alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Maja Kešić

Maja Kešić (rođena 1985), gajdašica iz Topolja. Sviranje u gajde naučila je na trogodišnjem seminaru u Vinkovcima. Svirati je počela kao ulični svirač u Osijeku, a poslije je svirala diljem Hrvatske, ali i u Somboru, Subotici, u BiH... U aprilu 2006. godine nastupila je u Slovačkoj, gdje je sa svojim profesorom Stjepanom Večkovićem predstavljala Hrvatsku na međunarodnom gajdaškom festivalu, na kome su nastupili gajdaši iz 20-ak zemalja.

Više puta gostovala je na filmskom festivalu u Orašju, a s tamburaškim sastavom "Ravnica" (s kojim inače svira) nastupila je i na festivalu Pjesme Podravine i Podravlja u Pitomači. S nekoliko djevojaka i jednim momkom osnovala je zanimljiv bend u kome sviraju gajde, diplice, cimbalo i okarina.

Izvor:
 Jasmina Doboš: "Uskoro snimam gajdaški album prvijenac", Baranjski dom, I, 23, 6 - Beli Manastir, 24-25. V. 2006.

Biografije, Osijek
Hrvatski glazbenici
Nikola Živanović

Nikola Živanović (Kneževo, 3. VIII. 1977), novinar i majstor u rješavanju logičkih zadataka. Od rođenja do 1997. godine živio je u Belom Manastiru, gdje je završio osnovnu školu i gimnaziju, dok studij u Beogradu nije okončao. Radi kao urednik informativnog programa u regionalnom radiotelevizijskom centru "Spektar" u Somboru. Jedan je od dopisnika beogradskog dnevnog lista "Blic", a u novinarstvu radi od januara 2000. godine. U slobodno vrijeme bavi se šahom i rješavanjem logičkih zadataka, u čemu je zvanični prvak Srbije i Crne Gore.

Logičke zagonetke 
Iako se od malena zanimao za križaljke, u ozbiljne enigmatske vode uplovio je tek 2002. godine, kad se zainteresovao za ostale zagonetke i igru kvizovku. Anagrami i rebusi su mu, bar zasad, ostali sporedna stvar. Na svom prvom kvizovkaškom turniru bio je pobjednik, savladavši dva puta novosadskog majstora Zorana Radisavljevića. Bilo je to na 7. enigmatskoj koloniji u Somboru, održanoj 2003. godine. Zanimljivo je da do sada na turnirima u kvizovci nikad nije bio slabije plasiran od 4. mjesta. 
Logičkim se zadacima bavi od 2004. godine i jako mu dobro ide. Za sada u Srbiji nema ozbiljnu konkurenciju. Na takmičenjima organiziranim u Srbiji i Crnoj Gori ostvaruje gotovo trostruko više bodova od drugoplasiranog sudionika. Bavi se i sastavljanjem logičkih zadataka. Savez zagonetača Srbije uskoro namjerava da Srbiju kandiduje za domaćina jednog velikog međunarodnog takmičenja u rješavanju logičkih zadataka pa mora imati i spremne sastavljače takvih zadataka.

Rezultati 
Kvizovka:
 pobjednik 7. enigmatske kolonije u Somboru 2003. godine
 pobjednik kvizovkaškog turnira na 6. memorijalnom turniru "Tomislav Munišić" u Novom Sadu 2005. godine

Anagrami:
 pobjednik takmičenja u naslovnim anagramima u Somboru 2005. godine (pobjednički anagram glasio je: IMA NASLOV ŠPANIJE, sastavljen od novinskog naslova VALENSIJA ŠAMPION)

Enigmatske zagonetke:
 treće mjesto na 6. memorijalu "Tomislav Munišić" u Novom Sadu 2005. godine

Logičke zagonetke: 
 prvak Srbije i Crne Gore za 2005. godinu
 46. mjesto (od 102 rješavača) u pojedinačnoj konkurenciji na 14. svjetskom prvenstvu u rješavanju logičkih zagonetaka (Eger, 8-13. X. 2005), najbolje plasirani član reprezentacije SCG
 prvak Srbije i Crne Gore u rješavanju sudoku-zadataka za 2006. godinu
 deveto mjesto u konačnom plasmanu na Prvom svjetskom prvenstvu u rješavanju sudokua, koje je održano u talijanskom gradu Lucca od 10. do 12. III. 2006, između 85 sudokista iz 22 zemlje

Izvor 
 Jovan Nedić: "Velemajstor za logičke zagonetke", Novosti, VII, 330, 27 - Zagreb/Vukovar, 14. IV. 2006.

Srpski novinari
Srpski enigmati
Savez zagonetača Srbije
Authority control
Krunoslav Sili

Krunoslav Sili, karikaturist i slikar iz Osijeka.

Završivši srednju tehničku školu opredjeljuje se za matematiku i fiziku i upisuje Pedagošku akademiju u Osijeku. Jedno vrijeme radio je kao profesor u Čepinu i Osijeku, a potom kao direktor osnovne škole u Dražu. Nakon toga se zaposlio u AOP-u te u SIZ-u na poslovima stambene problematike sve do penzionisanja 1995.

Završio je i srednju glazbenu školu, a kao dijete bio je član puhačkog orkestra DVD-a Gornji grad (Osijek), svirajući trubu, s kojim je proputovao cijelu tadašnju Jugoslaviju. Aktivno se bavio i streljaštvom, dokazavši se kao strijelac u tadašnjoj JNA i postavši prva puška Jugoslavije.

