alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Domenico Alberti

Domenico Alberti (* ~ 1710  Veneția, † ~ 1740  Roma) a fost un compozitor italian.

Nașteri în 1710
Decese în 1740
Compozitori italieni
Henrico Albicastro

Henrico Albicastro (* ~ 1660, probabil în Pappenheim; † ~ 1730) este un pseudonim al compozitorului german Johann Heinrich von Wasseburg.

Note 

Nașteri în anii 1660
Decese în 1730
Muzicieni germani
Christoph Albrecht

Christoph Albrecht () a fost un organist, dirijor și compozitor german.

Note 

Nașteri în 19
Muzicieni germani
José Bernardo Alcedo

José Bernardo Alcedo (n. 1788  Lima - d. 28 decembrie 1878  Lima) a fost un compozitor peruan.

Lucrări 
"Somos libres, seámoslo siempre", imnul național al Perului
"Himno al 2 de mayo", marș
Miserere (1872)
Misa en Re mayor
Misa en Mi bemol
Misa en Fa mayor
"Canción para la Batalla de Ayacucho"
"Pasión para el Domingo de Ramos"
"Pasión para el Viernes Santo"
La Araucana, uvertură pentru orchestră militară
"La Chicha", "La Cora" and "La Pola", cântece populare

Note 

Oameni din Lima
Nașteri în 1788
Decese în 1878
Muzicieni peruani
Franco Alfano

Franco Alfano (* 8 martie 1875  Posillipo lîngă Napoli, † 27 octombrie 1954  San Remo) a fost un compozitor italian.

Legături externe 

 Despre Alfano, Franco la Opera.Stanford, site dedicat operei al Universității Stanford Stanford. edu

Nașteri în 1875
Decese în 1954
Compozitori de operă italieni
Hugo Alfvén

Hugo Emil Alfvén (n. 1 mai 1872 Stockholm — d. 8 mai 1960 Falun) a fost un compozitor și dirijor suedez.

Note 

Nașteri în 1872
Decese în 1960
Compozitori suedezi
Webmaster

Webmaster (sau web master) este un cuvânt compus provenit din limba engleză și utilizat și utilizat în limba română exact în forma originală engleză, desemnând o persoană (sau un grup de persoane) care se îngrijește de editarea și menținerea actuală a unui site web.

În limba română cuvântul "webmaster" devine un substantiv masculin, indiferent dacă webmasterul este o femeie, un bărbat sau un grup: "un webmaster" / "doi webmasteri", forma sa articulată fiind scrisă intr-un singur cuvânt: "webmasterul", respectiv "webmasterii".

În marea majoritate a limbilor, la împrumutarea din limba engleză a multor cuvinte legate de computere și de Internet se folosește exact forma originală a cuvintelor. Se poate urmări această tendință de anglicizare în următoarele limbi: daneză, germană, franceză, italiană, olandeză, română și multe altele.

Oameni după ocupație
!
Varlam Șalamov

Varlam Tihonovici Șalamov (Варлам Тихонович Шаламов, n. 1 august 1907, Vologda, d. 17 ianuarie 1982),  a fost un poet și prozator rus, de la care au rămas mărturii despre viața de zek, scrise cu atâta percutanță încât numele său urmează imediat după al lui Soljenițîn în ce privește arta de a scrie despre Arhipelagul Gulag.

Din 1926, Facultatea de Drept din Moscova. Primele poezii, influențate de Pasternak.

1929-1932 – Deținut pe  și în Uralul de Nord pentru a fi contribuit la difuzarea testamentului lui Lenin.

12 ianuarie 1937 - arestat și condamnat la 5 ani de muncă silnică (articolul 58 aplicat aici pentru troțkism) la minele de aur ale Kolîmei (unde mortalitatea în lagăre a fost de 1/3, pierind 3 milioane de deținuți), regiune din nord-estul îndepărtat al Siberiei, condamnare prelungită în 1942.

1951 – eliberat fără dreptul de a părăsi regiunea.

noiembrie 1953 – se întoarce din Kolîma, dar nu are voie să stea în Moscova până în 1956, iar de tipărit nu poate tipări decât versuri.

„Povestirile din Kolîma“ sunt scrise în 1954-1973 și difuzate prin samizdat, ediții selective apărând în 1978 la Londra, în 1980 la Paris (în limba rusă), în 1966 și 1981 la New York, în 1987 în URSS. Sunt șase cicluri de mărturii zguduitoare despre viața în lagărele Kolîmei.

1979 – orb și surd, este internat într-un azil de bătrâni.

1982 – moare la 17 ianuarie, în condiții stranii, transferat într-un azil psihiatric.

Opere 
Varlam Șalamov, Povestiri din Kolîma, Ed. Minerva, BPT, 1993

Note

Legături externe 
Varlam Shalamov Official website 
Poezii de Șalamov
Povestirile din Kolîma
Iconografie Șalamov 

Nașteri în 1915
Decese în 1982
Scriitori ruși
Eponime ale asteroizilor
Stalingrad (dezambiguizare)

Stalingrad este fostul nume a două orașe:

 Volgograd, Rusia
 Karviná-Nové Město, lângă Ostrava, Republica Cehă

Stalino este fostul nume a unui oraș:
 Donețk, Ucraina

Se mai folosește și la:

 Bătălia de la Stalingrad, unul dintre cele mai importante puncte de cotitură ale celui de al doilea război mondial și probabil una dintre cele mai sângeroase lupte din istoria omenirii. 
 Stalingrad, stație de metrou in Paris, Franța
 Stalingrad, un roman de Antony Beevor
 Stalingrad, o formație hardcore punk britanică

Filme
 Stalingrad (Сталинград), film rusesc din 1989
 Stalingrad, film german din 1993; despre bătălia din al doilea război mondial.
 Stalingrad, film francez din 2001 de Jean-Jacques Annaud
 Stalingrad (Сталинград), film rusesc din 2013

Vezi și
Lista locurilor care au primit numele lui Stalin

Filme despre Bătălia de la Stalingrad
Gheorghe Ene

Gheorghe Ene (n. 16 octombrie 1950, Căldărăști, județul Buzău — d. 9 mai 2011) a fost un scriitor și ziarist român.

Biografie
După studii liceale făcute la Buzău, a absolvit Facultatea de Filologie a Universității din București în 1973. A fost membru al cenaclului „Junimea” condus de Ovid S. Crohmălniceanu. În anul 1990 a început o efervescentă colaborare co cotidianul local "Opinia" din Buzau unde si-a aratat in scrierile sale, cu o energie si un umor remarcabile, dezgustul său fata de vechea garda comunistă care a beneficiat de transferul de putere rezultat în urma Revolutiei anti-comuniste din Decembrie 1989.  Începând cu 2001, scoate în satul natal revista Dincoace de pod. La 6 mai 2003, i se decernează Diploma de excelență pentru contribuția la îmbogățirea vieții culturale buzoiene. A debutat ca prozator în antologia Desant ’83.

