alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Zinc

Zincul este un element chimic care are simbolul Zn și numărul atomic 30. Zincul este un metal de culoare albăstruie spre alb, care devine maleabil în jurul a 100°-150 °C. Se obține din minereuri și din compuși, fiind folosit în aliaje cu alte metale pentru protejarea acestora împotriva oxidării (ruginirii).

În antichitate, înainte de a fi identificat ca element chimic, zincul era folosit pentru obținerea alamei. Un aliaj conținând aproximativ 87% zinc s-a găsit în unele ruine preistorice din Transilvania. Printre cele mai importante se numără alama, bronzul comercial, aluminiu de sudura și alpaca. Zincul nu e considerat toxic, totuși dacă se inhalează oxid de zinc (ZnO) apare o tulburare cunoscută sub numele de "tremurat de zinc".

În Europa modernă, zincul metalic a fost redescoperit de Margraff în 1746, prin reducerea calaminei cu mangalul.

Caracteristici fizico-chimice 
Masa atomică a zincului este de 65,38 uam. Configurația electronilor este următoarea: [ Ar ]4s23d10. Una dintre cele mai importante caracteristici chimice este faptul că reacționează cu acid clorhidric cu efervescență, rezultând clorură de zinc și hidrogen după reacția:

Zn + 2HCl = ZnCl2 + H2

În timpul reacției se degajă o mare cantitate de hidrogen gazos, deci se poate face testul de hidrogen.

În mâncarea oamenilor, zincul e regăsit în: susan, mac, lucernă, țelină, muștar, fasole, fructe cu coajă lemnoasă, migdale, grâu întreg, semințe de dovleac și cele de floarea-soarelui, coacăz negru, pește, ouă, fructe de mare, carne de porc și cea a păsărilor de curte, produse lactate.

Istoric 
Zincul a fost un factor important în procedeul de descoperire al bateriei, astfel savantul Alessandro Volta l-a utilizat pentru a inventa Pila Volta, prima baterie din lume. Ea era alcătuită din diferite straturi succesive de cupru, zinc și postav îmbibat în acid sulfuric, care produceau curent electric. Această invenție a fost făcută în anul 1800.

Etimologie 
Denumirea de zinc provine din cuvântul german zink, care înseamnă zinc.

Bibliografie 
 D. Marian, Metale de înaltă puritate, Editura Tehnică, 1988

Legături externe 
 Zincul pe sistemul-periodic.go.ro 
 Istoria zincului și a zincării termice , 
 Zinc, preț și Producție , 
 

 
Agenți reducători
Elemente chimice
Metale
Salut roman

Salutul roman este reprezentat prin mișcarea mâinii puțin deasupra capului, cu palma întinsă către cel salutat. Este o formă de respect pentru colegul, respectiv cetățeanul, de aceeași "origine". Era folosit în perioada Imperiului roman, exact cu același scop. 

A fost adoptat de Mussolini în timpul Italiei fasciste, iar apoi de către Germania nazistă, dar diferența dintre salutul nazist și cel roman este următoarea:  

 la salutul nazist se spunea: "Heil Hitler!", iar 
 la cel roman: "Ave Caesar (Cezar)!" Etimologia cuvântului „ave” provine din limba latină a verbului imperativ „avere” sau „ha vere” și înseamnă a fi prosper, a fi într-o stare bună. 

Cultura romană
Președinții Republicii Togoleze

Aceștia sunt Președinții Republicii Togoleze începând cu anul 1960 și până în prezent.

Sylvanus Olympio: 27 aprilie 1960 - 13 ianuarie 1963
Nicolas Grunitzky: 16 ianuarie 1963 - 13 ianuarie 1967
Kléber Dadjo: 14 ianuarie - 14 aprilie 1967
Gnassingbe Eyadema: 14 aprilie 1967 - 5 februarie 2005
Faure Eyadéma: 5 februarie 2005 - 25 februarie 2005
Bonfoh Abbass: din 25 februarie 2005, interimar

Togo
Președinți
Politica Georgiei



Politica 

Ca rezultat a crizei datorată suspiciunilor de fraudare a voturilor la alegerile parlamentare din 2003, Eduard Șevardnadze și-a dat demisia din funcția de președinte pe 23 noiembrie 2003 în timpul pașnicei Revoluții a Trandafirilor. Președintele interimar a fost purtătorul de cuvânt al parlamentului Nino Burjanadze. Pe 4 ianuarie 2004 Mikhail Saakașvili, conducător al Mișcării Naționale - Democrații (MND) (fosta Mișcarea Națională Unită), a câștigat alegerile prezidențiale și și-a început mandatul pe 25 ianuarie.

Noi alegeri parlamentare s-au ținut pe 28 martie iar MND și-a asigurat marea majoritate a mandatelor (cu circa 75% din voturi) și doar încă un partid a atins pragul electoral de 7% ( Opoziția de Dreapta cu circa 7.5%). Acest vot este considerat unul dintre cele mai libere dintre toate cele ținute vreodată în Georgia, deși o creștere a tensiunii dintre guvernul central și conducătorul regiunii separatiste Ajaria, Aslan Abașidze a adus prejudicii alegerilor de aici. 

Tensiunile dintre guvernul georgian și Ajaria au crescut continuu după alegeri până în aprilie anul următor., atingând punctul critic pe 1 mai când Abașidze a reacționat la manevrele militare ținute de Georgia în apropierea regiunii cu aruncarea în aer a trei poduri peste râul Choloki care legau Ajaria de restul Georgiei. Pe 5 mai, Abashidze a fost forțat să părăsească Georgia ca urmare a masivelor demonstrații din Batumi care cereau demisia sa cât și a presiunilor exercitate de Rusia odata cu trimiterea secretarului Consiliului de Securitate Igor Ivanov.
Articol principal: Ajaria
Pe 3 februarie 2005, primul-ministru georgian Zurab Zhvania a murit în ceea ce pare o pierdere de gaze acasă la adjunctul guvernatorului, Raul Usupov. La ședința de urgență din aceeași zi, Giorgi Baramidze a fost numit în funcția de prim-ministru interimar. Pe 17 februarie a fost ales de parlament Zurab Noghaideli, fostul ministru al finanțelor, ca premier. 

 

Politica Georgiei
Geografia Georgiei

Locație:
La legătura dintre Europa de Est și Asia de Vest.