Čitav život bavi se i slikanjem i to gotovo u svim tehnikama, osim u ulju. Poseban trag ostavlja u karikaturi, crtežu i grafici. Svoju prvu samostalnu izložbu imao je još kao apsolvent na Pedagoškoj akademiji 1964. godine. Dugo je svoje radove objavljivao u dvotjedniku koji su objavljivale Hrvatske šume. U to su vrijeme sva velika poduzeća imala svoje informativne listove, pa se i on odazvao pozivu osječkog novinara Zlatka Lončarića i počeo crtati Ekoslava, angažirane karikature na temu ekologije. Dugogodišnji je član Udruge likovnih umjetnika Likar.

Povremeno se obraća novinama sa svojim kritičkim osvrtima na aktuelna događanja u Osijeku i šire.

Izvori:
 Gorana Korać: "Sretan sam što sam ostavio nekakav kreativan i pozitivan trag", Osječki dom, VI, 662, 24 - Osijek, 26-28. II. 2005.
 Jovan Nedić: "Krunoslav Sili" < "Podatak više", "Skandi Feniks", …, 370, 16 - Rijeka, 17. VIII. 2006.

Hrvatski karikaturisti
Hrvatski slikari
Biografije, Osijek
Nepoznata godina rođenja
Mladen Šerić

Mladen Šerić (Garevac, BiH, 1943), hrvatski stomatolog-ortodont i slikar.

Životopis 
Nakon završene gimnazije u Gradačcu, studirao je stomatologiju u Zagrebu, koju je diplomirao 1970. godine. Specijalizaciju iz ortodoncije završio je 1998. godine. Kao stomatolog radio je u Modriči (BiH) i Feldkirchu u Austriji.

Od 1998. godine živi u Mecama u Baranji, gdje se njegova porodica skrasila nakon progonstva iz rodne Posavine (u BiH) i brojnih seljenja po Njemačkoj i Hrvatskoj. Od 15. studenog 2013. godine je u mirovini.

Slikarstvo 
Slikarstvom, posebno akvarelom, bavi se otkad zna za sebe. Šezdesetih godina 20. stoljeća, na trećoj godini studija, prošao je prijemni ispit na zagrebačkoj Akademiji likovnih umjetnosti (ALU), slikarski odjel, bez namjere da je upiše, isključivo da bi dokazao samom sebi da može. Okušao se gotovo u svim tehnikama, no najdraži su mu motivi prirode, portreti i vedute, odnosno gradski motivi, u tehnici akvarela. Naslikao je preko 1.000 slika. Samostalno je izlagao u Beču, Würzburgu, Zagrebu i Osijeku (1998. godine u Hrvatskom narodnom kazalištu). Njegove se slike nalaze (ili su se nalazile) u domovima nekih poznatih osoba, npr. kneza Adama von Lichtensteina i pokojne glumice Marije Schell. Ljubav prema slikarstvu odvela ga je na studijska putovanja u Austriju, Njemačku, Francusku i Nizozemsku. Studiozno je radio i usavršavao se uz djela Williama Turnera i Pikea.

Krajem 90-ih godina 20. stoljeća dr. Bogdan Mesinger napisao je da je Baranja, s izmaglicama rijeka, Kopačkim ritom i Starom Dravom, upravo čekala jednog vrsnog akvarelista koji bi je umjetničkim okom oslikao:

Za Šerićevo slikarstvo Zvonko Penović je napisao i ovo:

Učestvovao je na likovnoj koloniji Đola 2008. pa je zastupljen jednom slikom ("Napuštena kuća") u monografiji Likovna kolonija Petar Dobrović Darda.

Slikarstvom se bavi i njegov stariji sin Davorin, koji preferira portrete u tehnici pastela.

Izvori i vanjske veze 
 T(omislav) Firic: "Zubar s kistom - kojeg je Baranja čekala!", Glas Slavonije, 86, 27278, 19 - Osijek, 20. X. 2006.
 Garevac.net: Slikar akvarela mekih tonova 
 Posavski vremeplov: Anto Adžamić: K'o vječno otvorena rana 
 Binarnet.hr: Akvareli, portreti i ulja na platnu ,,Mladen Šerić" 

Hrvatski slikari
Biografije, Osijek
Slavenosrpski jezik

Slavenosrpski jezik (slsrp. славяносербскій) je oblik srpskoga jezika koji je bio u dominantnoj upotrebi krajem 18. i početkom 19. veka u obrazovanim slojevima srpske građanske klase u Vojvodini i srpskoj dijaspori u ostalim krajevima Habsburške monarhije.

Istorija i upotreba 

Nakon Velike seobe 1689, pod patrijarhom Čarnojevićem, veliki se deo srpskog naroda našao u okviru Austrije koja je pokušala da ga katolicizira preko unijaćenja, tj. verskopolitičkih poteza kojim bi se ukinula samostalnost Pećke patrijaršije koja je okupljala srpski narod. Na civilizacijskom polju, budući da se radilo o sličnim južnoslavenskim jezicima, Austrija je smerala da nametne neki oblik hrvatskog ("ilirskog") jezika, koji je u vernakularu postojao vekovima, a doživljavao je procvat u Dalmaciji, Bosni i Slavoniji. Takođe, pokušavala je da se ukine ćirilica i uvede latinica u školama koje su bile pod jurisdikcijom Pećke patrijaršije.

