították.

A település nevét 1493-ban említette először oklevél, mint a vránai perjelség birtokát. 1536-ban Török Bálint, 1550-ben Török János, 1598-1599-ben Zrinyi György volt a falu földesura. 1554-ben a török adólajstromban a település neve Bilok alakban fordult elő, 7 házzal. A török megszállás alatt elpusztult, de 1713-ban újratelepült. 1715 és 1726 között őrgróf Turinetti Herkules József Lajos birtoka volt, majd 1733-tól a Festetics család volt a falu birtokosa. A 19. század közepén a család egyik tagja, Festetics Antal építtette az itt álló kastélyt is. A 20. század elején gróf Festetics Pál birtoka volt.

1855-ben a lakosság fele része kolerajárvány áldozata lett, majd 1886-ban a község kétharmada leégett.

Közélete

Polgármesterei
 1990–1994: Csécsei János (MDF)
 1994–1998: Csécsei János (független)
 1998–2002: Horváth József (független)
 2002–2004: Horváth József (független)
 2004–2006: Tamás Csaba (független)
 2006–2010: Tamás Csaba (független)
 2010–2014: Tamás Csaba (független)
 2014–2019: Tamás Csaba (független)
 2019-től: Vámosi Róbertné (független)

A településen 2004. november 21-én időközi polgármester-választást tartottak, az előző polgármester lemondása miatt.

Népesség
A település népességének változása:

	 
A 2011-es népszámlálás során a lakosok 95,6%-a magyarnak, 24,7% cigánynak, 0,6% németnek mondta magát (4,1% nem nyilatkozott; a kettős identitások miatt a végösszeg nagyobb lehet 100%-nál). A vallási megoszlás a következő volt: római katolikus 69,1%, református 11,1%, görögkatolikus 0,2%, izraelita 0,2%, felekezet nélküli 10,1% (9,2% nem nyilatkozott).

Nevezetességei 

 Barokk stílusban épült református temploma műemléki védelem alatt áll. Van olyan forrás, amely szerint 1772-ben épült, de a templom falán levő emléktábla 1862-es építési évet említ.
 Római katolikus templom

Jegyzetek

Források 
 Borovszky Samu: Somogy vármegye

További információk 
 http://www.beleg.hu/

Somogy megye települései
Somogy vármegye települései
Szentszéki bíró és kötelékvédő

A katolikus egyház saját életét, belső fegyelmét irányítva, fenntartva egyházi bíróságot működtet. Ez a bíróság foglalkozik természetes vagy jogi személyek jogainak érvényesítésével, megvédésével, büntetendő cselekmények esetén meghatározott büntetések kiszabásával. Az egyház saját jogon ítélkezik a lelki vagy lelkiekkel kapcsolatos dolgokra vonatkozó ügyekben, illetve az egyházi törvények megsértésével kapcsolatos ügyekben.

Minden egyházmegyében a megyés püspök az elsőfokú bíró. Bírói hatalmát személyesen vagy megbízottak révén gyakorolja. Ezt megvalósítandó egyházmegyei bíróságot működtet, annak élére bírósági helynököt nevez ki. Kinevezhet ezenfelül helyettes bírósági helynököket is. A kinevezendők feddhetetlen hírű katolikus papok lehetnek,  és lehetőleg kánonjogi tudományos fokozattal vagy jártassággal rendelkezzenek.

A bíróság tagjai még a kinevezett szentszéki bírók, akik többnyire szintén papok, de kinevezhető nem papi személy is. A bírókkal szemben is követelmény, hogy feddhetetlen hírűek legyenek, valamint az egyházjogi jártasság. A nem pap bírák csak olyan társas bíróságban vehetnek részt, ahol a többi bíró pap.

Olyan ügyekben, ahol az egyházi rend (papság) vagy a házasság szentsége kapcsán a kiszolgáltatás érvényességéről döntenek, kötelékvédőt kell kinevezni, akinek feladata, hogy az adott szentség érvényességét bizonyítani próbálja.

A legfőbb feladatkör 
A szentszéki bírók leggyakrabban házassági ügyekben ítélkeznek. A katolikus egyház tanítása szerint a házasság felbonthatatlan, azaz nem lehetséges a válás. Bizonyos esetekben előfordulhat, hogy a házasság a kötéskor nem jön létre. Ilyenkor később lehetőség van a házasság érvénytelenítésére.

Irodalom 
 Az egyházi törvénykönyv (Codex Iuris Canonici) ()
 Birher Nándor: Mikor ítélkezhet az egyházi bíró a kánoni jogszabályok ellenében? Budapest, 2000
 Gánóczy Sándor: Einführung in die katholische Sakramentenlehre. Darmstadt, 1991
 Ferenczy Rita – Szuromi Szabolcs Anzelm: Az egyházi házasság, mint államilag elismert házassági kötelék. Kritikai megjegyzések jogtörténeti, civiljogi és kánonjogi szempontból. (In: Jogtudományi Közlöny 2002/4. pp.184-189)

Katolikus egyházszervezet
Gilvács

Gilvács (románul Ghilvaci, németül Gilwatsch) település  Romániában, Szatmár megyében. 1992-ben 399 lakosa volt.

Fekvése
A Kraszna partján, Nagymajtény közelében fekszik.

Története
Gilvács nevét  1393-ban Gyluach, 1466-ban Gelwach alakban írták a korabeli oklevelek.

1398-ban a Szántói Petten család birtoka volt. 1391-ben és 1417-ben itt iktatták be Báthori Istvánt (későbbi országbírót) és fivérét, Báthori Benedeket, az ecsedi uradalom urait. 1609-ben a Báthoryak után Tedy Bálint kapta meg, később újra az ecsedi uradalomhoz tartozott, s Bethlen-, majd Rákóczi-birtok lett.

A szatmári béke után gróf Károlyi Sándor kapta meg, és svábokat telepített ide 1751-ben, ők lettek a település újbóli megalapítói.

Lakossága 1941-ben 738 fő, amelyből 28 német volt.

Közlekedés 
A települést érinti a Nagyvárad–Székelyhíd–Érmihályfalva–Nagykároly–Szatmárnémeti–Halmi–Királyháza-vasútvonal.

Látnivalók
 Temploma 1841-ben épült, 1888-ban átalakították.

Jegyzetek

Források
 

Szatmár megye települései
Szatmár vármegye települései
Vadszeder

A vadszeder vagy földi szeder (Rubus fruticosus) a szeder nemzetséghez tartozó, egész Európában elterjedt gyümölcstermő gyógynövény. Tulajdonképpen gyűjtőfaj, vagyis egymáshoz nagyon hasonló, illetve egymással könnyen és gyakran kereszteződő kisfajok összessége. Ezekből Magyarországon eddig több mint 160-at különítettek el. Ezek pontos megkülönböztetése nehéz, ugyanakkor a gyümölcsként vagy gyógynövényként való felhasználás szempontjából lényegtelen. Népies neve: szeder, fekete szeder, földi szeder.

Termőhelyei 
Termőhelyei erdők, erdőszélek, cserjések, tisztások, ahol gyakran áthatolhatatlan bozóttömeget alkot. Gyakori növény, majdnem egész Európában, Ázsiában és Észak-Afrikában elterjedt.