Coordonate geografice:
42o 00" N, 43o 30" E

Legături ale hărții:
Consiliul Europei

Suprafață:
total:
69.700 km²
uscat:
69.700 km²
apă:
0 km²

Suprafața comparativă:
ușor mai mică decât Carolina de Sud (US) sau Benelux (EU)

Frontierele țării:
total:
1.461 km
Frontiere cu următoarele țări:
Rusia 723 km, Turcia 252 km, Azerbaijan 322 km, Armenia 164 km 

Frontiera maritimă:
310 km

Climat:
Cald și plăcut; Mediteranean, asemănător celui subtropical pe țărmul Mării Negre

Relief:
În mare parte muntos, cu munții Marii Caucaz în nord și munții Micii Caucaz în sud; Kolkhet'is Dablobi (Câmpia Kolkhida) se întinde spre Marea Neagră în vest; bazinul râului Mtkvari în est; Soluri fertile pe văile râurilor, în câmpiile inundabile și pe colinele din Câmpiile Kolkhida.

Altitudini extreme:
punctul cel mai de jos:
Marea Neagră 0 m
punctul cel mai înalt:
Mt'a Mq'invartsveri (Gora Kazbeg) 5.048 m

Resurse naturale:
păduri, energie hidro-electrică, zăcăminte de  mangan, fier, cupru, zăcăminte mici de cărbune și petrol; clima și solul de pe șărmul Mării Negre permit cultivarea ceaiului și citricelor.

Folosirea suprafeței:
teren arabil:
9%
culturi permanente:
4%
pășuni permanente:
25%
păduri:
34%
altele:
28% (1993 est.)

Terenuri irigate:
4.000 km² (estimare din 1993)

Pericole naturale:
cutremure

Mediul înconjurător - probleme curente:
poluarea aerului, în special în Rust'avi; poluare foarte mare a râului Mtkvari River și a Mării Negre; aprovizionare necorespunzătoare cu apă potabilă; poluarea solului din cauza chimicalelor toxice.

Referințe

Vezi și  

 Georgia
 Geografia Europei

Legături externe
  Geografia Georgiei
  Geografia Georgiei

 

Georgia
Georgia
Geografia Asiei
Sfinții militari ai Bisericii Ortodoxe Române

Aceasta este o listă de sfinți venerați de Biserica Ortodoxă Română, care au îndeplinit și roluri de ostași:

Achindin din Nicomidia, ostaș, † 20 apr. 303;
Adrian din Nicomidia, general, † 26 aug. 303-305;
Adrian, fiul împăratului traco-roman Probus, † 26 aug.;
Aglaie, împreună cu cei treizecișinouă de ostași mucenici din Sevastia Armeniei, † 9 martie 320;
Agapie, ostaș, † 3 nov. în vremea împăratului Decie;
Anatolie Stratilatul, † 23 aprilie 303;
Andrei Stratilatul, † 19 aug. 303-305 și cei două mii cinci sute nouăzeciși trei de ostași împreună cu dânsul;
Andrei din Mesopotamia, ostaș, † 18 mai 250;
Anichit din Nicomidia, ofițer, † 12 aug. 305;
Antonin din Nicomidia, ostaș, † 20 apr. 303;
Attic, împreună cu Agapie mai sus amintit și cu Evdoxie, Carterie, Istrucarie, Pactobie, Nictopolion și alți douăzecișiunu de ostași martiri, † 3 nov. cca. 320;
Azi, făcătorul de minuni, ostaș, † 19 nov. 303-305;
Calistrat din Cartagena, ostaș, † 27 sept. 304;
Chelsie din Egipt, fiu de guvernator, † 8 ian. 303;
Chesarie din Nicomidia, ostaș, † 20 apr. 303;
Chindeas / Candea din Durostorum (sudul Dobrogei), ostaș, 20 nov. 303;
Chiriac, fratele Sf. Orentie, ostaș, † 25 iunie 303-305;
Chiril din Durostorum, ostaș, † 20 nov. 303;
Ciprian din Italia, fiu de guvernator, 10 mai 310;
Claudie tribunul din Roma, † 19 mart. 283;
Cleonic din Amasia (Pont), ostaș, răstignit, 3 mart. 304;
Codrat, ostaș, † 4 martie 274;
Codrat, slujitor împărătesc, † 21 apr. 303;
Constantin din Efes, ofițer, † 4 aug. 250;
Cristofor din Nicomidia, ostaș, † 20 apr. 303;
Dada din Durostorum, ostaș, † 28 apr. 286;
Dasie din Durostorum, ostaș, † 20 nov. 303;
Dimitrie izvorâtorul de mir, guvernatorul Sarunei, † 26 oct. 303;
Dorotei din Nicomidia, dregător împărătesc, † 28 dec. 278;
Elefterie cubicularul, † 4 aug. 304; Elefterie cubicularul, † 15 dec., sec. III;
Emilian din Durostorum, ostaș, 18 iulie 362;
Eudoxie, ostaș, † 3 nov., sec. III;
Evcarpion din Nicomidia, ostaș, † 18 mai 300;
Evdoxie, dregător împărătesc, 6 sept. 303;
Eventie din Antiohia Siriei, ostaș, 9 oct., sec. IV;
Evsignie din Antiohia Siriei, ostaș, † 5 aug. 362;
Exacustodian din Efes, ofițer, † 4 aug. 250;
Farmachie din Anatolia, ostaș, † 25 iunie 303-305;
Faust, ostaș, † 12 iulie 303-305;
Firm din Anatolia, ostaș, † 25 iun. 303-305;
Gheorghe din Cappadocia 23 apr. 303;
Gordie din Cesareea Cappadociei, ofițer, † 3 ian. 314;
Ieraclie ostașul, † 22 oct., sec. III;
Ipolit din Roma, ostaș, † 10 aug. 258;
Isidor din Chios, ostaș, † 14 mai 251;
Isihie singliticul, general, † 2 martie 303-305;
Istucarie, ostaș, † 3nov., sec. III;
Iust din Roma, ostaș, † 14 iul., sec. IV;
Cei 200 de ostași mucenici - cu Hristofor mucenicul - , † 9 mai 250 ș. a. m. d.

Biserica Ortodoxă Română
Sfinți militari
Antigua și Barbuda

Antigua și Barbuda este o țară insulară localizată în estul Mării Caraibelor la limita cu Oceanul Atlantic. Antigua și Barbuda sunt situate în mijlocul insulelor de sub vânt în estul Caraibelor, la 17 grade nord de ecuator. Antigua și Barbuda sunt două insule din arhipelagul Antilelor Mici, arhipelag care conține arhipelagul Guadeloupe la sud, Montserrat la sud-vest, Saint Kitts și Nevis la vest și Saint Barthélemy și Saint Martin la nord vest.

Istoria 

Descoperită de Cristofor Columb în 1493, Antigua este colonizată de englezi începând din 1632 și cedată oficial de Spania Angliei în 1667. În 1967 devine teritoriu autonom al Uniunii Indiilor de Vest, stat asociat cu Regatul Unit. Antigua și Barbuda își proclamă la 1 noiembrie 1981 independența în cadrul Commonwealth-ului.