Lucrări

Proză
 O spovedanie a textului, Editura Paralela 45, 1999
 Aromanul trandafirului. Proză scurtă, Editura Paralela 45, 2000

Versuri
 Intrarea în Europa sau Târfa și sertarul, Editura Nadar, Buzău,1992
 Starea de dizgrație, Editura Și, Buzău, 1995
 Eu, dizgrațiatul, Bibilioteca Județeană „V. Voiculescu”, Buzău, 1997
 Portret în picături de rouă Editura Casei Corpului Didactic „I.Gh. Dumitrașcu”, Buzău, 2004
 Vorba!, Editura Rafet, 2005
 " Texte de dincoace, Editura Ceea ce, 2007

Scenarii de film
 Viraj periculos (1983) - împreună cu Liviu Gheorghiu

Note 

Nașteri în 1950
Decese în 2011
Jurnaliști români
Scriitori români din secolul al XX-lea
Scriitori români din secolul al XXI-lea
Joseph E. Murray

Joseph Edward Murray () a fost un medic chirurg și om de științăamerican cu contribuții marcante în domeniul chirurgiei plastice. În 1990, obține Premiul Nobel pentru Medicină, împreună cu E.D. Thomas, pentru contribuțiile în domeniul transplanturilor de organe și de celule, ca metode clinice de tratament. Este fondatorul Registrului Internațional pentru Transplantul de Rinichi. În 1959, împreună cu John Merrill, realizează prima grefă de rinichi între gemeni falși.

Note

Legături externe 
  Biografie Premiul Nobel

Nașteri în 1919
Medici americani
Laureați ai Premiului Nobel pentru Fiziologie sau Medicină
Laureați americani ai Premiului Nobel
Decese în 2012
Secundă-lumină

Secunda-lumină este o unitate de măsură a lungimii, definită ca fiind distanța parcursă de o undă electromagnetică în vid într-o secundă. O secunda-lumină este egală cu 299.792.458 m. Această valoare este exactă, un metru definindu-se ca fiind distanța parcursă de lumină în vid în timp de 1/299.792.458 secunde. Unele distanțe astronomice sunt exprimate în secunde-lumină. Printre acestea se află distanța de la Pâmânt la Lună egală cu circa 1,282 secunde-lumină.

Note

Unități de măsură în astronomie
Unități de lungime
Listă de scriitori algerieni

Jean Amrouche (1907-1962)
Marguerite Taos Amrouche (1913-1976)
Rachid Boudjedra (1914-)
Albert Camus (1913-1960)
Jacques Derrida (1930-2004)
Mohammed Dib (1920-2003)
Tahar Djaout (1954-1993)
Assia Djebar (1936-)
Frantz Fanon, originar din Martinica (1925-1961)
Mouloud Feraoun (1913-1962)
 Yasmina Khadra (1955-)
Mouloud Mammeri (1917-1989)
Rachid Mimouni (1945-1995)
Ahlam Mostaghanemi
Leïla Sebbar
Jean Sénac (1926-1962)
Kateb Yacine (1929-1989)

Algerieni
Limba maternă

Limba maternă este prima limbă învățată de o persoană  de obicei în copilărie, în familie. Aceasta poate fi diferită de limba oficială a țării în care trăiește familia. În timpurile moderne unii părinți își învață copiii să vorbească o altă limbă decât cea vorbită în comunitate sau limba maternă a părinților (de exemplu limba engleză). În limbaj de specialitate, limba maternă mai este cunoscută ca L1.

Celebrare 
Ziua de 21 februarie a fost proclamată de către UNESCO Ziua Internațională a Limbii Materne, în amintirea înăbușirii agresive de către poliția pakistaneză a unui protest pașnic al studenților din Dacca, în 1952. Studenții protestau împotriva impunerii limbii urdu ca unică limbă oficială în Pakistanul de Est (azi Bangladesh), unde limba maternă a majorității populației locale era bengaleza.

Anul 2008 a fost declarat Anul Internațional al Limbilor.

! 
Identitate (științe sociale)
! 
Patrimoniul cultural
Psiholingvistică
Sociolingvistică
Adrar

Adrar se poate referi la:

 Podișul Adrar, o unitate de relief din Sahara
 Adrar, o provincie (wilaya) din Algeria
 Adrar, un oraș în Algeria
 Regiunea Adrar, o unitate administrativă din Mauritania
Provincia Alger

Provincia Alger (în arabă الجزائر) este o unitate administrativă de gradul I (wilaya) a Algeriei. Reședința sa este orașul Alger.

Personalități marcante 
 Maurice Boitel, pictor

Vezi și 
 Listă de provincii algeriene
 Lista diviziunilor administrative ale țărilor din Africa/A-L

Note 
 http://www.gazetteer.de/wg.php?x=&men=gadm&lng=fr&des=wg&geo=-66&srt=npan&col=abcdefghinoq&msz=1500  (pentru datele de suprafață si populație)

Provincii din Algeria
Wilaya

Wilaya (în ; wilā'ya) este o unitate administrativă din mai multe țări africane și asiatice, preponderent arabe. 

Țările care au wilayate:
 Afghanistan : are 24 de velayate - vezi provinciile Afganistanului
 Algeria : are 48 de wilayate - vezi provinciile Algeriei
 Maroc : subdiviziune de gradul doi (echivalentă NUTS 3 în Europa 
 Malaysia : are 13 negeri (state) și 3 wilayah persekutuan (districte federale)
 Mauritania : are 13 wilayate și 55 moughataa
 Oman : wilayatele sunt subdiviziuni ale mintaqah-elor
 Uzbekistan : viloyatul (plural viloyatlar) este subdiviziunea principală a țării
 Sudan : țara este formată din 25 de wilayat (state) - vezi Subdiviziunile Sudanului
 Tadjikistan : viloyatul (plural viloyatho) este subdiviziunea principală a țării
 Tunisia : are 24 de wilayate
 Turkmenistan : welayatul (plural welayat) este subdiviziunea principală a țării
 Turcia : vilayetul (plural vilayetler) sauu valilik este o subdiviziunea a țării. Țara este compusă din 81 de vilayete - vezi provinciile Turciei.

Vezi și 
 Vilaiet
 Listă de provincii algeriene

Unități administrative
Cuvinte și expresii în limba arabă
Annaba

Annaba (în arabă عنابة‎) este un oraș  în provincia (wilaya) Annaba, Algeria. În Antichitate localitatea era cunoscută sub numele de Hippona, iar în timpul dominației franceze purta denumirea de Bône. Este al patrulea oraș algerian, ca număr de locuitori, după capitala Alger, Oran și Constantine. Are rol de reședință a provinciei / wilayatului Annaba.