Leírása 
1,5–2 m magasra növő tüskés hajtásai a földig hajolnak, szárnyalt levelei tojásdadok, fogazott szélűek, levélnyele, levélerezete is tüskés. Öt szirmú virágaiból, melyek  fehérek vagy rózsásak, húsos, lédús, éretten fekete színű csoportos termés fejlődik. Virágzási ideje június és augusztus között van.

Felhasználása 
Nyersen fogyasztva kellemes, üdítő hatású. Alkalmas még süteményekbe, gyümölcstortákba, lekvár és zselé, illetve gyümölcsbor készítésére is. Szárított levelét gyógyteaként használják.
Magas a foszfor- és vastartalma. 8 g fehérjét, 18 g zsírt, 60 g szénhidrátot, 5 g szerves sót és 40 g rostot tartalmaz kilogrammonként.

Nagyon jó mézképző, világos színű méz készül virágjai nektárjából.

Hatóanyagok
Levele tartalmaz flavonoidokat, pektint, csersavat (gallotannint), szterolokat és a triterpént. Gyümölcse gazdag C-, B1-, B2-, B3-, B6-, B12-, A provitaminokban, ásványi anyagokban és gyümölcssavakban.

Gyógyhatásai
Torokfájás, torokgyulladás, afta, hasmenés, fehér folyás ellen alkalmazzák.

Virágdiagram

Képek

Jegyzetek

Források

Kapcsolódó szócikkek 
 Hamvas szeder
 Eperfa

Szeder
Gyógynövények
Fűszerek
Magyarországon őshonos növények
Növényfajok
Növénygyűjtőfajok
Szederfajták
Dejte (település)

Dejte (szlovákul Dechtice, németül Dechtitz) község Szlovákiában, a Nagyszombati kerületben, a Nagyszombati járásban.

Fekvése 
Nagyszombattól 20 km-re északra található.

Története 
1258-ban villa Degce néven említik először, Jókő várának uradalmához tartozott.

A trianoni békeszerződésig Pozsony vármegye Nagyszombati járásának része.

Népessége
1880-ban 803 lakosából 733 szlovák és 2 magyar anyanyelvű volt. Nyitradejtén 222 szlovák anyanyelvű élt.

1890-ben 1117 lakosából 1056 szlovák és 6 magyar anyanyelvű volt.

1900-ban 1251 lakosából 1191 szlovák és 9 magyar anyanyelvű volt.

1910-ben 1214 lakosából 1159 szlovák és 16 magyar anyanyelvű volt.

1921-ben 1232 lakosából 1221 csehszlovák és 2 magyar volt.

1930-ban 1421 lakosából 1396 csehszlovák és 6 magyar volt.

1991-ben 1717 lakosából 1707 szlovák és 1 magyar volt.

2001-ben 1771 lakosából 1753 szlovák és 1 magyar volt.

2011-ben 1865 lakosából 1798 szlovák és 3 magyar.

Neves személyek
Itt született 1803-ban Martin Branislav Tamaškovič szlovák nemzetébresztő, a Matica slovenská egyik alapítója.
Itt született 1928-ban Jozef Šimončič történész, levéltáros.

Nevezetességei 

 A község kiemelkedő építészettörténeti nevezetessége a római katolikus templom. Ősi egyházát az Árpád korban építhették, mert rotunda alakja van, de négyzetes épülettestbe foglalva. Ilyen épülettípust találunk Hidegség és Zánka templomának szentélyénél. Itt is a négyzetes templomtest mellé épült a templom. Ez a templom- és szentélytípus keleti eredetű, mert Pontusz, Kisázsia, Egyiptom ősi templomai, szíriai és kopt keresztény templomok, majd Bizánc művészete őrizte meg ezt a típust, ami nyugaton is elterjedt (Fulda, Szent Mihály templom).
 Római katolikus plébánia temploma a 14. században épült, 1612-ben barokk stílusban építették át.
 Másik temploma 1172-ben épült, 1741-ben és 1932-ben renoválták.
 Határában, a Kis-Kárpátokban állnak a Szent Katalin ferences kolostor romjai. A kolostort 1618-ban gróf Erdődy Kristóf építtette.
 A Kármelhegyi Boldogasszony kápolna 1736-ban épült. Helyén egykor kétezer-ötszáz éves hallstattkori vár állott.
 A jókői határban áll az Erdődyek 18. századi kastélya, az Erdőház.

Kapcsolódó szócikkek 
 Körtemplom
 Bény
 Kisperlász
 Karcsa
 Gerény
 Szalonna
 Pápoc

Irodalom 
 Gerevich T. (1938): Magyarország román kori emlékei. (Die romanische Denkmäler Ungarns.) Egyetemi nyomda. Budapest
 Gervers-Molnár Vera: A középkori Magyarország rotundái. (Romanesque Round Churches of Medieval Hungary.) (Művészettörténeti Füzetek, 4.) Akadémiai Kiadó. Budapest, 1972.
 Ludwig E. (2000): Felvidéki műemlék-kalauz. Maecenas Könyvkiadó, Budapest ()
 Filip Jaššo 2007: Stredoveké hrádky na západnom Slovensku. Musaica XXV, 123-140.

Források

További információk 

 http://www.dechtice.sk/
 http://www.avemaria.sk/dechtice/
 https://web.archive.org/web/20110930083739/http://www.katarinka.sk/

Dechtice
Pozsony vármegye települései
Vágvölgy
Prasnikirtvány

Prasnikirtvány (szlovákul Prašník) község Szlovákiában, a Nagyszombati kerületben, a Pöstyéni járásban.

Fekvése 
Pöstyéntől 14 km-re északnyugatra fekszik.

Története 
Területe a trianoni békeszerződésig Nyitra vármegye Vágújhelyi járásához tartozott. 1958-ban vált ki Verbó területéből.

Népessége
1910-ben még nem volt önálló település.

2001-ben 865 lakosából 847 szlovák volt.

2011-ben 858 lakosából 738 szlovák és 62 roma.

Források 
Petr Novák 2011: Záchranný výzkum Hradiště v Prašníku (Hrádok). Most.

Külső hivatkozások 
 Községinfó
 Prasnikirtvány Szlovákia térképén
 Travelatlas.sk
 A TJ OŠK Prašník labdarúgócsapatának honlapja
 E-obce.sk

A Pöstyéni járás települései
Ratnóc

Ratnóc (szlovákul Ratnovce) község Szlovákiában, a Nagyszombati kerületben, a Pöstyéni járásban.

Fekvése 
Pöstyéntől 4 km-re délre, a Vág bal partján fekszik.

Története 
1240-ben „Ratun" néven említik először.

Vályi András szerint: „RATNÓCZ. Tót falu Nyitra Vármegyében, földes Urai Gróf Brunszvik, és több Uraságok, lakosai katolikusok leginkább, fekszik Szokolóczhoz nem meszsze, és annak filiája, határja tágas, és jó termékenységű, zöldséget termő kertyei hasznosak, legelője alkalmatos, piatza Galgóczon, fája nints sem tűzre, sem pedig épűletre, Vágvize gyakran károsíttya határját, második osztálybéli."

