Tömegközlekedés

A tömegközlekedés (vagy közösségi közlekedés, közforgalmú közlekedés, kollektív közlekedés) – az általános értelmezés szerint – magában foglal minden közlekedési rendszert, amelyben az utasok nem saját járművükkel közlekednek. A használatos közlekedési eszköz alapján ide tartozik a:
 helyi (városi és elővárosi) forgalomban a városi autóbusz, a trolibusz, a villamos, a metró (földalatti vasút, a kéregvasutat is beleértve), a fogaskerekű vasút, a siklóvasút, nyeregvasút vagy függővasút (mindkettő egysínű vasút-kategória), a HÉV, a vízi közlekedés és a vasút.
 helyközi (más szóval: településközi; belföldi és nemzetközi) forgalomban az autóbusz, a vasúti közlekedés, a légi közlekedés és a vízi közlekedés.

Tágabb értelemben a közösségi közlekedéshez tartozik a szerződéses közlekedés, a különjárati közlekedés, továbbá az igényvezérelt (rugalmas) közlekedési szolgáltatások.

Egyes források ide sorolják a taxiszolgáltatást is. A különbség, itt, a támogatás teljes hiánya.

Közösségi közlekedésnél (szemben az egyéni közlekedéssel) az utasnak – utazásának időpontja és útvonala tekintetében – alkalmazkodnia kell mások igényeihez, mivel a személyszállítás másokkal együtt, a közlekedési eszköz megosztott használatával  történik. Gyakorlatilag útvonalhoz és menetrendhez.

A tömegközlekedés előtérbe kerülésével csökkenthető a forgalmi zsúfoltság, a károsanyag-kibocsátás (emisszió) és energiafelhasználás, valamint a közlekedési balesetek száma.

A közösségi közlekedés közszolgáltatás (az állam vagy önkormányzat által támogatott szolgáltatás).

Története 

A tömegközlekedés egyidős az első ember vezette kompokkal, az első közösségi közlekedési forma a vízi közlekedés volt, a szárazföldön az emberek gyalogoltak vagy állatra ültek.

A tömegközlekedés történelmi formája a postakocsi, amellyel fogadók, vendéglők és kocsmák között lehetett utazni, valamint más „lóvontatta járművek” (hajók és szekerek), amelyek fizetségért rendszeresen utasokat szállítottak.

A városon belül az omnibusz volt az első szervezett tömegközlekedési eszköz, amit először Nantes városában, Franciaországban kezdtek működtetni, 1826-ban.

Bővebben lásd A közlekedés története című cikket.

A tömegközlekedés modern formái

Közút 

 Bérelt autó
 Busz
 Iránytaxi
 Közösségi kerékpár program
 Riksa
 Taxi
 Távolsági busz
 Tranzit busz
 Trolibusz

Vasút 

 Automated guideway transit (AGT) – Embermozgatónak is hívják
 Cable car – kábellel, vágányon húzott villamos
 Fogaskerekű vasút
 Függővasút
 HÉV
 Kábelvasút – a hegyekben kábelen húzott vasút
 Kisvasút – beleértve az úttörővasutat
 Komp – beleértve a szárnyashajót és a légpárnás hajót
 Könnyűvasút – villamosszerű rendszer, amelynek nincs közös szakasza gyalogosokkal vagy autókkal
 Mágnesvasút
 Metró – beleértve a földalattit
 Nyeregvasút
 Sikló
 Vasút – beleértve a nagysebességű vasutat
 Villamos

Víz 

 Komp – beleértve a katamaránt
 Vízibusz
 Vízitaxi

Levegő 

 Helikopter
 Repülőgép

Meredek vagy vertikális pályás járművek 

 Drótkötélvasút – hegyekben drótkötélen függő kabinokban utaznak az emberek, hívják még gondolaliftnek is
 Lanovka
 Libegő
 Felvonó

Egyéb 

 Mozgójárda – vízszintesen mozgó futószalag
 Mozgólépcső

Fejlődő technológiák 

 Automatikus autópálya rendszer
 Busz gyorstranzit
 Csoportos gyorstranzit
 Személyes gyorstranzit

Ezek közül némelyik nem használható az általános közönség számára, például az irodai liftek vagy az iskolabuszok.