Geografie

Geologie 
Relieful insulelor este alcătuit în principal din roci sedimentare, apărând și corali.În unele zone mai înalte, care sunt de obicei mai rare, se găsesc roci eruptive sau vulcanice.

Ape 
Insulele sunt scăldate de Marea Caraibilor, ce le oferă acestora 153 km de coastă.

Climă 
Clima este tropical-maritimă, având mici variații de temperatură. Cele mai reci luni sunt ianuarie și februarie, când temperaturile sunt cuprinse, de regulă, între 22 și 27 de grade. În schimb, în lunile iulie și august temperaturile ajung la 30 de grade Celsius. 
Ca precipitații, se înregistrează în jur de 1150 de mm. Acestea denotă o climă uscată.

Vecini 
Insulele se desfășoară pe 442,6 km² (280 km² în Antigua și 161 km² în Barbuda). Ca vecini, insulele au Marea Caraibelor și nordul Oceanului Atlantic, iar la est-sud-est se afla Puerto Rico.

Turism 
Turismul reprezinta de fapt economia acestui stat. O mare parte din turiști, anume o treime, vin din SUA. Există fix 365 de plaje, adică câte una pentru fiecare zi a anului. 
Insulele conțin recifuri de corali și vase scufundate, făcând scufundările o experienta deosebită. Interesante de văzut sunt orașele Saint John's și Codrington.
Cea mai indicata perioada pentru a vizita insulele Antigua și Barbuda începe odată cu sezonul rece și uscat de la jumătatea lui decembrie până la jumătatea lui aprilie.

Infrastructură 
Transportul se face cu avionul sau cu vaporul. Astfel, există 3 aeroporturi și 1 port. Căile ferate lipsesc, iar șoselele se află într-un total de 1,165 km.

Personalități 

 Marie-Elena John - scriitoare a carui roman "Unburnable" a fost premiat ca cel mai bun debut din 2006. Premiul a fost inmanat de Black Issue Book Review.
 Giorgio Armani - detine o vila in Antigua.
 Calvin Ayre - fondatorul firmei Bodog Entertainment Group care se ocupa cu jocurile de noroc pe internet.

Note 
 http://www.descopera.ro/dpedia/america-centrala-si-caraibe/2305607-antigua-and-barbuda

Antigua și Barbuda
State insulare
Țări și teritorii de limbă engleză
Bahamas

Bahamas, oficial Comunitatea Bahamas (în engleză: Commonwealth of The Bahamas), este o țară insulară în arhipelagul Lucayan ce constă din mai mult de 700 de insule și atoli din Oceanul Atlantic; în nordul Cubei, și regiunii Hispaniola (Haiti și Republica Dominicană); nord-vest de Insulele Turks și Caicos și sud-est de statul american Florida. Capitala se află la Nassau, pe insula New Providence.

Istorie 
 
La începuturi, insula a fost locuită de oamenii Lucayan, ce vorbeau limba Taino. Bahamas a fost insula pe care Columb a ajuns în Lumea Nouă în 1492. Cu toate că spaniolii nu au colonizat niciodată Bahamasul, ei au trimis locuitorii de aici în Hispaniola. Insula a fost în mare parte părăsită între 1513 și 1648, atunci când coloniștii englezi din Bermuda s-au stabilit pe insula Eleuthera, insulă vecină Bahamasului.

Bahamasul a devenit colonie britanică în 1718, când britanicii au învins pirateria. După Războiul de Independență al Statelor Unite în Bahamas, aceștia din urmă și-au adus și sclavii și au stabilit plantații. Negrii au început să fie populația majoră începând cu această perioadă. Bahamasul a devenit un refugiu pentru sclavii liberi: Marina Regală trimitea aici negrii răpiți de pe navele cu sclavi. Sclavia din Bahamas a fost abolită în 1834. În prezent, descendenții sclavilor africani fac aproape 90% din populație; probleme legate de anii de sclavie fac parte din societate.

Bahamas a devenit teritoriu independent în 1973, dar care face parte din Comunitatea Națiunilor, păstrându-l ca monarh pe regele Charles al III-lea. În termeni economici, produsul intern brut pe cap de locuitor este unul dintre cel mai mare din America (după Statele Unite ale Americii și Canada). Economia este bazată pe turism și finanțe.

Vezi și 
 Saipem 7000

Referințe

Legături externe 
 http://www.bahamas.com/bahamas/about/general.aspx?sectionid=1597

Bahamas
State insulare
Belize

Belize este o țară mică situată pe coasta de est a Americii Centrale, în Marea Caraibelor mărginită de Mexic la nord vest și Guatemala la vest și sud. Țara este o monarhie constituțională și o democrație parlamentară care îl recunosc pe [Charles al III-a ca Suveran. Pe mare Hondurasul este cel mai apropiat vecin, 75 km distanță peste Golful Honduras. Numele țării se trage din cel al Râului Belize la fel și orașul Belize, capitala anterioară și cel mai mare oraș al țării. În spaniolă de obicei i se spune Belice. A fost cunoscută ca și Hondurasul Britanic până în 1973, Belize a fost o colonie britanică mai mult de un secol. În anul 1981 a devenit o națiune independentă. Belize este membră a Comunității Caraibelor (CARICOM) și al Sistema de Integracion Centro Americana (SICA) și se consideră că ar face parte atât din Caraibe cât și din America Centrală.

Istorie 

Teritoriul Belize este locuit în Evul Mediu de triburi amerindiene maya, apoi de caribi. Descoperit de Cristofor Columb în 1502, el este ocupat de coloniști englezi în 1638 și disputat de spanioli până în 1798. A devenit colonie a coroanei britanice, din 1862, sub numele de Hondurasul Britanic. La 1 iunie 1973 ia numele de Belize și își proclamă, la 21 septembrie 1981, independența de stat în cadrul Commonwealth-ului. Conflictul teritorial cu Guatemala, care nu a recunoscut independența Belize, face necesară continuarea prezenței militare britanice aici.

Organizare administrativ-teritorială 

Belize este divizat, din punct de vedere administrativ, în șase districte, care la rândul lor sunt alcătuite din 31 de circumscripții.

Economie

Patrimoniu mondial UNESCO 
"Marele recif de corali" din Belize a fost înscris în anul 1996 pe lista patrimoniului cultural mondial UNESCO.

Orașe 
 Belmopan
 Benque Viejo del Carmen
 Corozal
 Dangriga
 Orange Walk
 Punta Gorda
 San Ignacio
 San Pedro

Referințe

Legături externe 
 Ziua Națională a Belizelor, 18 septembrie 2002, Amos News

Vezi și 
 America Centrală
 Mezoamerica 
 Locuri din Patrimoniul Mondial UNESCO
Brunei

Brunei, oficial Statul Brunei, Domiciliul Păcii (malay: Negara Brunei Darussalam), este o țară insulară situată pe coasta insulei Borneo din Asia de Sud-Est. Cu excepția coastei Mării Chinei de Sud este înconjurat complet de statul Sarawak din Malaezia și este separat în două teritorii de orașul Limbang, ce face parte din statul Sarawak.