Kao otpor tim nastojanjima koja su protumačena kao napad na verskonarodnosno biće Srba, srpska crkvena hijerarhija je pozvala u pomoć Rusiju Petra Velikoga, koji je poslao određen broj knjiga, udžbenika i učitelja. Taj, tzv. ruskocrkveni jezik (esencijalno, ruski jezik na stupnju razvitka kakav je imao početkom i sredinom 18. veka) postao je službenim liturgijskim jezikom Srpske pravoslavne crkve. No, budući da je po svojim jezikoslovnim značajkama (glasoslovlje, oblikoslovlje, skladnja) previše odudarao kako od mestimično zabeleženih narodnih srpskih govora, tako i od stare srpske književne tradicije na staroslavenskom jeziku srpske redakcije (12.-13. v. do sredine 18. veka), ubrzo se javio otpor u građanskim slojevima koji su tražili razumljiviji jezik. Tako je nastao hibridni slavenosrpski, mešavina ruskocrkvenog i govora srpskih građanskih slojeva u Vojvodini. Najistaknutiji predstavnik slavenosrpskog je bio Zaharija Orfelin, a književni kodifikator Milovan Vidaković.

Slavenosrpski jezik je, u borbi za opštesrpski jezički standard, bio glavnim takmac jeziku koji je je uobličio srpski jezički reformator Vuk Karadžić, ponajviše na novoštokavskom folklornom idiomu. Sredinom 19. veka opseg upotrebe slavenosrpskog je počeo da se osetno smanjuje, dok je posle 1870. potpuno nestao iz javne upotrebe.

Karakteristike i gramatika 

Primer oblika tog slavenosrpskog jezika se može videti iz "Slavenoserbskog magazina" koji je uređivao Zaharija Orfelin:

 
Čak je i iz jedne rečenice vidljivo da je tekst natopljen ruskim rečima (čto), ruskim tvorbenim oblicima (roskošъ, a ne raskoš), a druge značajke slavenosrpskog su i pojava –t u 3. osobi množine (npr. "oni mogutъ" umesto "oni mogu").

Literatura 
 Mihailo Stevanović: Gramatika srpskohrvatskog jezika, Beograd 1964.

Vidi još 
 Bečki književni dogovor

Južnoslavenski jezici
Pećka patrijaršija
Mikenska Grčka

Mikenska Grčka, poslednja faza bronzanog doba u antičkoj Grčkoj, je istorijski period Homerovih epova i mnoge druge grčke mitologije. Mikenski period je dobio svoje ime po arheološkom nalazištu Mikena u severoistočnoj Argolidi, na Peloponezu. Atina, Pilos, Teba i Tirint su takođe značajni mikenski gradovi.

Oko 1400. god pne. minojska civilizacija je počela da opada. Godinama Krit je trpeo napade Mikenaca, naroda sa kopna Grčke. Kada više nije mogao da se brani grad je Knosos je spaljen i osvojen.

Mikenci su bili narod sa kopna Grčke. Njihov najveći i glavni grad zvao se Mikena. Mikenci su bili znatno manje civilizovaniji od Minojaca, međutim minojska kultura preneta je na kopno i tamo unapređena. Iz minojske kulture nastala je mikenska. Mikenci su gradili velike palate, sahranjivali mrtve u grobnice od kamena, preuzeli su pismo od Minojaca i smanjili broj slova na 90. 

Krajem XII veka Mikena je poražena od strane Doraca, naroda kojeg nije zanimala kultura, već samo uništavanje i ratovi.

Vidi još
 Mikenska vojska

 
Historija Grčke
Egejska kultura
Bronzano doba
Hanza Media

Hanza Media (do 1. jula 2016. Europapress Holding, skraćeno: EPH) vodeća je medijska tvrtka u Hrvatskoj, koja izdaje 5 dnevnih listova i preko 20 časopisa.

Osnivanje 
Osnovao ju je 1990. godine Ninoslav Pavić zajedno sa svojim partnerima. Prvo izdanje Europapress Holdinga bio je informativno-politički tjednik Globus. 

Godine 1998. je Europapress Holding počeo izdavati Jutarnji list, prvi dnevni list pokrenut u nezavisnoj Hrvatskoj. 

Godine 2007. EPH je kupila satiričko-politički tjednik Feral Tribune, te mu tako omogućila izlaženje. 2014 godine tvrtku je nakon predstečajne nagodbe kupio zagrebački odvjetnik Marijan Hanžeković.

Eksterni linkovi 

 službeni website 
 Jutarnji.hr
 SlobodnaDalmacija.hr

Mediji u Hrvatskoj
45. pne.



Godina 45. pne. bila je prijestupna godina koja počinje u petak i prva godina julijanskog kalendara. U svoje vrijeme je bila poznata kao Godina konzulstva Cezara bez kolege ili, rjeđe, godina 709. Ab urbe condita. Oznaka 45. pne. se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavna metoda označavanja godina.

Događaji 

 Rimskom Republikom upravlja Julije Cezar bez kolege.
 1.1. - stupio na snagu Julijanski kalendar
 17.3. - Bitka kod Munde u kojoj Cezar razbija posljednju pompejansku vojsku pod Titom Labijenom (koji je poginuo) i Pompejem Mlađim (koji je nakon bitke pogubljen). Iako je drugi Pompejev sin Sekst uspio pobjeći, s ovom bitkom - posljednjom u Cezarovoj karijeri - završava Cezarov građanski rat. 
 Veterani Cezarovih legija XIII Gemina i X Equestris su demobilizirani. Veterani X legije se naseljavaju u Narboni, dok veterani XIII legije dobivaju zemlju u Italiji.
 Cezar imenovan doživotnim diktatorom.
 Cezar počinje pisati ili sređivati tekst Komentara o galskom ratu (mogući datum).
 Početak ere Azesa I (mogući datum).

Rođenja 
 Jul Antonije, sin Marka Antonija i Fulvije, rimski konzul za 10. pne. (u. 2. pne.)
 Wang Mang, kineski plemić koji je svrgnuo dinastiju Han, proglasio se carem i osnovao kratkotrajnu dinastiju Xin (u. 23. n.e.)

