alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Jan Lepš

Jan Lepš, známý též pod přezdívkou Šuspa (* 23. května 1953 Dvůr Králové) je český biolog a vysokoškolský pedagog. Zabývá se především ekologií rostlin.

Biografie 
Jan Lepš vystudoval obor botanika na Přírodovědecké fakultě Univerzity Karlovy. Diplomovou práci pod vedením Dr. Marcela Rejmánka obhájil roku 1978. Od roku 1983 je zaměstnán v Entomologickém ústavu v Českých Budějovicích.

Od roku 1991 se podílel na budování Biologické fakulty (dnes Přírodovědecké fakulty) Jihočeské univerzity v Č. Budějovicích. Vede kurzy spojené s ekologií rostlin a aplikací statistických metod při vyhodnocení výsledků biologického výzkumu. Roku 1999 získal titul profesor. Od roku 2015 člen Učené společnosti ČR.

Odborně se zabývá zejmána ekologií rostlin, otázkami sukcese, interakce rostlin a herbivorů, druhové diverzity a ekologií rostlin tropického deštného pralesa.

Ve spolupráci s entomologem Vojtěchem Novotným se podílí na výzkumu na stanici na ostrově Papua Nová Guinea, kam také pravidelně jezdívá se studenty PřF JU v rámci kurzu tropické ekologie.

Je hlavním členem akademické hudební skupiny Jihočeské univerzity: Šuspova kakofonického souboru (ŠUKAS), a studenty a kolegy po něm byla spontánně pojmenována drobná vodní plocha "Šuspák" nacházející se v Branišovském lese, nedaleko Přírodovědecké fakulty.

Dílo 
Publikoval jak řadu vědeckých článků v mezinárodních impaktovaných časopisech, tak i populárně naučné články např. v přírodovědném časopise Vesmír.

Knižní vydání 
 Nam Cat Tien, Czechoslovak Vietnamese expedition, November 1989 (výzkumná zpráva, autoři K. Spitzer, J. Lepš, M. Zacharda; České Budějovice, Entomologický ústav, 1991)
 Biostatistika (České Budějovice, Jihočeská univerzita, Biologická fakulta, 1996 a 2016)
 Multivariate analysis of ecological data using CANOCO (autoři Jan Lepš & Petr Šmilauer; Cambridge, New York, Cambridge University Press, 2003 a 2014)

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
 Osobní stránky
 Jan Lepš: Recence knihy Fytocenologie)
 

Čeští ekologové
Čeští botanici
Čeští profesoři
Pedagogové na Přírodovědecké fakultě Jihočeské univerzity
Narození v roce 1953
Narození 23. května
Žijící lidé
Muži
Lidé Učené společnosti České republiky
Sikova lípa

Sikova lípa je památný strom ve vsi Rudoltice v okrese Klatovy. Přibližně čtyřsetletá lípa malolistá (Tilia cordata) roste na zahradě za domem čp. 16 v centru vsi, v nadmořské výšce 480 m. Výška stromu je 25 m, šířka koruny 17 m a obvod kmene 640 cm (měření 2009). Zdravotní stav je dobrý, strom má zajímavý růst. Polovina koruny je odlomena, tím vznikla velká boční dutina, kmen má mohutné kořenové náběhy. V roce 2009 byl proveden redukční sesazovací řez a byla instalována podkladnicová vazba. Chráněna je od roku 1980 pro svůj vzrůst, věk a jako krajinná dominanta.

Reference

Související články 
 Seznam památných stromů v okrese Klatovy

Památné lípy v okrese Klatovy
Památné lípy malolisté v Česku
Památné stromy v Podčeskoleské pahorkatině
Černíkov
Dub u gymnázia

Dub u gymnázia je památný strom v Domažlicích. Přibližně stoletý  dub letní (Quercus robur) roste mezi budovami gymnázia J. Š. Baara na Pivovarské ulici. Obvod jeho kmene měří 320 cm a koruna stromu dosahuje do výšky 28 m (měření 1994). Dub je chráněn od roku 1994 pro svůj vzrůst, věk a estetickou hodnotu.

Související články 
 Seznam památných stromů v okrese Domažlice

Památné duby letní v Plzeňském kraji
Památné duby v okrese Domažlice
Památné stromy v Podčeskoleské pahorkatině
Příroda v Domažlicích
Gambit

Pod slovem gambit (ze starého výrazu v italštině dare il gambetto pro "nastavit nohu") se rozumí šachové zahájení, ve kterém hráč obětuje materiál, aby dosáhl nějaké poziční výhody, zostření hry nebo znepřehlednění pozice. Obecně lze říci, že proti gambitu lze bojovat třemi způsoby (ne v každém případě jsou však použitelné všechny tři):

 přijmout obětovaný materiál a držet ho s ideou odrazit nápor nepřítele a později uplatnit udrženou materiální výhodu,
 odmítnout oběť, někdy je dokonce možno zvolit tzv. protigambit – nepřijmout materiál, ale nabídnout vlastní,
 přijmout oběť, ale ve vhodné chvíli ji vrátit za cenu zbavení soupeře všech výhod, které jí získal.

V přeneseném významu (v politice, vojenství) označuje slovo gambit riskantní postup, kdy jedna ze stran (ač by nemusela) vsadí všechno na „jednu kartu“ a přejde do konfrontace s nejasným výsledkem při vědomí toho, že ji čeká buď výhra a velký zisk, nebo prohra a katastrofa.

Známé gambity 
 Albinův protigambit
 Blackmar-Diemerův gambit
 Blumenfeldův gambit
 Botézové gambit
 Budapešťský gambit
 Cochraneho gambit
 Dámský gambit
 Englundův gambit
 Evansův gambit
 Falkbeerův protigambit
 Fromův gambit
 Göringův gambit
 Halaszův gambit
 Marshallův útok
 Jänischův gambit
 Královský gambit
 Lotyšský gambit
 Morra gambit
 Rižská varianta
 Severní gambit
 Sicilský gambit
 Skotský gambit
 Stauntonův gambit
 Traxlerův protiútok
 Varianta otráveného pěšce
 Volžský gambit
 Wedgův gambit

 
Šachová zahájení
Okres Brno-město

Okres Brno-město je okres v Jihomoravském kraji. Žije zde  obyvatel. Jeho dřívějším sídlem bylo statutární město Brno. Státní správu na území okresu ovšem po roce 1992 nevykonával okresní úřad, ale brněnský magistrát. Město Brno je také stále jeho jedinou obcí. Území okresu se též zcela kryje se správními obvody Brna jakožto obce s rozšířenou působností (tzv. malý okres) a obce s pověřeným obecním úřadem.

Okres Brno-město má rozlohu 230 km² a je zcela obklopen okresem Brno-venkov. Jediným bodem hraničí i s okresem Blansko, a to na styku hranic katastrálních území Vranov u Brna, Útěchov u Brna, Bílovice nad Svitavou a Adamov (přibližná poloha bodu ).

Okres Brno-venkov je s okresem Brno-město funkčně velmi úzce propojen. Pro účely krizového opatření v době pandemie covidu-19 platného od 1. března 2021 proto byly oba okresy sloučeny do jednoho celku.