Geografie 
Localitatea Annaba este situată la 152 km spre nord-est de Constantine, la 246 km spre est de Jijel și la vreo 100 km spre vest de frontiera cu Tunisia, la poalele masivului muntos Edough, care are altitudinea maximă de 1008 m. Annaba este o metropolă situată pe litoralul sudic al Mării Mediterane, având o populație care depășește  de locuitori.
 
Fluviul Seybouse se varsă în Marea Mediterană, la sud-est de oraș.

Climatul 
Annaba beneficiază de un climat mediteranean. Localitatea este cunoscută pentru lungile sale veri calde și uscate. Iernile sunt blânde și umede. Zăpada este rară, dar nu este imposibilă. Ploile sunt abundente și pot deveni diluviene. În general, este cald mai ales de la jumătatea lui iulie până la jumătatea lui august.

Istoric 

Cunoscută ca Hippo Regius în epoca romană, localitatea a fost fondată probabil de fenicieni în cursul secolului al XII-lea î.Hr.

A fost unul dintre centrele cele mai cunoscute ale creștinismului. În secolul al V-lea, Hippona a devenit un important focar al creștinismului sub episcopatul Sfântului Augustin, episcop al orașului din 396 până la moartea sa în 430. Moartea Sf. Augustin coincide cu înfrângerea romanilor în regiune, sub loviturile vandalilor și atrofia Hipponei, pe toate nivelurile. În pofida tuturor eforturilor depuse de bizantini, aceștia nu au reușit să redea orașului strălucirea de altădată, deși Hippona era o escală sau un punct de aprovizionare a flotei bizantine.

În anul 1035 localitatea a fost cucerită de Republica Pisa.

În perioada normandă, a făcut parte din Regatul Siciliei.

Galerie de imagini

Note

Bibliografie 
 Fernand Braudel, Grammaire des civilisations (1963), Flammarion, Paris, 2008.

Vezi și 
 Lista orașelor din Algeria

Legături externe 
 Imagini din satelit ale localității Annaba
 

Orașe din Algeria
Localități cu denumiri schimbate
Batna

Batna   este un oraș  în  partea de nord a  Algeriei. Este reședința  provinciei  Batna.

Note 

Orașe din Algeria
Biskra

Biskra (în arabă بسكرة) este un oraș în provincia (wilaya) cu același nume din Algeria. Are rol de reședință a provinciei.

Legături externe 
 Biskra eden-algerie

Vezi și
 Lista orașelor din Algeria

Orașe din Algeria
Blida

Blida   este un oraș  în  Algeria. Este reședința  provinciei  Blida.

Note 

Orașe din Algeria
Metis (mitologie)

Metis (în , lit. „înțelepciune”, „abilitate” sau „prudență”) este o oceanidă, fiica lui Ocean și a lui Tetis și prima soție a lui Zeus. Cu ajutorul ei, Zeus îl sili pe Cronos să-și verse înapoi copiii înghițiți.

Fiindcă Uranus și Geea i-au prezis că avea să fie detronat de copilul pe care i-l va naște Metis, Zeus a înghițit-o la rându-i pe Metis, care era însărcinată. La împlinirea termenului, din capul cerescului părinte s-a născut Atena.

Mitologie

Nașterea Atenei
Potrivit mitului, ea a fost și prima iubită (poate prima soție) a lui Zeus, tatăl tuturor zeilor, dar femeia nu s-a dăruit cu ușurință zeului, transformându-se în o mie de feluri încercând să scape de el, înainte de a renunța. Un alt oracol prezisese că Zeus va fi detronat de un fiu avut de Metis asa ca a decis să o devoreze (din punct de vedere tehnic profeția îi privea pe toți olimpienii, încă de pe vremea lui Uranus și se referea la faptul că primul născut masculin și-ar fi detronat tatăl, ca și Cronos cu Uranus, și Zeus cu Cronos).În ciuda eforturilor zeului, s-a născut Atena, o zeiță feminină, dar cu prerogative masculine.

Zeus a indus-o apoi să se transforme într-o picătură de apă (în mitologia greacă inteligența și viclenia erau reprezentate ca poliforme și în continuă schimbare: Metis, de fapt, este capabila să-și asume orice formă dorește) și a încorporat-o bând-o. Potrivit unei alte versiuni, ea a fost transformată într-o muscă și înghițită de Zeus, care a susținut că uneori auzea vocea lui Metis dându-i sugestii. În acest moment zeul a avut o durere de cap foarte puternică și, datorită ajutorului lui Hefaestus sau Prometeu, a reușit să despartă in doua craniul nemuritor al lui Zeus cu un topor, iar Atena a ieșit din rană.

Referințe și note

Oceanide
Eponime ale asteroizilor
Provinciile Algeriei

Reforma administrativă din 2019, prevede reorganizarea administrativă a Algeriei 58 de provincii (vilaiete, denumite local wilaya). Această reformă actualizează legea 84-09 din data de 4 februarie 1984, cu privire la organizarea administrativă a statului algerian, ce prevedea divizarea acestuia într-un număr de 48 de vilaiete (wilaya). 
__NoTOC__

Organizarea administrativă din 2019  statului algerian
Tabelul de mai jos prezintă situația actuală (2019) a organizării administrative a Algeriei. Pe data de 26 noiembrie 2019 Consiliul de Miniștri promulgă o lege prin care un număr de 10 vilaiete noi sunt înființate, în principal prin divizarea unităților administrative cu o suprafață mare din sudul țării.

Lista celor 15 departamente, mai târziu vilaiete (wilaya) valabile între 1962-1974
După obținerea independenței în anul 1962, statul algerian decide să păstreze pentru o perioadă vechiul sistemul de organizare administrativ din perioada colonială. Atunci, Algeria era divizată într-un număr de 15 departamente, organizate pe sistem francez. În anul 1968 se ia decizia ca denumirea unităților administrative algeriene de gradul I să fie schimbată din departamente în vilaiete (wilaya).

Lista celor 31 de vilaiete (wilaya) din perioada 1974-1983

Prima organizare administrativă a statului algerian după căpătarea independenței are loc în anul 1974. Prin ordonanța 74-69 datată 9 iulie 1974, numărul vilaietelor din Algeria crește de la 15 la 31.

Lista celor 48 de vilaiete (wilaya)  existente în perioada 1984 -2019 
Legea 84-09 din 4 februarie 1984, fixează o nouă diviziune a Algeriei în 48 de unități administrative.

Note

Liste Algeria
Gigant (mitologia greacă)

Giganții sau Gigas, fiii lui Uranus și ai Geei erau figuri uriașe, din mitologia greacă născuți din picăturile de sânge care cădeau pe pământ, după ce zeul Cronos i-a luat în luptă bărbăția tatălui său Uranus. Printre giganți se numărau: Alcyoneus, Clythius, Enceladus, Ephialtes, Eurytus, Hyppolytus, Mimas, Pallas, Polybotes, Porphyrion și Thoas.