Smrti 
 februar — Tulija, kćer Cicerona (r. 79. pne. ili 78. pne.)
 17.3. — Tit Labijen, rimski vojskovpđa, ubijen nakon bitke kod Munde (r. cca. 100. pne.)
 17.3. — Publije Acije Var, rimski vojskovođa, ubijen nakon bitke kod Munde
 12.4. — Gnej Pompej, rimski vojskovođa i sin Pompeja Velikog, pogubljen nakon bitke kod Munde (r. cca. 75. pne.)
 31.12.—Kvint Fabije Maksim, rimski političar i consul suffectus za 45. pne.
Porodično stablo Osamnaeste dinastije Egipta

Porodično stablo Osamnaeste egipatske dinastije, osnovane od Ahmosea I, je složeno i nejasno, pogotovo pred njen kraj. Započeto pred kraj Sedamnaeste dinastije, porodično stablo izgleda otprilike ovako, pokazujući samo najznačajnije odnose. Odnosi koji su sumnjivi ili nejasni su prikazani ispredikanim crtama.

|

 

 
 

Osamnaesta dinastija Egipta
Ahhotep II

Ahhotep II, rođena u braku Ahmosea i Ahmose-Nefertari, bila je kraljica Egipta u doba rane Osamnaeste dinastije. Bila je ili supruga Kamosea ili supruga Amenhotepa I i majka Amenemhata, Amenhotepovog prijestonasljednika koji je umro prije dolaska na prijestolje.

Osamnaesta dinastija Egipta
Ahmose-Nefertari

Kraljica Ahmose-Nefertari od Egipta je bila sestra i supruga egipatskog faraona Ahmosea I. S njim je imala najmanje dvoje djece—Amenhotepa I i Ahmose-Meritamon, koji su poslije postali sljedeći kralj i kraljica Egipta. Ahmose-Nefertari je bila regentica Amenhotepa I kada je Ahmose umro. 

Ime joj se nalazi na mnogi spomenicima od Saïja do Ture. Zna se da je bila živa još u prvoj godini Thutmosea I; to znači da je nadživjela svog sina Amenhotepa I koji je Egiptom vladao skroo 21 godina. 

Ispočetka je nosila titulu Druge proročice Amuna, ali ju se je odrekla u 18. ili 22. godini vladavine Ahmosea I kako bi postala Božja supruga Amuna. Nakon smrti je postala posljednja kraljica štovan u tebanskom zagrobnom kultu sve do vremena Velikog Amunovog svećenika Herihora na početku 21. dinastije.

Smatra se da je živjela od 1570. pne. do 1505. pne.

Literatura 

 "Family Tree of Ahmose Nefertari"
 "Queen Ahmose Nefertari"
 "Women in ancient Egypt" 
 "50 Greatest Africans - Queen Ahmose-Nefertari"
 "The Glory and Power"
 "Women in Power BCE 4500-1000"
 "Royal Women"

Egipatske kraljice
Osamnaesta dinastija Egipta
Matica crnogorska

Matica crnogorska je osnovana 1993. godine na Cetinju kao nezavisna i nevladina organizacija intelektualaca. Skupština Republike Crne Gore je 18. marta 2008. godine donijela Zakon o Matici crnogorskoj kao samostalnoj organizaciji u oblasti kulture. Dan Matice je 22. maj, datum njenog osnivanja. Svrha Matice je čuvanje i razvoj kulturnog identiteta crnogorskog naroda i naroda koji žive u Crnoj Gori, na svim područjima duhovnog, naučnog i umjetničkog stvaralaštva, a naročito radi na učvršćivanju narodne i kulturne samosvijesti Crnogoraca u domovini i u svijetu. U tom cilju Matica podstiče izučavanje kulturno - istorijske baštine Crne Gore, izdaje monografske i periodične publikacije, zbornike, organizuje stručne tribine i predavanja, uspostavlja veze sa crnogorskim iseljenicima i inostranim kulturnim institucijama. Od 2000. godine izlazi časopis za društvena pitanja, nauku i kulturu MATICA. Matica crnogorska je nastala kao reakcija na rat i dosljedna je protiv nasilja, manipulacije, asimilacije, a za mir, demokratiju, multikulturu, slobodu stvaralaštva, vjersku i etničku toleranciju. Matica se zalaže za integraciju demokratske i suverene Crne Gore u mediteranski i evropski kulturni prostor, kako u oblasti društvenih odnosa i ljudskih prava, tako i kulturi, medijima, nauci i umjetnosti i za ustanovljavanje univerzalnih kriterijuma i evropskih standarda. U tu svrhu je Matica publikovala i svoj Program "Crna Gora pred izazovima budućnosti". Sadašnji predsjednik joj je Dragan Radulović.

Vanjske veze 
 Službene stranice Matice crnogorske

Crna Gora
Nevladine organizacije u Crnoj Gori
Nevladine organizacije
Feministička teorija

Feministička teorija je naziv za feministički pristup različitim teorijama društvenih znanosti odnosno filozofiji. Pod njome se podrazumijevaju radovi u cijelom nizu disciplina, prvenstveno oni koji nastoje objasniti ulogu žena odnosno feminističke politike u oblastima kao što su antropologija i sociologija, ekonomija, ženske i rodne studije, ali i fenomeni kao što su feministička književna kritika.

Feministička teorija nastoji shvatiti prirodu nejedankosti te daje naglasak na rodnu politiku, odnose moći i seksualnosti. Najčešće je vezana uz kritiku današnjih društvenih odnosa, ali i promicanje ženskih prava, interesa i rješavanje problema. Teme kojima se bavi feminizam su najčešće diskriminacija, stereotipi, objektifikacija (posebno seksualna objektifikacija), izrabljivanje i patrijarhat.