Brunei este rămășița unui puternic sultanat ce și-a recâștigat independența față de Regatul Unit pe data de 1 ianuarie 1984. Ziua Națională, care celebrează obținerea independenței, este ținută conform tradiției pe 23 Februarie.

Geografie 

Statul Brunei este situat în nordul Insulei Borneo/Kalimantan, pe țărmul Mării Chinei de Sud.

Relieful acestui stat este predominant muntos, altitudinea maximă fiind de 1850 m. Pe litoral acesta prezintă un relief colinar și de câmpie.

Râul principal ce drenează jumătate din acest stat este Sungai Belait.

Demografie 

Grupuri etnice: malayezieni 67%, chinezi 9%, băștinași 6%, alții 12%

Religii predominante: musulmană, budism, creștinism, taoism, credințe băștinașe

Limbi vorbite: malayeză, engleză, chineză

Note

Legături externe 
 Brunei, o țară cum alta nu-i , 9 octombrie 2011, Ciprian Enea, Adevărul

 
State insulare
Țări din Asia de Sud-Est
Republica Capului Verde

Republica Capului Verde (, ), numită și Republica Capul Verde, este o republică situată în arhipelagul omonim din regiunea Macaronesia din Oceanul Atlantic, în largul coastelor Africii de Vest, la sud de arhipelagul spaniol Gran Canaria. Insulele, anterior deșertice, au fost descoperite de navigatorii portughezi în secolul al XV-lea și au fost colonizate de aceștia. A devenit un stat independent în 1975.

Istorie 
În anul 1455, navigatorul venețian Alvise da Ca'da Mosto, aflat în serviciul Portugaliei, a descoperit Insulele Capului Verde, anterior nelocuite. În 1460, portughezii au întemeiat în arhipelag una dintre primele colonii europene de dincolo de mări. Prin tradiție, insulele au întreținut legături strânse cu Guineea Portugheză (Guineea-Bissau contemporană) de pe țărmul vestic al Africii. Până în 1879, ambele teritorii au fost administrate de la São Tiago.

Politică

Geografie 
Un arhipelag aflat în largul țărmului vestic al Africii format din insulele Palmeyra, Boavista, Fogo, Bravo, Maio și Sao Tiago, arhipelag situat la 15 grade și 14 minute latitudine nordică și 23 de grade și 29 de minute longitudine vestică. Distanța de la principala insulă până la cel mai apropiat punct al coastei africane, respectiv orașul Dakkar este de 392 mile, 1542 mile față de Azore, 1193 față de Funchal din Madeira, 3000 de mile față de Haiti, 2070 le despart de Cayenne, capitala Guyanei Franceze, și 1020 mile de Las Palmas din Insulele Canare.

Climă

Organizare administrativă 

Republica Capului Verde este împărțită în 22 de municipalități (concelhos) care sunt alcătuite din 32 de parohii (freguesias). Parohiile au la bază parohiile religioase din perioada colonială:

Economie

Demografie

Cultură

Patrimoniu mondial UNESCO 
"Cidade Velha" (centrul istoric vechi din orașul Ribeira Grande) a fost înscris în anul 2009 pe lista patrimoniului mondial UNESCO.

Note

Vezi și 
 Locuri din Patrimoniul Mondial UNESCO

Legături externe 
 Weather
 Cape Verde Photos
 Cape Verde Overview
 Capului Verde - Morabeza

 
Capul Verde
Insule africane
Țări din Africa
Dominica

Dominica este o țară insulară din Marea Caraibelor, aflată la sud de Guadelupa și la nord de Martinica. Capitala, Roseau, este situată în partea de vest a insulei. Din punct de vedere geografic este situată într-o parte a lanțului Insulelor Sub Vânt din arhipelagul Antilelor Mici din Marea Caraibelor. Insula este situată în apropiere de Guadelupa la nord-vest și Martinica la sud-sud-est. Suprafața sa este de 750 km², iar cel mai înalt punct este Morne Diablotins, la o altitudine de 1.447 m. Populația era de 71.293 la recensământul din 2011.

Insula a fost colonizată de populația Arawak care a ajuns din America de Sud în secolul al V-lea. Caribii insulari i-au înlăturat în mod violent pe Arawak până în secolul al XV-lea. Se spune că pe lângă insulă a trecut Cristofor Columb la 3 noiembrie 1493. Ulterior, a fost colonizată de europeni, preponderent de francezi din anii 1690 până în 1763. Francezii au adus sclavi din Africa de Vest în Dominica pentru a lucra la plantațiile de cafea. Marea Britanie a luat Dominica în stăpânire în 1763 după Războiul de șapte ani și a stabilit treptat engleza ca limbă oficială. Republica insulară a obținut independența în 1978.

Numele său este pronunțat cu accent pe a treia silabă, legată de numele său francez de Dominique. Dominica a fost poreclită „Insula Naturii din Caraibe” pentru mediul său natural. Este cea mai tânără insulă din Antilele Mici și, de fapt, este încă formată din activitatea geotermică-vulcanică, așa cum o demonstrează al doilea cel mai mare izvor termal din lume, numit Boiling Lake. Insula are păduri tropicale luxuriante și este locul unde își au locul numeroase plante, animale și specii de păsări rare. Există zone xerice în unele regiuni de coastă de vest, dar precipitații abundente apar în interiorul insulei. Papagalul sisserou, cunoscut și sub numele de amazon imperial și găsit doar pe insula Dominica, este pasărea națională a insulei și prezent pe steagul național, care este unul dintre doar două drapele naționale care include culoarea purpurie (cealaltă fiind drapelul Nicaraguăi).

Note

 

 
State insulare
Republica Dominicană

Republica Dominicană este o țară insulară din America de Nord, în nordul Mării Caraibilor, situată în partea de est a insulei Hispaniola. Are ca vecin în vest statul Haiti.

Această insulă a fost numită imediat după descoperire de către Cristofor Columb La Española, în românește: Mica Spanie, datorită faptului că a fost declarată cel mai frumos pământ din Lumea Nouă. Coastele insulei au un decor muntos de o frumusețe dramatică, culminând cu vârful Pico Duarte (3175 m). Republica Dominicană are capitala la Santo Domingo. Ea ocupă două treimi din suprafața Insulei Hispaniola, a doua insulă ca mărime din Arhipelagul Antilelor Mari. Republica Dominicană este renumită pentru plajele sale cu nisip alb, pentru lagunele turcoaz, fiind într-adevăr o alegere minunată pentru o destinație de vacanță. Cunoscută și ca destinație romantică, de distracție, wellness și balneoclimaterică, oferă resorturi și hoteluri pentru toate buzunarele, dotate cu centre wellness, recuperare și spa în care iubitorii de vacanțe pot profita de programe deosebite de tratamente și masaje speciale.

