Mi–24

Hind átirányít ide. A településeket a Kishind illetve Nagyhind címen találod.

A Mi–24 a Szovjetunióban a Mil tervezőiroda által kifejlesztett, majd a Szovjet Légierőben 1976-ban szolgálatba állított harci helikopter.

A típus egy hadrendből kivont járműve 2018 óta emlékműként tekinthető meg Szolnokon, a 3225-ös út „Auchan-körforgalmában” [korábban itt ágazott ki a 442-es főút a 4-es főútból].

Története 
Az 1960-as évektől ugrásszerűen megnőtt a helikopterek alkalmazása a harctéren. A koreai háború rádöbbentette az Egyesült Államokat arra, hogy milyen fontos a helikopterek alkalmazása a csatatéren. A vietnámi háború során a helikopterek szerepe rendkívül megnőtt. Az Egyesült Államok új harci helikopterek fejlesztésébe kezdett. Hamarosan megszülettek a Bell AH–1 és Lockheed AH–56 típusok. Ezek a gépek a személyzeten kívül más személyt nem szállíthattak. A 60-as években a Szovjetunió is belekezdett egy új típus fejlesztésébe. Mihail Leontyevics Mil vezette tervezői gárda megbízást kapott egy harci helikopter kifejlesztésére. A tervek 1966-ra készültek el, a prototípus megépítésére 1967-ben kaptak engedélyt. Az új helikopter a személyzeten kívül már katonákat is szállíthatott. A gép kezdetben a V–24 típusmegjelölést kapta. A bemutatkozó repülésre 1969-ben került sor.

A helikopter alapját a már gyártásban levő Mi–8 szolgáltatta, így a típus sok hasonlóságot mutat a Mi–8-assal. Méretei lecsökkentek, a szerkezet stabilitása megnőtt. A harci bevetésekhez páncélozták a pilóták kabinját és a deszantteret. A helikopter két oldalán segédszárnyakat helyeztek el különböző fegyverek felfüggesztésére, ill. vízszintes repülésnél felhajtóerőt is termeltek. A futóműveket behúzhatóra cserélték. A prototípus először 1969. szeptember 19-én emelkedett a levegőbe V–24 típusjelzéssel. Mihail Mil, a tervezőiroda vezetője 1970 januárjában elhunyt. A fejlesztés tovább folytatódott. A sorozatgyártás 1972-ben indult meg az A változat gyártásával a néhai Szovjetunió területén. Az A változat gyártása 1975-ben fejeződött be 550 példánnyal.

1975-ben elkezdődött az áttervezett D változat gyártása. A gép orr-részét teljesen átépítették, a pilóta és az operátor egymás mögött/felett két külön fülkében foglalt helyet, tandem elrendezésben. A fegyverzetet is modernizálták, az orrban egy új négycsövű, JakB–12,7 típusú géppuskát helyeztek el. A D változatból kb. 2500 db készült. A különböző változatokból összesen 5000 darab készülhetett.

Főbb típusváltozatai között megemlítendő a Mi–24D, a Sturm rakéták indítására alkalmas Mi–24V és a Mi–24P, amelynél a négycsövű géppuskát felváltotta egy, a törzselsőrész jobb oldalára szerelt GS–30K vagy másképp GS–30–2 típusjelű 30 mm-es ikercsövű, Gast-elven működő gépágyú.

Ismert még a Mi–24VP, amely a Mi–24V és P típusok ötvözete, alapvetően a V sárkánya, de az orrban egy forgatható GS–23L típusú gépágyú található. A Mi–35 és Mi–35M verziók jellemzője a csökkentett méretű fesztáv, a modernizált elektronika és a futómű behúzó mechanikáinak elhagyása.
Az 1990-es évek közepén a nyugati légibemutatókon megjelent Mi–35M a Mi–24VP alapján készült, GS–23L gépágyúval, de nem behúzható futóművel, a Mi–28 X alakú faroklégcsavarjával, és főrotorjával. További jellemzője volt a részben francia eredetű fedélzeti elektronika. Sorozatgyártásba nem került, a koncepció elemeit az orosz légierő számára készült Mi–24PN, vagy újabban szintén Mi–35P néven ismert és a Mi–24P-k modernizálásából született gépeknél láthatjuk viszont. Ez utóbbiból már legalább egy század repül, de a költségesebb különbségek (Mi–28-as hajtásrendszere) nélkül, a kisebb szárnycsonkokkal, a nem behúzható futóművekkel és új, éjszakai bevetésre is alkalmassá tevő célzókészülékkel.

