alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Marija Šerifović

Marija Šerifović (*14. novembar 1984., Kragujevac) je srpska pevačica zabavne muzike. Kao predstavnik Srbije pobedila je na Pesmi Evrovizije 2007 u Finskoj sa pesmom Molitva.

Marijina majka je Verica Šerifović, jedna od najpoznatijih pevačica narodne muzike. Marija je završila gimnaziju i nižu muzičku školu u Kragujevcu.

Kaže da je prvi put pevala oko prvog razreda osnovne škole; iako je u početku pevala narodnu muziku, već u četvrtom razredu je na dečijem festivalu u Kragujevcu Deca pevaju hitove pevala pesmu Vitni Hjuston. Po završetku srednje škole se preselila u Beograd.

Svoj prvi album "Naj, najbolja" snimila je 2003. Šerifović se na srpskoj muzičkoj sceni ističe svojim snažnim i prodornim vokalom, a često se komentariše i njen naglašeno opušten stil oblačenja.

Šerifović je imala veći broj uspešnih nastupa na festivalima:
 Budvanski festival 2003., Gorka čokolada
 Budvanski festival 2004., Bol do ludila, prvo mesto
 Beovizija 2005., Ponuda, sedmo mesto
 Radijski festival 2005., U nedelju, prvo mesto
 Festival u Vrnjačkoj banji 2006., Dugo, nagrada za interpretaciju
 Beovizija 2007., Molitva, prvo mesto

2006. godine objavljuje drugi album Bez ljubavi. 21. februara 2007. je održala samostalni koncert u beogradskom Sava centru, koji je opisala kao "najsrećniji dan u životu" , nakon kojeg planira i nekoliko koncerata u gradovima Srbije i zemljama nekadašnje Jugoslavije. 

Marija Šerifović snima za Siti rekords. Na Beoviziji 2007. je pobedila sa pesmom Molitva Vladimira Graića na tekst Saše Miloševića Mareta, osvojivši 12 poena u teleglasanju publike i 10 u glasovima žirija. 

U finalu Eurosonga 2007. godine u Helsinkiju u Finskoj Marija Šerifović je donela pobedu Srbiji (koja se na ovom takmičenju prvi put pojavila kao samostalna država) i tako joj omogućila da organizuje izbor za pesmu Evrope 2008. godine.

Trivija 
 Marija je u gimnaziji imala jedinicu iz matematike, i u jednom intervjuu je pričala kako je, kada je konačno izvukla dvojku, u školu dovela trubače i slavila. Njena majka Verica je, navodno, zbog matematike napustila školovanje. Roditelji su nastavak Marijine muzičke karijere uslovljavali završetkom škole.

Izvori 

 marijaserifovic.com 
 Biografija za Beoviziju 2007. 
 Intervju za Balkanmediju

Eksterni linkovi 
 Nastup Marije Šerifović na Beoviziji 2005.  i Beoviziji 2007. 

Srpske pevačice
Predstavnici Srbije na Pjesmi Eurovizije
Pobjednici Pjesme Eurovizije
Lezbejske pevačice
LGBT osobe iz Srbije
Biografije, Kragujevac
Amenemhat I

Amenemhat I je bio prvi vladar Dvanaeste dinastije (dinastije za koju neki smatraju da je osnovala Srednje kraljevstvo Egipta). Vladao je od 1991. do 1962. pne. .
Amenemhet I nije bio kraljevskog roda, pa je bio prisiljen poduzeti mjere kako bi osigurao svoj kraljevski autoritet, kao što su književna djela (v. Proročanstvo Neferti, Instrukcije Amenemhata) i povratak izgradnji kompleksa u stilu piramida karakterističnih za vladare 6. dinastije. Amenemhat I je također prijestolnicu premjestio iz Tebe u Itjtawy, a sahranjen je u el-Lishtu.

Njegov sin Senwosret I je slijedio primjer oca te sagradio piramidu u Lishtu, iako je ta tradicija prestala s Amenemhatom II. Senwosretova piramida je po stilu bliža 6. dinastiji nego priramida Amenemhata I. Za Amenemhata I i Senwosreta I se vjeruje da su vladali zajednički (suvladarstvo) najmanje 10 godina, te da je Amenemhat I slavio svoj jubilej (festival sed) godinu dana poslije početka zajedničke vlasti.

Atentat 
Za Amenhamata se vjeruje da je ubijen u zavjeri dvostrukog harema dok je spavao, a da su počinitelji kraljevski tjelohranitelji. To se dogodilo dok je njegov suvladar i sin vodio pohod na Libiju.

Ime Amenemhata I se vezuje uz jedan od dva sebayta ili etičkih "nauka" pripisanih egipatskih monarsima.

Dokument ima naziv Instrukcije Amenemhata I. Drugi kraljevski sebayt je bio Instrukcije za kralja Merikaru koji je živio u Prvom prijelaznom periodu, ali za čiji tekst se smatra da je napisan u doba Srednjeg kraljevstva. S obzirom da je Merikara živio u opskurnom i burnom periodu od Sedme do Devete dinastije, skoro ništa se ne zna o njegovom ocu koji je napisao instrukcije.

Naguib Mahfouz, egipatski pisac-[[Nobelova nagrada za književnost|nobelovac uključio je Amenemhata I 1941. u svoju zbirku "Awdat Sinuhi". Pripovijest je na engleski preveo Raymond Stock 2003. kao "The Return of Sinuhe" u zbirci Mahfouzovih novela Voices from the Other World. Priča se neposredno temelji na "Priča o Sinuheu", te dodaje element ljubavnog trokuta između Amenemhata I i Sinuhea koja se ne nalazi u originalu.

Nasljedstvo 
Amenemhat I je prvi kralj Egipta koji je kao suvladara imao svog sina - Senusreta I. Stela s dvostrukim datumom spominje 30. godinu Amenemhata I i 10. godinu Senusreta I, što sugerira da je Senusret postao suvladarom u Amenemhatovoj 20. godini vladavine.

Literatura 
 W. Grajetzki, The Middle Kingdom of Ancient Egypt: History,Archaeology and Society, Duckworth, London 2006 , 28-35
 Mahfouz, Naguib. The Return of Sinuhe in Voices from the Other World (translated by Robert Stock), Random House, 2003.
 Wolfgang Kosack: Berliner Hefte zur ägyptischen Literatur 1 - 12: Teil I. 1 - 6/ Teil II. 7 - 12 (2 Bände). Paralleltexte in Hieroglyphen mit Einführungen und Übersetzung. Heft 9: Die Lehre des Königs Amenemhet I. an seinen Sohn. Verlag Christoph Brunner, Basel 2015. .

Bilješke 

Faraoni
Zhu od Xie

Zhu (杼) je bio sedmi po redu vladar drevne kineske dinastije Xia.

Ispočetka je vladao u gradu Yuan(原), da bi kasnije prijestolnicu premjestio u Laoqiu(老丘). Drevne kineske kronike mu pripisuju sklonost morskom ribolovu, kao i napad na oblast Sanshou(三寿).

Prema istim kronikama je vladao 17 godina.