Eksterni linkovi 
 Feminist theory website (Center for Digital Discourse and Culture, Virginia Tech University)
 Feminist Theories and Anthropology by Heidi Armbruster
  The Radical Women Manifesto: Socialist Feminist Theory, Program and Organizational Structure (Seattle: Red Letter Press, 2001)

 
Teorija
Kritička teorija
Rodni studiji
Javni prihodi

Javni prihodi su prihodi države koji se mogu prikupiti u obliku :
 Poreza
 Doprinosa
 Carine
 Pristojbi (takse)
 Naknada
 Javnog duga

Pojam javni prihodi se uglavnom poistovjećuje sa porezima jer oni imaju najveći udio u prihodima države. Također je važno napomenuti i da se u stranoj terminologiji najčešće koristi naziv porez (eng. Tax) kao sinonim za prihode države. 

Isto tako treba uzeti u obzir da svaka zemlja ima različiti sustav javnih prihoda, pa stoga i klasifikacije neće uvijek biti iste. Zbog toga polazna točka za pretraživanje strane literature uvijek treba biti pojam javne financije.

Obilježja 
 svi služe za podmirenja javnih potreba, tj. državnih rashoda (javnih rashoda)
 svi se ubiru u novcu
 ubiru se periodično i konstantno
 ubiru se uglavnom iz dohotka (obnovljivi izvor), a vrlo rijetko iz imovine (nije obnovljiv izvor)

Podjela javnih prihoda 
 originarni (izvorni) - prihodi koje je država ostvarila svojom ekonomskom aktivnošću, tj. na temelju prava svoga vlasništva (npr. dividende od poduzeća u državnom vlasništvu)
 derivativni (izvedeni) - prihodi koje država ostvaruje na temelju financijskog suvereniteta (moći). Iz nečije ekonomske snage izvodi svoju ekonomsku snagu (npr. porezi)

 redovni - prihodi koji se kontinuirano i periodično ubiru (npr. porez na promet)
 izvanredni - prihodi koji se ubiru povremeno, u izvanrednim prilikama (npr. teška elementarna nepogoda)

 prihodi od stanovništva - građani izdvajaju iz svojeg dohotka
 prihodi od pravnih osoba - prihodi od gospodarskih jedinica (npr. porez na dobit, doprinosi i sl.)

 povratni
 nepovratni

 prihodi širih političko-teritorijalnih jedinica - pravo ubiranja ima država
 prihodi užih političko-teritorijalnih jedinica - pravo ubiranja imaju gradovi, općine i županije

 namjenski (destinirani) - prihodi za koje se unaprijed zna na što će biti potrošeni
 nenamjenski (nedestinirani) - prihodi koje država troši na bilo koje javne rashode

 prihodi u novcu
 prihodi u naturi

 javno-pravni - prihodi do kojih država dolazi pomoću svojeg financijskog suvereniteta
 privatno-pravni - dobrovoljni - prihodi do kojih država dolazi kao svaki drugi subjekt

 ekvivalentni - prihodi za koje obveznik ima pravo na protuuslugu (npr. doprinos za zdravstveno osiguranje daje besplatnu zdravstvenu zaštitu kao protuuslugu)
 prihodi opće naknade - porezi i druga davanja koja ne moraju u sebi sadržavati ekvivalentnu protuuslugu

Javne financije

cs:Veřejné výdaje
hr:Javni prihodi
it:Scienza delle finanze
Doprinos

Doprinosi su fiskalni oblici pomoću kojih se prikupljaju sredstva za financiranje određenih javnih potreba.

Najpoznatiji doprinos u zemljama zapada, danas je doprinos za socijalno osiguranje. 

Doprinosi se razlikuju od zemlje do zemlje (neke države osiguravaju samo najnužniju socijalnu zaštitu za svoje zaposlene, dok je u drugim državama socijalna zaštita na zavidnoj visini).

Kod nas se danas plaćaju za socijalno osiguranje doprinosi za :
 mirovinsko osiguranje
 invalidsko osiguranje
 zdravstveno osiguranje i zaštita
 zapošljavanje''''

Javne financije
Porez na dohodak

Porez na dohodak je jedan od suvremenijih, modernih poreza današnjice.

Povijest poreza na dohodak 
Prvi oblik poreza na dohodak uveden je u 18. st. kada je William Pitt mlađi (biografija na eng.) uveo cedularni oblik poreza na dohodak jer su mu trebala sredstva zbog ratovanja Velike Britanije i Francuske.

Obilježja poreza na dohodak 
 izvor, osnovica i objekt poreza je sam dohodak
 u svijetu ne postoji jedinstvena definicija dohotka
 oporezuje se neto dohodak
 oporezuje se stvarno ostvareni dohodak, a ne pretpostavljeni dohodak
 oporezuje se neovisno od svrhe i trošenja dohotka i neovisno od izvora od kojeg je ostvaren
 glavni predstavnik subjektivnog poreza
 postojanje raznih poreznih olakšica i oslobođenja
 skup porez za državu i poreznu administraciju

Oblici poreza na dohodak 
 Britanski (cedularni ili analitički)
 → najprije su se oporezivali pojedini dijelovi dohotka (ceduli) primjenom proporcionalne porezne stope, a tada se dopunskim porezom oporezuje ukupni dohodak primjenom progresivne porezne stope kada prelazi zakonski dopuštenu visinu.
 → Hrvatska ga je koristila do 1993. godine.
 Germanski (sintetički)
 → oporezuju se ukupni dohodak primjenom progresivne porezne stope.
 → primjenjuje se u većini zemalja, pa i u Hrvatskoj od 1993.
 Romanski
 → kombinacija britanskog i germanskog oblika.
 → dio dohotka se oporezuje proporcionalnom ili progresivnom poreznom stopom ili kombinacijom tih stopa. Dopunskim porezom se oporezuje ukupan dohodak primjenom progresivne porezne stope ako prelazi zakonom utvrđenu visinu.