Struktura povrchu 
K 31. prosinci 2022 měl okres celkovou plochu 230,18 km², z toho bylo:
 75,36 km² zemědělské půdy (32,74 % rozlohy okresu), z toho:
 48,52 km² (64,38 %) tvořila orná půda (21,08 % rozlohy okresu)
 0,17 km² (0,23 %) tvořily vinice (0,07 % rozlohy okresu)
 21,12 km² (28,03 %) tvořily zahrady (9,18 % rozlohy okresu)
 3,34 km² (4,43 %) tvořily trvalé travní porosty (1,45 % rozlohy okresu)
 154,83 km² nezemědělské půdy (67,26 %  rozlohy okresu), z toho:
 63,96 km² (41,31 %) tvořily lesní pozemky (27,79 % rozlohy okresu)
 4,47 km² (2,89 %) tvořily vodní plochy (1,94 % rozlohy okresu)

Seznam obcí 
Data k 1. lednu uvedeného roku:

Města jsou uvedena tučně.

Silniční doprava 
Územím okresu prochází dálnice D1 a dálnice D2.
Silnice I. třídy jsou I/23, I/41, I/42 (městský okruh), I/43, I/50 a I/52.
Silnice II. třídy II/373, II/374, II/380, II/384, II/386, II/417, II/430, II/602, II/640 a II/642.

Odkazy

Poznámky

Reference

Související články 
 Městský soud v Brně
 Seznam katastrálních území v okrese Brno-město
 Seznam chráněných území v okrese Brno-město
 Seznam památných stromů v okrese Brno-město
 Seznam kulturních památek v okrese Brno-město
 Senátní obvod č. 55 – Brno-město
 Senátní obvod č. 58 – Brno-město
 Senátní obvod č. 59 – Brno-město
 Senátní obvod č. 60 – Brno-město

Externí odkazy 
 
 Okres Brno-město, Veřejný dálkový přístup do Registru územní identifikace, adres a nemovitostí
 Okres Brno-město, Český statistický úřad
 ORP Brno, Veřejný dálkový přístup do Registru územní identifikace, adres a nemovitostí
 SO ORP Brno, Český statistický úřad

 
Brno-město
Okresy v Česku
Okres Náchod

Okres Náchod je okresem v Královéhradeckém kraji. Jeho dřívějším sídlem bylo město Náchod, které je obcí s rozšířenou působností. Kromě jeho správního obvodu okres obsahuje ještě 3 obce s rozšířenou působností: Jaroměř, Nové Město nad Metují a Broumov.

Na západě sousedí s okresem Trutnov, na jihozápadě s okresem Hradec Králové a na jihovýchodě s okresem Rychnov nad Kněžnou. Z východu a severu je okres vymezen státní hranicí s Polskem.

Struktura povrchu 
K 31. prosinci 2008 měl okres celkovou plochu 851,57 km², z toho:
 61,92 % zemědělských pozemků, které z 64,68 % tvoří orná půda (40,05 % rozlohy okresu)
 38,08 % ostatní pozemky, z toho 70,7 % lesy (26,92 % rozlohy okresu)

Nejvyšším bodem okresu je Ruprechtický Špičák (880 m) v Javořích horách.

Demografické údaje 
Data k 31. prosinci 2012:

 hustota zalidnění: 132 ob./km²
 72,71 % obyvatel žije ve městech

Zaměstnanost 
(2012)

Školství 
(2003)

Zdravotnictví 
(2003)

Zdroj 
 Český statistický úřad

Silniční doprava 
Okresem prochází silnice I. třídy I/14, I/33 a I/37.
SIlnice II. třídy jsou II/285, II/299, II/301, II/302, II/303, II/304, II/307, II/308, II/309 a II/567.

Cestovní ruch 
Na území okresu Náchod (Náchodsko a Broumovsko) se nachází turistická oblast Kladské pomezí (od roku 2010 součást turistického regionu Královéhradecko, do roku 2009 součást turistického regionu Východní Čechy). Kdysi se toto území nazývalo Jiráskův kraj.

Euroregion 
Okres Náchod je členem Euroregionu Glacensis. Broumovsko bylo v letech 2001–2004 současně členem Euroregionu Dobrava.

Seznam obcí a jejich částí 

Města jsou uvedena tučně, městyse kurzívou, části obcí .

Adršpach  •
Bezděkov nad Metují •
Bohuslavice •
Borová •
Božanov  •
Broumov  •
Brzice  •
Bukovice •
Černčice •
Červená Hora •
Červený Kostelec  •
Česká Čermná •
Česká Metuje  •
Česká Skalice  •
Dolany  •
Dolní Radechová •
Hejtmánkovice •
Heřmanice  •
Heřmánkovice  •
Horní Radechová  •
Hořenice •
Hořičky  •
Hronov  •
Hynčice •
Chvalkovice  •
Jaroměř  •
Jasenná •
Jestřebí •
Jetřichov •
Kramolna  •
Křinice •
Lhota pod Hořičkami  •
Libchyně •
Litoboř •
Machov  •
Martínkovice •
Mezilečí  •
Mezilesí •
Meziměstí  •
Nahořany  •
Náchod  •
Nové Město nad Metují  •
Nový Hrádek  •
Nový Ples •
Otovice •
Police nad Metují  •
Provodov-Šonov  •
Přibyslav •
Rasošky  •
Rožnov  •
Rychnovek  •
Říkov •
Sendraž •
Slatina nad Úpou •
Slavětín nad Metují •
Slavoňov  •
Stárkov  •
Studnice  •
Suchý Důl  •
Šestajovice  •
Šonov •
Teplice nad Metují  •
Velichovky  •
Velká Jesenice  •
Velké Petrovice  •
Velké Poříčí •
Velký Třebešov •
Vernéřovice •
Vestec  •
Vlkov •
Vršovka •
Vysoká Srbská  •
Vysokov •
Zábrodí  •
Zaloňov  •
Žďár nad Metují •
Žďárky •
Žernov

Reference

Související články 
 Seznam katastrálních území v okrese Náchod
 Seznam chráněných území v okrese Náchod
 Seznam památných stromů v okrese Náchod
 Seznam kulturních památek v okrese Náchod
 Seznam katolických kostelů v okrese Náchod
 Senátní obvod č. 39 – Trutnov
 Senátní obvod č. 47 – Náchod

Externí odkazy 
 

 
Náchod
Okresy v Česku
Sčítání

Sčítání je jednou ze základních operací v aritmetice. V nejjednodušším tvaru sčítání kombinuje dvě čísla, sčítance, do jednoho čísla, nazývaného součet. Na sčítání více než dvou čísel lze nahlížet jako na opakované sčítání; tuto proceduru můžeme nazvat sumace a obsahuje způsoby sčítání nekonečně mnoha čísel v nekonečných řadách. Opakované sčítání se nazývá násobení.

Opakované přičítání čísla jedna tvoří základní formu počítání.

Sčítání lze rovněž definovat i pro jiné matematické objekty než čísla – např. pro matice nebo polynomy. Bez ohledu na podstatu a počet sčítaných objektů se jednotlivé složky nazývají sčítanci nebo členy. (Na rozdíl od činitelů nebo faktorů používaných při násobení.)

Sčítanec je v matematice název pro vstupní hodnotu (operand) sčítání.

.
Pokud například , pak  jsou sčítance.

Označení 
Sčítání se zapisuje pomocí znaménka plus („+“). Máme-li čísla a a b, součet pak můžeme zapsat jako a+b.

Velké písmeno Σ (Sigma) označuje sumaci.