Dinastija Xia
Huai od Xie

Huai (槐), za koga drugi izvori koriste naziv Fen (芬), bio je osmi po redu vladar legendarne kineske dinastije Xia. Zapisi Velikog historičara mu pripisuju 26, a Bambuski anali 44 godine vladavine.

Kronike tvrde da je pred kraj života - u 36. godini vladavine - pisao pjesme i komponirao muziku.

Dinastija Xia
Senusret I

Senusret I bio je drugi faraon Dvanaeste dinastije Egipta. Vladao je od 1971. pne. do 1926. pne. i ostao upamćen kao jedan od najmoćnijih kraljeva dinastije. Bio je sin Amenemhata I i njegove supruge Nefertitanen. Vlastita supruga i sestra mu je bila Neferu. Ona je također bila majka njegovog nasljednika Amenemhata II.

Nastavio je očevu agresivnu ekspanzionističku politiku prema Nubiji pokrenuvši pohode protiv ove oblasti u 10. i 18. godini vladavine, te uspostavivši službenu egipatsku južnu granicu tako što je sagradio tvrđavu Buhen kraj drugog katarkta, tamo smjestio garnizon i podigao pobjedničku stelu. Također je organizirao ekspedicije u oazu u Libijskoj pustinji. Senusret I je uspostavio diplomatske odnose s vladarima i gradovima Sirije i Kanaana. Također je nastojao centralizirati egipatsku državnu upravu postavljajući osobno odane nomarhe. Piramida mu je sagrađena u el-Lishtu. Senusret I se također spominje u Priči o Sinuheu koja tvrdi kako je požurio u kraljevsku palaču u Memfisu, prekinuvši vojni pohod u Aziji čim je čuo za ubistvo svog oca Amenemhata I.

Građevine 
Poslao je nekoliko ekspedicija s ciljem da se kupi građevinski materijal na Sinaju i u Wadi Hammamatu, te je tokom duge vladavine sagradio veliki broj oltara i hramova. Onnovio je važan hram Re-Atuma u Heliopolisu, središtu kulta sunca – te podigao 2 crvena obeliska kako bi proslavio 30. godišnjicu vladavine (Jubilej Heb Sed ). Jedan od tih obeliska još uvijek stoji kao najstariji takav u Egiptu. Dobro poznati oltar (pod nazivom Bijela Kapela) s finim, visokokvalitetnim reljefima ovog vladara, je sagrađen u Karnaku kako bi obilježio 30. godinu vldavine; još uvijek je izložen, ponovno sagrađen od raznih kamenih blokova koje je Henri Chevrier otkrio 1926. Senusret je i ponovno sagradio Hram Khenti-Amentiu Osiris u Abydosu.

Dvor 
Senusretov dvor je također dobro poznat. Na početku njegove vladavine vezir je bio Infefiqer, poznat po brojnim natpisima na grobu nedaleko od piramide Amenemhata I. Izgleda da je dugo vremena ostao u službi, i da ga je naslijedio izvjesn Senusret. Dva blagajnika su također poznati iz doba ovog kralja - Sobekhotep (22. godina) i Mentuhotep. Potonji je imao veliku grobnicu kraj kraljeve piramide, a izgleda da je bio glavni arhitekt Amunovog hrama u Karnaku.

Nasljedstvo 
Senusret je sam okrunjen kao suvladar zajedno sa svojim ocem na očevu 20. godinu vladavine. Pred kraj vlastitog života je imenovao svog sina Amenemhata II kao mlađeg suvladara. Stela u Wepwawetōu je datirana na 44. godinu Senusreta i 2. godinu Amenemheta, pa se čini da ga je imenovao u svojoj 43. godinu. Umro je u svojoj 46. godini, jer mu Torinski kanon pripisuje vladavinu od 45 godina i nepoznat broj mjeseci.

Bilješke

Vanjski linkovi 
 Senusret (I) Kheperkare 
 Sesostris I (Kheperkare)

Faraoni
Socket 7

Socket 7 je danas zastarjeli utor na matičnoj ploči u koji se postavljaju procesori.

Kada je Intel počeo dizajnirati prve Intel Pentium procesore postalo je jasno da socket 3 utor koji su koristili Intel 80486 procesori neće više odgovarati. U skladu s tim dizajniran je Socket 7 utor za matične ploće koji će se naći na tržištu 1994 godine.

Dizajn socket 7 utor je zahtjevao procesore s 321 iglicom za kontakt što je bilo puno više od 237 iglica za kontakt koje su imali raniji mikroprocesori. Brzina sabirnice socketa 7 je bila između 66 i 83 Mhz, s tim da je ona bila povećavana sve do 133 Mhz u verziji super socket 7.

Ovaj socket je bio posljednji univerzalni socket za procesore PC kompjutera. U njega su se mogli umetati procesori Intela (Pentiumi 75 - 233 Mhz), AMD-a ( K5, K6, K6-II i K6-III), Cyrixa (6x86 i MII) i Winchipa (C6 i Winchip II) 

Kako bi "ubio" konkurenciju Intel 1997 godine izdaje procesore Pentium II koji rade samo u slot 1 utoru na matičnoj ploči koji je u stvarnosti bio veoma sličan "zastarjelom" socketu (Slot 1 242 iglice, Socket 7 237 iglica). Dodatak tom pokušaju zatiranja Socketa 7 postaje odluka Intela da če se AGP grafičke kartice moći postavljati samo u Slot 1 matične ploče. Ovaj pokušaj zatiranja Socketa 7 tada propada pošto su mu u pomoć dotrčali kompanije VIA, SiS i drugi koji su počeli proizvoditi čipsete s AGP podrškom za ovaj utor.

Na kraju Socket 7 utor je nadživio Slot 1 pošto je za njega još 2000 godine AMD izbacio potpuno nove procesore (K6-II+ i K6-III+) dok je Intel prestao praviti Pentiume II još 1999 godine.

Kompjuteri
Amenemhat II

Nubkhaure Amenemhat II bio je treći faraon Dvanaeste dinastije Drevnog Egipta. O njegovom životu i vladavini ne postoji mnogo podataka. Egiptom je vladao 35 godina - od 1929. pne. do 1895. pne., a bio je sin Senusreta I i njegove glavne supruge, lrajice Nefru. Ne zna se tko mu je bila supruga; iako se u posljednje vrijeme spominje mogućnost da je to bila izvjesna 'kraljeva szupruga' Senet. Njegovo pred-ime, odnosno prijestolno ime, Nubkaure, nači "Zlatne su duše Rea."

Najvažniji spomenik njegove vladavine jesu fragmenti ljetopisnog kamena pronađenog u Memphisu, a kasnije korištenom u Novom kraljevstvu. On govori o događajima prve godine njegove vladavine - donacijama važnim hramovima, pohodu na Južnu Palestinu i uništenju dva grada. Također se spominju Nubijc koji su mu došli platiti danak. Amenemhat II je također uspostavio suvladarstvo sa svojim sinom Senusretom II u 33. godini vladavine, najvjerojatnije zbog duboke starosti i nastojanja da osigura nasljdstvo.

Njegova piramida je sagrađena u Dahshuru, ali se nije previše istraživala. Uzu piramidu su pronađeni netaknuti grobovi nekoliko kraljevskih supruga koji su sadržavalu zlatni nakit.