Megállók és csomópontok 

 Buszmegálló – beleértve a megállóhelyeket és a végállomásokat
 Droszt
 Hajókikötő – beleértve a kompfelhajtókat
 Helikopter-leszálló 
 Kikötő
 Metróállomás
 P+R (P plusz R)
 Repülőtér (légikikötő)
 Vasútállomás – beleértve a pályaudvarokat
 Villamos megálló

Jegyek 

A közösségi közlekedési eszközök igénybevételére jogosító díj megtérítésére és igazolására vonatkozóan különböző megoldások vannak használatban világszerte:

 Jegy
 előre váltott, belépéskor ellenőrzött jegy, az utas addig nem léphet be a szolgáltatási területre, amíg nem ellenőrzik a jegyét (leggyakrabban a metróban használják)
 előre váltott, az utazás során a szolgáltatási területen jegyellenőrök által véletlenszerűen ellenőrzött jegy (leginkább Kelet-Európában és az Egyesült Államokban használják)
 az utazás megkezdésekor váltott, egyszeri útra szóló jegy, amit a sofőr ellenőriz (például távolsági buszokon)
 feltöltőkártya, az utas által meghatározott összeg kerül a kártyára, amelyről az utazás díját távolságtól függően minden egyes használatkor elektronikus, mágneses vagy optikai úton levonják
 adott járatra, adott helyre szóló helyjegy
 Bérlet
 határozott időre szóló bérlet
 adott időszak alatt adott számú napon használható bérlet (például 8 napon egy hónapban)
 kombinált bérlet
 kedvezményes árú bérlet
 Zseton
 Mágneskártya
 Smartcard
 SMS alapú utazási díjtérítés

Vannak városok, ahol a tömegközlekedés ingyenes és nem kell jegyet váltani.

Magyarország tömegközlekedése 
A tömegközlekedés állami, önkormányzati és magántulajdonú társaságokon keresztül valósul meg az országban.

A vasúti személyszállításról nagyobbrészben a MÁV-START Zrt. (a MÁV Magyar Államvasutak Zrt. leányvállalata) gondoskodik, régiós szinten pedig a GYSEV magántulajdonú részvénytársaság. A 2000-es évektől kezdődően még több kisebb magánvasút-társaság kezdte el működését.
Sajátos jellegű közlekedést bonyolít le a MÁV-HÉV Helyiérdekű Vasút Zrt. (MÁV-HÉV), mely Budapest elővárosi vasúti közlekedését biztosítja.

Különleges színfolt az ország tömegközlekedésében a kisvasútak jelenléte, melyek többnyire turisztikai célokkal működnek napjainkban. Jelentős részüket regionális erdőgazdálkodások vagy helyi egyesületek működtetik..

Az autóbuszos tömegközlekedés jelentős hányadát bonyolítja le a Volánbusz állami tulajdonú részvénytársaság, mely országos, regionális és helyi-városi szinten (2022-ben 67 városban) üzemeltet járatokat.

Több város helyi tömegközlekedését önkormányzati tulajdonú társaságok bonyolítják le saját vagy bérelt járműpark keretén belül vagy pedig alvállalkozók segítségével:
 Budapesti Közlekedési Zrt. (BKV)
 Debreceni Közlekedési Zrt. (DKV)
 Miskolc Városi Közlekedési Zrt. (MVK)
 Szegedi Közlekedési Társaság (SZKT)
 Kaposvári Tömegközlekedési Zrt. (KT)
 T-Busz Tatabányai Közlekedési Kft. (T-Busz)
 Tüke Busz Zrt.
 V-Busz Veszprémi Közlekedési Kft. (V-Busz)
 Kecskeméti Közlekedési Központ (KeKo)
 Paksi Közlekedési Kft.

Kapcsolódó szócikkek 

 Közlekedéstudomány
 Menetrend
 Jegyellenőr

Jegyzetek

További információk 
 Tömegközlekedés.lap.hu – Linkgyűjtemény
 Budapest tömegközlekedési térképe
 Tömeg- vagy közösségi közlekedés? 
 Gondolatok a közösségi közlekedés lehetőségeiről. Tanulmányok a tömegközlekedés jelenlegi folyamatairól, problémáiról; szerk. Bárány Balázs Kiss László; Természet Ébredése Társulat, Orosháza, 2003
 Szeldmajer László: Városi Tömegközlekedési Múzeum; Budapesti Közlekedési Zártkörűen Működő Részvénytársaság, Budapest, 2006
 Kalocsai Péter: Közlekedés- és várostörténeti tanulmányok, 19-20. század; Kronosz, Pécs, 2018