Příklady 
 1 + 1 = 2
 3 + 0 = 3
 5 + 4 + 2 = 11
 5 + (−4) = 1 (přičítání záporného čísla, tj. odečítání)
 3 × 4 = (3 + 3 + 3 + 3) = 12 (je známo jako násobení)

Definování sčítání

Aritmetika 
V aritmetice je sčítání binární operace definovaná na množině přirozených čísel, splňující následující podmínky:
 а + 1 = a' 
 a + b'  = a'  + b = (a + b)'
kde a'  označuje přirozené číslo následující za а.

Obecná algebra 
 
V algebře se sčítáním může nazývat libovolná binární komutativní a asociativní operace. Jestliže je na této množině definováno také násobení, předpokládá se, že sčítání je vzhledem k němu distributivní.

Vlastnosti sčítání 
Sčítání má následující vlastnosti:
 komutativnost a + b = b + a
 asociativita (a + b) + c = a + (b + c)
 distributivnost vzhledem k násobení: a · (b + c) = a·b + a·c

Související články 
 Einsteinova konvence
 Operace (matematika)
 Vektorový součet
 Sčítání lidu

Externí odkazy 
 
 

Algebra
Aritmetika
Binární operace
Disputace

Disputace (latinsky Disputatio) je vědecká rozprava, tedy forma diskuse více účastníků k řešení vysoce odborných (zpravidla vědeckých) problematik, příp. problémů. Podobnou funkci, avšak nižší, má kolokvium.

Historie 
Ve středověku se konaly mnohé učené disputace, ústně a veřejně, před posluchačstvem konané. Účastnili se jich vynikající učenci a s oblibou je navštěvovali i panovníci, např. císař Karel IV.

Účelem disputací bylo veřejné a vysoce odborné obhajování, případně potírání aktuálních teologických, filozofických i právních tvrzení, která byla veřejností považována za pravdivá, případně nepravdivá.

Na univerzitách se rozlišovaly disputace:
 inaugurální, nebo habilitační (disputatio pro loco) – k získání místa přednášejícího na universitě
 promoční, nebo doktorské (disputatio pro gradu) – k dosažení akademického stupně, uchazeči k nim psali stručný souhrnný text, tzv. univerzitní teze, které byly zprvu rukopisné, později tištěné.

Ve starších dobách se vedly disputace výhradně v jazyce latinském. Teprve od začátku 20. století se vedly na evropských univerzitách disputace také v národních jazycích.

Disputace církevní 
Disputace v církvi se vedly jako soukromé, nebo veřejné. Veřejné disputace s bludaři se vedly pouze s výslovným povolením papeže.

Nejznámější veřejné církevní disputace 
 411, Kartágo – svatý Augustin proti donatistům
 1518, Heidelberg – Luther proti Katolické církvi
 1519, Lipsko – doktor Ecke versus Luther a Karlstadt
 1523, Curych – Zwingli versus vikář kostnického biskupa Jan Faber
 1529, Magburk – pro sjednocení lutheránů a zwingliánů
 1541, Řezno – pro sjednocení katolíků a protestantů
 1645, Toruň – polský král Vladislav IV., aby polské katolíky a protestanty usmířil
 1872, Řím – protestantští řečníci Sciarell, Ribetti a Gavazzi versus katoličtí učenci Fabiani, Cipolla a Quidi o přítomnosti svatého Petra v Římě

Literatura 
 Encyklopedie Diderot 2002, poslední CD již zaniklého nakladatelství Diderot s.r.o., Praha
 Ottův slovník naučný (z roku 1909), in: Diderot 2002

Externí odkazy 
 
 
 Chalmers University, plán doktorských disputací
 University of Chicago, oznámení veřejných disputací
 Záznam vědecké disputace Katedry teorie práva a právních učení „Místo a úloha právních principů v soudobém právním myšlení a právní praxi“ (Právnická fakulta UK, 29. ledna 2004)

Vysoké školy
Dějiny křesťanství
Scholastika
Diskutování
Podgrupa

V matematice se pojmem podgrupa grupy G = (G,*) označuje grupa H = (H, *H), je-li H podmnožinou G a *H je podmnožinou operace *.

V následujícím textu se místo zápisu a*b používá zkrácené ab.

Základní vlastnosti podgrup 
 Podgrupa je grupa
 H je podgrupa grupy G, právě když je neprázdná a je uzavřená na operaci * (to znamená, že pokud a, b ∈ H, pak ab ∈ H) a na inverzi (tzn. jestliže a ∈ H, pak a−1 ∈ H)
 Neutrální prvek v G se rovná neutrálnímu prvku v H
 Inverzní prvek v G se rovná inverznímu prvku v H

Zvláštní případy podgrup 
 Každá grupa obsahuje dvě tzv. nevlastní podgrupy (též triviální podgrupy), sebe samu a podgrupu obsahující pouze neutrální prvek (ta je vlastně zároveň triviální grupou). Ostatní podgrupy označujeme jako vlastní (nebo netriviální).
 Je-li S podmnožina G, existuje nejmenší podgrupa grupy G obsahující S. Tato podgrupa se značí <S> a jmenuje se podgrupa generovaná množinou S (v případě, že S je jednoprvková, píšeme podgrupu jako <a> místo <{a}>).
 Zvláště významné jsou normální podgrupy splňující

Reference 

Teorie grup
Cyklická grupa

V matematice, konkrétně v teorii grup, se pojmem cyklická grupa označuje grupa, která může být generována operováním s jedním jediným prvkem. Tento prvek se nazývá generátor cyklické grupy.

Cyklická grupa může mít více než jeden generátor. Například grupa všech celých čísel modulo 5 se sčítáním  má čtyři generátory: 1, 2, 3 a 4.

Geometrickým názorným příkladem cyklických grup jsou grupy zákrytových otočení pravidelných mnohoúhelníků (s operací skládání zobrazení). Např. u pětiúhelníku jsou generátorem otočení o 72°, 144°, 216° nebo 288°. Je izomorfní s grupou .

Definice 
Grupa G je cyklická právě tehdy, když existuje g∈G takový, že G={gk|k∈Z}. Takovému jejímu prvku se říká generátor.

Ekvivalentní definice: G je cyklická, když existuje g∈G a jediná podgrupa G obsahující toto g je celé G (nejsou žádné "menší" podgrupy obsahující g).

Základní vlastnosti cyklických grup 
Každá cyklická grupa je (homomorfním) obrazem grupy celých čísel, takže je nejvýše spočetná.

Každá konečná grupa, která má prvočíselný počet prvků, je cyklická. Plyne to z Lagrangeovy věty.

Každá cyklická grupa je automaticky Abelova, neboť všechny celé mocniny generátoru komutují. Toto a že je vůbec lze zavést je důsledkem pravidla asociativity, které platí v každé grupě.

Pokud dvě cyklické grupy mají stejný počet prvků, pak jsou již izomorfní, neboť stačí zobrazit generátor jedné grupy na generátor druhé.

Příklady cyklických grup 
Každá grupa
,
kde operace +, - jsou brány modulo n, je cyklická.

Reprezentativním příkladem nekonečné cyklické grupy je grupa celých čísel se sčítáním
.
Tato grupa má dva generátory, 1 nebo -1. Všechny nekonečné cyklické grupy jsou izomorfní grupě celých čísel.

Grupy rotací pravidelných n-mnohoúhelníků s operací skládání zobrazení jsou izomorfní s .

Komplexní n-té odmocniny z jedné tvoří cyklickou grupu řádu n.

Mezi významné cyklické grupy patří grupy jednotek v některých okruzích (tyto grupy jsou grupami vzhledem k násobení, ne ke sčítání).