Sastav kraljevog dvora nije dobro poznat. Senusret i Ameny su spomenuti kao veziri na početkui vladavine. Poznata su tri blagajnika: Rehuerdjersen, Merykau i Zaaset. Nadzornik kapije Khentykhetywer je spomenut na steli koja govori o ekspediciji u Punt.

Nasljedstvo 
Amenemhat II i njegov sin Senusret II su dijelili kratko suvladarstvo, posljednje za koje postoje dokazi u historiji Srednjeg kraljevstva. Stela Hapu u Aswanu je datirana u treću godinu Senusreta II i 35. godinu Amenemhata, što znači da je Senusret bio okrunjen u 33. godini očeve vladavine. Ime mladog kralja je navedeno prije imena starog kralja, što sugerira da se Senusret nametnuo kao vladar još prije očeve smrti, mada za to ne postoje drugi dokazi.

Izvori

Literatura 
 W. Grajetzki, The Middle Kingdom of Ancient Egypt: History,Archaeology and Society, Duckworth, London 2006 , 45-48

Vanjske veze 

Amenemhat (II) Nubkaure (1914-1879/76 BCE)

Faraoni
Mang od Xie

Máng (芒) ili Huang(荒) je bio deveti vladar legendarne kineske dinastije Xia. Vjeruje se da je vladao oko 18 godina.

Bambuski anali mu pripisuju hvatanje velike ribe dok je krstario Istočnim kineskim morem.

Dinastija Xia
Xie od Xie

Xie (泄) je bio 10. po redu vladar legendarne kineske dinastije Xia. Smatra se da je vladao oko 25 godina.

Prema Bambuskim analima, u 21. godini vladavine je poduzeo pohod na susjedna plamena Fei(畎夷), Bai(白夷), Chi(赤夷), Xuan(玄夷), Feng(风夷) i Yang(阳夷). Pobijedio ih je u borbi i prisilio da prihvate njegovu vlast.

Dinastija Xia
Mantova

Mantova (italijanski Màntova, na lokalnom dijalektu lombardskog jezika Mantua) je važan grad u italijanskog regiji Lombardiji te glavni grad istoimene provincije Mantove. 

Mantua je s tri strane okružena umjetnim jezerima stvorenim u 12. vijeku. Ona vodu primaju iz Mincia, koji teče iz jezera Garda. Ta tri jezera se zovu Lago Superiore, Lago di Mezzo, i Lago Inferiore ("Gornje", "Srednje" i "Donje" Jezero). Četvrto jezero Pajolo, koje je nekada činilo obrambeni prsten oko grada, isušeno je pred kraj 18. vijeka.

Mantova se spominje u Shakespeareovoj tragediji Romeo i Julija. U njoj je Romeo poslan u progonstvo zbog ubijanja Tebalda Capuleta u borbi mačevima. Romeo nakon toga napušta Mantovu i vraća se u Veronu nakon što je čuo da je Julija umrla.

Reference

Vanjske veze 

 Official site
 ItalianVisits.com
 Palazzo Te (in Italian)
 A Mantova To know and to see Mantua
 Prehistoric lovers found locked in eternal embrace

 
Gradovi u Lombardiji
Wikiprojekat geografija/Naselja u Italiji
Olmeci

Olmeci su bili drevni predkolumbovski narod koji je živio u tropskim nizinama južnog i centralnog Meksika, otprilike oko suvremenih država Veracruz i Tabasco na Prebvlaci Tehuantepec. Njihov kulturni utjecaj se, međutim, širi daleko izvan ove regije (Olmečka umjetnost se može naći i u Salvador)u. Olmeci su procvali u Formativnom (ili Predklasičnom) periodu, koji datira od 1200. pne. do oko 400. pne., a za njih se vjeruje da su bili preteče budućih mezoameričkih civilizacija.

Istorija 
Centri ove civilizacije La Venta, Tres Zapotes i San Lorenso Tenočtitlan nalaze se na južnoj obali Meksičkog zaliva, u današnjim meksičkim državama Tabasko i Verakruz. Obilje padavina u ovoj oblasti omogućavalo je stanovnicima da se bave intenzivnim uzgajanjem kukuruza. Ova kultura se pojavila u višim predelima Meksika (država Gerero) u 15. veku pre nove ere. U 4. veku pne. uništena su poslednja naselja kulture Olmeka.

Olmeci su stvorili prvo pismo u Americi, razvili su kalendar, gradili piramide, i izmislili igru sa loptom. 

Bili su majstori u obradi kamena. Poznati su po gigantskim skulpturama glava, kao i po malim skulpturama od žada.

Izvori

Eksterni linkovi 

 El contexto Arquaeologico de la cabeza colosal olmeca numero 7 de San Lorenzo
 Stone Etchings Represent Earliest New World Writing Scientific American; Ma. del Carmen Rodríguez Martínez, Ponciano Ortíz Ceballos, Michael D. Coe, Richard A. Diehl, Stephen D. Houston, Karl A. Taube, Alfredo Delgado Calderón, Oldest Writing in the New World, Science, Vol 313, Sep 15 2006, pp1610-1614.
 Drawings and photographs of the 17 colossal heads 

Drevni narodi
Mezoamerika
Beni Hasan

Za grupu Sahrawi Beduina, v. Beni Hassan.

Beni Hasan (iliBani Hasan, također Beni-Hassan) (arapski: بني حسن) je selo u Srednjem Egiptu oko 25 km južno al Minyae, na istočnoj obali Nilaa, poznato po iskopanim katakombama. Za vrijeme Srednjeg kraljevstva, naselje je bilo središte kulta Pakhet.

U selu se nalazi 39 drevnih grobova koji pripadaju nomarsima Srednjeg kraljevstva koji su vladali iz Hebenua. Zbog kvalitete stijene, te udaljenosti od stijena na zapadu, ove grobnice su sagrađene na istočnoj obali Nila, ali su u svemu slične drugim grobnicama Srednjeg kraljevstva. 

Većina grobnica je slične strukture, s isklesanim ulazom, a zatim velikom prostorijom (obično sa stupovima) koja sadrži zidne ukrase i grobove. Poznate su po kvaluteti slika koje pokazuju i dolazak velikog broja Azijata u oblast.

Južno od grobnica je hram koga su sagradili Hatshepsut i Tutmozis III, Spilja Artemide, nazvan zato jer su Grci Pakhet identificirali kao Artemidu, a hram je sagrađen ispod zemlje.

Literatura 
Kamrin, Janice - The Cosmology of Khnumhotep - 1999

Naselja u Egiptu
Arheološka nalazišta u Egiptu
Amoriti

Amoriti ili Amorićani (hebrejski ’emōrî, egipatski Amar, akadski Tidnum ili Amurrūm (što odgovara sumerskom MAR.TU ili Martu) je naziv koji se koristi za semitski narod koji je živio u zemljama zapadno od Eufrata u drugoj polovici 3. milenijumu pne.

U starim babilonskim spisima se za sve zemlje zapadno od Eufrata (Kanaan i Sirija) koristi izraz "zemlja Amorita".