Fényes Elek szerint: „Ratnócz, tót falu, Nyitra vmegyében, a Vágh bal partján, Pőstyénhez 1 órányira: 108 kath., 8 zsidó lak. F. u. többen. Ut. p. Galgócz."

Nyitra vármegye monográfiája szerint: „Ratnócz, a Vág balpartján, Pöstyéntől délre fekvő tót község, 432 r. kath. vallásu lakossal. Posta-, táviró- és vasúti állomása Pöstyén. Kath. temploma 1726-ban épült. Földesura gróf Desasse János volt. A XII. század elején „Ranic" néven, a XIII. század közepén pedig „Ratun" elnevezéssel, mint nyitrai várbirtokot említik."

A trianoni békeszerződésig Nyitra vármegye Pöstyéni járásához tartozott.

Népessége 
1910-ben 510, túlnyomórészt szlovák lakosa volt.

2001-ben 915 lakosából 908 szlovák volt.

2011-ben 1019 lakosából 966 szlovák.

Nevezetességei 
 Antiochiai Szent Margit tiszteletére szentelt, római katolikus templomát 1320-ban építették. Koragótikus, egyhajós építmény. Tornyát 1659-ben újjáépítették.

Külső hivatkozások 
 Községinfó
 Ratnóc Szlovákia térképén
 E-obce.sk

Források 

A Pöstyéni járás települései
Nyitra vármegye települései
Vágterbete

Vágterbete (1899-ig Trebete, szlovákul Trebatice) község Szlovákiában, a Nagyszombati kerületben, a Pöstyéni járásban.

Fekvése 
Pöstyéntől 5 km-re nyugatra fekszik.

Története 
A régészeti leletek tanúsága szerint területén már a késő kőkorszakban éltek emberek. A bronzkorban a La Tène-kultúra települése, majd a 2. és 3. században germán település állt itt.

A mai falu első írásos említése a zoborhegyi apátság birtokainak 1113-ban kelt határleírásában történt "Trebeta" néven. 1298-ban "Trebata", 1773-tól "Trebaticze", "Trebete" alakban szerepel a korabeli forrásokban. A hagyomány szerint a Vágon közlekedő tutajosok alapították és nevét az első tutajos családról kapta. Beckó várának uradalmához tartozott, majd a Nyitrai egyházmegyéé volt. Egyházilag egy 1258-as feljegyzés szerint a krakoványi plébániához tartozott. Lakói főként mezőgazdasággal foglalkoztak. 1753-ban nagy káposzta termesztőként említik őket. 1828-ban 96 házában 679 lakos élt. 1831-ben, 1849-ben, 1855-ben és 1866-ban kolerajárvány sújtotta, melyeknek összesen 63 lakos esett áldozatul. 1851-ben a falu templomot épített, melyet Szent István király tiszteletére szenteltek fel. Plébániát azonban nem alapítottak, a templom Krakovány filiája lett. A 18. század második felében zsidó lakosság is települt a községbe, akik kis számú közösséget alkottak.

Vályi András szerint " TREBETE. Trebatitza. Tót falu Nyitra Várm. földes Ura a’ Nyitrai Püspökség, lakosai katolikusok, fekszik Krakovánhoz közel, mellynek filiája; földgye, réttye jó, Dudvág vize néha megönti földgyét; piatza Verbón, és Újhelyben."

Fényes Elek szerint " Trebete, tót falu, Nyitra vmegyében, Krakován fil., 691 kath., 9 zsidó lak. F. u. a nyitrai püspök. Ut. p. Galgócz."

Nyitra vármegye monográfiája szerint "Trebete, tót község Sztrázsa mellett, ettől délre, 835 r. kath. lakossal. Postája és távirója Verbó, vasúti állomása Pöstyén. Kath. temploma 1852-ben épült. E község már 1258-ban ismeretes volt. Vincze nyitrai püspök Péter zobori apáthoz intézett egyik levelében már említést tesz róla. Kegyura a nyitrai püspök. A lakosok a községben szegények házát tartanak fenn."

A trianoni békeszerződésig Nyitra vármegye Vágújhelyi járásához tartozott.

Népessége 
1910-ben 1074 lakosából 1039 szlovák és 25 magyar anyanyelvű volt.

2001-ben 1234 lakosából 1226 szlovák volt.

2011-ben 1260 lakosából 1196 szlovák volt.

Nevezetességei 
 Szent István király tiszteletére szentelt római katolikus temploma 1851-ben épült klasszicista stílusban.
 A Mária-oszlop 1855-ben készült.
 A temetőben áll a Szent István király kápolna, mely 1756-ban épült barokk-klasszicista stílusban.

Külső hivatkozások 
 Hivatalos oldal
 E-obce.sk
 Községinfó
 Vágterbete Szlovákia térképén

Jegyzetek 

Vagterbete
Vágvölgy
Nyitra vármegye települései
Aszós

Aszós (1898-ig Oszuszkó, szlovákul Osuské) község Szlovákiában, a Nagyszombati kerületben, a Szenicei járásban. Jókőoszuszka és Korlátkőoszuszka egyesülésével jött létre.

Fekvése 
Szenicétől 12 km-re délkeletre fekszik.

Története 
1262-ben Ozus néven említik először és 1898-ban az eredeti nevét kapta vissza.

Vályi András szerint "OSZUSZKA. Jókő. Tót falu Nyitra Várm. földes Ura G. Erdődy Uraság, lakosai katolikusok, fekszik Hradistdisthoz közel, mellynek filiája, ’s határja is hozzá hasonlító."

Fényes Elek szerint "Oszuszko, vagy Korláth, tót falu, Nyitra vmegyében, Hradist filialisa 762 kath., 15 zsidó lak. F. u. gr. Erdődyné, s a jókői uradalomhoz tartozik. Ut. p. Galgócz."

A trianoni békeszerződésig Nyitra vármegye Szenicei járásához tartozott.

Népessége
1910-ben 828, túlnyomórészt szlovák lakosa volt.

2001-ben 627 lakosából 598 szlovák volt.

2011-ben 607 lakosából 568 szlovák.

Neves személyek 
 Itt született 1827-ben Adamovich Ádám ügyvéd, az 1848–49-es forradalom és szabadságharc idején tüzér főhadnagy. 
 Itt született január 4-én Emanuel Lehocký (1876–1930) szlovák szociáldemokrata politikus, a Turócszentmártoni deklaráció (1918. október 30.) egyik aláírója.
 Itt született szeptember 14-én Štefan Janšák (1886–1972) szlovák építészmérnök, régész, diplomata és író.

Nevezetességei
Mindenszentek tiszteletére szentelt templomát 1735-ben építették fel. Anyakönyveit a plébánián 1715-től vezették.

Források 
Magyar katolikus lexikon
Némethy Lajos 1894, 209.
Forster Gyula (szerk.) 1906: Magyarország műemlékei II. Budapest, 549.
Schematismus Strigoniensis 1917, 152.

Jegyzetek

További információk 

 Községinfó
 Aszós Szlovákia térképén

Aszos
Nyitra vármegye települései
Berencsróna

Berencsróna (1899-ig Rovenszkó, szlovákul Rovensko) község Szlovákiában, a Nagyszombati kerületben, a Szenicei járásban.