Věty o cyklických grupách 
 Každá konečná podgrupa multiplikativní grupy libovolného tělesa je cyklická. Jednoduchý důkaz vychází z vlastností Eulerovy funkce a ze skutečnosti, že polynom nad komutativním tělesem nemůže mít více kořenů, než je jeho stupeň.

 Každá konečná cyklická grupa řádu n má právě  různých generátorů, kde  je Eulerova funkce.

 Všechny aditivní grupy  jsou cyklické. Naproti tomu multiplikativní grupy jednotek  jsou cyklické jen v následujících případech: , p liché prvočíslo a k přirozené číslo.

Odkazy

Literatura 
 Drápal, A.: Úvod do teorie grup
 Koblitz, N.: A Short Course in Cryptography and Number Theory

Teorie grup
Organická látka

Organická látka (česky méně často ústrojná látka) je obecný název pro materiál, tvořený převážně organickými sloučeninami, který však obvykle obsahuje i příměsi anorganických sloučenin. Obvykle se jedná o velice různorodou směs, kde sice některé látky převažují, ale může mít prakticky libovolné složení. Z hlediska své struktury může být heterogenní nebo homogenní.

Pokud je tato organická látka chemicky čistou látkou, tedy látkou složenou z jednoho druhu molekul, pak hovoříme o organické sloučenině.

Příklady 
Typickými příklady organických látek jsou dřevo, půda, ropa, dřeň ovoce, kompost, zemní plyn apod. V surovém stavu je organickou látkou např. metan, který je v čisté formě organickou sloučeninou.

Například zemní plyn je tvořen převážně metanem (85 – 99 %), ale obsahuje i další vyšší uhlovodíky (především etan, propan a butan), sulfan (sirovodík), dusík, oxid uhličitý nebo vodní páru. Může obsahovat i stopová množství dalších plynů, jako např. propan nebo vzácné plyny (argon).

Organická hmota v půdě

Rozklad 
Rostlinný odpad je obecně nerozpustný ve vodě, a proto je pro rostliny nepřístupný. Přesto je surovinou, z níž se získávají živiny pro rostliny. Půdní mikrobi ji rozkládají pomocí enzymatických biochemických procesů, získávají z ní potřebnou energii a vytvářejí minerální sloučeniny, které kořeny rostlin mají tendenci přijímat. rozklad organických sloučenin specificky na minerální, tj. anorganické sloučeniny, se nazývá "mineralizace".

Huminové látky 
Huminové látky se dělí do 3 rodů na základě jejich rozpustnosti v kyselinách a zásadách a podle jejich stability: 
Kyselina fulvová je látka obsahující látku s nejnižší molekulovou hmotností. Vzniká z látky, která se biologicky rozkládá na základní prvky.
Kyselina huminová je druh obsahující meziprodukt o střední molekulové hmotnosti, který má určitou odolnost vůči mikrobiálnímu působení.
Humin je látka obsahující látku s nejvyšší molekulovou hmotností.

Odkazy

Reference

Související články 
 Organická chemie
 Organická sloučenina
 Anorganická látka

Organická chemie
Sadako Sasakiová

Sadako Sasakiová (: 佐々木 禎子, Sasaki Sadako, 7. ledna 1943 Hirošima – 25. října 1955) byla japonská dívka, která žila v Hirošimě v Japonsku. Byly jí dva roky, když dne 6. srpna 1945 byla svržena atomová bomba na Hirošimu. Bombardování přežila bez viditelného zranění a vyrůstala v silnou a zdravou dívku. Ve věku 11 let (9 let po svržení atomové bomby) se jí začaly na krku a za ušima tvořit otoky, navíc se jí na levé noze objevila purpura. Diagnóza zněla leukémie, nemoc způsobená ozářením z výbuchu atomové bomby. Sadako byla hospitalizována v únoru následujícího roku.

Stará japonská legenda říká, že každému, kdo složí tisíc papírových jeřábů (origami), se splní jedno přání. Sadako se o ní dozvěděla v nemocnici a měla přání, aby se uzdravila. Úkol splnila za necelý měsíc a ve skládání pokračovala dále, přesto se legenda nenaplnila a Sadako po dvou měsících od začátku skládání, ve věku 12 let, zemřela. Složila přes 1300 papírových jeřábů. (Jiná verze tohoto příběhu říká, že se jí podařilo složit pouze 644 papírových jeřábů, a tak její přátelé pro ni složili ostatní, aby jich měla vysněných 1000.) .

Po její smrti její přátelé a spolužáci, inspirováni její odvahou a vytrvalostí, vydali knihu publikující její dopisy. Pak odstartovali hnutí požadující, aby byl jí a všem dětem zabitým atomovou bombou v Hirošimě postaven památník. Roku 1958 byla v Parku míru v Hirošimě odhalena socha Sadako držící v rukou zlatého jeřába. Každý rok je k jejímu památníku posláno nespočet papírových jeřábů. Sadako se stala známým symbolem důsledků použití jaderných zbraní. Někdy bývá označována jako „japonská Anne Franková“. Sadako má také památník v Parku míru v Seattlu.

Externí odkazy 
 
 Oficiální stránky hnutí „World Peace Project for Children“, inspirovaného Sadačiným osudem
 Návod, jak složit papírového jeřába „origami“

Narození 7. ledna
Narození v roce 1943
Narození v Hirošimě
Úmrtí 25. října
Úmrtí v roce 1955
Osobnosti druhé světové války
Japonci
Zemřelí na leukemii
Ženy
Grand Prix Švýcarska 1952

Grand Prix Švýcarska XII. Großer Preis der Schweiz

 18. května 1952
 Okruh Bremgarten
 62 kol x 7,280 km = 451,360 km
 16. Grand Prix
 1. vítězství Piera Taruffiho
 4. vítězství pro Ferrari

Kvalifikace

Závod

Poznámky 

  – Včetně bodu navíc za nejrychlejší kolo.

Závod

Nejrychlejší kolo 

 Piero TARUFFI Ferrari 	2'49,1 - 154.985 km/h

Vedení v závodě 

 1.- 16. kolo - Giuseppe Farina
 17. – 62. kolo - Piero Taruffi

Zajímavosti 

 V závodě debutovali Alan Brown, Eric Brandon, Jean Behra, Ken Wharton, Lance Macklin, Max de Terra, Peter Collins a Toni Ulmen.
 Poprvé startoval vůz AFM, Frazer Nash
 Vůz se startovním číslem 28 poprvé stál na pole positions
 Vůz se startovním číslem 30 poprvé zajel nejrychlejší kolo a zvítězil.
 Toulo de Graffenried startoval v 10 GP

Průběžné pořadí po závodě

Pohár jezdců

Národy

Reference 

Grand Prix Švýcarska
Formule 1 v roce 1952
Sport ve Švýcarsku v roce 1952
Stopangin (kapela)

Stopangin je rocková kapela z Pardubického kraje, která vznikla v roce 1997. Jediným původním členem z té doby je již pouze kytarista a autor četných písní Jan Rybka. Tato skupina se zpočátku nesoustřeďovala pouze na vlastní tvorbu, ale prezentovala své dovednosti i pomocí převzatých skladeb. Nyní se zabývá již výhradně vlastní muzikou. Hudbu Stopanginu lze charakterizovat jako český big beat - říznější avšak vesměs stále melodický. Stopangin se prosadil v lednu 2005 v hitparádě Českého rozhlasu Pardubice, kde získal 1. místo a i v dalších měsících se umisťoval na předních pozicích. V červnu 2017 se aktuální album "Auditor" stalo albem týdne na webu vivala.cz, který se zaměřuje na neprofesionální hudební tvorbu. Skupina  kromě východních Čech zajíždí koncertovat i do jiných částí ČR, hrála i na Slovensku.