Asirolozi se spore oko toga jesu li Amoriti predstavljali divlja stočarska plemena koja su preživljavala pljačkajući ratarske zajednice Mezopotamije (kao što sugeriraju neki tekstovi iz vremena Treće dinastije Ura) ili su već ranije bili absobirani od mezopotamskih drava. U prilog druge teze idu arheološki dokazi, kao i činjenica da je Hamurabi imao amoritsko ime.

Dio suvremenih asirologa smatra da se dio Amorita jednostavno stopio s drevnim Sumeranima, prihvativši njihovu kulturu i religiju.

U Bibliji se izraz Amoriti često koristi zajedno s izrazima Kaananiti i Amalečani.

Reference

Literatura 
 E. Chiera, Sumerian Epics and Myths, Chicago, 1934, Nos.58 and 112; 
 E. Chiera, Sumerian Texts of Varied Contents, Chicago, 1934, No.3.;
 H. Frankfort, AAO, pp. 54-8; 
 F.R. Fraus, FWH, I (1954);
 G. Roux, Ancient Iraq, London, 1980.

Sumer
Drevni narodi
Kanaan
Semitski narodi
Nippur

Nipur ili Nippur je bio drevni sumerski grad jugoistočno od Babilona. Njegovi ostaci se danas mogu pronaći u blizini sela Niffar nedaleko od grada Diwanyiah u Iraku.
Nipur je u 3. milenijum pne. bio jedno od najvažnijih političkih i drevnih središta Mezopotamije, o čemu svjedoče bezbrojne glinene pločice ispisanim klinastim pismom, uključujući i neke koje predstavljaju vrijedne izvore o drevnim sumerskim zakonima i te Gilgamešu. U Nippuru se nalazi i najstariji plan grada na svijetu, koji datira iz sredine 2. milenijuma pne.

Grad, koji se razvijao od malih seoskih naselja koja datiraju od 6. milenijuma pne. je svoju važnost temeljio na hramu boga Ekura. S nastankom babilonske države je izgubio na važnosti zbog širenja kulta boga Marduka. Poslije kraće renesanse pod Kasitima, Nipur je počeo opadati, da bi se u doba Seleukida sveo na tvrđavu. U doba Sasanida je i tvrđava napuštena.

Eksterni linkovi 

 GeoLocation from Google

Drevni gradovi
Arheološka nalazišta u Iraku
Sumer
19. vijek pne.

19. vijek pne. je vijek koji je započeo godine 1900. pne. a završio godine 1801. pne.

Događaji 

 Hetitsko carstvo u Hattusi u Anadoliji.
 1900. pne. — Proto-grčka invazija Grčke.
 cca. 1900. pne. — Pad posljednje sumerske dinastije.
 cca. 1900. pne.: Indija - Počinje kasna harapanska faza civilizacije Doline Inda.
 cca. 1900. pne. — Luka Lothal je napuštena.
 cca. 1895. pne. — Senwosret II (Dvanaesta dinastija) počeo vladati Egiptom. Sagradio je Kahun blizu svog kompleksa grobne piramdia u el-Lahunu.
 cca. 1895–1878. pne. — Napravljen "Grudni odljev Senwosreta II", iz groba princeze Sithathoryunet u el-Lahunu, danas izložen u njujorškom Metropolitanu.
 cca. 1880. pne. - Faraon Senwosret II počinje vladati (drugi datum je 1895. pne.).
 1878. pne. — Senwosret II (Dvanaesta dinastija) umire.
 cca. 1878. pne. — Senwosret III (Dvanaesta dinastija) počeo vladati.
 1876. pne. — Izraelićani ulaze u Egipat poslije dvije godine gladi (prema jednom tumačenju interne biblijske kronologije).
 cca. 1874. pne. - Faraon Senwosret II umro (drugi datum je 1878. pne.).
 cca. 1874. pne. - Faraon Senwosret III počinje vladati (drugi daum je 1878. pne.).
 cca. 1855. pne. - Faraon Senwosret III umro (drugi datum je 1842. pne.).
 cca. 1842. pne. — Senwosret III (Dvanaesta dinastija) umro.
 1800e- pne. — Indija — Vedska Indija — Yajur Veda, jedna od četiri hinduističkih Veda, sadrži najstariji koncept beskonačnosti i tvrdi "ako oduzmete ili zbrojite dio beskonačnosti, ono što ostane je beskonačnost"
 1837. pne. — Jakov je rođen, prema nekim biblijskim kronologijama.
 1829–1818. pne. — Egipatsko-nubijski rat.
 1818. pne. — Egipatski pohod na Izrael.
 1813. pne. — Amoriti osvajaju Sjevernu Mezopotamiju.
 1806. pne. — Tradicionalni datum kraja dinastije Xia u Kini.
 Sumrak kulture Beaker.

Značajne osobe 
 1827–1677. pne. — Terah, otac Abrahamov, prema Hebrejskom kalendaru.
 1812. pne. — Rođenje Abrahamovo prema Hebrejskom kalendaru (1.948 godina nakon biblijskog stvaranja. Ostali datumi uključuju 21. vijek pne., 17. vijek pne., 16. vijek pne. i 15. vijek pne.)
 1807–1797. pne. — Amenemhat III od Egipta

-1
 
-81
Kultura Groblja H

'Kultura Groblja H je razvijena u sjevernom dijelu civilizacije Doline Inda oko 1900. pne. i oko oblasti Punjaba. Nazvana je po groblju u "oblasti H" u Harappi.

Kultura Groblja H je dio pandžapske faze, jedne od tri kulturnih faza razvijenih u Eri lokaliuacvije Tradicije Doline Inda.

Karakteristike ove kulture uključuju: 
 Kremiranje ljudskih posmrtnih ostataka. Kosti su ostavljene u oslikanim glinenim urnama. To se razlikuje od civilzacije Inda gdje su tijela pokapana u drvenim sanducima. Pokopi u urnama i "grobni kosturi" su bili gotovo suvremenici.  
 Crvena grnčarija, oslikana crno s prizorima antilopa, paunova, sunca i zvijezda s drugim tretmanima površine nego u ranijim periodima.
 Ekspanzija naselja na istok.
 Riža postaje glavna poljoprivredna kultura.
 Očigledan raspad ranije široko rasprostranjene trgovačke mreže karakteristične za civilizaciju Inda, s obzirom da se više ne koriste morske školjke.
 Nastavak korištenja opeka za gradnju.

Kultura Groblja H također "pokazuje jasne biološke afinitete" s ranijim stanovnišptvom Harappe. 

Arheolog Kenoyer je primjetiop da ova kultura "može samo odražavati promjenu fokusa organizacije naselja u odnosu na ranije harappanske faze, a ne kulturni diskontinuitet, gradski raspad, vanjske invazije i napuštanje nalazišta, što je sve bilo sugerirano u prošlosti." (Kenoyer 1991: 56).

Ostaci ove kulture su datirani do oko 1900. pne. do oko 1300. pne.. Zajedno s Kulturom grobova Gandhare i Kulturom grnčarije obojene okerom se od nekih naučnika smatra začetkom Vedske civilizacije.