Javne financije
Ekonomska politika



Fiskalna politika 
Fiskalna politika se bavi načinima prikupljanja novca u državnu blagajnu i njegovog trošenja. Sastoji se od porezne politike i politike javnih rashoda. U vrijeme inflacije često se primjenjuje kontrakcijska fiskalna politika u vidu povećanih poreza i smanjenja javnih rashoda. U vrijeme depresije primjenjuje se ekspanzivna fiskalna politika u vidu smanjenja poreza i porasta javnih rashoda.

Mjere fiskalne politike:
diskrecijske mjere fiskalne politike: 
 javni radovi - primjenjuju se kada je recesija duboka i dugotrajna, koriste se za izgradnju infrastrukture te zbog svog multiplikacijskog efekta. U kratkom roku se ne primjenjuju jer mogu biti generatori inflacije
 projekti javnog zapošljavanja - namijenjeni su kratkoročnom zapošljavanju nezaposlenih u javnom sektoru, a mana im je što se takvi radnici teško zapošljavaju u privatnom sektoru
 promjene poreznih stopa - u recesiji se porezne stope smanjuju dok se u inflaciji povećavaju. Nedostatak im je duga zakonska procedura oko njihovog donošenja.
 automatski stabilizatori - instrumenti fiskalnog sustava koji djeluju trenutačno, a od njih su najznačajniji automatska promjena poreznih prihoda i transferna plaćanja

Politika dohodaka 
Politika dohodaka sastoji se od kontrole nadnica i cijena u širokom rasponu od neobvezujućih smjernica do regulacije u potpunosti. Politika dohodaka je manje rizičan
 i skuplji instrument od fiskalne i monetarne politike ali je i manje efikasan.

Vanjske veze 
Vanjskotrgovinska politika se sastoji od određivanja carina i kvota i utjecanja na uvoz i izvoz.

Monetarna politika 
Monetarnom politikom kontrolira se ponuda novca od strane centralne banke, a sastoji se od:
 politike ograničavanja novčane ponude (inflacija vodi do povećanja kamata)
 politike ekspanzivne novčane ponude (recesija vodi do smanjenja kamata)
Ciljevi makroekonomske politike:
 visoka stopa zaposlenosti
 visoka razina proizvodnje (BDP)
 visoka stopa gospodarskog rasta
 cjenovna stabilnost (CPI, stopa inflacije)

Vrste monetarne politike
1. ekspanzivna (Ms raste brže od BDP)
2. restriktivna (Ms raste sporije od BDP)
3. neutralna (Ms raste proporcionalno s BDP)

Glavni ciljevi monetarne politike
 ekonomska likvidnost
 monetarna ravnoteža
 stabilnost domaćeg novca i njegovog deviznog tečaja

Efekti ekspanzivne monetarne politike
 porast novčane ponude
 smanjenje kamatnih stopa
 povećanje investicija
 povećanje BDP i proizvodnje
 porast zaposlenosti

Efekti restriktivne monetarne politike
 smanjenje novčane ponude
 povećanje kamatnih stopa
 smanjenje investicija i BDP
 smanjenje zaposlenosti

Problemi
Ekonomija
Partizanski kalendar

Partizanski kalendar, prvi kalendar na srpskom jeziku u Mađarskoj nakon Drugog svjetskog rata. Objavljen je ćirilicom u Pečuju 31. I. 1945. godine u redakciji dr. Svetozara Lastića. Izdala ga je "Srp(ska) Pravosl(avna) Crkvena Opština" za prostu, 1945. godinu.

Izvor 
 "Narodni kalendar / Народни календар / Ljudski koledar 1985", Demokratski savez Južnih Slavena u Mađarskoj, Budimpešta (str. 5; u tom izvoru za "Partizanski kalendar" kaže se "na srpskohrvatskom jeziku").

Knjige 1945.
Knjige o Baranji
Srbi u Mađarskoj
Jugoslavenski partizani
Authority control 2
Marinkova bara

Marinkova bara je bara u Baranji blizu nekadašnje beljske "Mesne industrije" u naselju Mece (Općina Darda). U današnjem obliku nastala je proširivanjem postojeće bare osamdesetih godina 20. stoljeća.

O bari se brine ŠRD "Bjelica" iz Meca pa je postala mecanska ribička destinacija.

Izvor 
 T(omislav) F(iric): "Poribljena Marinkova bara", Glas Slavonije, 86, 27243, 16 - Osijek, 9. IX. 2006.

Geografija Baranje
Jezera u Hrvatskoj
Amblem Republike Srpske

Amblem Republike Srpske je zvaničan znak Republike Srpske. Uredbom Vlade Republike Srpske od 16. juna 2007. godine, umesto grba koji je Ustavni sud BiH proglasio neustavnim, u upotrebi je Amblem Republike Srpske.

Opis 
Zastava RS i stilizovani inicijali „RS“, crveno-plavo-bela trobojka, su u kružnoj sredini amblema uivičenog hrastovim zlatnim lišćem. Na obodu amblema ćirilicom i latinicom napisano Republika Srpska, a na amblemu se nalazi i oslikana kruna Kotromanića.