Současné složení 

 Miloš Klazar - zpěv
 Jan Rybka - kytara 
 Miroslav Gestinger - kytara
 Pavel Sedláček- baskytary 
 Václav Vávra - bicí

  Bývalí členové:
 Martin Blažek-bicí 
 Rostislav Skoumal-bicí 
 Petr Kouba-bicí 
 Jiří Mareš-bicí
 Petr Dostál-bicí
 Libor Šimek-baskytara
 Radek Hajský-kytara 
 Petr Šolar-kytara
 Jiří Švihálek-zpěv a kytara
 Martin Kouba-zpěv a Kytara

  Diskografie
 2003 CD Stopangin
 2010 CD Tenkrát podruhé
 2013 CD Práce počká
 2017 CD Auditor

Externí odkazy 
 http://bandzone.cz/stopangin - profil na portálu Bandzone

České rockové skupiny
Hudební skupiny 1990–1999
Hudební skupiny 2000–2009
Hudební skupiny 2010–2019
Anorganická látka

Anorganická látka (česky méně často neústrojná látka) je materiál tvořený převážně anorganickými sloučeninami anebo chemickými prvky, který však může obsahovat i příměsi organických sloučenin. Obvykle se jedná o velice různorodou směs, která může mít libovolné složení. Z hlediska struktury může jít jak o látku heterogenní, tak homogenní.

Pokud je tato anorganická látka chemicky čistou látkou, tedy látkou složenou z jednoho druhu molekul nebo atomů, hovoříme pak o anorganické sloučenině nebo chemickém prvku.

Příklady 
Typickými příklady anorganických látek jsou slitiny kovů, minerály a horniny, stavební materiály jako beton a cihly, sklo, porcelán, ornice apod., ale také např. chemicky čistá síra, která je současně chemickým prvkem, nebo chemicky čistý chlorid sodný, který je současně anorganickou sloučeninou.

Související články 
 Anorganická sloučenina
 Anorganická chemie
 Organická látka

Anorganická chemie
Kuşadası

Kuşadası [kuʃadasɯ] („ptačí ostrov“) je přístavní město se zhruba 50 000 obyvatel v provincii Aydın na západním pobřeží Turecka při Egejském moři, 60 km jižně od İzmiru. Ve vzdálenosti pouhých 20 km jihozápadně od Kuşadası leží řecký ostrov Samos; plavba mezi nimi trvá zhruba jednu a čtvrt hodiny. Kuşadası – dříve rybářské městečko – je dnes významným střediskem turistického ruchu, východiskem k plavbám po Egejském moři a výletům k nedalekým pozůstatkům antického města Efesos.

Güvercinada 
Güvercinada („Holubí ostrov“) byl díky strategické poloze během válek v otomanské době a dříve využíván pro obranu pobřeží a útokům z moře. Stojí na něm byzantský hrad, který původně sloužil jako obrana proti pirátům (Pirátský hrad).
Mimoto že se odtamtud naskýtá nádherný výhled na Kusadasi, je na něm v současnosti mnoho restaurací nabízející pokrmy z mořských plodů.

Kadinlar Denizi 
Kadinlar Denizi („Dámská pláž“) je nejznámější pláž v Kuşadasi, obnovena v roce 2000. Podél pláže je promenáda plná kaváren a hotelů.

Odkazy

Reference

Externí odkazy
Kozí mléko

Kozí mléko je bílá kapalina produkovaná mléčnými žlázami koz (ve středoevropských podmínkách jde o kozu domácí). Původně byla určena pro výživu mláďat, u zdomácnělých zvířat však byla její produkce šlechtěním navýšena a rozšířena na celý rok, aby ji člověk mohl využít pro svou vlastní potřebu.

Kozí mléko z různých důvodů nemůže konkurovat kravskému a produkuje se prakticky výhradně v rámci malochovu pro domácí spotřebu či přímý prodej. Mezi dva hlavní důvody patří vyšší produkční schopnost krav a fakt, že kvalita kozího mléka více závisí na kvalitě krmiva než je tomu u kravského. Koza má totiž větší tendenci převádět do svého mléka jedy a choroboplodné organismy, které se do ní dostanou (byly zaznamenány otravy z mléka kozy, která sežrala rulík zlomocný, nebo epidemie klíšťové encefalitidy způsobené kozami, které poštípala infikovaná klíšťata).

Výše napsané ovšem neznamená, že by kozí mléko bylo nekvalitní. Naopak, kozí mléko lze vyhodnotit jako kvalitnější, lépe stravitelné a zdravotně prospěšnější než kravské, ovšem pouze za předpokladu, že je dbáno na vysokou kvalitu krmiva.

Kozí mléko se též někdy používá v lidovém léčitelství jako lék na různé formy dětských ekzémů a vyrážek.

Související články 
 koza domácí
 mléko

Externí odkazy 
 

Mléko
Enigma (hudební skupina)

Enigma je německý studiový projekt, částečně zaměřený na taneční diskotéky, s aranžemi evokujícími některé prvky world music. Mozkem Enigmy je skladatel a producent rumunského původu Michael Cretu, používající pseudonym Curly M. C. V nahrávkách se často objevuje i jeho manželka, zpěvačka Sandra.

Diskografie 
 MCMXC A.D. (1990) – obsahuje hity jako Sadeness (Part I), Mea Culpa, Rivers Of Belief nebo Principles Of Lust.
 The CROSS Of Changes (1993) – druhé album je spojeno s hity Return to Innocence, Out From The Deep, The Eyes Of Truth nebo Age Of Loneliness.
 Le Roi Est Mort, Vive Le Roi! (1996) – další poměrně úspěšné album s hity Beyond The Invisible a T.N.T For The Brain.
 Love Sensuality Devotion (2000) – Kompilace.
 The Screen Behind The Mirror (2000) – na tomto albu Michael Cretu využívá fragmentů z kantáty Carla Orffa Carmina Burana.
 Voyageur (2003) - na tomto albu je patrná silná změna kompozice a stylu. Album přineslo hity Voyaguer, Boum-Boum a Following The Sun.
 A Posteriori (2006)
 Seven Lives Many Faces (2008) – Vychází i jako dvoudisková limitovaná edice. Pilotním singlem je La Puerta Del Cielo.
 The Platinum Collection (2009) – obsahuje 3CD: CD1 The greatest hits, CD2 The remix collection, CD3 The lost ones.
 The Fall Of Rebel Angel (2016)

Studiová alba i kompilace Enigmy jsou spojena v jeden velký celek (Medley), díky čemuž je posluchač vtažen do hudebního děje a může se plně oddat poslechu.

Externí odkazy 
 Oficiální stránky

Německé elektronické hudební skupiny
Hudební skupiny 1990–1999
Hudební skupiny 2000–2009
Hudební skupiny 2010–2019
Hudební skupiny založené v roce 1990
Umělci Charisma Records
Seznam památkově chráněných území Plzeňského kraje

Seznam památkově chráněných území Plzeňského kraje.