Izvori 

 Kenoyer, J.M. 1991. Urban Process in the Indus Tradition: A Preliminary Mmodel from Harappa. In Harappa Ecavations 1986-1990. (ed. R. Meadow). Madision, Wis.:Prehistory.
 http://www.harappa.com
 http://pubweb.cc.u-tokai.ac.jp/indus/english/3_1_01.html

See also 
 Tradicija Doline Inde
 Oslikano sivo posuđe

Drevna Indija
Historija Pakistana
Arheološke kulture
Bronzano doba
Senusret II

Khakeperre Senusret II bio je četvrti faraon Dvanaeste dinastije Egipta. Vladao je od 1897. pne. do 1878. pne.. Piramida mu je sagrađena u El-Lahunu.

Senusret II je pokazivao veliki interes za oblast oaze Faiyum i počeo rad na velikom sistemu za navodnjavanje putem kanala od Bahr Yusufa kroz Jezero Moeris. Radi toga je sagradio branu kod El-Lahuna i mrežu odvodnih kanala. Namjera mu je bila povećati količinu obradive zemlje. Važnost ovog projekta je naglašena odlukom Senusreta II da kraljevsku nekropolu premjesti iz Dahshura u El-Lahun gdje je sagradio svoju piramidu. Ova lokacija će poslije biti političko središte Egipta u doba 12. i 13. dinastije. Kralj je također sagradio prvo poznato radničko naselje u mjestu nedaleko od Kahuna čiji će prototip u Novom kraljevstvu biti Deir El Medina.

Za razliku od svog nasljednika, Senusret II je održavao dobre odnose s brojnim nomarsima i provincijskim guvernerima Egipta od kojih su neki bili gotovo isto bogati kao i faraon. 6. godina njegove vladavine je spomenuta na zidnoj slici u grobu lokalnog nomarha po imenu Khnumhotep u Beni Hasanu.

Dužina vladavine 
Sensuret II je od svih vladara Dvanaeste dinastije predmet najčešćih rasprava među naučnicima po pitaju dužine vladavine. Torinski kanon neimenovanom vladaru dinastije daje 19 godina, (što se najčešće i pripisuje Senusretu), ali najduži atestirani datum vladavine Senusreta II je 8. godina, spomenuta na steli od crvenog pješčenjaka pronađenoj u junu 1932. u davno izgubljenom kamenolomu Toshka. Neki naučnici preferiraju da mu pripisuju samo 10 godina, a 19 godina više vole davati Senusretu III. Drugi egiptolozi, kao što su Jürgen von Beckerath i Frank Yurco inzistiraju na duljoj vladavini od 19 godina, s obzirom na opseg poslova za vrijeme njegove vladavine.

Nasljedstvo 
Senusret II možda nije dijelio suvladarstvo sa svojim sinom Senusretom III, tza razliku od većine drugih vladara Dvanaeste dinastije. Neki tvrde da je to ipak učinio, ukazujući na skarabej s imenima oba kralja, posvetni natpis koji slavi ponovno korištenje rituala koje su započeli Senusret II i III, te papirus za koji se vjeruje da spominje 19. godinu Senusreta II i prvu godinu Senusreta III. Međutim nijedan od tih predmeta nije dokaz u prilog suvladarstvu. Međutim, dokazi ukazuju da bi papirus mogao zapravo ukazivati na 19. godinu Senusreta III i 1. godinu Amenemhata III. Trenutno nijedan dokument nije pronađen u Lahunu, glavnom gradu Senusreta II.

Bilješke

Literatura 
 W. Grajetzki, The Middle Kingdom of Ancient Egypt: History,Archaeology and Society, Duckworth, London 2006 , 48-51

Vanjski linkovi 
 Senusret (II) Khakheperre
 The Pyramid of Senusret II at Lahun

Faraoni
Cyrix 6x86

Cyrix 6x86 je bio 32-bitni procesor kompanije Cyrix kompatibilan s Intelovim x86 procesorima.

Unutarnji dizajn 
Procesor 6x86 je u svojoj unutarnjoj arhitekturi kombinirao RISC i CISC dizajn dok je tijekom izvođenja proračuna koristio tada već zastarjeli direktni x86 princip od koga su Intel i AMD odustali između 1993. i 1995. godine. Pri tadašnjim ugradnjama procesora u matične ploče nije bilo problema zato što su još uvijek svi proizvođači Intel Pentium kompatibilnih procesora koristili identični Socket 7 utor. Kako 6x86 ipak nije bio potpuno kompatibilan s Pentium procesorom ponekad bi od strane matične ploče bio pogrešno prepoznat kao 486 procesor čime bi bile ugašene neke njegove napredne mogućnosti. Drugi problem procesora je bilo pretjerano zagrijavanje jer je u radu bio topliji nego konkurenti. To će tijekom kasnijih generacija biti riješeno tako da se u tome izjednači s tadašnjim AMD procesorom.

Brzina 
6x86 je tijekom cijele svoje proizvodnje bio brži od konkurentskog klasičnog Pentium procesora iste brzine takta. Zbog te istinite činjenice kompanija Cyrix je krenula u marketinški napad prodajući na primjer procesore brzine 133 Mhz pod imenom 166 PR+ (navodno brži od Pentiuma na 166 Mhz) što ipak nije bilo istina. Dok je realna brzina tako ipak bila zadovoljavajuća za sve potrebe brzina FPU-a nije pošto je u dizajniranju kompanija za svoj cilj postavila pravljenje što boljih rezultata u radu s uredskim alatima, a ne s igrama. To je dovelo do izbjegavanja kupovine ovog procesora od strane svih onih koji su htjeli koristiti zabavni softver koji izdavanjem sustava Windows 95 kreće u veliku ekspanziju. Bez obzira na sve nedostatke ovaj procesor je donio kratkotrajno zlatno doba Cyrixu pošto u njegovo vrijeme AMD čini debakl s procesorom K5 zbog čega će on postati kratkotrajno tijekom 1996. godine najbrži Pentium kompatibilni procesor (naravno s izuzetkom Pentiuma) koji može koristiti njegovu matičnu ploču. Ova serija procesora će biti nasljeđena serijom imena Cyrix MII koja postaje posljednji proizvod kompanije Cyrix.

Verzije procesora 
 6x86 PR 90+ (stvarna brzina 80 Mhz)
 6x86 PR 120+ (100 Mhz)
 6x86 PR 133+ (110 Mhz)
 6x86 PR 150+ (120 Mhz)
 6x86 PR 166+ (133 Mhz)
 6x86 PR 200+ (150 Mhz)

Mikroprocesori
Centaur Technology

Centaur Technology je bio procesorski proizvodni ogranak firme IDT.

Polovicom devedesetih godina uvidjevši tržišnu vrijednost poslova proizvodnje procesora korporacija IDT se odlučuje na kreiranje odjela Centaur. Njen prvi proizvod postaje procesor WinChip brzine 200 Mhz koji izlazi na tržište u listopadu 1997. godine. Iako je ta brzina za ovo razdoblje bila koliko toliko odgovarajuća njen stvarni procesorski potencijal nije. Benchmarkovi zajedno s kritičarima su komentirali da je ovaj procesor ništa više nego prenabrijani procesor 486 u doba prvih Pentium II procesora. Niti niske cijene zajedno s povećanjem brzine koja dostiže 240 Mhz u obliku procesora WinChip 2 nisu uspjele spasit proizvodnju od propasti.