Mitologie
Se spunea că Geea i-ar fi născut pe giganți ca să-i răzbune pe frații lor, titanii, închiși de către Zeus în Tartar. Giganții erau sprijiniți de mama lor (alungată de Zeus din Olimp), și de aliații lor, cei trei Hecatonchiri.
O plantă vrăjită de-a zeiței Gaia le ajuta giganților în lupta cu Olimpul. Aflând de aceasta Zeus interzice copiilor titanilor Hyperion și Theia, Eos (aurora), Selene (luna), și Helios (soarele) să apară înainte terminării luptei.

Deși de origine divină, erau totuși muritori: puteau fi omorâți, dar numai de către un zeu și de către un muritor în același timp, motiv pentru care zeii, în gigantomahie (lupta dintre olimpieni și giganți), au chemat în ajutor pe Dionysos și mai ales Heracles a cărui mamă era muritoare, ambii fiind fiii lui Zeus. Giganții au atacat cerul, aruncând cu stânci și cu trunchiuri de copaci fiind însă nimiciți de către olimpieni.

Bibliografie
Victor Kernbach, Dicționar de mitologie generală, Editura Științifică și Enciclopedică, 1989
Anca Balaci, Mic dicționar de mitologie greacă si romană, Editura Mondero, București, 1992, ISBN 973-9004-09-2 
George Lăzărescu, Dicționar de mitologie, Casa Editorială Odeon, București, 1992, ISBN 973-9008-28-3 
N.A. Kun, Legendele și miturile Greciei Antice, Editura Lider, București, 2003, ISBN 973-629-035-2

Vezi și
Lista personajelor mitologice elene
Listă de eroi din mitologia greacă
Listă de ființe fabuloase în mitologia greacă
Mitologie greacă
Listă de zei
Listă de zei (pe zone geografice)
Muze

Legături externe
Dicționar mitologic 

Mitologia greacă
Atlas (dezambiguizare)

Atlas poate să aibă una din următoarele semnificații:

Mitologie și ficțiune
 Atlas (mitologie), titanul Atlas (din mitologia greacă), care ținea bolta cerească pe umăr, nu globul terestru cum se crede eronat.
 Atlas este primul rege al Atlantidei (după Platon, în Critias).

Geografie
 Atlas (munți) masiv muntos în partea nord vestică a Africii
 Atlas (cartografie) o serie de hărți legate împreună (denumire de la Mercator)
 Atlas geografic
 Atlas istoric
 Atlas lingvistic
 Atlas ornitologic

Astronomie
Atlas (stelar) o colecție de hărți stelare
 Atlas (stea) una din stelele din roiul Pleiadele
 Atlas (satelit) unul din sateliții naturali ai planetei Saturn
 Atlas este un crater de impact pe fața vizibilă a Lunii.
  Asteroid Terrestrial-impact Last Alert System (ATLAS) este un sistem de studiu astronomic pentru depistarea precoce a asteroizilor periculoși.

Aeronautică și astronautică
 SM-65 Atlas, prima rachetă balistică intercontinentală care a intrat în serviciu în Statele Unite
 Atlas (proiect) un proiect de cercetare spațială (Atmospheric Laboratory for Applications and Science)
 Atlas (rachetă) o rachetă de tip intercontinental USA, cu variantele:
 Atlas I,
 Atlas II,
 Atlas III,
 Atlas V.
 Atlas Cheetah este un avion militar dezvoltat de Africa de Sud la mijlocul anilor 1980.
 Airbus A400M Atlas este un avion de transport militar dezvoltat de Airbus.

Biologie
 Atlas, „prima vertebră cervicală, articulată cu occipitalul și cu axisul.”
 Atlas (Attacus atlas) este o specie de fluturi.
 Atlas botanic
 Atlas zoologic

Matematici
 În geometria diferențială, un atlas al unei varietăți M este o mulțime de hărți locale  așa încât .

Navigație
 Atlas a fost o navă care s-a zdrobit de stâncile insulei Molène, la 2 decembrie 1739. (30 de membri ai echipajului au reușit să ajungă la Brest).
 Atlas (ex-Atlante) a fost o navă de război cu 74 de tunuri construită de Spania în 1754 și cedată Franței în 1801, care a participat la Bătălia de la capul Finisterre, la 22 iulie 1805.

Altele
 Atlaz / Atlas (textile), o categorie de stofă de mătase, cu o față lucioasă (material textil)
 Tony Atlas, antrenor de wrestling
 Atlas Corporation, producător de materiale de construcții din România
 Atlas Gip, companie de foraj și extracție în industria petrolieră din Ploiești
 Atlas Galați, companie specializată în reparații de autovehicule, motoare și utilaje din România
 Atlassib este o companie care se ocupă cu transportul internațional de călători.

Note

Vezi și
Calypso (mitologie)

Calypso era o nimfă din insula Ogygia (insula Gozo din arhipelagul Malta), unde se spunea că ar fi naufragiat eroul Odiseu (Ulise).

Mitologie
Îndrăgostindu-se de Odiseu, Calypso i-a făgăduit nemurirea, cerându-i în schimb să rămână pururi lângă ea. Mânat de dorul de a se întoarce neîntârziat în Itaca, Odiseu refuză însă să se învoiască. El e reținut totuși timp de șapte ani (după o altă variantă, timp de zece ani) de către Calypso care, în cele din urmă, la porunca lui Zeus, îi dă drumul, lăsându-l să-și continue călătoria. Calypso este fiica lui Atlas.

Note

Bibliografie 
 Victor Kernbach, Dicționar de mitologie generală, Editura Științifică și Enciclopedică, 1989
 Anca Balaci, Mic dicționar de mitologie greacă si romană, Editura Mondero, București, 1992, ISBN 973-9004-09-2 
 George Lăzărescu, Dicționar de mitologie, Casa Editorială Odeon, București, 1992, ISBN 973-9008-28-3 
 N. A. Kun, Legendele și miturile Greciei Antice, Editura Lider, București, 2003, ISBN 973-629-035-2

Vezi și 
 Lista personajelor mitologice elene
 Listă de eroi din mitologia greacă
 Listă de ființe fabuloase în mitologia greacă
 Mitologie greacă
 Odiseea

Legături externe 
 Dicționar mitologic 

Mitologia greacă
Eponime ale asteroizilor
Personaje din Odiseea
Coeus

Coeus, unul dintre titani , fiul lui Uranus (cerul) și Geei (pământul). În traducere, Coeus în greacă înseamnă "întrebare" sau "chestiune". În mitologia greacă, Coeus este titanul inteligenței. Împreună cu Phoebe, Coeus a conceput zeițele Leto și Asteria. 
Coeus este menționat de Hesiod, Eschil, Apollodorus, Pausanias, Diodorus Siculus, Hyginus, Ovidiu, Virgiliu și Valerius Flaccus.