Fekvése 
Szenicétől 4 km-re északra fekszik.

Története 
1439-ben említik először. A korlátkői, majd a berencsi váruradalom része volt. 1772-től az Apponyi, a Bossányi, a Révay, a Motesici, a Petky, a Jaszenák, és a Majthényi családok birtoka. 1846-tól a Windischgräetz család is birtokot szerez a településen. A 18. században kiterjedt szőlőművelés folyt a faluban, később a lakosok főként mezőgazdaságból éltek. A 18. század elején 23 jobbágy és 35 zsellér háztartás található a faluban. 1752-ben 76 család, 25 évvel később 118 házban 590 lakos élt a községben. 1843-ban lakóiból 376 római katolikus, 200 evangélikus és 34 zsidó volt.

Vályi András szerint "ROVENSZKO. Tót falu Nyitra Várm. földes Ura G. Amade, és több Uraságok, lakosai katolikusok, és másfélék is, fekzik Rokovhoz közel, mellynek filiája; földgye, réttye jó, szőleje termékeny, eladásra jó módgya van, fája, legelője alkalmatos; malma, és piatza Szeniczén."

Fényes Elek szerint "Rovenszko, tót falu, Nyitra vgyében: 376 kath., 200 evang., 34 zsidó lak. F. u. a berencsi uradalom. Ut. p. Holics."

A trianoni békeszerződésig Nyitra vármegye Szenicei járásához tartozott.

Népessége 
1910-ben 517, túlnyomórészt szlovák lakosa volt.

2001-ben 378 lakosából 374 szlovák volt.

2011-ben 414 lakosából 403 szlovák.

Nevezetességei 
 A falu legrégibb műemléke a falu közepén álló, 1846-ban épített kápolna, amely a templom megépültéig szolgált a katolikus istentiszteletek számára.
 Római katolikus temploma 1994-ben épült.
 Evangélikus temploma 1969-ben épült, addig az evangélikusoknak csak egy 1932-ben épített haranglábuk állt a faluban.

További információk 
 Hivatalos oldal,
 Községinfó
 Szlovákia térképén
 E-obce.sk

Források 

Berencsrona
Nyitra vármegye települései
Dicsőségre ítélve

A Dicsőségre ítélve vagy A dicsőség útja (Bound for Glory) egy 1976-ban bemutatott életrajzi film, mely Woody Guthrie folkénekes történetét meséli el. A forgatókönyvet Robert Getchell írta Woody Guthrie azonos című önéletrajzi könyve alapján. A filmet Hal Ashby rendezte. Magyarországon 1980-ban mutatták be. A főbb szerepekben David Carradine, Ronny Cox, Melinda Dillon, Gail Strickland, John Lehne, Ji-Tu Cumbuka és Randy Quaid látható.

Történet

Szereplők 
David Carradine – Woody Guthrie
Ronny Cox – Ozark Bule
Melinda Dillon – Mary (Woody felesége) / Memphis Sue
Gail Strickland – Pauline
John Lehne – Locke
Ji-Tu Cumbuka – Slim Snedeger
Randy Quaid – Luther Johnson
Broin James – Teherautósofőr

Díjak, jelölések 
Oscar-díj (1977)
díj: legjobb operatőr – Haskell Wexler
díj: legjobb zene
jelölés: legjobb film 
jelölés: legjobb adaptált forgatókönyv
jelölés: legjobb jelmez
jelölés: legjobb vágás
Cannes-i Nemzetközi Filmfesztivál (1977)
jelölés: Arany Pálma – Hal Ashby
Golden Globe-díj (1977)
jelölés: legjobb film (filmdráma)
jelölés: legjobb rendező – Hal Ashby
jelölés: legjobb férfi főszereplő (filmdráma) – David Carradine
jelölés: legjobb első szerep – Melinda Dillon

További információk

Jegyzetek 

1976 filmjei
United Artists-filmek
Amerikai életrajzi filmek
Amerikai zenés filmek
Road movie-k
Közönséges gyömbér

A közönséges gyömbér (Zingiber officinale) a gyömbérfélék (Zingiberaceae) családjába tartozó növényfaj, fűszer- és gyógynövény. Nevezik egyszerűen gyömbérnek, illetve fűszergyömbérnek. Nagyon hasonlít hozzá a sziámi gyömbérnek is nevezett galangál.

Származása, élőhelye 
Kínában már Kr. e. több évszázaddal használták, Marco Polo is említi könyvében. A középkorban jelentős szerepet játszott a fűszerkereskedelemben. A 16. század óta Amerikában is ismert. Ma Dél-Ázsiában, Dél-Amerikában és Nyugat-Afrikában termesztik.

Felhasználása 
A növény gyökértörzse (Zingiberis rhizoma) szolgáltatja a sajátságosan illatos, csípős, kesernyés ízű fűszert. Aromáját illóolaja, ízét pedig gingeroltartalma okozza. Cukrot, gyantát, gyantasavat, keményítőt is tartalmaz. Kitűnő gyomorerősítő, étvágyjavító, emésztést elősegítő hatása miatt kedvelik. Főbb fajtái a hámozatlan, fekete „barbadosi” és a hámozott, fehér „bengáliai” gyömbér. Vágva, őrölve, egyes országokban kandírozva (cukrozva) is árusítják. Gyökérgumóját nyersen is felhasználják; ilyenkor előbb meg kell hámozni.

Kevés gondoskodással virágcserépben is nevelhető. Levesek (hús-, bab-, burgonya-, gyümölcs- stb.), levesgombócok, burgonya-, és babfőzelékek, szószok, húsételek, vadhúsok, mártások, sütemények (mézeskalács, keksz stb.), forralt bor, likőrök, pálinkák, keleti ételek, valamint uborka, tök, és gyümölcsök eltevésénél is használt kitűnő ízesítő.

Ételeinket csak a főzés utolsó fázisában ízesítjük vele, így kiemeli, teltebbé teszi az ízeket. Intenzív aromája miatt adagolásával takarékosan kell bánni, mert túladagolva kellemetlen, kesernyés ízt ad az ételnek. Angliában, Amerikában a híres „Ingver” sört készítik belőle, de a magyar recept szerint készített „gyömbérsör” is igen frissítő, ízletes ital.

Gyógyhatásai 
A gyömbér gyökerének hagyományosan gyógyhatást tulajdonítanak, az ezzel kapcsolatos tudományos bizonyítékokat az Európai Gyógyszer Ügynökség (angolul: European Medicines Agency, EMA) monográfiája foglalja össze. Bizonyítottan csökkenti a hányingert és segíthet az utazási betegség megelőzésében. Ezek mellett tradicionálisan használják egyéb emésztőrendszeri panaszok enyhítésére is, pl. hasi görcsök vagy puffadás ellen. Egyes egyénekben túlérzékenységi reakció léphet fel vele szemben, nekik, illetve gyermekek számára sem ajánlott. A gyógynövényüzletekben, patikákban kapszulákban szerezhető be; ezeket az utazás előtt 1-2 órával kell bevenni. A gyömbér csökkenti a koleszterinszintet, illetve antioxidáns tulajdonságokkal is bír, igaz, utóbbiakat még csak sejttenyészeteken sikerült bizonyítani.
Segít kordában tartani a vércukorszintet, növeli az inzulin hatékonyságát. 