Doživjevši sličan neuspjeh kao i Cyrix s vlastitim dizajnom IDT se odlučuje na prodaju korporaciji VIA Technologies koja će dati novi život posrnulom projektu. Dokaz potpunog neuspjeha ovog dizajna, koji je privukao neograničenu mržnju mušterija je izdavanje treće generacije Winchip procesora pod imenom Cyrix III. 

Danas je ova generacija toga procesora još uvijek u proizvodnji pod imenom C3 ili VIA C3 s maksimalnom brzinom od 1.4 Mhz. Dizajnerski problemi od prve generacije procesora još uvijek nisu prevaziđeni tako da VIA C3 na 1 Ghz ima procesorsku snagu Celerona na 550 Mhz. Jedina prednost ovog procesora se nalazi u njegovoj malenoj potrošnji električne energije što je danas postalo problem u Intelu i AMDu zbog velikog zagrijavanja.

Od 2008 godine Via proizvodi novu generaciju ovog procesora pod imenom VIA Nano.

Vidi 
 VIA Technologies

Kompjuteri
Kompjuterske kompanije
NEC

Nippon Denki Kabushiki Gaisha ili skrećeno NEC je danas jedna od najvećih Japanskih korporacija.

Intel kompaktibilni procesori 
NEC je bila jedna od prvih kompanija koja ulazi u posao proizvodnje Intel 8086 i Intel 80286 kompaktibilnih mikroprocesora. Tijekom druge polovice 1980-ih godina njeni procesori napravljeni po vlastitom dizajnu su bolji na istim brzinama od Intela, ali kao i drugi proizvođači toga razdoblja zaostaju približno jednu generaciju za originalima.

Kako do 1990. godine financijski rezultati odjela za proizvodnju procesora nisu zadovoljili očekivanja NEC se odlučuje za napuštanje daljnje borbe na tom segmentu tržišta. U trenutku kada tada postojeće generacije procesora s imenima NEC V20 - NEC V50 postanu zastarjele proizvodni pogoni su prebačeni na pravljenje telekomunikacijskih proizvoda.

Kao proizvodna zanimljivost se može navesti korištenje NEC procesora na Amiga 500 karticama za potpunu hardversku emulaciju PC računala.

Kompjuteri
Kompjuterske kompanije
MOS Technology

MOS Technology je američka tvrtka koju je osnovalo osoblje koje je tijekom ranih sedamdesetih godina napustilo Motorolu .

Ideja vodilja nove tvrtke bila je dizajn i izgradnja mikroprocesora za računske strojeve (kalkulatore ili digitrone). MOS-ov novi mikroprocesor imena MOS 6501 imao je isti raspored nožica kao i Motorolin 6800 zbog čega ga je Motorola blokirala tužbom. Izmjenom rasporeda nožica na mikroprocesoru te promjenom pojedinih naredbi, MOS izbacuje novu jedinicu, 6502, 1975. godine. Zbog cijene te dobrih svojstava za svoje vrijeme, 6502 postaje izbor mnogih konstruktora računara i računskih strojeva. 

Ulaskom na tržište mikroračunala, tvrtka Commodore kupuje MOS 1978. godine da bi osigurala dovoljno mikroprocesora za svoje proizvode te da ne bi ovisila o drugim proizvođačima. Ovom strateškom kupnjom, započinje zlatno doba MOS-a koji, kao odvojeni odjel novog vlasnika, proizvodi procesore za sva 8-bitna računala Commodore.

Bez posebnog poslovnog cilja, MOS je pregazilo vrijeme jer se tržište poluvodiča, posebno mikroprocesora, promjenilo kao i poslovni uspjeh matične tvrtke Commodore. Bankrot Commodorea tijekom 1994. godine predstavlja i kraj tvrtke MOS. Bivši menadžeri Commodorea pokušali su spasiti ovaj odjel njegovim kupovanjem, ali ovaj pokušaj oživljavanja završava 2001. godine.

MOS procesori 
 KIM-1 
 MOS 4510 
 MOS 6501 pin-kompaktibilan s Motorola 6800
 MOS 6502 osnova kasnijih procesora odjela MOS.
 MOS 6507 korišten u Atari 2600
 MOS 6508 
 MOS 6509 korišten u Commodore CBM-II.
 MOS 6510 korišten u Commodore 64
 MOS 6520 
 MOS 6522 korišten u Commodore i Apple
 MOS TPI
 MOS CIA korišten u Commodore i Amiga
 MOS SPI 
 MOS RRIOT
 MOS 6532 korišten u Atari 2600
 MOS 6540 
 MOS 6545
 MOS 6551 korišten u Commodore, Apple i Apple II.
 MOS VIC grafika i zvuk u Commodore VIC 20
 MOS VIC-II korišten u Commodore 64 i 128
 MOS SID zvučni čip za Commodore 64 i 128
 MOS TED korišten u Commodore/plus4 i 16
 MOS 8500 korišten u Commodore 64
 MOS 8501 
 MOS 8502 korišten u Commodore 64
 MOS 8551 
 MOS VDC korišten u Commodore 128
 MOS 8568 korišten u Commodore 128

Kompjuteri
Kompjuterske kompanije
NexGen

NexGen je bila kompanija koja se bavila proizvodnjom procesora za PC računala.

Nastanak 
Ova kompanija nastaje 1986 . godine s ciljem proizvodnje 80386 kompatibilnog procesora s potpuno novom, nezavisnom arhitekturom. Od svog samog pokretanja Nexgen se potpuno posvećuje svojim dizajnersko-inžinjerskim ciljevima zapuštajući sve druge poslovne aspekte što će ju na kraju uništiti. Prvi svima neprimjećen problem je sam konačni cilj. Nexgen koji počinje od ničega želi stvorit procesor koji tada Intel već ima u proizvodnji?!

Zahvaljujući prekasnom izlasku svog procesora na tržište Nexgen se 1990 . našao u prvim financijskim problemima od kojih ih spašava Compaq koji postaje glavni sponzor njihovih budućih projekata.

Proizvodi 
Kada je postalo očito da 80386 kompatibilni procesor neće biti konkurentan radi kasnog izlaska na tržište, kompanija se preorjentirala na jače modele. Zahvaljujući tome Nextgen u proljeće 1994 . godine izlazi s svojim procesorom Nx586 . Odmah s njegovom najavom javljaju se novi, nikad upitni problemi za ovu kompaniju. Preveliko usmjeravanje na stvaranje nove arhikteture procesora rezultiralo je ne obaziranjem na pojedinosti....

Novi procesor nije bio pin kompatibilan s niti jednim drugim na tržištu, pa je za njega bilo potrebno raditi posebne matične ploče. Rezultat svega toga postaje financijski neuspjeh, kojemu sigurno pripomaže i teškoća nalaska tvornice koja bi bila raspoložena proizvoditi Nx586 .