Vidi 
 Republika Srpska

Republika Srpska
Republika Srpska
Sonja Cupec

Mr. Sonja Cupac (Osijek, 8. I. 1947), hrvatska urbanistica.

Životopis 
Najveći dio radnog vijeka provela je u osječkom Zavodu za prostorno planiranje, a uz to je bila i predsjednica Urbanističkog društva Slavonije i Baranje, Društva urbanista Hrvatske, Savjeta za prostorno uređenje i zaštitu okoliša Osječko-baranje županije te član Odbora Parka prirode Kopački rit.

Od 2005. je u mirovini, a u 35 godina rada ostavila je snažan trag na području prostornog planiranja i urbanizma te dala velik doprinos stvaranju kulture prostornog planiranja na području regije.

Priznanje 
Za Dan Grada Osijeka (2. XII. 2006) dodijeljena joj je Zlatna plaketa Grb Grada Osijeka na području prostornog planiranja i urbanizma.

Izvor 
 "Javna priznanja Grada Osijeka...", Osječki dom, VI, 769, 9 - Osijek, 12-14. XI. 2005.

Vanjske poveznice 
 Politopedia: Sonja Cupec 

Arhitekti
Biografije, Osijek
Tomo Hrgota

Tomo Hrgota (Kakanj, BiH, 18. II. 1965), akademski slikar.

Životopis 
Nakon završene Škole primijenjenih umjetnosti, upisao se 1987. godine na Likovnu akademiju u Sarajevu, nastavnički smjer. Radio je punih deset godina u osnovnim školama u Bosni i Hercegovini i Hrvatskoj (Zabok, Novalja na Pagu, manja mjesta kod Požege i Križevaca, Bilje u Baranji). Živi i radi u Osijeku i u Kaknju.

Slikarstvo 
Tehnika u kojoj najčešće slika je ulje na platnu,  u pastelu te u olovci. Najčešće radi pejsaže. Izlagao je na mnogo zajedničkih te na 40 tak samostalnih izložbi. Član je HDLU-a Osijek. Povremeno vodi tečajeve slikanja i crtanja u Osijeku, Bilju i Čepinu. U ljetnom periodu radi portrete turista.

U ljeto 2005. imao je istovremeno 6 izložbi, dvije u Kopačkom ritu i četiri u Osijeku (Samostan Kapucinske crkve - "Crkve Slavonije i Baranje"; Hotel Royal - Baranjske vode; Caffe Art kod Bastiona - "Osječka Tvrđa"; Konzervatorski odjel u Tvrđi - izložba ulja starih kuća Slavonije i Baranje).

Izvori 
 Gorana Korać: "Slikanje ga smiruje i inspirira", Osječki dom, VI, 727, 13 - Osijek, 2-3. VIII. 2005.
 Web-stranica Tomo Hrgota
 "Oslobođenje": "Gornji Banjevac, jedno sasvim neobično selo: Zmaj od Bosne iznad Kaknja" (posjet: 9. X. 2014)
 Raif Čehajić: "Stvaralaštvo čovjeka ispunjava zadovoljstvom i srećom", zgosca.info (posjet: 10. X. 2014)

Hrvatski slikari
Biografije, Kakanj
Biografije, Osijek
Dušan Basta

Dušan Basta (rođen 18. avgusta 1984. u Beogradu) je srpski fudbaler.Visok je 183 santimetra.Trenutno nosi broj 8 na dresu.
Igra za FC Lacio, u odbrani. Ranije je igrao i za FK Crvenu zvezdu.
Dušan Basta je 17 puta nastupao za reprezentaciju Srbije i postigao 2 gola.

Vanjske veze 

 [http://www.bastadusan.com/  Veb sajt Dušana Baste|

FK Crvena Zvezda

Basta, Dušan
Basta, Dušan
Fudbaleri ili nogometaši Crvene zvezde
Fudbaleri ili nogometaši Udinesea
ŠNK Baranja-Belje

Športski nogometni klub "Baranja-Belje" Beli Manastir (skraćeno ime: ŠNK "Baranja-Belje") nogometni je klub iz Belog Manastira; takmiči se u Prvoj županijskoj nogometnoj ligi (ŽNL) osječko-baranjskoj.

Nastanak 
Osnovali su ga baranjski prognanici 25. II. 1992. u Osijeku pod imenom Hrvatski nogometni klub (HNK) "Baranja". Kasnije je ime promijenjeno u HNK "Baranja 92". Prvi predsjednik bio je Marko Kvesić, dopredsjednik Zlatko Pauković, sportski direktor Branimir Leko, tajnik Ivan Horvat, trener Đula Špigl, a pomoćni trener Drago Mustač. Za klub su nastupali igrači iz skoro svih baranjskih klubova. Utakmice su igrane na stadionima i igralištima osječkih klubova NK "Osijek", NK "Grafičar Vodovod", NK "Metalac", NK "Olimpija", NK LIO te u Antunovcu i Višnjevcu.

Klub je počeo igrati u trećem rangu - 3. hrvatskoj nogometnoj ligi (HNL) "Istok" 1992/93. U tom rangu igrao je i 1993/94, 1994/95. i 1995/96, a onda je ušao u IV. rang - Drugu hrvatsku nogometnu ligu (HNL) "Sjever-Istok" (?!?). Tu je igrao i sljedeće sezone.

Uspjesi 
Do 1998. godine klub je djelovao u progonstvu i u tom razdoblju postigao nekoliko velikih uspjeha. U sezoni 1995/96. (ili 1996/97, izvori se ne slažu) pod vodstvom trenera Drage Mustača postao je pobjednik Kupa Osječko-baranjske županije i time, četvrti put uzastopce (ili treći put, izvori se ne slažu), igrao u završnici na državnoj razini, među 32 najbolja hrvatska kluba. Te je godine osvojio i naslov prvaka Međužupanijske lige "istok" i postao član Druge hrvatske lige "istok".