Ismeretterjesztők szerint szíverősítő, hatékony a rákbetegségeknél, különösen a petefészek- és vastagbélrák ellen, de a tüdő-, mell-, bőr-, prosztata- és hasnyálmirigyrák kóros sejtjeit is pusztítja.

Képek

Jegyzetek

Források
Felpörgeti az emésztést, elveszi az étvágyat: a gyömbértea
Gyömbér jótékony hatásai

További információk
 Ellen Heidböhmer: A gyömbér titkai. Egészség, szépség, konyha; ford. Szaszákné Sebők Viola; Sziget, Bp., 2020

Gyömbérvirágúak
Növényfajok
Gyógynövények
Fűszerek
Aristide Bruant

Aristide Bruant (Courtenay, 1851. május 6. – Párizs, 1925. február 10.) francia kabaréénekes, színész, költő, író.

Henri de Toulouse-Lautrec plakátja a képzőművészet történetében is feledhetetlenné tette.

Életrajz 

Tizenöt éves korában – apja halálát követően – elhagyta szülővárosát munkát keresni. Hamarosan a Montmartre bohém világában találjuk Párizsban, ahol leginkább a gyorséttermekben és kocsmákban lógott. Ezekben talált rá költői-zenei tehetségére is. Bár jó házból való úrifiú volt, hamar elsajátította a párizsi szlenget, amelyen aztán forradalmi pátosszal teli, polgárgyűlölő dalait írta.

Kávéházakban kezdett fellépni. Rövidesen a híres Le Chat Noir kabaréban kötött ki, ahol többek között a fiatal szimbolisták gyülekeztek.

Bruant feltűnő ruhában lépett fel: vörös pulóverben, fekete dzsekiben, hosszú csizmában és hatalmas vörös sállal. Színre lépéséhez ezt a nevet használta: Astrid Bruant, a Montmartre csillaga. Amikor esténként berúgta az ajtót a Chat noirban, elkiáltotta magát: „Fogjátok be a  pofátokat, barmok, ha én énekelni akarok!” – így kezdődött a műsora. A legközönségesebb káromkodások özönét zúdította a fejesekre, heves vádakkal illette az úri osztályokat. A szegények, munkások és bűnözők nyomorúságát énekelte meg. 

1885-ben tulajdonába vette a kabarét Le Mirliton néven (aminek jelentése: nádsíp, de dilettáns versike értelme is van). Meghívott ide már másokat is fellépni, de saját műsorait is folytatta. Dalai könyvalakban is megjelentek.

1925-ben halt meg. Nem messze szülőhelyétől temették el. Később Párizsban utcát neveztek el róla.

Dalai 

 Nini Peau d’Chien
 À la Bastille
 À la Villette
 Meunier tu es cocu
 À Batignolles
 Serrez Vos Rangs
 À la Roquette
 La chanson des Michetons
 À Poissy
 À la Place Maubert
 Les petits joyeux
 Belleville-Ménilmontant
 La Gréviste
 Le Chat noir

Egy dalszöveg 
  „Ó, lányok, lányok, hajdan virágok,
  egy sout se rejt   már a harisnyátok.
  Utcán tekergő   fáradt lotyók,
  este csapatban   várakozók,
  ott a járdákon,   sötét járdákon.
  Ondolált hajjal,   behorpadt hassal,
  repedt sarokkal,   ólmos tagokkal.
  Köveken koppan a   csöpp cipő,
  ha szerelemre jő  az  idő.
  Kérjétek Istent,   sok kis bolondom,
  hogy ágyatokban   tüzet csiholjon.”
     Kormos István   fordítása

Egy hangfelvétel

Irodalom 
 Ewers H. H., Das Cabaret (B. XI – Das Theater)
 Schlaf Joh., Walt Whitman, Lyrik des Chat noir, Paris Verlaine, 1897
 Millanvoye В., Anthologie des poetes de Mon-martre. Paris, 1909
 Metenier 0., Le chansonnier populaire, A. Bruant, Paris, 1895

Jegyzetek

További információk 

Bruant versei

Francia énekesek
1851-ben született személyek
1925-ben elhunyt személyek
Francia színészek
Francia költők
Eper (növénynemzetség)

A rózsafélék (Rosaceae) családjába tartozó Fragaria nemzetség magyar köznyelvben neve eper, tudományos nevén szamóca.  Magyarországon 3 eperfaj őshonos, ezeket gyakran a gyümölcséért termesztett Fragaria × ananassa illetve Fragaria virginiana fajoktól való megkülönböztetés végett erdei szamócának nevezik. Az eper és szamóca kifejezések egysége vagy különbsége, nemzetközi, nyelvtani, és nyelvtörténelmi értelmezésben nem tisztázott. (Az angol strawberry tree jelentése szamócafa, viszont a strawberry jelentése már eper, az eperfa fordítása mulberry, de a kifejezés szamócafát is jelent.) A termesztett fajokat általában epernek, vagy földi epernek nevezik.

Az eperfajok gyümölcse csoportos termés, s ezt a termést is szokás epernek, illetve szamócának nevezni. Az apró aszmagtermések az elhúsosodott vacok (a virág kocsányának megvastagodott csúcsa) felszínén, vagy abba kissé besüllyedve találhatók. A sziromlevelek fehérek, számuk 5. A levelek hármasan összetettek. Lágyszárúak, gyakran szaporodnak vegetatív úton messze kúszó és legyökerező indák segítségével.

Mivel az eperfa (Morus) növénynemzetség fajainak (pl. a Morus alba – fehér eperfa és a Morus nigra – fekete eperfa) termését is epernek nevezik, ezért elterjedt az eperfajok (Fragaria spp.) termésére a megkülönböztető földi eper szóhasználat. Az eper szó a nyelvtudomány szerint ugor eredetű, mivel a manysi nyelvben is megvan, és ott a Fragaria-fajokra és terméseikre használatos (äpǝ.rjek, ǟpǝrjēχ, ǟprä, ǟprǝχ).

Csattogó szamóca (F. viridis Duch.) 
A szirmok sárgásfehérek, a virágok kocsánya elálló szőrű. A csészelevél éréskor a vacokról nehezen leváló, pirosasfehér színű áltermésre simul. Száraz gyepekben fordul elő gyakrabban, májusban és júniusban virágzik.

Fahéjillatú szamóca (F. moschata Duch.) 
Főleg tölgyesekben fordul elő. Indákat alig fejleszt.

Galéria

Jegyzetek

Források 
Priszter 1999:

További információk 
 A szamóca tévesen eper, balintgazda.hu (Hozzáférés ideje: 2014. július 29.)

Növénynemzetségek
Rózsafélék
Bilkaudvar

Bilkaudvar (szlovákul Bílkove Humence) község Szlovákiában, a Nagyszombati kerületben, a Szenicei járásban.

Fekvése 
Szenicétől 23 km-re délnyugatra fekszik.