Bibliografie 
 Victor Kernbach, Dicționar de mitologie generală, București, Albatros, 1995
 Anca Balaci, Mic dicționar de mitologie greacă si romană, Editura Mondero, București, 1992, ISBN 973-9004-09-2
 George Lăzărescu, Dicționar de mitologie, Casa Editorială Odeon, București, 1992, ISBN 973-9008-28-3
 N.A.Kun, Legendele și miturile Greciei Antice, Editura Lider, București, 2003, ISBN 973-629-035-2

Vezi și 
 Lista personajelor mitologice elene
 Listă de eroi din mitologia greacă
 Listă de ființe fabuloase în mitologia greacă
 Mitologie greacă
 Listă de zei
 Muze

Legături externe 
 Dicționar mitologic 

Mitologia greacă
Titani
Zei ai cunoașterii
Ciclop

Ciclopii (sau Cyclopes) au fost în mitologia greacă ființe fabuloase, reprezentate ca niște uriași cu un singur ochi în frunte. Ciclopii se aseamănă cu oamenii dar diferă prin mărime, fiind gigantici. Inițial erau doar trei: Brontes, Steropes și Arges.

Au rezultat din uniunea dintre Gaea (Mama Natura) și Uranus (Cerul).

Ciclopii au fost primii fierari. Se crede că vulcanii sunt rezultatul muncii lor.

Ei erau de mai multe categorii:
 Ciclopi uranieni (Arges, Brontes și Steropes), născuți din Uranus și Gaia
 Ciclopi păstori (populau coastele Siciliei)
 Ciclopi făurari, ajutoarele lui Hephaistos; aceștia lucrau în muntele Etna, alături de zeul făurar, arme pentru oameni și pentru zei.

Cronos i-a închis pe ciclopi în Tartarus. Ei au fost eliberați de Zeus și au luptat alaturi de el împotriva titanilor. Ca rasplată, ciclopii i-au oferit lui Zeus ca arme fulgerul și tunetul. Ei au rămas muncitorii săi lucrând pe muntele Olimp.

Polifem (fiul lui Poseidon) este cel mai cunoscut ciclop. A rămas orb după lupta cu Odysseus.
Se spune că Apollo i-a omorat pe ciclopi pentru a răzbuna moartea fiului său, Aesculapius, omorât de Zeus.

Bibliografie 
 Victor Kernbach, Dicționar de mitologie generală, București, Albatros, 1995
 Anca Balaci, Mic dicționar de mitologie greacă si romană, Editura Mondero, București, 1992, ISBN 973-9004-09-2 
 George Lăzărescu, Dicționar de mitologie, Casa Editorială Odeon, București, 1992, ISBN 973-9008-28-3 
 N.A.Kun, Legendele și miturile Greciei Antice, Editura Lider, București, 2003, ISBN 973-629-035-2

Vezi și 
 Lista personajelor mitologice elene
 Listă de eroi din mitologia greacă
 Listă de ființe fabuloase în mitologia greacă
 Mitologie greacă
 Listă de zei
 Polifem

Legături externe 
 Dicționar mitologic 

Mitologia greacă
Creaturi grecești legendare
Listă de ființe fabuloase în mitologia greacă
Popoare în mitologia greacă
Grații

În mitologia greacă, Grațiile (sau Cele trei Grații) sau Haritele (în greacă: Χάριτες, Harites) erau personificări ale grației și frumuseții feminine. Romanii le numeau Gratiae. Erau fiicele lui Zeus și ale Eurynomei, trei la număr: Aglaea, Euphrosyne și Thalia. Sălășluiau în Olimp, unde trăiau alături de muze, și erau deopotrivă protectoarele poeților. Erau socotite când însoțitoarele lui Apollo, când ale Atenei sau ale Aphroditei, mai rar ale lui Dionysos.

Galerie de imagini

Bibliografie 
 Victor Kernbach, Dicționar de mitologie generală, Editura Științifică și Enciclopedică, 1989
 Anca Balaci, Mic dicționar de mitologie greacă si romană, Editura Mondero, București, 1992, ISBN 973-9004-09-2 
 George Lăzărescu, Dicționar de mitologie, Casa Editorială Odeon, București, 1992, ISBN 973-9008-28-3 
 N.A. Kun, Legendele și miturile Greciei Antice, Editura Lider, București, 2003, ISBN 973-629-035-2

Legături externe 

 Dicționar mitologic

Vezi și 
 Lista personajelor mitologice elene
 Listă de eroi din mitologia greacă
 Listă de ființe fabuloase în mitologia greacă
 Mitologie greacă
 Muze

Mitologia greacă
Eponime ale asteroizilor
Geea

Geea sau Gaia era, în mitologia greacă, personificarea Pământului. Este considerată în vechime drept element primordial din care se trăgeau toți ceilalți zei.

Mitologie
Geea s-a născut după Chaos (Haosul), zămislindu-i, la rândul ei, pe Uranus (Cerul), Ourea (Munții) și pe Pontus (Marea). Din unirea ei cu Uranus s-au născut titanii, titanidele, hecatonchirii și ciclopii.

Toți acești copii ai Geei îl urau însă pe tatăl lor, Uranus, fiindcă îi silea să trăiască în adâncurile pământului și nu le îngăduia să vadă lumina zilei. Pentru a-și scăpa copiii de tirania lui Uranus, Geea l-a ajutat pe unul dintre ei, pe Cronos, să-și mutileze tatăl,dar inainte de a-l mutila, Uranus arunca asupra lui Cronos un blestem care spunea ca si el va fi nimicit de unul dintre fiii lui . Din picăturile de sânge scurse de la Uranus, care au căzut pe pământ și l-au fecundat, s-a născut o nouă generație de copii: eriniile, giganții și nimfele. După mutilarea lui Uranus, Geea s-a unit cu celălalt fiu al ei, Pontus, și a zămislit o serie de divinități marine, printre care se numărau Ceto, Nereus și Thaumas.

Domnind asupra universului, Cronos speriat de blestem, se dovedește însă la fel de tiran ca și tatăl sau. Atunci Geea hotărăște să-l nimicească și pe el. Cronos se unise de mai multe ori cu sora sa Rhea, și avusese cu ea mai mulți copii, pe care însă îi înghițise pe rând. Când a fost să-l nască pe Zeus, ca să-și scape copilul de furia tatălui, Rhea a cerut sprijinul Geei. Aceasta i-a dezvăluit voia destinului: Zeus avea să supraviețuiască și să-și doboare tatăl, cu sprijinul titanilor. Cu ajutorul Geei, Rhea reușește să-l înșele pe Cronos și să-l ascundă pe Zeus. Mai târziu, când Zeus ajunge să conducă destinele lumii, Geea, nemulțumită și de cârmuirea lui, dă naștere - unindu-se de data aceasta cu Tartar - unor ființe monstruoase: Typhon și Echidna. Typhon le declară război zeilor, care mult timp sunt înspăimântați de forța lui uriașă.