Geografie 
Santo Domingo, capitala Republicii Dominicane, este cel mai mare oraș al țării și cel mai vechi oraș din Lumea Nouă.

Referințe și note

 

Republica Dominicană
State insulare
America de Nord
Antilele Mari
Guineea-Bissau

Republica Guineea-Bissau (, ) este un stat în Africa de Vest, unul dintre cele mai mici state din Africa. Se învecinează cu Senegalul la nord și cu Guineea la sud și est iar la vest se află Oceanul Atlantic. O fostă colonie portugheză, Guineea Portugheză, a devenit independentă în 1973. Pentru a evita confuzia cu statul învecinat Republica Guineea, la titlul statului a fost adăugat numele capitalei, Bissau. În Guineea-Bissau venitul pe cap de locuitor este unul din cele mai scăzute din lume.

Istorie 
Articol principal: Istoria Guineei-Bissau

Politică 
Articol principal: Politica Guineei-Bissau

Regiuni 
Articol principal: Regiunile Guineei-Bissau
Guineea-Bissau este împărțită din punct de vedere administrativ în 8 regiuni () și un sector autonom (). Aceste 8 regiuni sunt alcătuite la rândul lor din 37 de sectoare.

Geografie 
Articol principal: Geografia Guineei-Bissau

Guineea-Bissau se află în cea mai mare parte între latitudinile 11° și 13° N (o mică zonă este la sud de 11°), și între longitudinile 13° și 17° V.

La o suprafață de 36.125 km², țara este mai întinsă decât Taiwan, Belgia sau statul american Maryland. Această mică țară tropicală se află la o altitudine joasă, cel mai înalt punct este la 300m deasupra mării. Interiorul este acoperit de savană, iar coasta este o câmpie mlăștinioasă acoperită de mangrove. Sezonul ploios alternează cu perioade în care harmattan, un vânt cald, uscat suflă dinspre Sahara. Arhipelagul Bijagos este situat în Golful Guineei, nu departe de țărmul guineobissauan.

Economie 
Articol principal: Economia Guineei-Bissau

Demografie 
Articol principal: Demografia Guineei-Bissau

Principalele orașe din Guineea-Bissau sunt:

Cultură 
Articol principal: Cultura Guineei-Bissau

Referințe 

Guineea-Bissau
Țări din Africa
Maldive

Maldive sau Insulele Maldive, oficial Republica Maldive, este o țară insulară formată dintr-un grup de atoli din Oceanul Indian, situat sud-vest de India în Marea Laccadivelor din Oceanul Indian. Cei 26 de atoli ai arhipelagului formează un teritoriu ce conține 1.192 de insule din care 250 sunt locuite. Acest stat își sărbătorește ziua națională pe data de 26 iulie.

Din secolul al III-lea budismul a fost religia principală a locuitorilor, până în 1153 când în arhipelag a fost introdus islamul. În 1558 arhipelagul intră sub influența Imperiului Portughez și apoi al celui Olandez din 1654. În 1887 devine un protectorat britanic. În 1965, arhipelagul devine independent iar din 1968 forma de organizare statală este republica.

Maldive este cel mai mic stat asiatic, atât din punct de vedere al populației cât și al suprafeței. Este de asemenea statul cu cea mai mică altitudine maximă din lume.

Legături externe 
 26 iulie - Ziua Republicii Maldive, 26 iulie 2005, Ana Dumitrache, Amos News

Maldive
State insulare
Țări din Asia de Sud
Insule din Oceanul Indian
Statele Federate ale Microneziei

Statele Federate ale Microneziei () este o țară insulară din Oceanul Pacific la nord de Papua Noua Guinee. Statul este un stat suveran, în asociere liberă cu Statele Unite ale Americii. Anterior, teritoriul a făcut parte din Teritoriul sub tutelă al Insulelor din Pacific, un teritoriu sub tutelă al Națiunilor Unite  administrat de Statele Unite. Constituția statului a fost adoptată în 1979 iar independența a fost acordată în 1986.

Diviziuni administrative 

Cele patru state sunt:

Aceste state sunt împărțite la rândul lor în municipalități.

Note
Palau

Palau, după numele său oficial Republica Palau, este o țară insulară aflată în Oceanul Pacific, la 800 km est de Filipine. Câștigându-și independența în anul 1994, Palau este una dintre cele mai mici și mai tinere țări. Palau este constituită din 16 state: Aimeliik, Airai, Angaur, Hatohobei, Kayangel, Koror, Melekeok, Ngaraard, Ngarchelong, Ngardmau, Ngaremlengui, Ngatpang, Ngchesar, Ngiwal, Peleliu și Sonsorol.

Palau este unul din cele mai mari puncte de atracție pentru scufundătorii din întreaga lume. Blue Corner, Turtle Cove și Drop Off sunt numai câteva dintre locurile renumite pentru scufundători.

Istorie 
Primii locuitori au sosit probabil din Indonezia și Insulele Filipine. Primul european care a vizitat aceste meleaguri a fost Fernando Magellan, în anul 1521. Dar britanicii au fost cei care au dominat comerțul până în anul 1885, când Papa Leon al XIII-lea a recunoscut revendicările Spaniei asupra Insulelor Caroline. Spania a controlat teritoriul până în 1899, când l-a vândut Germaniei. Germanii au introdus producția de nuci de cocos și mineritul de fosfați, și au ajutat la eradicarea epidemiilor de dizenterie și gripă, care reduseseră populația de la circa 40.000 la circa 4.000.

Japonia a ocupat teritoriul în 1914, dezvoltând industria mineritului, a pescuitului și agricultura. În 1938, a devenit un teritoriu militar închis. A fost locul unor lupte crâncene în timpul celui de-al Doilea Război Mondial.

La 18 iulie 1947, Consiliul de Tutelă al Națiunilor Unite a pus Teritoriul de tutelă al Insulelor Pacifice, inclusiv Palau, sub admninistrația SUA. Tutela a luat sfârșit la 1 octombrie 1994, când Acordul Liberii Asocieri cu Statele Unite al Americii (aprobat de către alegătorii palaueni) a intrat în vigoare, făcând ca Palau să devină o țară independentă, în asociație cu SUA. SUA răspunde de apărarea teritoriului și îi dă ajutor economic. În schimb, SUA are dreptul să aibă vase militare (inclusiv cu propulsie nucleară) în Palau timp de 50 de ani.

Grupuri etnice și religia 

Populația este formată dintr-un amestec de rase polineziene, malaeziene și melaneziene. Circa 65% din populație sunt creștini (49% dintre ei fiind romano-catolici), iar 8,8% sunt modekngei (religie autohtonă).