Története 
Már 1828-ban 288 lakosa volt, de csak 1914-ben szervezték önálló községgé. Lakói erdei munkákkal, földműveléssel, szövéssel foglalkoztak.
A trianoni békeszerződésig Pozsony vármegye Malackai járásához tartozott.

Népessége 
2001-ben 240 lakosa volt, valamennyien szlovákok.

2011-ben 221 lakosából 213 szlovák volt.

Nevezetességei 
 Bilkaudvar és Búrszentmiklós között áll a 19. századi neoklasszicista Mária Magdolna kápolna.

Források

További információk 
 Községinfó
 Bilkaudvar Szlovákia térképén

Bilkaudvar
Búrszentmiklós

Búrszentmiklós (szlovákul Borský Mikuláš, németül Bur-Sankt-Niklas) község Szlovákiában, a Nagyszombati kerületben, a Szenicei járásban.

Fekvése 
Szenicétől 18 km-re délnyugatra fekszik. Búrszentpéter tartozik hozzá.

Története 
A község területén a régészeti leletek tanúsága szerint már a rómaiak idején, az 1. században éltek emberek.

A 14. században, 1394-ben Zenthmiklos néven a pozsonyi káptalan oklevelében említik először. A 16. században habánok érkeztek a településre, akik főként fazekassággal és késkészítéssel foglalkoztak. A falunak ezt a habánok lakta részét Habánynak nevezik. A települést nem kerülték el a török rajtaütések és szenvedett a Rákóczi-szabadságharc alatt is. 1831-ben súlyos kolerajárvány pusztított a községben, melynek 290 áldozata volt. Ezenkívül több tűzeset is hátráltatta a falu fejlődését.

Vályi András szerint "SZENT MIKLÓS. Búr Sz. Miklós. Tót falu pozsony Várm. földes Ura a’ F. Tsászár, lakosai katolikusok, fekszik homokos helyen; határja 2 nyomásra van osztva, ’s leginkább rozsot, és kendert terem, réttye elég van, szőleje nints; Rákos, és Szokod puszták hozzá tartoznak; Mieva vize nedvesíti határját, erdeje is van, piatza Sassinban."

Fényes Elek szerint "Bur-Szent-Miklós, (Svati Miklasz), t. f. Poson vmegyében, Sasvárhoz 1 órányira: 2198 kath., 15 zsidó lak. kath. paroch. templommal, synagogával. F. u. a cs. kir. család."

A trianoni békeszerződésig Pozsony vármegye Malackai járásához tartozott.

Népessége 
1910-ben 2911, túlnyomórészt szlovák lakosa volt.

2001-ben 3803 lakosából 3766 szlovák volt.

2011-ben 3933 lakosából 3824 szlovák.

Neves személyek 
 Itt született 1785-ben Ján Hollý szlovák költő.
 Itt szolgált Lachmann Tódor római katolikus plébános.
 Búrszentpéteren született 1767-ben Ján Sekáč szlovák barokk író, költő.

Nevezetességei 
 Szent Miklós tiszteletére szentelt római katolikus temploma 1753-ban épült.
 Mária Magdolna tiszteletére szentelt római katolikus kápolnáját 1668-ban Czobor Imre építtette.
 Nepomuki Szent János kápolna.
 Hétfájdalmú Szűzanya kápolna.
 Ján Hollý szülőháza.

Források

További információk 
 Községinfó
 Búrszentmiklós Szlovlákia térképén
 Travelatlas.sk
 Búrszentmiklós története (szlovákul)

Burszentmiklos
Pozsony vármegye települései
Búrszentgyörgy

Búrszentgyörgy (szlovákul Borský Svätý Jur, németül Bur-Sankt-Georg) község Szlovákiában, a Nagyszombati kerületben, a Szenicei járásban.

Fekvése 
Malackától 21 km-re északra fekszik.

Története 
1394-ben Zsigmond király adománylevelében említik először, amikor Éleskő várát a hozzá tartozó uradalommal együtt szolgálataiért a lengyel Stíbor főúrnak adja. Nevét valószínűleg templomának védőszentjéről, Szent Györgyről kapta. A templom a falu első említésekor már állt. 1466-ban "Zenthgwrt", 1564-ben "Zenthgergh" néven említik. A falunak már a 18. században postaállomása volt. A 19. században az éleskő-szentjánosi uradalomhoz tartozott.

Vályi András szerint "SZENT GYÖRGY. Búr Sz. György. Tót falu Pozsony Várm. földes Ura Gr. Batthyáni Uraság, lakosai katolikusok, fekszik térséges helyen; határja 2 nyomásbéli, leginkább rozsot, és kendert terem; réttye, szőleje elegendő van; zabja, és búzája nem terem, erdeje nem nagy; piatza Sassinban."

Fényes Elek szerint "Szent-György (Bur-), tót f., Poson vármegyében, Sz. Jánoshoz 1 órányira: 2967 kath., 208 zsidó lak., kath. paroch. templommal. Határa róna homokos; nagy erdeje vadakkal bővölködő; legelője elég; négy vizimalma, s az uraságnak egy majorsága van. F. u. gr. Batthyáni Jánosné."

A trianoni békeszerződésig Pozsony vármegye Malackai járásához tartozott.

Népessége 
1880-ban 2420 lakosából 2181 szlovák és 31 magyar anyanyelvű volt.

1890-ben 2383 lakosából 2177 szlovák és 35 magyar anyanyelvű volt.

1900-ban 2146 lakosából 2037 szlovák és 32 magyar anyanyelvű volt.

1910-ben 2047 lakosából 1918 szlovák és 69 magyar anyanyelvű volt.

1921-ben 1985 lakosából 1955 csehszlovák és 9 magyar volt.

1930-ban 2059 lakosából 2020 csehszlovák és 3 magyar volt.

1991-ben 1570 lakosából 1527 szlovák és 7 magyar volt.

2001-ben 1572 lakosából 1551 szlovák és 2 magyar volt.

2011-ben 1628 lakosából 1535 szlovák és 2 magyar volt.

Nevezetességei 
 Szent György tiszteletére szentelt római katolikus temploma 1676-ban épült.
 A falu kastélya 1844-ben épült.
 Tomky nevű településrészén két tó, motel, étterem és kemping található.

Források

További információk 
 Búrszentgyörgy honlapja
 Községinfó
 Búrszentgyörgy Szlovákia térképén

Burszentgyorgy
Szent György nevét viselő települések
Pozsony vármegye települései
Büdöskő

Büdöskő (1898-ig Szmrdák, ) község Szlovákiában, a Nagyszombati kerületben, a Szenicei járásban. Nevét 1898-ban onnan kapta, hogy itt tör fel Európa legerősebb kénhidrogénes gyógyvize.

Fekvése 
Szenicétől 7 km-re északnyugatra található.

Története 
1436-ban Zmrdec néven említik először. Fürdőjét első ízben 1617-ben említik. 1740-ben Bél Mátyás is megemlíti Notitia Hungariae Novae Historicogeographia című művében, hogy kénes ásványvizét gyógyító célra használják. Vizét először Gottmann János orvos elemezte 1763-ban és alkalmassá nyilvánította gyógyításra.