Prodaja i AMD K6 
Polovicom devedesetih godina AMD potresa žestoka kriza. Do procesora Pentium Intel im je bio prisiljen predavati licencna prava na svoje proizvode ( procesori 086, 286, 286, 486 ) tako da do tada oni samo rade klonove konkurenta. Prvi samostalni proizvod AMDa Pentium kompatibilni procesor imena K-5 je bio katastrofa. Kako bi spasili svoju kompaniju od neminovne propasti vodstvo AMD se odlučuje 1996 . godine na kupovinu Nexgen-a čiji procesor nove generacije ( koji još nije izašao na tržište ) imena Nx686 ima sigurno najbolji neintel dizajn procesora na svijetu.

Nakon kupovine AMD uvodi inžinjerske umove Nextgena u realnost prisiljavajući ih da svoj procesor oblikuju tako da može stati u utor za Pentium procesore. S tom promjenom Nextgenov procesor Nx686 se počinje na tržištu prodavati s imenom AMD K6 , nakon čega AMD postaje ono što je danas.

U prvom razdoblju taj posljednji procesor tvrtke Nexgen se prodavao pod imenom AMD Nx686 .

Kompjuterske kompanije
Ahilej i Patroklo

Ahilej i Patroklo se pojavljuju u Trojanskom ratu. U Ilijadi se prikazuje kako su oni vrlo povezani, ali njihov ljubavni odnos nije jasno prikazan. Suvremeni kritičari njihov odnos smatraju ili ne-seksualnim ili egalitarnim gej odnosom.

Genealogija i porodične veze 

	
Ahilej i Patroklo su rodbinski povezani, jer je Egina Patroklova baka po ocu, a Ahilova prabaka po ocu. Ovo znači da je seksualna veza između njih bila incest.

O odnosu 
Ahilej je bio bijesan zbog ubojstva Patrokla. Nije htio ići u borbu zbog zapovjednika Agamemnona, zbog čega grčka vojska trpi velike neuspjehe i u borbu se vraća sa strahovitim bijesom da bi osvetio smrt Patrokla kojega su ubili Trojanci. Iako Homer ne opisuje njihov odnos u detalje, on u mnogome određuje Ahilejeve postupke. Ahilej je nježan prema Patroklu, a okrutan i arogantan prema drugima. Iako se svi ratnici bore za osobnu slavu ili za svoj polis (grad), u nekim trenucima Ahilej ističe svoj odnos s Patroklom iznad ostalih. Ahilej nakon Patroklove smrti nije htio jesti te se sipao pepelom od jada. Ahilej se vraća u bitku samo s jednim ciljem – da se osvetu Hektoru za ubojstvo Patrokla, iako su ga bogovi opomenuli da će zbog toga izgubiti život. David Halperin primijećuje da Homer ne prikazuje "Ahileja i Patrokla kao ljubavnike (iako si neki Atinjani smatrali da je dao dovoljno nagovještaja (Eshil, fragmenti 135, 136 Radt; Platon, Gozba 179e-180b; Eshin Protiv Timarha, 133, 141-50)), ali također ne čini mnogo ni da isključi takve interpretacije." Od klasične Grčke, pa posebno u helenizmu sve do Rimljana, odnos između Patrokla i Ahileja smatran je ljubavnim pederastičkim, a u Eshilovoj tragediji Mirmidonci, od koje su danas sačuvani samo fragmenti, njihov odnos je prikazan kao seksualni, a Ahilu je pripisana uloga erasta (zbog toga što je osvetio smrt svog ljubavnika, iako su ga bogovi opomenuli da će zbog toga umrijeti), dok je Patrokolo, iako stariji, eromenos.

Reference 

Muškarci (grčka mitologija)
LGBT božanstva i mitske ličnosti
Poznati istopolni parovi
Bu Jiang od Xie

Bu Jiang (不降) je bio 11. vladar legendarne kineske dinastije Xia. 

Drevni kineski izvori mu pripisuju vladavinu od 59 godina. Na njenom kraju je prijestolje predao svom mlađem bratu Jiongu. 10 godina kasnije, Bu Jiang je umro.

Kineska tradicija ga smatra jednim od mudrijih vladara dinastije Xia.

Dinastija Xia
Senusret III

Khakhaure Senusret III (također Senwosret III ili Sesostris III) bio je faraon Egipta. Vladao je od 1878. pne. do 1839. pne., i bio peti po redu vladar Dvanaeste dinastije u periodu Srednjeg kraljevstva. Smatra se jednim od najvećih faraona Dvanaeste dinastije i najmoćnijim egipatskim vladarom svog vremena. Zbog toga ga mnogi smatraju nadahnućem za legendu o Sesostrisu.

Senusret III je poznat po snažnom prodoru u Nubiju (od 1866. do 1863. pne.) gdje je podigao niz masivnih riječnih tvrđava - Buhen, Semna i Toshka - kod Uronartija. Protiv Nubije je vodio najmanje četiri velika pohoda - u 8, 10, 16 i 19. godini vladavine. Pohod u 8. godini je obilježila stela na kojoj tvrdi "Odveo sam njihove žene, odveo sam njihove robove, otišao sam do njihovih izvora, zaklao sam njihove bikove; požnjeo sam im žito, i potopm ga zapalio." Druga velika stela u Semni spominje njegove vojne pohode protiv Nubije i Palestine.

Pohod u 19. godini, pak, nije bio tako uspješan, jer su kraljevske snage bile uhvaćene u klopku zbog jakih struja Nila te su se morali povući kako ne bi ostali zarobljeni na neprijateljskoj nubijskoj teritoriji. 
 
Senusret je ostavio tako snažan dojam i utjecaj na svoje suvremenike da su ga kasnije generacije u Nubiji slavile kao božanstvo. Jacques Morgan je godine 1894. pronašao kamene natpise kraj Otoka Sehel koje spominju kraljevu izgradnju kanala. Senusret III je isto tako sahradio hram i grad u Abydosu, te još jedan grad u Medamudu .

Njegova piramida je sagrađena u Dahshuru. Papirus koji se danas čuva u berlinskom muzeju spominje 20. godinu njegove vladavine kao ekvivalent 1. godine vladavine njegovog sina Amenemhata III. To sugerira kako je imao suvladarstvo sa svojim sinom te godine.

Senusret III je poznat po nizu skulptura na kojima se ističe njegov izrazito ozbiljan izraz lica koje odaje starost i duboku zabrinutost.

Bilješke

Literatura 
 W. Grajetzki, The Middle Kingdom of Ancient Egypt: History,Archaeology and Society, Duckworth, London 2006 , 51-58
 Josef Wegner, The Nature and Chronology of the Senwosret III–Amenemhat III Regnal Succession: Some Considerations based on new evidence from the Mortuary Temple of Senwosret III at Abydos, JNES 55, Vol.4, (1996), pp.249-279

Vanjski linkovi 

 Stela of Senusret III from Deir el-Bahri (hieroglyphic text in russian web-site) 

Faraoni
Hattusa

Hattusa (URUḪa-at-tu-ša ; Ḫattuša) je bio glavni grad Hetitskog Carstva. Bio je smješten u blizini današnjeg sela nekoć poznatog kao Boğazköy, danas Boğazkale (), središta distrikta u turskoj Provinciji Çorum, odnosno na zavoju rijeke Kizil (Marashantiya in u hetitskim izvorima i Halys u antici) u centralnoj Anadoliji, oko 145 km (90 milja) sjeveroistočno od Ankare.