Economia 
Culturile principale sunt nucile de cocos, copra, cassava, cartofi dulci.

Industria principală este turismul.

Resurse naturale: păduri, minerale (în special aur), produse de mare.

Referințe

Bibliografie 
 The New York Times 2011 Almanac, ed. John W. Wright, Penguin Reference, New York, 2010, p. 655

Legături externe 
 Site-ul web ofical al Republicii Palau
 Palau - arhipelagul sporturilor acvatice, 15 aprilie 2008, Georgiana Fefea, Descoperă

Palau
State insulare
Samoa

Samoa (), oficial Statul Independent Samoa (în samoană Malo Sa'oloto Tuto'atasi o Samoa, în engleză Independent State of Samoa, este o țară insulară din sudul Oceanului Pacific. Statul este cunoscut de asemenea sub denumirea anterioară Samoa de Vest, Samoa de Est fiind Samoa Americană. Este independent din 1 ianuarie 1962, fiind admis în Organizația Națiunilor Unite pe data de 15 decembrie 1976..

Schimbarea fusului orar
Pentru a se afla în același fus orar cu Australia și Noua Zeelandă, principalii parteneri comerciali din regiune, statul Samoa și insulele Tokelau au decis ca la sfârșitul anului 2011 să procedeze la modificarea Liniei internaționale de schimbare a datei (linia imaginară care separă două zile calendaristice consecutive), prin mutarea lor din vestul teritoriului în estul său. În felul acesta, ziua de 30 decembrie 2011 nu a mai existat, deoarece după ora 23:59 din ziua de 29 decembrie 2011, ora oficială în Samoa și Tokelau a devenit 00:00 în ziua de 31 decembrie 2011. Până la  29 decembrie 2011, Samoa era cu 21 de ore în urma față de Sidney. Începând cu 29 decembrie, este cu 3 ore înainte. În felul acesta se revine la situația existentă cu 119 ani în urmă, când comercianții americani au convins autoritățile din Samoa să își alinieze fusul orar la cel pe care se situa Samoa Americană, pentru a facilita comerțul acestora cu California.

Istorie
Insulele au fost descoperite de către olandezi în prima jumătate a secolului al XVIII-lea, iar apoi au fost explorate de marinarii francezi, în cadrul expedițiilor acestora. La sfârșitul secolului al XIX-lea ele au fost ocupate de S.U.A., Marea Britanie și Germania. În anul 1899, prin Tratatul de la Berlin (1899), au fost împărțite în zona de est (actuala Samoa Americană) și zona de vest care aparținea Germaniei și care, apoi, a intrat sub protecția neozeelandeză. Partea de vest și-a dobândit autonomia în anul 1959 și independența în anul 1962.

Demografie 
Recensământul de la 2016 a stabilit că aici locuiau 194.320 de oameni, din care 92,6% erau de etnie samoană. Limba samoană, înrudită îndeaproape cu hawaiiana (ambele făcând parte din familia polineziană) și engleza sunt oficiale, numai că vorbitorii de samoană sunt mai mulți. Constituția acestei țări, începând din 2017, declară creștinismul religie de stat.  În 2011, populația majoritară s-a declarat creștină, estimându-se că din ea 31,8% erau catolici. Mai sunt 7,6% mormoni și o comunitate importantă de Baha'i.

Referințe 

 
State insulare
Sfânta Lucia

Sfânta Lucia (în ; ) este o țară insulară situată în arhipelagul Caraibe între Martinica și Barbados și are capitala la Castries. Populația este de 150.000 de locuitori. Limba oficială a insulei este engleza, dar mulți localnici vorbesc kweyol, care s-a transformat dintr-un dialect al limbii franceze într-o limbă cu gramatică proprie. Plajele, pădurile tropicale și cele două conuri vulcanice de pe coasta de sud-est a insulei, Gros Piton, cu o înălțime de 797 metri și Petit Piton, de 750 metri sunt principalele puncte de interes din Sf. Lucia. Climatul este tropical, sezonul ploios durează din iunie până în noiembrie, iar sezonul uscat din decembrie până în mai.

Localizare 
Este așezată în America Centrală insulară, în arh. Antilele Mici, la 40 km sud de Martinica.

Relief 
Relieful insulei este muntos: un lanț vulcanic, străbătând teritoriul de la N la S; în S se înalță Canaries Mountains cu vulcanul Soufriere (1.200 m alt.); în SV munții Pitons, cu înălțimea max. de 786 m.

Clima 
Este tropical-oceanică, moderată de alizee; temperaturi și precipitații variabile după altitudine; cicloane tropicale, uneori devastatoare, ca cel din 1980 (ciclonul „Allen”).

Floră și faună 
Păduri tropicale, cu esențe prețioase. Faună: păsări, o mare varietate.

Populația 
Este formată din negri 90%, mulatri, asiatici. Concentrarea max. a pop. de-a lungul țărmului. Rata natalității: 21‰; a mortalității 5,5‰. Rata populației urbane: 35%.

Resurse și economie 
Economia bazată pe agricultură: trestie de zahăr, bumbac, bananieri, nuci de cocos; ind. uleiurilor vegetale. Turism.

Transporturi și comunicații 
Căi rutiere. Aeroport la Castries.

Istoria 

Insula a fost descoperită de Cristofor Columb în cea de-a patra călătorie a sa (1502) spre Lumea Nouă. I s-a dat numele Sfintei din ziua când a fost-descoperită. În sec. XVII-XVIII este disputată de Franța și Anglia, trecând de nenumărate ori când sub puterea uneia, când a alteia. Sunt aduși sclavi negri din Africa. În 1814 devine colonie britanică; în 1979 își proclamă independența în cadrul Commonwealth-ului (al 40-lea stat-membru). Inflația și șomajul au marcat viața insulei, care, pentru a se redresa, dezvoltă agricultura și serviciile (turism).

Statul 
Este o monarhie constituțională, conform Constituției din 1979. Puterea legislativă este exercitată de Parlament (Senat și Camera Adunării); cea executivă de un cabinet condus de liderul partidului majoritar din Camera Adunării. Șeful statului: regina Marii Britanii, reprezentată de un guvernator general. Multipartitism.

Patrimoniu mondial UNESCO 
Rezervația națională Pitons a fost înscrisă în anul 2004 pe lista patrimoniului mondial UNESCO.

Vezi și 
 Locuri din Patrimoniul Mondial UNESCO

Note

Legături externe 
 Pe urmele Piraților din Caraibe în St. Lucia, 2 octombrie 2011, Cezar Dumitru, Descoperă - Travel

 
Țări caraibiene
State insulare
Antile
Tuvalu

Tuvalu este o țară insulară în Polinezia, situat în partea central-vestică a Oceanului Pacific, la jumătatea distanței dintre Hawaii și Australia. Este format din patru insule coraliene și 5 atoli. După Vatican și Nauru este statul independent cu cei mai puțini locuitori și este cel de al patrulea stat ca suprafață după Vatican, Monaco și Nauru.