Vályi András szerint "SZMERDAK. Tót falu Nyitra Várm. földes Urai Gróf Amade, és több Uraságok, lakosai külömbfélék, fekszik Nagy Kovallóhoz nem meszsze, mellynek filiája; határja középszerű."

1840-ben Callas Nagy József orvos Thermarum Büdösköensium címmel értekezést írt a bécsi egyetem számára a büdöskői vízről és gyógyító hatásáról. Az első fürdőépületet a büdöskői forrásokra birtokosa, Vietoris József nyitrai alispán építtette 1833-ban. Később, 1839-ben épült fel az impozáns kastély családja és vendégei számára, majd a fürdő környezetét is kiépíttette. A környező mocsaras terület helyére szép parkot építtetett, ahová értékes fákat telepített. Neki köszönhetően ma 16 hektáros park szolgálja a vendégek kényelmét.

Fényes Elek szerint "Szmrdak, tót falu, Nyitra vármegyében, N.-Kovalló filial. 268 kath. lak. F. u. ő cs. kir. felsége. Ut. post. Holics."

A trianoni békeszerződésig Nyitra vármegye Szenicei járásához tartozott.

A község fürdője mára Szlovákia legnagyobb modern gyógyfürdőjévé vált.

Népessége 
1910-ben 324, túlnyomórészt szlovák lakosa volt.

2001-ben 646 lakosából 637 szlovák, 7 cseh, 2 magyar.

2011-ben 702 lakosából 678 szlovák.

Nevezetességei 
 Gyógyfürdőjének vize 12-17 °C-os sós, kénes, jódos, forrásainak száma 14. A fürdőt szlovák Holt-tengernek is nevezik, különösen magas sótartalmú kénes vize miatt. Gyógyiszapja nagyon jó reumás láz és bőrbetegségek ellen. A parkban 40 éve nyaranta Zenei Fesztivált rendeznek.
Szent Márton római katolikus templom (XVII. század vége).

Jegyzetek

További információk 

 Büdöskőfürdő honlapja
 Büdöskő fürdője 
 E-obce.sk
Büdöskő (Smrdáky) a Via Sancti Martini honlapján

A Szenicei járás települései
Szlovákia fürdőhelyei
Nyitra vármegye települései
Csári

Csári (szlovákul Čáry) község Szlovákiában, a Nagyszombati kerületben, a Szenicei járásban.

Fekvése 
Szenicétől 22 km-re nyugatra fekszik.

Története 
A régészeti leletek tanúsága szerint a község területén már a kőkorszakban is éltek emberek, de megtalálhatók itt a római kor és a Nagymorva Birodalom időszakából származó emlékek is.

A falut csak 1392-ben említik először, bár valószínűleg már a 13. században létezett. A holicsi uradalom birtokai között "Cher" néven említik ekkor, melyet Zsigmond király hívének, Stíbornak adott. 1423 és 1440 között a husziták tartották uralmuk alatt a települést. 1588-ban "Chiary", tíz évvel később "Czary" néven említi oklevél. A Czobor család birtokaként a holics-sasvári uradalom része volt. 1715-ben 11 adózó háztartása állt. 1729-ben malom épült a községben, majd 1742-ben már papírmalma is létezett. 1736-tól a Habsburg család birtoka. 1752-ben 65 család élt a községben. 1787-ben 97 házában 648 lakos élt. Katolikus iskolája 1812-ben létesült. 1828-ban 138 házát 969-en lakták. 1842-ben a falu egy része gróf Puthon birtokába kerül.

Vályi András szerint "CSÁRI. Tót falu Nyitra Vármegyében, földes Ura a’ Felséges Uralkodó, lakosai katolikusok, fekszik Sassinhoz nem meszsze, ’s ennek filiája, Holitstól két mértföldnyire, a’ Sassini Uradalomhoz tartozik, vagyon ugyan fája tűzre, és épűletre is, malma helyben, piatzozása igen közel, réttyei első osztálybéliek, de mivel szőlő hegye nintsen, és legelője is sovány, földgye harmadik Osztálybéli, mellyekre való nézve az egész helység a’ második Osztályba tétetett."

Fényes Elek szerint "Csári, tót falu, Nyitra vgyében, a Miava partján, Sasvártól nyugotra egy kis órányira. Lakja 1022 kath., 12 zsidó. Szántóföldei nagy részint homokosok, de jó rozsot termők; sok szénát csinál s szép szarvasmarhát nevel, kendert termeszt. Miaván malmai vannak. F. u. ő cs. k. felsége."

A trianoni békeszerződésig Nyitra vármegye Szenicei járásához tartozott.

Népessége 
1910-ben 1252, túlnyomórészt szlovák lakosa volt.

2001-ben 1249-en lakták, ebből 1199 szlovák, 27 cigány, 8 cseh, 2 lengyel, 2 magyar, 1 ukrán és 10 ismeretlen nemzetiségű.

2011-ben 1268 lakosából 1095 szlovák és 86 cigány.

Neves személyek
Itt hunyt el 1884-ben Lachmann Tódor római katolikus plébános.

Nevezetességei 
 Szent Márton tiszteletére szentelt római katolikus temploma 1653-ban épült barokk stílusban.

További információk 
 Hivatalos oldal 
 Travelatlas.sk
 Községinfó
 Csári Szlovákia térképén
Čary (Csári) a Via Sancti Martini honlapján
 E-obce.sk

Jegyzetek 

A Szenicei járás települései
Nyitra vármegye települései
Császkó

Császkó (szlovákul Častkov) község Szlovákiában, a Nagyszombati kerületben, a Szenicei járásban.

Fekvése 
Szenicétől 8 km-re északra fekszik, Hollósd tartozik hozzá. A község területét főként erdők, legelők és szántóföldek teszik ki. Legmagasabb pontja az 542 m magas Havrán-hegy.

Története 
1394-ben említik először, ekkor Berencs várának uradalmához tartozott.

Vályi András szerint "CSASZTKOV. Tót falu Nyitra Vármegyében, földes Ura Gróf Amade Uraság, lakosai katolikusok, fekszik Sobotist mező Városnak szomszédságában, mellynek filiája, ’s vidékje hozzá hasonlító."

Fényes Elek szerint "Császtkócz, tót falu, Nyitra vgyében, Szobotiszt mellett: 144 k., 432 evang., 75 zsidó lak. Hegyes, de meglehetős határral; fürész- és lisztmalmokkal. – A berencsi uradalom birja."

A trianoni békeszerződésig Nyitra vármegye Szenicei járásához tartozott.

Népessége 
1910-ben 735, túlnyomórészt szlovák lakosa volt.

2001-ben 576 lakosából 572 szlovák volt.

2011-ben 611 lakosából 601 szlovák.

Nevezetességei 
 Szent Cirill és Metód tiszteletére szentelt római katolikus temploma 1939-ben épült.
 Evangélikus temploma 1877-ben épült neoromán stílusban.

További információk 
 Községinfó
 Császkó Szlovákia térképén
 Travelatlas.sk

Források 

A Szenicei járás települései
Nyitra vármegye települései
Hollósd

Hollósd (szlovákul Havran) Császkó településrésze, korábban önálló falu Szlovákiában, a Nagyszombati kerületben, a Szenicei járásban.