Háborús tapasztalatok, részvételek 

A típus számos konfliktusban vett részt, de a legnagyobb szabású alkalmazására a Szovjetunió afganisztáni háborújában került sor. A háború során a típus összes változatát bevetették, végül a gépek 12%-át vesztették el. Sok fegyverrendszer került kipróbálásra, és több új taktikát dolgoztak ki az alkalmazásra (például a nekifutásos felszállás a nagy fegyverterhelés miatt, bombázó-szerepkörben való alkalmazás). Az afganisztáni tapasztalatok alapján dolgozták ki az infravörös rakéták elleni védekezési rendszert is, ami jelentős védelmet nyújtott a vállról indítható FIM–92 Stinger kézi légvédelmi rakéták ellen (a típus legnagyobb veszteségeit a Stingerek, valamint a nagy kaliberű gépágyúk okozták).

A gép adatai 
Típusjelzés: Mil Mi–24

Származási ország: Szovjetunió

Kategória: Harci helikopter

Rotorátmérő: 17,30m

Törzshossz: 17,50m

Hajtómű: két, egyenként 1600 kW-os (2200 Le) Izotov TV3-117A, tengelyteljesítményt szolgáltató gázturbinás hajtómű és egy AI-9 segédhajtómű (indító hajtómű).

Max. felszállósúly: 12 000 kg

Legnagyobb sebesség: 335 km/ó

Hatótáv: 450 km

Csúcsmagasság: 4500 m

Utasférőhely: 10+2 fős személyzet

Fegyverzet (általános): 1 darab négycsövű, 12,7 mm-es nehézgéppuska az orr alatt; irányított és irányítatlan rakéták külső tartályokban; bombák

A gép fegyverzete 

Beépített fegyverzet: JakB–12,7 12,7 mm-es négycsövű, Gatling-rendszerű (forgócsövű) géppuska (Mi–24D-V); GS-30-2K 30 mm-es űrméretű Gast-elven működő gépágyú (Mi–24P, PN, Mi–35), GS–23L ikercsövű Gast-elven működő 23 mm-es gépágyú (Mi–24VP, Mi–35M)

Bombák: 1000 kg bombateher

Rakéták: 4 db Falanga irányított páncéltörő rakéta (Mi–24D) 4, vagy 8 db Sturm páncéltörő rakéta (Mi–24V, P, VP) 16 db Ataka páncéltörő rakéta (Mi–24PN, Mi–35, Mi–35M)

További fegyverzet: 4 darab UB–32–57-es nemirányított SZ–5 típusú 57 mm-es rakétákat tartalmazó konténer, illetve 4 darab B–20, SZ–8-as 80 mm-es nem irányított rakétákat tartalmazó konténer, 2 darab SZ–24-es nem irányított rakéta, 2 darab FAB–100 100 kilogrammos, FAB–250 250 kilogrammos vagy 2 darab FAB–500M62 500 kilogrammos nem irányított bombafegyverzet, 2 darab 23 mm-es ikercsövű gépágyút tartalmazó konténer, vagy magában 1 darab 40 mm-es automata gránátvetőt, két 12,7 mm-es négycsövű nehézgéppuskát magában foglaló konténerből 2 darab a szárnyak belső fegyvertartóin. Felszerelhető a KMGU aknaszóró konténerből is 2 darab.

Beépített lőfegyverek – géppuskák 
Az alkalmazott Jakusev-Borzov JakB-12,7 típusú, 12,7 mm űrméretű, négycsövű, gázdinamikai meghajtású, forgócsöves (Gatling-rendszerű) géppuskát a helikopter orr-része alatti lövegtoronyba építették be. Elméleti tűzgyorsasága 5000 lövés/perc,hatásos lőtávolsága 1500–1800 m között változik.

A helikopter fedélzeti géppuskájának rendeltetése az ellenség élőerejének, gyengén vagy nem páncélozott földi és légi céljainak megsemmisítése.