Istorie 
Insulele Ellice au fost descoperite de englezi în anul 1765. Împreună cu insulele vecine, Gillbert, ele au avut statutul de protectorat britanic începând din anul 1892, iar în anul 1916 au devenit colonie britanică. Insulele Gilbert și Ellice s-au desprins din cadrul coloniei britanice în anul 1975 și și-au căpătat independența în anul 1978.

Politică

Organizare administrativ-teritorială 

Tuvalu este împărțit în nouă insule, șase dintre ele fiind atoli. Cele nouă insule corespund districtelor guvernamentale. Numele "Tuvalu" înseamnă în limba tuvaluană "Opt stau uniți". Insula Niulakita a fost nepopulată până în 1949.

Geografie 
Insulele Tuvalu, cunoscute până în 1976 sub numele de Insulele Ellice, sunt alcătuite din 6 atoli și 3 insule recifale care se desfășoară pe 676 km într-un spațiu oceanic (ape teritoriale) de 1,3 mil. km². Altitudinea maximă din Tuvalu este de 4,6 metri pe insula Niulakita.

Populația 
Singura aglomerație urbană, din Tuvalu, este Fongafale. Structura etnică este dominată de tuvaluani (reprezentând  96,3% din totalul populației), metiși (1%) și micronezieni (1%).

Turismul 
Deocamdată, apare mai mult ca tendință, dat fiind îndepărtarea de principalele țări de emitență a potențialilor turiști și infrastructură limitată. În aceste condiții veniturile din turism sunt limitate (200-300 USD/an).

Bibliografie

Referințe 

 
State insulare
Țări din Oceania
Vanuatu

Republica Vanuatu este o țară insulară situată în Oceania. Arhipelagul se află la 1.750 km distanță de Australia.

Istorie

Înainte de sosirea europenilor 
Melanezienii au locuit pe insulele care alcătuiesc în prezent Vanuatu încă din anul 1300 î.Hr.

Sosirea europenilor (1606-1906) 
În anul 1606 a sosit în arhipeleag primul alb: exploratorul portughez Pedro de Queirós. Europenii nu s-au întors decât în 1768, atunci când exploratorul francez  Louis Antoine de Bougainville a acostat pe insula Ambae. În iulie-septembrie 1774 insulele au fost explorate de britanicul James Cook, care le-a numit New Hebrides (Noile Hebride).

Era colonială (1906–1980) 
În 1906, Franța și Marea Britanie au început să administreze în comun insulele.

Independența (1980-prezent) 
Noile Hebride, redenumite acum Vanuatu, și-au căpătat independența la 30 iulie 1980, sub prim-ministrul Walter Hadye Lin̄i.

Geografie 
Lanțul de insule care intră în componența acestui stat, situat la nord - est de Noua Caledonie, se întinde pe o distanță de aproximativ 800 km. Cele mai mari dintre cele treisprezece insule principale ale arhipelagului sunt Espiritu Santo (4.900 km²), Malekula (2.023 km²), Efate (923 km²) și Erromango (894 km). În afară de acestea, Vanuatu mai dispune de aproximativ 70 de insule mai mici. Arhipelagul își datorează existența vulcanilor (în vecinătatea sa, au fost descoperite chiar două conuri submarine).

Clima 
Clima este tropicală și subtropicală umedă, cu temperaturi medii multianuale de +27 °C în ianuarie și +23 °C în august. Cantitatea medie multianuală de precipitații este între 1.500 și 2.500 mm.

Patrimoniu mondial UNESCO 
Domeniul șefului de trib Roi Mata a fost înscris în anul 2008 pe lista patrimoniului mondial UNESCO.

Vezi și 
Locuri din Patrimoniul Mondial UNESCO

Note 

 

 
State insulare
Zimbabwe

Zimbabwe (, „Zimbábue”), oficial Republica Zimbabwe, este o țară situată în sud-estul Africii, cu capitala la Harare.

Se învecinează cu Africa de Sud - la sud, Botswana - la sud-vest, Zambia - la nord-est și Mozambic - la vest.

Zimbabwe cuprinde 8 provincii și 2 orașe. Etnia majoritară este reprezentată de negri - 98% (shona - 71%, ndebele - 16%). Alte etnii sunt albii și metișii asiatici.

Religii: creștini - 45,4% (protestanți, inclusiv anglicani - 23,5%, romano-catolici - 7%), indigeni africani - 13,5%, animiști - 40.5%. Alfabetizare 85%. Parlament unicameral - Camera Adunării (150).

Statul Zimbabwe a apărut la 18 aprilie 1980, când fosta colonie Rhodesia de Sud și-a proclamat independența.

Date geografice 
Platourile înalte, care străbat statul de la SV la NV, au înălțimi între 1200 m și 1500 m, și domină peisajul zimbabwean. Fluviul Zambezi marchează granița de NV a țării și creează faimoasa cascadă Victoria. Lacul de baraj Kariba de pe Zambezi a fost terminat în 1959 (suprafața sa este de 5200 kmp). În SE se află bazinele fluviilor Limpopo și Save.

Economia 
Principalele resurse sunt cele minerale, cum ar fi aurul.

Principalele ramuri economice sunt agricultura și mineritul.

Începând cu 2008 țara a suferit o inflație, ajungând să tipărească bancnote cu sume imense, 8 pâini costând 500 de milioane de dolari zimbabweni. În 2015 s-a renunțat la moneda națională, folosindu-se monede precum randul sud-african și pula botswaneză.

Președinți
Canaan Banana (18 aprilie 1980 - 31 decembrie 1987),
Robert Mugabe (31 decembrie 1987 - 21 noiembrie 2017),
Emmerson Mnangagwa (interimar, 24 noiembrie 2017 - )

Patrimoniu mondial UNESCO 
Până în anul 2011 pe lista patrimoniului mondial UNESCO au fost incluse 5 obiective din această țară.

Vezi și 
 Locuri din Patrimoniul Mondial UNESCO

Referințe

Legături externe 

 Humanitarian information coverage on ReliefWeb
 Zimbabwe from UCB Libraries GovPubs
 
 
 Global Integrity Report: Zimbabwe—anti-corruption policy scorecard
 Parliament of Zimbabwe—official government site
 Zimbabwe Government Online —official government site and mirror site
 Chief of State and Cabinet Members 

 

Țări din Africa
Zimbabwe
State fără ieșire la mare
Somaliland

Somaliland (somaleză Soomaaliland,  Arḍ aṣ-Ṣūmāl) este o regiune autonomă ce face parte din Somalia. Autodeclarația de independență a acestei regiuni nu este recunoscută de nici un stat sau organizație internațională.

