Ómagyar Mária-siralom

Az Ómagyar Mária-siralom egyike legkorábbi nyelvemlékeinknek, az első fennmaradt magyar nyelvű vers, a teljes finnugor nyelvcsalád első lírai nyelvemléke. A 13. században íródott egy latin vers átköltéseként, a latin nyelvű Leuveni kódex lapjaira. 1922-ben fedezték fel abban az anyagban, amit a Leuveni Katolikus Egyetem vásárolt egy müncheni könyvkereskedésben a németek által az első világháborúban elpusztított könyvtári anyag pótlására. Az értékes kódex 1982-ben került a magyar állam tulajdonába.

Szövegemlékről van szó, amely régi magyar írással készült, az eredeti mű szerzője feltehetőleg egy domonkos rendi szerzetes, Gotfrid, aki a párizsi Szent Viktor ágostonos kanonokrendi apátság helyettes házfőnöke volt, és a 12. században élt.

Az Ómagyar Mária-siralom magyar költője jól megérezte, hogy a latin sorok két ritmikai egységre oszlanak, és végig kétütemű sorfajban írta meg a maga költeményét. A magyar hangsúlyos ütemben a hangsúlytalan szótagok száma ekkor még kötetlen volt, ez nagyobb szabadságot, változatosabb sorok létrehozását tette lehetővé.

„Legelső” versünkben már fejlett rímek, szép és tudatosan alkalmazott alliterációk voltak. Változatos a rímelhelyezés is: előfordulnak páros rímek (a a b b), félrímes megoldások (x a x a) és bokorrímek is (a a a).

A költeményben Mária, a keresztre feszített Jézus anyja egyes szám első személyben szólal meg. A legnagyobb szenvedést átélő, a fia kínhalálát szemlélő asszony tehetetlen kétségbeesésben vergődik. Hol önmaga nyomorult állapotát zokogja el, hol pedig – váltakozva a keserű jajongással – fiát szólítja meg anyai becézéssel, illetve a halált kérleli – önmagát ajánlva fel neki gyermeke helyett –, majd pedig Jézus kínzóihoz könyörög kegyelemért. A vers befejezésében feltör a tébolyult anyai sikoly: ha már nem mentheti meg egyetlen fiát, legalább osztozni akar vele a halálban.

Az Ómagyar Mária-siralom a Leuveni kódex 134. lapjának hátulján található. A vers szövegének nagyobb része szabad szemmel alig olvasható, mert a pergamenről a folytonos használat miatt egyszerűen kikopott. Korábban az a nézet terjedt el, hogy mint érthetetlen nyelvű szöveget kidörzsölték, dörzsölésre utaló nyomok azonban valójában nincsenek.

Műfaja: siralom (planctus).

Szövege

Jegyzetek

Források 
 A magyar irodalom történetei, szerk. Szegedy-Maszák Mihály, 2007 internetes változat
 Mezey László: Leuveni jegyzetek az Ómagyar Mária-siralomról. It, 1971. 366.
 Martinkó András: Az Ómagyar Mária-siralom hazai és európai tükörben, Bp. 1988
 Horváth János: A magyar irodalmi műveltség kezdetei, Bp., 1931
 Jakubovich–Pais: Ó-magyar olvasókönyv, Pécs, 1929
 Vizkelety András: „Világ világa, virágnak virága…" [Ómagyar Mária-siralom], Európa könyvkiadó, Bp., 1986

További információk 
 Az Ómagyar Mária-siralom eredeti betűhű szövege és mai magyarra normalizált változata az Ómagyar korpusz vegyes rövid szövegei között (Ómagyar korpusz)
 Hangfelvételek (nyelvemlekek.oszk.hu) – archivált
 Hangfelvételek – meghallgatható
 Értelmezés (PDF)
 Magyar Folklórmúzeum
 Magyar Virtuális Enciklopédia
 Francia fordítás és a szöveg latin eredetije
 Ómagyar Mária-siralom angol nyelven – Bábel Web Antológia
 
 Énekes változat egy planctus dallamra (YouTube, Hozzáférés: 2017. október 22.)

Kapcsolódó szócikkek 
Gragger Róbert
Muzslay István

Magyar nyelvemlékek
Középkori irodalmi művek