Tot Geei îi sunt atribuiți - după diferite versiuni - numeroși alți copii monstruoși, printre care: Antaeus, Caribda, harpiile etc. Într-o perioadă mai târzie Geea trece drept mama tuturor zeilor și ulterior cultul ei se identifică fie cu cel al zeiței Demeter, fie cu cel al Cybelei. Din unirea Geei cu Poseidon s-a născut Anteu. În mitologia romană Geea poartă numele de Tellus.

Genealogie

Note

Bibliografie 
 Victor Kernbach, Dicționar de mitologie generală, București,Editura Științifică și Enciclopedică, 1989
 Anca Balaci, Mic dicționar de mitologie greacă si romană, București, Editura Mondero, 1992, ISBN 973-9004-09-2
 George Lăzărescu, Dicționar de mitologie, București, Casa Editorială Odeon, 1992, ISBN 973-9008-28-3
 N.A.Kun, Legendele și miturile Greciei Antice, București,Editura Lider, 2003, ISBN 973-629-035-2
 J.C.Belfiore, Dictionnaire de mythologie grecque et romaine, Paris, Larousse, 2003

Vezi și 
 Lista personajelor mitologice elene
 Listă de ființe fabuloase în mitologia greacă
 Mitologie greacă
 Listă de zei
 Listă de zei (pe zone geografice)
 Anteu

Legături externe 
 
 Dicționar mitologic 

Zeițe ale Pământului
Zeițe creatoare
Zeițe ale maternității
Eponime ale asteroizilor
Haos

Haos (sau Chaos) era personificarea haosului, a spațiului nelimitat care, în concepția grecilor, ar fi existat înainte de crearea lumii. Divinitate străveche, Haos era considerat de către unii drept fiul lui Cronos, de către alții drept tatăl lui Erebus, Aether, Hemera și Nyx.

Etimologia termenului provine din limba greacă: ( χάος, cháos) prin care se subînțelege o lume neformată, dezordonată, care după Hesiod a existat înaintea zeilor.

Prin explicarea mai detaliată a termenului se poate asemăna această expresie cu un hău căscat (o prăpastie) ceea ce se găsește în greacă: (χαίνω. "a căsca"), zeii apăruți în acesată perioadă ar fi fost Gaia, Nyx, Erebos, Eros și Tartaros.

Din punct de vedere geografic Haos după Hesiod ar fi o prăpastie de pe peninsula Peloponez, asemănată cu prăpastia dinainte de existența lumii ordonate Cosmos.

In prima parte a bibliei în legătura cu facerea lumii, în prima carte Facerea a lui Moise este amintit Haos în limba ebraică: תֹהוּ וָבֹהוּ (Tohuwabohu) ce ar însemna "mutare".

Bibliografie 
 Victor Kernbach, Dicționar de mitologie generală, Editura Științifică și Enciclopedică, București, 1989
 Anca Balaci, Mic dicționar de mitologie greacă si romană, Editura Mondero, București, 1992, ISBN 973-9004-09-2
 George Lăzărescu, Dicționar de mitologie, Casa Editorială Odeon, București, 1992, ISBN 973-9008-28-3
 N.A.Kun, Legendele și miturile Greciei Antice, Editura Lider, București, 2003, ISBN 973-629-035-2

Vezi și 
 Haos (cosmogonie)
 Lista personajelor mitologice elene
 Listă de eroi din mitologia greacă
 Listă de ființe fabuloase în mitologia greacă
 Mitologie greacă
 Listă de zei
 Listă de zei (pe zone geografice)
 Muze
 Teoria haosului

Legături externe 
 Dicționar mitologic 

Mitologia greacă
Helios

Helios, „Soarele”, era în mitologia greacă o divinitate solară, asemănătoare (uneori identificată) cu Apollo. Aparținea generației preolimpiene: era fiul lui Hyperion și al Theiei și frate cu Selene și cu Eos. Helios, închipuit ca un tânăr frumos și puternic, este zeul care aude și vede totul. Vestit de Aurora, care-l precede, el străbate zilnic bolta cerească pe carul său tras de patru cai iuți. Seara Helios coboară în apele oceanului, unde-și scaldă și-și răcorește caii înfierbântați, el însuși odihnindu-se într-un palat de aur, de unde pornește din nou la drum în ziua următoare. Cu oceanida Perse, Helios are mai mulți copii: Circe, Aeetes regele Colchidei, Pasiphae și Perses. Cu oceanida Clymene, una dintre surorile soției lui, are mai multe fiice. Acestea din urmă îi păzesc faimoasele cirezi de boi din care s-au înfruptat tovarășii lui Odysseus.

În mitologia romană Helios se numea Sol.

Etimologia numelui
„Numele acesta (helios) ar fi și mai limpede dacă ne-am folosi de cel dorian - căci dorienii îi spun Soarelui halios. Halios s-ar referi, prin urmare, fie la acea acțiune a Soarelui, care de îndată ce răsare îi adună (halízein) pe oameni la un loc, fie la faptul că Soarele se rotește întruna (aeì heilein) în jurul Pămîntului, fie că în mersul lui el pare să împodobească (poikíllei) în culori, toate cele ce se ivesc pe Pămînt. Căci poikíllein și aiolein sînt unul și același lucru.”

Referințe și note

Bibliografie 
 Victor Kernbach, Dicționar de mitologie generală, Editura Științifică și Enciclopedică, București, 1989
 Anca Balaci, Mic dicționar de mitologie greacă si romană, Editura Mondero, București, 1992, ISBN 973-9004-09-2 
 George Lăzărescu, Dicționar de mitologie, Casa Editorială Odeon, București, 1992, ISBN 973-9008-28-3 
 N.A.Kun, Legendele și miturile Greciei Antice, Editura Lider, București, 2003, ISBN 973-629-035-2

Vezi și 
 Lista personajelor mitologice elene
 Mitologie greacă
 Listă de zei
 Muze

Note

Legături externe 

 Dicționar mitologic 

Zei ai Soarelui
Eponime ale elementelor chimice
Personaje din Odiseea
Morfeu

Morfeu (Morpheus) a fost zeul grec al viselor, unul dintre cei o mie de fii ai lui Hypnos.
Fiu al Somnului si al Nopții, zeul viselor in mitologia greacă; în vis lua formă omenească. Avea aripi de fluture, și în mână frunze de mac, cu care atingea pleoapele muritorilor. În alte reprezentări, el apare sub forma unui bătrân cu aripi, cu o coroană de mac pe cap și cornul abundenței în mână.