Městská památková rezervace 
 Domažlice
 Horšovský Týn
 Plzeň

Městská památková zóna

Vesnická památková rezervace 
 Dobršín
 Ostrovec
 Plzeň 2 - Božkov
 Plzeň 2 - Černice
 Plzeň 2 - Koterov

Vesnická památková zóna

Krajinná památková zóna 

 Chudenicko
 Plasko

Odkazy

Reference 
 Plzeňský kraj: Výpis památkově chráněných území

Památkově chráněná území v Česku
Památkově chráněná území Plzeňského kraje
500 mil Indianapolis 1952

XXXVI Indianapolis International Motor Sweepstakes byl v pořadí 17. závod F1 v sezóně 1952. Konal se dne 30. května 1952 na závodním okruhu v Indianapolis. Závod měl 200 kol a byl tak 804,6 km dlouhý. V závodě zvítězil Troy Ruttmana za stáj Kuzma.

Stupně vítězů

Výsledky

Nekvalifikovali se 

 Walt Faulkner- Pankratz
 Walt Faulkner- Ferrari
 Paul Russo- Kurtis
 Bobby Ball- Schroeder
 Danny Kladis- Deidt
 Carl Forberg- Maserati
 Neal Carter- Kurtis
 Allen Heath- Kurtis
 Johnny Mauro- Ferrari
 Bobby Ball- Ferrari
 Jud Larson- Mayer
 Jackie Holmes- Maserati
 Art Cross- Schroeder
 Bill Taylor- Lesovsky
 Spider Webb- Deidt
 Bob Sweikert- Ewing
 Bill Cantrell- Ewing
 Joe Barzda- Maserati
 Frank Liptow- Ewing
 Buzz Barton- Rae
 Jimmy Jackson- Kurtis
 Dick Frazier- Stevens
 Jimmy Daywalt- Kurtis
 Mike Nazaruk- Kurtis
 Duke Dinsmore- R Miller
 Bayliss Levrett- Kurtis
 Bob Sweikert- Kurtis
 Peter Hahn- Snowberger
 Doc Shanebrook- Pawl
 Johnny Fedricks- Kurtis
 Otis Stine- Scopa
 George Tichenor- Kurtis
 Chuck Weyant- Koehnie
 Gene Force- Schroeder
 Allen Heath- Kuzma
 Tony Bettenhausen- Kurtis

Nejrychlejší kolo 

 Bill VUKOVICH Kurtis Offenhauser 1'06,600 - 217.459 km/h

Vedení v závodě 

 1.-6. kolo – Jack McGrath
 7.-11. kolo – Bill Vukovich
 12. kolo – Troy Ruttman
 13.-61. kolo – Bill Vukovich
 62.-82. kolo – Troy Ruttman
 83.-134. kolo – Bill Vukovich
 135.-147. kolo – Troy Ruttman
 148.-191. kolo – Bill Vukovich
 192.-200. kolo – Troy Ruttman

Postavení na startu

Zajímavosti

Stav MS 

Jezdci:

Národy:

Externí odkazy 
 

Formule 1 v roce 1952
500 mil Indianapolis
Sport v USA v roce 1952
Okres Jablonec nad Nisou

Okres Jablonec nad Nisou je okresem v Libereckém kraji. Jeho dřívějším sídlem bylo město Jablonec nad Nisou.

Z okresů Libereckého kraje sousedí na západě a severu s okresem Liberec a na jihu a východě s okresem Semily. Ze severovýchodu je okres vymezen státní hranicí s Polskem.

Struktura povrchu 
K 31. prosinci 2003 měl okres celkovou plochu 402,29 km² (což bylo méně než současných 438,94 km²), z toho bylo:
 32,31 % zemědělských pozemků, které z 24,89 % tvoří orná půda (8,04 % tehdejší rozlohy okresu)
 67,69 % ostatní pozemky, z toho 81,78 % lesy (55,36 % tehdejší rozlohy okresu)

Demografické údaje 
Data k 30. červnu 2005:

 hustota zalidnění: 219 ob./km²
 79,53 % obyvatel žije ve městech

Zaměstnanost 
(2019)

Školství 
(2003)

Zdravotnictví 
(2019)

Zdroj 
 Český statistický úřad

Silniční doprava 
Okresem prochází silnic I. třídy I/10, I/14 a I/65.
Silnice II. třídy jsou II/282, II/287, II/288, II/290 a II/292.

Seznam obcí a jejich částí 

Města jsou uvedena tučně, městyse kurzívou, části obcí .

Albrechtice v Jizerských horách  •
Bedřichov •
Dalešice •
Desná  •
Držkov •
Frýdštejn   •
Harrachov  •
Jablonec nad Nisou  •
Janov nad Nisou  •
Jenišovice  •
Jílové u Držkova •
Jiřetín pod Bukovou •
Josefův Důl  •
Koberovy  •
Kořenov  •
Líšný  •
Loužnice •
Lučany nad Nisou  •
Malá Skála   •
Maršovice  •
Nová Ves nad Nisou  •
Pěnčín  •
Plavy  •
Pulečný  •
Radčice •
Rádlo  •
Rychnov u Jablonce nad Nisou  •
Skuhrov  •
Smržovka •
Tanvald  •
Velké Hamry  •
Vlastiboř •
Zásada •
Zlatá Olešnice  •
Železný Brod 

Harrachov do konce roku 2020 spadal do okresu Semily.

Odkazy

Reference

Související články 
 Seznam katastrálních území v okrese Jablonec nad Nisou
 Seznam chráněných území v okrese Jablonec nad Nisou
 Seznam památných stromů v okrese Jablonec nad Nisou
 Seznam kulturních památek v okrese Jablonec nad Nisou
 Senátní obvod č. 35 - Jablonec nad Nisou

Externí odkazy 
 

 
Jablonec nad Nisou
Okresy v Česku
Okres Liberec

Okres Liberec je okresem v Libereckém kraji. Jeho dřívějším sídlem bylo statutární město Liberec.

Poloha 

Na východě sousedí s okresem Jablonec nad Nisou, na jihovýchodě s okresem Semily a na jihozápadě s okresem Česká Lípa, všechny v Libereckém kraji. Na jihu má společnou hranici s okresem Mladá Boleslav, který patří do Středočeského kraje. Ze severu, severovýchodu a severozápadu je okres vymezen státní hranicí s Polskem. Na západě je jeho hranice tvořena státní hranicí s Německem.

Na jeho území leží Frýdlantský výběžek.

Struktura povrchu 

K 31. prosinci 2003 měl okres celkovou plochu 924,7 km², z toho:
 47,97 % zemědělských pozemků, které z 51,16 % tvoří orná půda (24,54 % rozlohy okresu)
 52,03 % ostatní pozemky, z toho 80,72 % lesy (42,00 % rozlohy okresu)

Demografické údaje 
Data k 30. červnu 2005:

 hustota zalidnění: 172 ob./km²
 84,19 % obyvatel žije ve městech

Zaměstnanost 
(2003)

Školství 
(2003)

Zdravotnictví 
(2003)

Zdroj 
 Český statistický úřad

Silniční doprava 
Okresem prochází dálnice D10 a silnice pro motorová vozidla I/35, silnice I. třídy I/13, I/14 a I/35.
Silnice II. třídy II/270, II/277, II/278, II/279, II/290, II/291, II/592 a II/610.

Seznam obcí a jejich částí 

Města jsou uvedena tučně, městyse kurzívou, části obcí .