Somaliland se învecinează cu Etiopia în sud și în vest, cu Djibouti în nord-vest, cu Golful Aden în nord și cu regiunea autonomă Puntland din Somalia la est.

Note

Legături externe 

 
Marele Rift African
Regiuni separatiste
State nerecunoscute
Osetia de Sud

Osetia de Sud este o republică autonomă din Georgia care și-a proclamat unilateral independența în 1990.

Neoficial, independența Osetiei de Sud este sprijinită de Rusia, existând planuri de unire a acestui teritoriu cu Osetia de Nord, republică autonomă din cadrul Rusiei.

La 26 august 2008 președintele Rusiei, Dmitri Medvedev, a declarat că guvernul de la Moscova recunoaște oficial independența celor două regiuni separatiste georgiene, Osetia de Sud și Abhazia.

Vezi și 
 Războiul din Osetia de Sud (2008)

Note 

Teritorii disputate
Osetia de Sud
Georgia
Regiuni separatiste
State nerecunoscute
Geografia Malaeziei

Malaysia este formată din două regiuni, una aflată în peninsula Malacca, cealaltă în nordul insulei Borneo. Cele două regiuni sunt separate de Marea Chinei de Sud, și se află la o distanță de 650 km una de cealaltă. Clima este caldă, umedă și ploioasă. Malaysia abundă de plaje aurii și păduri tropicale. Relieful este predomonant muntos, format din lanțuri altitudini ce ajung la 4100 m (muntele Kinabalu, cel mai înalt din Asia de Sud), care închid podișuri (Koart ș.a.) și câmpii (câmpia Siamului ș.a.). În sud, peninsula Indochina se îngustează tot mai mult și ajunge, prin intermediul peninsulei Malacca, până aproape de Ecuator.

Țara este o federație compusă din 13 state (11 state sunt situate în Malaysia peninsulară, iar două - Sabah și Sarawak - sunt situate pe insula Borneo) și un district federal care cuprinde capitala Kuala Lumpur, centrul administrativ Putrajaya și insula Labuan (situată la sud-vest de statul Sabah).

 

 

Malaezia
Istoria Republicii Togoleze



Explorări în Evul Mediu 
Regiunea de coastă a fost explorată prima dată de către portughezi între secolele XV - XVI. Din această epocă încep misiunile catolice auxiliare. Protestanții întră în secolul al XVIII-lea. În acea epocă era foarte pronunțat sclavismul în această regiune.

Colonie 
În 1860 se stabilesc aici marseillezi dar Convenția de la Berlin din 1855 împarte această parte a Africii între cele trei mari puteri coloniale: Franța, Marea Britanie și Germania. Aceștia au stăpânit până în 1918 când celalți doi colonizatori, Marea Britanie și Germania, oferă țara francezilor cu titul de daune de război.

Independența 
Colonia Franceză, a devenit Republica Togo in anul 1960. Primul președinte a fost Sylvanus Olympio (1901-1963) care și-a început mandatul imediat după câștigarea independenței. Când a refuzat să lase 626 de veterani togolezi în armata franceză, aceștia l-au îndepărtat de la conducere în mod militar în 13 ianuarie 1963 fiind ucis a doua zi.

Istoria președinților 
A fost instalat un președinte civil, Nicolas Grunitzky (1913-1969) dar exact după patru ani a fost încă o preluare în forță de către armată. Grunitzky a părăsit țara și a fost ucis într-un accident de mașină în Coasta de Fildeș. 
Generalul Gnassingbe Eyadéma s-a instalat ca și conducător militar in anul 1967, fiind timp de mulți ani cel mai longeviv politician al Africii, aflat în aceasta poziție. Acesta a fost aproape învins în alegerile din 1998 de Gilchrist Olympio, fiul lui Sylvanus Oylympio. Eyadèma a fost reales în 2003 după ce constituția a fost modificată pentru a îndepărta limitele. Generalul a decedat în 5 februarie 2005.

Statul în prezent 
Atenție! Această parte conține evenimente în curs de desfășurare care pot să se schimbe de la o zi la alta.

Conform constituției, la conducerea statului i-a urmat fiul său, Faure Eyadéma urmând astfel o tradiție de dictatură familială. Se știe că Faure nu a fost prezent la anunțul făcut de conducătorul parlamentului prin care îi revenea funcția supremă fiind plecat din țară. Orașele togleze sunt asaltate de diferite organizații internaționale a drepturilor omului. Din moment ce majoritatea ajutoarelor bilaterale și multilaterale către Togo sunt înghețate, Uniunea Europeană, a inițiat un plan de dezvoltare și ajutorare a Republicii Togleze la sfârșitul anului 2004. 

Togo
Regiunile Republicii Togoleze

Republica Togoleză este divizată în cinci regiuni și un municipiu reședință de stat (Lomé).
Regiunile sunt divizate în treizeci de prefecturi.

Prefecturile din fiecare regiune sunt acestea (cu capitala și numărul de locuitori):

 municipiul Lomé (373 000 locuitori) 
 regiunea Maritime (reședință: Lomé) 
 Avé (Kévé, 80 000) 
 Golfe (Lomé, 294 000) 
 Lacs (Aného, 211 000) 
 Vo (Vogan, 204 000) 
 Yoto (Tabligbo, 138 000) 
 Zio (Tsévié, 228 000) 
 regiunea Plateaux (reședință: Atakpamé) 
 Agou (Agou-Gadjepe, 76 000) 
 Amou (Amlamé, 76 000) 
 Danyi (Danyi-Apéyémé, 37 000) 
 Est-Mono (Elavagnon, 67 000) 
 Haho (Notsé, 165 000) 
 Kloto (Kpalimé, 161 000) 
 Moyen-Mono (Tohoun, 62 000) 
 Ogou (Atakpamé, 220 000) 
 Wawa (Badou, 143 000) 
 regiunea Centrale (reședință: Sokodé) 
 Blitta (Blitta, 99 000) 
 Sotouboua (Sotouboua, 124 000) 
 Tchamba (Tchamba, 74 000) 
 Tchaoudjo (Sokodé, 152 000) 
 regiunea Kara(reședința: Kara) 
 Assoli (Bafilo, 45 000) 
 Bassar (Bassar, 92 000) 
 Binah (Pagouda, 58 000) 
 Dankpen (Guérin-Kouka, 65 000) 
 Doufelgou (Niamtougou, 73 000) 
 Kéran (Kandé, 62 000) 
 Koza (Kara, 185 000) 
 regiunea Savanes (reședință: Dapaong) 
 Kpendjal (Mandouri, 104 000) 
 Oti (Sansanné-Mango, 119 000) 
 Tandjouaré (Tandjouaré, 80 000) 
 Tone (Dapaong, 239 000)
Togo