Hattusa je dodana na UNESCO-v popis Svjetske baštine godine 1986.

Vanjske veze 

 Excavations at Hattusha: a project of the German Institute of Archaeology
 Hittite version of the Peace treaty with Ramses II of 1283 BC
 Pictures of the old Hittite capital with links to other sites
 Hattusas 
 UNESCO nomination

Literatura 
 Peter Neve: Hattusa - Stadt der Götter und Tempel. Neue Ausgrabungen in der Hauptstadt der Hethiter. Ph. von Zabern, Mainz 1996. (2. erw. Aufl.) 
 W. Dörfler u.a.: Untersuchungen zur Kulturgeschichte und Agrarökonomie im Einzugsbereich hethitischer Städte. MDOG Berlin 132, 2000, 367-381. ISSN 0342-118X

Problemi
Hetitsko Carstvo
Svjetska baština u Turskoj
Arheološka nalazišta u Turskoj
Zastava Srbije

Zastava Republike Srbije postoji i koristi se kao Narodna zastava i kao Državna zastava, sa razmerama 3:2 (dužina prema visini).

Narodna zastavaje trobojka horizontalno poređanih polja istih visina crvene, plave i bele boje. Državna zastava je trobojka horizontalno poređanih polja istih visina crvene, plave i bele boje, a preko svega, centra pomerenog ka jarbolu za jednu sedminu ukupne dužine zastave Mali grb Srbije. 

Manje je poznato da je prva zastava Srbije, po Sretenjskom ustavu iz 1835. godine, bila crveno-belo-plava inspirisana trobojkom francuske revolucije. Ovu zastavu je posebno kritikovala Rusija, zbog istovetnosti sa revolucionarnom francuskom zastavom, te je ubrzo morala biti zamenjena crveno-plavo-belom (obrnutom ruskom zastavom).

Drugi zvanični simboli Republike Srbije

Istorijske zastave Srbije

Oblik Državne zastave Srbije 

Zastava Republike Srbije koristi se, sa razmerama 3:2 (dužina prema visini).

Zastava jeste horizontalna trobojka sa poljima istih visina, odozgo na dole: crvena, plava i bela, a preko svega, centra pomerenog ka jarbolu za 1/7 ukupne dužine Zastave Mali Grb Srbije.:
 Crveno, Pantone 180C, CMYK 0-90-70-10
 Plavo, Pantone 2935C, CMYK 100-55-0-0
 Belo(Srebro*), CMYK 0-0-0-0
 Žuto(Zlato*) (na Grbu), Pantone 116C, CMYK 0-10-95-0

Vidi još 
 Grb Srbije
 Zastava Vojvodine
 Zastava Republike Srpske
 Panslavenske boje

Izvori

Vanjske veze 

 
 Državni simboli Republike Srbije

Srbija
Srbija
Zastave Evrope
Amenemhat III

Amenemhat III (cca. 1860. pne.-1814. pne.) bio je faraon Dvanaeste dinastije Egipta. Vladao je od 1860. pne. do 1814. pne., i smatra se jednim od najvećih monarha Srednjeg kraljevstzva. Pretpostavlja se da je imao dugo suvladarstvo (20 godina) sa svojim ocem, Sesostrisom III.

Sagradio je prvu piramidu u Dahshuru (tzv. "Crnu Piramidu") ali ju je zbog građevinskih problema napustio. Oko 15. godine vladavine je odlučio sagraditi novu piramidzu kraj Haware. Piramida u Dahshuru je korištena kao grobnica za nekoliko kraljevskih supruga.

Njegov zagrobni hram kraj Haware (u blizini Fayuma), se nalazi kraj piramide opisane od strane Herodota i Diodora Sikula kao "Labirint." Strabon je istu piramidu slavio kao svjetsko čudo. Kraljevska piramida u Hawari je poznata i po kompleksnim mjerama zaštite, jedinim takve vrste u Egiptu i sličnim onima koje su poslije opisivane u holivzudskim filmovima. Bez obzira na to, i njegova je piramida bila opljačkana. Njegova kći Neferu-Ptah, je sahranjena u zasebnoj piramidi (otkrivenoj godine 1956.) 2km jugozapadno od kraljeve.

Za Rhindov matematički papirus se vjeruje kako je bio napravljen u Amenemhatovo doba.

Amenemhat III je kasnije uspostavio suvladarstvo sa svojim sinom Amenemhatom IV, o čemu svjedoči oštećeni kameni natpis u Konossou u Nubiji koji izjendačava godinu 1. Amenenmheta IV s 46, 47. ili 48. godinom njegove vladavine. Njegova kći Sobekneferuje kasnije naslijedila Amenemhata IV kao posljednja vladarica 12. dinastije.

Bilješke 

 W. Grajetzki, The Middle Kingdom of Ancient Egypt: History, Archaeology and Society, Duckworth, London 2006 , 58-61

Vanjske veze 

 Amenemhet III
 Amenemhat (III) Nimaatre

Faraoni
Jiong od Xie

Jiong (扃) je bio 12. po redu vladar legendarne kineske dinastije Xia. Pretpostavlja se da je vladao 21 godinu. 

Naslijedio je svog brata Bu Jianga, koji je mu je dobrovoljno prepustio prijestolje. Bu Jiang je umro u 10. godini Jionogove vladavine.
 

Dinastija Xia
Ah, Ahilej

Ah, Ahilej je bend iz Beograda, osnovan 1999. godine.

Diskografija 
 Super život (1999) samizdat
 Muzika iz kuće (2002) samizdat
 Minhauzen Savana (2005), Ah, Ahilej i Zoran Kiza Radović samizdat
 Obdukcija (2005)  Hop.la!
 Objektivno lošije izdanje (2007) samizdat
 Pesme zlih volšebnika (2008), poezija Toma Marković, KROKODIL
 Opera za dinar (2009), poezija Miloš Živanović,  Algoritam
 Kapetane, brate! (2016), samizdat
 Lokatva/Pesme unutrašnje emigracije (2017) samizdat
Tivol (2018) samizdat
Mondsee (2022.) Anderklas

Vanjske veze 
 Facebook https://www.facebook.com/ah.ahilej.5
https://www.youtube.com/c/keva907ahahilej/playlists
https://ahahilej.bandcamp.com/
Srpske muzičke grupe
François Fillon

François Fillon (; rođen 4. 3. 1954. u Le Mansu u Sartheu) je francuski političar koji je služio kao premijer Francuske od 2007. do 2012.. Član je stranke UMP. Bio je ministar rada u vladi Jean-Pierre Raffarina godine 2002. gdje se istakao kontroverznim reformama zakona o 35-satnom radnom tjednu i francuskog mirovinskog sistema (Loi Fillon). Postao je ministar za visoko obrazovanje i istraživanje godine 2004. i predložio kontroverzni Fillonov zakon o obrazovanju. U maju 2005. nije uključen u novu vladu Dominiquea de Villepina. Iste je godine izabran za senatora u Sartheu. Bio je politički savjetnik predsjednika Nicolasa Sarkozyja.

Eksterni linkovi 
 Ured premijera  Službena stranica
 Blog Françoisa Fillona 
 Intervju za Le Figaro  

Premijeri Francuske