Bílá  •
Bílý Kostel nad Nisou  •
Bílý Potok •
Bulovka  •
Cetenov  •
Černousy  •
Český Dub  •
Čtveřín  •
Dětřichov •
Dlouhý Most •
Dolní Řasnice •
Frýdlant  •
Habartice  •
Hejnice  •
Heřmanice •
Hlavice  •
Hodkovice nad Mohelkou  •
Horní Řasnice  •
Hrádek nad Nisou  •
Chotyně  •
Chrastava  •
Jablonné v Podještědí  •
Janovice v Podještědí •
Janův Důl •
Jeřmanice •
Jindřichovice pod Smrkem  •
Kobyly  •
Krásný Les •
Kryštofovo Údolí  •
Křižany  •
Kunratice •
Lázně Libverda •
Lažany •
Liberec  •
Mníšek  •
Nová Ves  •
Nové Město pod Smrkem  •
Oldřichov v Hájích  •
Osečná  •
Paceřice  •
Pěnčín  •
Pertoltice  •
Proseč pod Ještědem  •
Příšovice •
Radimovice •
Raspenava •
Rynoltice  •
Soběslavice  •
Stráž nad Nisou  •
Světlá pod Ještědem  •
Svijanský Újezd  •
Svijany •
Sychrov  •
Šimonovice  •
Višňová  •
Vlastibořice  •
Všelibice  •
Zdislava •
Žďárek

Odkazy

Reference

Související články 
 Seznam katastrálních území v okrese Liberec
 Seznam chráněných území v okrese Liberec
 Seznam památných stromů v okrese Liberec
 Seznam kulturních památek v okrese Liberec
 Senátní obvod č. 34 - Liberec
 Senátní obvod č. 36 - Česká Lípa

Externí odkazy 
 

 
Liberec
Okresy v Česku
Dub u Senětické hájenky

Dub u Senětické hájenky je památný strom u Kostelce u Stříbra. Více než dvěstěpadesátiletý dub letní (Quercus robur) roste vedle lovecké chaty (bývalé hájenky Senětice) v nadmořské výšce 488 m, u silnice č. 193 spojující Kladruby a Skapce. Kmen s mechem porostlou patou se větví ve 4 metrech na dvě hlavní větve. Obvod kmene měří 485 cm (měření 2005) a koruna stromu dosahuje do výšky 25 m (měření 1980). Dub je chráněn od roku 1981 pro svůj vzrůst.

Asi 30 m jižně od dubu roste při lesní cestě statná douglaska tisolistá (Pseudotsuga menziesii) s obvodem kmene 357 cm (měření 2005).

Stromy v okolí 
 Duby nad Pozorkou
 Dub u Kráčny
 Topol bílý v Pozorce
 Lípa u Petrova mlýna

Související články 
 Seznam památných stromů v okrese Tachov

Památné duby letní v Plzeňském kraji
Památné duby v okrese Tachov
Památné stromy v Plaské pahorkatině
Kostelec (okres Tachov)
Okres Semily

Okres Semily je okres v Libereckém kraji. Jeho dřívějším sídlem bylo město Semily, vyšší počet obyvatel má však Turnov, který je současně významným silničním a železničním uzlem.

Na severozápadě sousedí s okresem Jablonec nad Nisou a na západě s okresem Liberec. Dále pak na východě a jihu sousedí s okresy Trutnov a Jičín Královéhradeckého kraje a s okresem Mladá Boleslav Středočeského kraje. Ze severu je okres vymezen státní hranicí s Polskem. Do 31. prosince 2000 byl součástí Východočeského kraje.

Struktura povrchu 
K 31. prosinci 2003 měl okres celkovou plochu 698,92 km², z toho:
 53,7 % zemědělských pozemků, které z 46,55 % tvoří orná půda (25,00 % rozlohy okresu)
 46,3 % ostatní pozemky, z toho 80,25 % lesy (31,16 % rozlohy okresu)

Demografické údaje 
Data k 31. března 2005:

 hustota zalidnění: 107 ob./km²
 59,78 % obyvatel žije ve městech

Zaměstnanost 
(2003)

Školství 
(2003)

Zdravotnictví 
(2003)

Zdroj 
 Český statistický úřad

Silniční doprava 
Na území zasahují malé kousky dálnice D10 a silnice pro motorová vozidla I/35. Silnice I. třídy v okrese jsou I/10, I/14, I/16 a I/35. Silnice II. třídy II/282, II/283, II/284, II/286, II/288, II/289, II/290, II/292, II/293, II/294, II/295 a II/610.

Seznam obcí a jejich částí 

Města jsou uvedena tučně, městyse kurzívou, části obcí .

Bělá •
Benecko  •
Benešov u Semil •
Bozkov •
Bradlecká Lhota •
Bukovina u Čisté •
Bystrá nad Jizerou •
Čistá u Horek •
Háje nad Jizerou  •
Holenice •
Horka u Staré Paky  •
Horní Branná  •
Hrubá Skála  •
Chuchelna  •
Jablonec nad Jizerou  •
Jesenný  •
Jestřabí v Krkonoších  •
 Jilemnice  •
Kacanovy •
Karlovice  •
Klokočí •
Košťálov  •
Kruh •
Ktová •
Levínská Olešnice  •
Libštát •
Lomnice nad Popelkou   •
Loučky •
Martinice v Krkonoších •
Mírová pod Kozákovem   •
Modřišice • Mříčná •
Nová Ves nad Popelkou •
Ohrazenice •
Olešnice  •
Paseky nad Jizerou • Peřimov •
Poniklá •
Přepeře •
Příkrý  •
Radostná pod Kozákovem  •
Rakousy •
Rokytnice nad Jizerou  •
Roprachtice •
Rovensko pod Troskami  •
Roztoky u Jilemnice •
Roztoky u Semil •
Semily  •
Slaná  •
Stružinec  •
Studenec  •
Svojek  •
Syřenov  •
Tatobity  •
Troskovice  • Turnov  •
Veselá  •
Víchová nad Jizerou  •
Vítkovice •
Všeň  •
Vyskeř  •
Vysoké nad Jizerou  •
Záhoří  •
Žernov 

Do konce roku 2020 spadal do okresu Semily také Harrachov, který je od začátku roku 2021 součástí okresu Jablonec nad Nisou. Tato změna se však netýká například soudních řízení, protože pro soudy jsou obvody stanoveny zákonem o soudech a soudcích, podle nějž nadále Harrachov spadá do působnosti Okresního soudu v Semilech.

Odkazy

Reference

Související články 
 Seznam katastrálních území v okrese Semily
 Seznam chráněných území v okrese Semily
 Seznam památných stromů v okrese Semily
 Seznam kulturních památek v okrese Semily
 Senátní obvod č. 35 - Jablonec nad Nisou
 Senátní obvod č. 38 - Mladá Boleslav
 Okresní soud v Semilech

Externí odkazy 
 
 

 
Semily
Okresy v Česku
Bramborák

Bramborák (starším, zejména jihočeským názvem cmunda, moravským starším názvem krompelák nebo v mnoha jiných regionálních názvech) je tradiční pokrm většiny slovanských a germánských národů a Maďarů. Zvlášť rozšířený a dominantní je v Bělorusku a Lucembursku.

Příprava 
Připravuje se smažením na tuku tenké vrstvy těsta z jemně nastrouhaných syrových brambor, mouky, vajec, česneku, soli a majoránky, případně mléka a dalšího koření (kmín, pepř, nakrájená cibule). Jí se teplý, samostatně nebo se zelím a uzeným masem (kaplická cmunda), jako obal vepřového masa (havířský nebo slezský řízek) nebo se škvarky. Může se použít i jako příloha, obvykle k masu a omáčce. Na Moravě dřív nezřídka s podílem strouhané zeleniny (celer, mrkev) a kořeněný též saturejkou nebo tymiánem. Smažený na husím nebo vepřovém sádle.