2001-ben Császkó 576 lakosából 572 szlovák volt.

Fekvése 
Szenicétől 11 km-re északra fekszik.

Története 
A trianoni békeszerződésig területe Nyitra vármegye Szenicei járásához tartozott.

Külső hivatkozások 
 Hollósd Szlovákia térképén

Hollosd
Csépányfalva

Csépányfalva (1899-ig Stepanó, szlovákul Štefanov) község Szlovákiában, a Nagyszombati kerületben, a Szenicei járásban.

Fekvése 
Szenicétől 12 km-re nyugatra fekszik.

Története 
1392-ben említik először.

Vályi András szerint "STEPANO. Tót falu, és irtvány Nyitra Várm. Sassinhoz fél mértföldnyire."

Fényes Elek szerint "Stepánov, tót falu, Nyitra vmegyében, közel a Miava vizéhez, Sasvártól egy mértföldnyire. Lakja: 1460 kath., 28 zsidó. Kath. paroch. templom. Erdeje szép; sok kender; szép szarvasmarha-tenyésztés; 3 vizimalom; jó rétek. F. u. Ő csász. kir. felsége."

A trianoni békeszerződésig Nyitra vármegye Szenicei járásához tartozott.

Népessége 
1910-ben 1588, túlnyomórészt szlovák lakosa volt.

2001-ben 1633 lakosából 1595 szlovák volt.

2011-ben 1659 lakosából 1612 szlovák.

További információk 
 Községinfó
 Csépányfalva Szlovákia térképén

Források 

A Szenicei járás települései
Nyitra vármegye települései
Detrekőszentpéter

Detrekőszentpéter (szlovákul Plavecký Peter, németül Blasenstein-Sankt-Peter) község Szlovákiában, a Nagyszombati kerületben, a Szenicei járásban.

Fekvése 
Malackától 26 km-re északkeletre fekszik.

Története 
A falut valószínűleg a 11.–12. században alapították. Írott forrásban 1394-ben említik először, amikor Zsigmond király a detrekői uradalmat a Stíbor családnak adja. 1553-ban a Serédy családé. 1709-ben a Rákóczi-szabadságharc alatt a falu leégett, 1776-ban újra tűzvész pusztított. 1828-ban 105 házában 770 lakos élt. Lakói főként mezőgazdasággal foglalkoztak.

Vályi András szerint "Detrekő Sz. Péter. Tót falu Pozsony Várm. földes Ura Gr. Pálfy Uraság, lakosai katolikusok, fekszik hegyes helyen, Fejérhegyénél; határja 2 nyomásbéli, ’s leginkább rozsot, és kendert terem; réttye, mezeje elég van, szőleje nints, folyó vizei nedvesítik, erdeje is van; piatza Nagyszombatban."

Fényes Elek szerint "Detrekő Sz. Péter, Pozson m. tót falu, 684 kath., 25 zsidó lak. Kat. paroch. templommal, s három vizimalommal. Szántóföldei részint rónák, s nem a legtermékenyebbek; de erdeje szép."

A trianoni békeszerződésig Pozsony vármegye Malackai járásához tartozott.

Népessége 
1910-ben 578, túlnyomórészt szlovák lakosa volt.

2001-ben 630 lakosából 622 szlovák volt.

2011-ben 642 lakosából 597 szlovák.

Nevezetességei 
 Római katolikus temploma 1600-ban épült a korábbi templom helyén, reneszánsz stílusban. 1712-ben barokk stílusban építették át.

További információk 
 Községinfó
 Detrekőszentpéter Szlovákia térképén

Források 

Detrekoszentpeter
Pozsony vármegye települései
Dócs

Dócs (1899-ig Dojcs, szlovákul Dojč) község Szlovákiában, a Nagyszombati kerületben, a Szenicei járásban.

Fekvése 
Szenicétől 7 km-re nyugatra fekszik.

Története 
1391-ben említik először.

Vályi András szerint "DOITS. Doitsium, Dojtsi. Tót falu Nyitra Vármegyében, földes Ura a’ Felséges Király, lakosai katolikusok, fekszik Sassintól fél mértföldnyire, ámbár földgye második Osztálybéli; de mivel ezt bő termésű gyümöltsösei felűl haladgyák, szője jó, ’s mind a’ kétféle fája, réttye első Osztálybéli, legelője elég, malma kettő helyben, kendert áztató vize alkalmatos, piatzozása közel Sassinba, as első Osztályba tétettetett."

Fényes Elek szerint "Dojcs, Nyitra m. tót falu, a Miava partján, Sasvártól keletre 5 fertálynyira. Számlál 1313 kath., 4 evang., 14 zsidó lak. Kath. paroch. templom, sok és jó rét; kiterjedt földmivelés, a Miaván 4 malom. F. u. ő cs. k. felsége. Ut. p. Holics."

A trianoni békeszerződésig Nyitra vármegye Szenicei járásához tartozott.

Népessége 
1910-ben 1277, túlnyomórészt szlovák lakosa volt.

2001-ben 1185 lakosából 1167 szlovák volt.

2011-ben 1266 lakosából 1225 szlovák.

Neves személyek
Itt született Miskovics József római katolikus plébános.
Itt született 1792-ben Leska Károly a csornai premontrei kanonokrend perjele.
Itt született 1792-ben Nemecskay István kanonok, prépost, a Bernolákot követő második generáció tagja. 
 Itt szolgált Ján Pavelka római katolikus plébános.

Nevezetességei 
 A Mindenszentek tiszteletére szentelt római katolikus temploma 1300 körül épült.

További információk 
 Községinfó
 Dócs Szlovákia térképén

Jegyzetek 
Robert Bača - Juraj Bartík 2012: Kamenný kadlub z obce Dojč. Zborník SNM CVI - Archeológia 22, 39-41.

Docs
Nyitra vármegye települései
Halasd

Halasd (1899-ig Ribek, szlovákul Rybky) község Szlovákiában, a Nagyszombati kerületben, a Szenicei járásban.

Fekvése 
Szenicétől 4 km-re északnyugatra fekszik.

Története 
1394-ben említik először.

Vályi András szerint "RIBKE. Tót falu Nyitra Várm. földes Urai G. Amade, és több Uraságok, lakosai katolikusok leginkább, fekszik Rohovnak szomszédságában, mellynek filiája; határja középszerű, vagyonnyai jelesek, borok meglehetős terem."

Fényes Elek szerint "Ribke, tót falu, Nyitra vmegyében, 279 kath., 103 evang. lak. F. u. a berencsi uradalom. Ut. p. Holics."

A trianoni békeszerződésig Nyitra vármegye Szenicei járásához tartozott.

Népessége 
1910-ben 390, túlnyomórészt szlovák lakosa volt.

2001-ben 427 lakosából 426 szlovák volt.

2011-ben 452 lakosából 446 szlovák.

Nevezetességei 
Szűz Mária Neve tiszteletére szentelt római katolikus temploma 1832-ben épült.

Külső hivatkozások 
 Községinfó
 Halasd Szlovákia térképén
 E-obce.sk

Jegyzetek 

Halasd
Nyitra vármegye települései