Beépített lőfegyverek – gépágyúk 
A harcászati tapasztalatok azt mutatták, hogy a 12,7 mm-es géppuska tűzereje nem minden esetben elégséges a cél megsemmisítéséhez, ezért fejlesztették ki a Mi–24P változatot. Elhagyva a mozgatható lövegtornyot a forgócsövű géppuskával, a helikopter törzsének jobb oldalára mereven egy ikercsövű, Grjazev-Shipunov GS-2-30, 30 mm űrméretű gépágyút építettek, melynek lőszerjavadalmazása 250 db. A fegyver Gast-rendszerű, vagyis a két cső felváltva tüzel, úgy, hogy a csőből távozó lövedék mögül visszavezetett nagy nyomású gáz kiveti az üres hüvelyt és a másik csőbe betölti a következő lőszert, melynek elsütése után ez a mozzanatsor ismétlődik.

Lassú sorozat választása esetén a tűzgyorsaság 300 lövés/perc, gyorsnál 2600 lövés/perc. Lőtávolsága maximum 4000 méter. Az alkalmazható lőszerfajták: repesz-romboló-gyújtó és páncéltörő-gyújtó lövedékek, valamint ezek nyomjelzős változatai.

Rendszeresítő országok 

 
 115 darab került leszállításra az Afgán Légierő részére 1979 óta
 
 
 (az Amerikai Egyesült Államok hadereje szolgálatban tart néhány Mi–24-et Louisiana államban ellenfél tréning-hez)
 
 
 
 
 12 darab Mi–35P került szállításra 2001–2002-ben
 
 
 
 
 (kivonva)
 
 
 
 
 
 
 
 8 darab van szolgálatban a Grúz Légierőnél
 
 
 
 2 darab Mi–35P az Army Corps/TNI-AD állományában (2004-ben vásárolva), 5 darab Mi–35P lett megrendelve 2006-ban, és további 3 darab Mi–35 2007-ben
 
 
 
 
 
 
 
 

 
 D, P és V altípusok (Oroszországi nagyjavításból érkezett vissza 4db)
 
 
 
 
 
 51 darab a Kelet-Német Hadsereg tulajdonából, átadva Magyarországnak, Lengyelországnak, kettő pedig az Egyesült Államok Hadseregének
 
 
 
 260 darab van szolgálatban.
 
 12 darab van az Örmény Légierő tulajdonában
 
 
 
 
 
 A Srí Lankai Légierő állományában egy 10 darabból álló Hind század van szolgálatban, beleértve Mi–24D/V/P és Mi–35 típusokat
 
 2 darab Mi–24V van rendszeresítve a Szerb Légierő szolgálatában
 
 1993-tól 16-19 darab Mi–24-et üzemeltettek, a típust 2011. szeptember 20-án kivonták az aktív szolgálatból. A kivonás idején mindössze 4 darab volt hadra fogható
 
 
 
 
  → Ukrán Légierő
 
 
 Mi–35M2
 
 

1978 óta közel 2000 db Mi–24-et gyártottak, 600-at export célra.

Jegyzetek

Források 
Brandt Gyula: Magyar felségjelű Mi–24 harci helikopterek - Mi–24 Attack helicopter with Hungarian insignia. Budapest, Zrínyi Kiadó, 2017.

További információk 
 Orosz, Rolkó: A Mi-24 harcihelikopter hosszú távú alkalmazása a 2236/2003.(X.1) kormányhatározatban a Magyar Honvédség számára megfogalmazott feladatok tükrében
 Orosz Zoltán: Harci helikopterek alkalmazása a légtér védelmében
 A gyártó Mil Moszkvai Helikoptergyár honlapja
 cockpit képek
 szentkirályszabadjai képek
 A Mi-24-es harcihelikopter típusismertetője és Magyarországon rendszeresített változatainak bemutatása
 képek
 részletes ismertető angolul
 Az A változat
 
 The Mil Mi-24 Hind & Mi-28 Havoc – Az Air Vectors típusismertetője
 A magyar üzemeltetésű Mi–24-esek lajstromlistája és állapotuk – mi-24.hu

Szovjet és orosz helikopterek
Katonai helikopterek