Brambory mohou být nahrazeny cuketou (tzv. cukeťák), jako doplněk bramborového základu se může použít kromě cuket také např. mrkve, celer, baklažán i jiná vhodná (tvrdší) zelenina.

Sladké varianty 
V Německu má bramborák (Kartoffelpuffer) slanou i sladkou variantu bramboráku; těsto pro sladkou variantu se připravuje bez česneku a zmíněných koření, bramborák se potírá sladkým jablečným protlakem. Taktéž v Polsku se bramborák (Placek ziemniaczany) jí i na sladko, jen posypaný cukrem, případně politý smetanou. Na Valašsku se připravuje jen ze strouhaných syrových brambor a mouky, za tepla se potře máslem a pocukruje.

Chanuková tradice 

Bramboráky, jinak též latke případně latkes (: לאַטקעס, : לביבה, leviva, pl.: לביבות, levivot), tradičně jedí Židé během svátku chanuka. Olivový olej, na kterém se smaží, je připomínkou oleje z chanukového příběhu, který po vysvěcení jeruzalémského druhého Chrámu vydržel zázrakem v chanukovém svícnu hořet po osm dní.

Zvláštní druhy 
 Sejkory – bramborák pečený nasucho přímo na plotně (hory severovýchodních Čech).
 Strouhanec – bramborák z nahrubo strouhaných brambor.
 Kynutý bramborák

Krajové názvy a varianty

Odkazy

Reference

Související články 
 Bramborová placka

Externí odkazy 
 
 

Česká kuchyně
Židovská kuchyně
Německá kuchyně
Polská kuchyně
Maďarská kuchyně
Slovenská kuchyně
Běloruská kuchyně
Bezmasá jídla
Pokrmy z brambor
Rösti

Rösti (z německého „rösten“, opékat) je tradiční švýcarský pokrm připravovaný z hrubě nastrouhaných brambor, buď vařených nebo syrových, které se zapékají nebo smaží.

Rösti byla původně běžná selská snídaně v kantonu Bern (podle toho taky název Berner Rösti), ale rozšířily se do celého Švýcarska, kde se podávají v různých variacích jako hlavní jídlo (např. se sýrem) nebo příloha a jsou považovány za jeden ze švýcarských národních pokrmů.

Odkazy

Reference

Související články 
 Bramborák

Externí odkazy 
 
 Berner Rösti 

Pokrmy z brambor
Bezmasá jídla
Švýcarská kuchyně
Lichtenštejnská kuchyně
Istropolis

Istropolis byl kulturní dům v Bratislavě (byl pojmenován starým řeckým názvem Bratislavy – Istropolis – v překladu „Město na Dunaji“), ve kterém sídlíla slovenská odborová organizace. Součástí kulturního domu bylo kino, v budově se konaly kulturní akce celoměstského i celostátního významu. Istropolis se nacházel na Trnavském mýtě ve třetím městském obvodu, v městské části Bratislava-Nové Mesto.

Istropolis byl postaven roku 1981 jako „Umelecké a kongresové centrum“, později „Dom ROH“ a „Dom odborov“.

Nový majitel se rozhodl budovy odstranit, k čemuž po vleklých sporech dostal povolení.

Reference

Externí odkazy 
 

Stavby v Bratislavě
Kultura v Bratislavě
Pražec

Slovo pražec může označovat:

 pražec (hudba) – součást strunných hudebních nástrojů (kytara, banjo aj.)
 kapodastr neboli posuvný barré pražec –  přelaďovací pomůcka při hře na drnkací hudební nástroje
 Ražický pražec – festival folkové, trampské a country muziky pořádaný v Ražicích. 
 železniční pražec –  součást železničního svršku

V množném čísle
 Pražce – bluegrassová kapela z Luk nad Jihlavou

Externí odkazy
Falotoxiny

Falotoxiny psáno též phallotoxiny představují skupinu hepatotoxických bicyklických heptapeptidických toxinů, které se vyskytují hlavně v houbách čeledě muchomůrkovitých, zejména pak v muchomůrce zelené, muchomůrce bílé a muchomůrce jízlivé a některých druhů rodu čepičatka z čeledi slzečníkovitých.

Chemické vlastnosti 
Po chemické stránce jsou všechny tvořeny sedmi aminokyselinami, vytvářejícími uzavřený cyklický skelet, přemostěný sulfidovou vazbou. Tato struktura způsobuje mimořádnou odolnost této peptidické molekuly zejména vůči teplu (rozkládají se až při teplotách nad 250 °C). Také jsou odolné vůči kyselinám a středně odolávají i trávicím enzymům, ale méně, než podobné amatoxiny. Jsou rozpustné ve vodě, metanolu a etanolu.

Dělí se na dvě skupiny: falotoxiny neutrální, které obsahují v molekule zabudovanou aminokyselinu D-threonin, a falotoxiny kyselé, které obsahují kyselinu β-hydroxyjantarovou.

Fyziologické vlastnosti 
Falotoxiny se hromadí pouze v jaterních buňkách (hepatocytech). Pro jiné buňky v organizmu nejsou toxické. Hepatocyty ničí tím, že porušují rovnováhu mezi G-aktinem a F-aktinem ve prospěch F-aktinu. V důsledku toho se změní rovnováha na buněčné membráně, která se pak snadno poruší i při velmi malých gradientech osmotického tlaku. Následně ztrácí jaterní buňky draslíkové ionty a cytoplasmatické enzymy a v důsledku toho dochází k vyčerpání ATP a zásobního glykogenu, což nakonec vede k úplnému selháni jater.

Přes jejich částečné odbourání v trávicím traktu vyvolávají během jedné až dvou hodin po požití uvedených jedovatých druhů hub málo specifické žaludeční a střevní potíže (nevolnost, zvracení, průjem), které jsou prvotními příznaky otravy houbami. Tyto potíže během několika hodin většinou odeznívají, na rozdíl od pomalu, až po desítky hodin nastupujícího působení amatoxinů. Pokud se však přesto falotoxiny dostanou do krevního oběhu, velká část toxinů se váže s albuminem, což zdesetinásobuje jejich toxicitu.

Zjišťování toxicity falotoxinů se provádělo na myších, kterým však byly tyto látky podávány podkožně. Přitom byla zjištěna střední smrtelná dávka (LD50) přibližně 2 mg/kg, tedy zhruba desetkrát vyšší, než u kyanidu draselného. Proto byla role falotoxinů při otravách houbami v minulosti přeceňována. Později bylo zjištěno, že při podání v potravě byly prakticky neúčinné.

Přehled falotoxinů 
Dosud bylo izolováno osm biologicky aktivních falotoxinů. Jejich přehled je v následující tabulce.

Poznámka: Části vzorců uvedené u jednotlivých sloučenin ve sloupcích R1 až R4 nahradí příslušné symboly ve strukturním vzorci vpravo nahoře. Symbol Ph označuje fenylovou skupinu (C6H5).

Související články 
 amatoxiny

Externí odkazy 
 
 The poisonous mushrooms of the Amanita family. - Cornell Univ., 2001 (angl.)

Mykotoxiny
Heptapeptidy
Aktinový cytoskelet
Hepatotoxiny