Bibliografie
Victor Kernbach, Dicționar de mitologie generală, Editura Științifică și Enciclopedică, București, 1989
Anca Balaci, Mic dicționar de mitologie greacă si romană, Editura Mondero, București, 1992, ISBN 973-9004-09-2 
George Lăzărescu, Dicționar de mitologie, Casa Editorială Odeon, București, 1992, ISBN 973-9008-28-3 
N.A.Kun, Legendele și miturile Greciei Antice, Editura Lider, București, 2003, ISBN 973-629-035-2

Vezi și
Lista personajelor mitologice elene
Listă de eroi din mitologia greacă
Listă de ființe fabuloase în mitologia greacă
Mitologie greacă
Listă de zei
Muze

Legături externe
Dicționar mitologic 

Mitologia greacă
Eponime ale asteroizilor
Mnemosyne

Mnemosyne sau Mnemozina a fost în mitologia greacă una dintre titanide, fiica lui Uranus și a Gaiei. Din unirea ei cu Zeus s-au născut cele nouă muze. Mnemosyne personifica memoria.

Bibliografie 
 Victor Kernbach, Dicționar de mitologie generală, București, Albatros, 1995
 Anca Balaci, Mic dicționar de mitologie greacă si romană, Editura Mondero, București, 1992, ISBN 973-9004-09-2
 George Lăzărescu, Dicționar de mitologie, Casa Editorială Odeon, București, 1992, ISBN 973-9008-28-3
 N.A. Kun, Legendele și miturile Greciei Antice, Editura Lider, București, 2003, ISBN 973-629-035-2

Vezi și 
 Lista personajelor mitologice elene
 Listă de ființe fabuloase în mitologia greacă
 Mitologie greacă
 Muze

Legături externe 

 Dicționar mitologic 

Mitologia greacă
Titani
Eponime ale asteroizilor
Nemesis

Nemesis (grec. Νέμεσις, numită și Rhamnusia) era, în mitologia greacă, zeița răzbunării care pedepsește crimele, conservând și supraveghind ordinea și echilibrul în univers sub raportul moral, prin cântărirea riguroasă a fericirii și nenorocirii umane. 

La Homer, numele comun νέμεσις are sens de justiție divină: la origine, νείμειν înseamnă "a împărți (echitabil)", sensul fiind legat de distribuirea egală a șansei și neșansei, deoarece dereglarea proporției între noroc și ghinion nu rămânea nepedepsită.

Prezentare 

Nemesis este socotită fiică a cuplului Zeus-Ananke, dar conform lui Hesiod în Theogonia (v. 223, dar într-un pasaj socotit interpolare), ea este fiica Nopții (Nyx).

Tragicii o prezintă pe Nemesis în primul rând ca răzbunătoare a crimelor și pedepsitoare a aroganței, înrudită deci cu grupul Erynnys, adică "Furiile".

Ca supraveghetoare a echilibrului dintre bine și rău și zeiță vindicativă, Nemesis veghează destinul particular al ființelor și al lucrurilor, adică menținerea locului destinat fiecăruia și păstrarea măsurii în toate; iar pe de altă parte, Nemesis pedepsește orgoliul sau credința umană că omul își poate depăși condiția cosmică, implicit faptele omenești comise cu intenția de a modifica ordinea naturii. De asemenea, Nemesis veghează aplicarea principiului delfic Nimic prea mult (Μηδέν αγάν) - deviză înscrisă pe frontonul sanctuarului din cetatea Delphoi; forma latină, la Terentius: Ne quid nimis (Andria, 61).

Nemesis este înfățișată ca o femeie serioasă, cu un bici, o sabie, o pereche de hățuri sau o balanță în mâna stângă. În perioada elenistică este portretizată cu un volan. Este numită și Rhamnusia, de la un templu și o statuie a sa din Rhamnus, un sat din partea nordică a Africii. Epitetul Adrasteia ("cea de care nimeni nu poate scăpa") i-a fost atribuit ulterior.

 Roma 
Romanii au preluat cultul grec pentru Nemesis (uneori numită Pax-Nemesis), transferând asupra ei atributele zeiței locale Fortuna, devenită patroana generalilor imperiali și a gladiatorilor.

 Bibliografie 
 Victor Kernbach, Dicționar de mitologie generală, Editura Științifică și Enciclopedică, București, 1989
 Anca Balaci, Mic dicționar de mitologie greacă si romană, Editura Mondero, București, 1992, ISBN 973-9004-09-2 
 George Lăzărescu, Dicționar de mitologie, Casa Editorială Odeon, București, 1992, ISBN 973-9008-28-3 
 N.A.Kun, Legendele și miturile Greciei Antice'', Editura Lider, București, 2003, ISBN 973-629-035-2

Vezi și 
 Lista personajelor mitologice elene
 Listă de eroi din mitologia greacă
 Listă de ființe fabuloase în mitologia greacă
 Mitologie greacă
 Listă de zei
 Listă de zei (pe zone geografice)
 Muze

Legături externe 
 Dicționar mitologic 

Mitologia greacă
Zeițe ale răzbunării
Eponime ale asteroizilor
Nyx

Nyx, zeița și personificarea nopții, considerată de cei vechi drept una dintre divinitățile infernale. La începuturile creației aceasta a dat naștere altor zeități precum Hypnos (somnul) și Thanatos (moartea), cu Erebus (întunericul). Ea este primul copil al lui Haos. Echivalentul său roman este zeița Nox.

Mitologie 
Hesiod

În Teogonia lui Hesiod, Nyx era fiica lui Chaos și soră cu Erebus. Zeița Nyx a procreat copii cu întunericul Erebus iar apoi singură. Printre copiii săi cu Erebus se numără Aether (Aerul zeiesc), Hemera (Ziua). Mai târziu, aceasta dă naștere de una singura unor numeroase zeități: Nemesis (Soarta), Eris (Vrajba), Keres (Distrugerea), Apate (Decăderea), Moirae, Oizys (Durerea), etc.

În descrierea sa a Tartarului, Hesiod o plasează pe Nyx aici, drept lăcașul său, împreună cu Thanatos și Hypnos, copiii săi. Acesta spune despre fiica lui Nyx, Hemera (Ziua), că a părăsit Tartarul imediat cum Nyx (Noaptea) a pătruns în el. Când Hemera revenea, Nyx își părăsea lăcașul, aceste evenimente având o continuitate ciclică. Acesta a fost mitul ciclului Zilei și Nopții.

Homer

În Iliada, Hypnos, zeitate minora și personificare a somnului, îi reamintește Herei de un vechi favor după ce aceasta i-a cerut să-l adoarmă pe Zeus. Hypnos l-a mai adormit și în trecut pe Zeus, la porunca Herei, permițându-i acesteia să-i cauzeze lui Heracle mari necazuri. Zeus furios, l-ar fi aruncat pe Hypnos în mare dacă acesta nu ar fi fugit la Nyx, mama sa, înfricoșat. Homer continuă, spunând că Zeus, temându-se de frica lui Nyx (zeitate mult mai bătrână decât acesta), își ține furia în frâu, în acest fel Hypnos scăpând de mânia sa cu ajutorul mamei sale. Acesta a urmat să-l deranjeze pe Zeus de doar câteva ori, apelând la puternica sa mamă, ce l-ar fi confruntat pe Zeus cu o furie maternă. Această poveste este des folosită ca argument în legătură cu frica lui Zeus față de bătrâna Nyx.

Luna este sora lui Nyx.

Tărâmul nopții este în occidentul extrem, dincolo de sălașul lui Atlas.

Note

Bibliografie 
 Victor Kernbach, Dicționar de mitologie generală, Editura Științifică și Enciclopedică, București, 1989
 Anca Balaci, Mic dicționar de mitologie greacă si romană, Editura Mondero, București, 1992, ISBN 973-9004-09-2
 George Lăzărescu, Dicționar de mitologie, Casa Editorială Odeon, București, 1992, ISBN 973-9008-28-3
 N.A.Kun, Legendele și miturile Greciei Antice, Editura Lider, București, 2003, ISBN 973-629-035-2

Vezi și 
 Lista personajelor mitologice elene
 Listă de eroi din mitologia greacă
 Listă de ființe fabuloase în mitologia greacă
 Mitologie greacă
 Listă de zei
 Listă de zei (pe zone geografice)
 Muze

Legături externe 

 Dicționar mitologic 
  "Nyx" from Theoi.com

Mitologia greacă
Zeițe ale nopții
Zeițe oracol
Eponime ale asteroizilor
Pan (dezambiguizare)

Pan poate să aibă una din următoarele semnificații:

 Pan, element de compunere care înseamnă tot, întreg (ex: Pan-satelit, Pan-european, Pan-islamism, Pan-slavism, Culorile pan-slave, Culorile pan-arabe, Culorile pan-africane);
 Pan (titlu), titlu nobiliar polonez; titlu dat unor membri în Sfatul domnesc din Moldova; 
 Pan (gen), un gen de maimuțe compus din cimpanzei comuni și bonobo
 Pan ku, zeul primordial, creatorul lumii (în mitologia chineză); 
 Pan (zeu), zeu din mitologia greacă, fiu al lui Hermes și al Dryopei, protector al turmelor și al păstorilor;
 Pan (satelit), satelit natural al planetei Saturn;
 Pan (asteroid), asteroidul "4450 Pan";
 Pan (crater), crater de pe Amalthea (satelit al planetei Jupiter);
 Pan (Grecia), oraș în Grecia
 Pan Am, companie aeriană americană
 PAN (acronim), acronim pentru Panama;
 PAN (rețea), (personal area network) rețea de date personală, de obicei fără fir (alături de LAN, MAN, WAN); 
 PAN (poziție), acronim pentru poziție anatomică normală;
 Tai-Pan, roman al lui James Clavell (apărut în 1966)
 Pan Group, companie de panificație din România
 Racova Com Agro Pan Vaslui, grup de companii alimentare și agricole din România
Phoebe (dezambiguizare)

Phoebe poate să aibă una din următoarele semnificații:

 Phoebe, unul din sateliții planetei Saturn;
 Phoebe, o titanidă, mama lui Leto și a Asteriei;
Rhea (dezambiguizare)

Rhea poate să aibă una din următoarele semnificații:

Rhea (mitologie) - titanidă din mitologia greacă
Rhea Silvia - preoteasă a Vestei, în mitologia romană
Rhea (pasăre) - gen de păsări din ordinul Struthioniformes
Rhea (satelit)
Adonis

Pentru alte utilizări ale numelui Adonis, vezi Adonis (dezambiguizare)
Adonis este iubitul muritor al Afroditei, reprezentând o figură complexă a mitologiei grecești.

Mitologie
Adonis s-a născut din dragostea incestuoasă a Mirrhei pentru tatăl ei, Cyniras. Legenda lui Adonis simbolizează cel mai bine trecerea la alt anotimp. S-a născut în împrejurări dramatice, mama sa fugind până în Arabia de blestemul tatălui ei. Acolo, zeii, înduioșați de situația ei, au metamorfozat-o în arbustul numit mirt. Ori, la capătul gestației, arborele s-a întredeschis și nimfele pădurii au adoptat copilul și l-au ascuns în peșterile din vecinătate. Acesta și-a petrecut deci toată tinerețea vânând prin păduri și a ajuns astfel la Fenicia unde l-a întâlnit Afrodita, care s-a îndrăgostit imediat de el; spre disprețul celorlalți zei, ea a părăsit Citera ca să-l urmeze în pădurile de pe munții Liban. Apollo i-a văzut și l-a informat pe Ares. 

Acesta, gelos, a pornit în urmărirea lor. Artemis, veghind asupra îndrăgostiților, a prevenit-o pe Afrodita care, îngrijorată, a vrut să-l împiedice pe Adonis s-o părăsească pentru a se duce la vînătoare. Dar, pe cînd aceasta dormea, Adonis a plecat și l-a întâlnit în drumul său pe Ares, care, metamorfozat în mistreț, l-a rănit la coapsă. Trezindu-se, Afrodita constată dispariția lui Adonis, pornește în căutarea lui și îl găsește orientându-se după urmele de sânge. Nu îl poate readuce la viață, dar transpune, cel puțin, culorile lui Adonis în dediței, flori proaspete de pădure.

Adonis era însă atât de seducător încât, ajungând în Infern, a fost îndrăgit de Persefona. Afrodita i s-a plâns lui Zeus, Adonis ezită în alegerea uneia dintre ele (indecizia Balanței), iar Zeus, foarte plictisit, a pronunțat o sentință de echilibru și conciliere: Adonis urma să petreacă șase luni în Infern și șase luni cu Afrodita pe pământ, în păduri. Astfel, în Antichitatea greacă toamna se deplângea dispariția lui Adonis și declinul vegetației, apoi se celebra, primăvara, reînvierea lui în momentul trecerii Soarelui în zodia Taurului. Acest cult special reunindu-i pe Afrodita și Adonis s-a celebrat mai întâi la Atena și Amatunta; mai târziu a trecut și în Alexandria.

Bibliografie
Victor Kernbach, Dicționar de mitologie generală, București, Albatros, 1995 
Anca Balaci, Mic dicționar de mitologie greacă și romană, Editura Mondero, București, 1992, ISBN 973-9004-09-2 
George Lăzărescu, Dicționar de mitologie, Casa Editorială Odeon, București, 1992, ISBN 973-9008-28-3 
N. A. Kun, Legendele și miturile Greciei Antice, Editura Lider, București, 2003, ISBN 973-629-035-2
 J. C. Belfiore, Dictionnaire de mythologie grecque et romaine, Paris, Larousse, 2003
 J-P. Thiollet, Je m'appelle Byblos, Paris, H & D, 2005, ISBN 2 914 266 04 9

Vezi și
 Lista personajelor mitologice elene
 Listă de eroi din mitologia greacă
 Mitologie greacă
 Listă de zei
 Listă de zei (pe zone geografice)

Legături externe
 Dicționar mitologic 
 Adonis contemporanul nostru , 24 noiembrie 2011, Paul Ioan, Revista Magazin

Zei ai renașterii
Zei greci
Eponime ale asteroizilor