Promjena imena 
Povratkom u Baranju 1998. godine promijenio je ime u Športski nogometni klub (ŠNK) "Baranja-Belje", sa sjedištem u Belom Manastiru.

Odnos prema NK "Šparti" 
Klub se ne smatra sljednikom legendarne belomanastirske NK "Šparte" pa mu ne treba pridijevati "Špartine" uspjehe i njezine istaknute igrače.

Izvori 
 Dragutin Kerže, Alan Kerže: "Kuća osječko-baranjskog nogometa (1924.-2004.)", Osijek, 2005. (str. 208-211)
 Borivoj Novaković: "50 godina nogometa u Baranji (1947/48-1996/97)", Beli Manastir, 2005. (str. 207)

Nastanci 1992.
Baranja-Belje
Baranjski sportski klubovi
Sport u Belom Manastiru
Samostalna radikalna stranka

Samostalna radikalna stranka je naziv za političku stranku koja je krajem 19. i početkom 20. vijeka dijelovala u Srbiji.

Osnovala ju je grupa članova Narodne radikalne stranke nezadovoljna politikom podrške vladi dinastije Obrenović. Nakon Majskog prevrata je u nekoliko navrata sudjelovala u koalicijskim vladama.

Nakon prvog svjetskog rata se transformirala u Demokratska stranka.

Bivše političke partije u Srbiji
BTA

BTA može značiti:
 BTA-6, veliki ruski teleskop
 Baranja Tambura Aid
 Baltimore Transit Alliance
 Barbados Tourism Authority
 Basic Trading Area, geografsko područje definirano od strane američkog FCC-a
 Becoming the Archetype, kršćanski bend
 Behold... the Arctopus, američki bend
 Benzotriazole
 Bicycle Transportation Alliance
 Bilateral Trade Agreement
 Biological Terrain Assessment
 Birth Trauma Association
 BlueTooth Address
 Border Trade Alliance
 Botswana Telecommunications Authority
 British Tourist Authority
 British Triathlon Association, bivše ime za British Triathlon Federation
 Brooklyn Talmudical Academy, danas Marsha Stern Talmudical Academy
 BTA Banka u Kazahstanu, bivša Banka TuranAlem
 Bulgarian News Agency
 Business Technology Association
 Business Transformation Agency
 Continental Express, ExpressJet Airlines ICAO kod
 Board of Tax Appeals
 Broken Thumbs Apps, aplikacija
Srpska narodna slobodoumna stranka

Srpska narodna slobodoumna stranka je bila politička stranka osnovana 1861. godine koja je okupljala Srbe u Vojvodini, tada pod vlašću Austro-Ugarske. Osnivač joj je bio :sr:Svetozar Miletić, gradonačelnik Novog Sada i zastupnik u mađarskom Parlamentu i hrvatskom Saboru. Godine 1919. ujedinila se u Jugoslovensku demokratsku stranku Ljubomira Davidovića.

Bivše političke partije u Srbiji
Zu Yi

Zu Yi (祖乙) je bio četrnaesti vladar dinastije Shang u drevnoj Kini. 

Rodno ime mu je bilo Teng(滕). Na početku vladavine je glavni grad države premjestio iz Xianga(相) u Geng(耿), a nešto klasnije u Pi(庇), gdje je sagradio i palaču. Drevni kineski spisi navode da je država Shanga bitno ojačala pod njegovom vladavinom.

Bambuski anali mu pripisuju vladavinu od 19 godina.

Kineski vladari
Zu Xin

Zu Xin (祖辛) je petnaesti vladar dinastije Shang u drevnoj Kini. 

Bambuski anali mu pripisuju vladavinu od 14 godina, dok Zapisi Velikog Historičara navode 16 godina.

Kineski vladari
Wo Jia

Wo Jia (沃甲) je bio šesnaesti po redu vladar dinastije Shang u drevnoj Kini. Kao alternativno ime se ponekad navodi Kaijia(开甲).

Zapisi Velikog Historičara mu navode vladavinu od oko 25 godina.

Kineski vladari
Zu Ding

Zu Ding (祖丁) je bio sedamnaesti po redu vladar dinastije Shang u drevnoj Kini. 

Zapisi Velikog Historičara mu pripisuju 32 godine vladavine.

Kineski vladari
Nan Geng

Nan Geng (南庚) je bio osamnaesti kralj dinastije Shang u drevnoj Kini. 

Rodno ime mu je bilo Geng(更). Iz grada Pi je prijestolnicu premjestio u Yan(奄).

Zapisi Velikog Historičara mu pripisuju vladavinu od oko 29 godina.

Kineski vladari
Yang Jia

Yang Jia (陽甲) je bio devetnaesti po redu kralj dinastije Shang u drevnoj Kini. Kao alternativno ime se spominje He Jia(和甲).

Zapisi Velikog Historičara mu pripisuju vladavinu od oko 17 godina.

Kineski vladari
Alija Alijagić

Alija Alijagić (Bijeljina, 1896 — Zagreb, 8. mart 1922) bio je crvenopravdaš i atentator, poznat po tome što je 1921. godine u Delnicama izvršio atentat na Milorada Draškovića, ministra unutrašnjih poslova u Vladi Kraljevine SHS.

Suđenje za ubistvo ministra policije je počelo 6. oktobra 1921. godine. Suoptuženi su bili pripadnici Crvene pravde Rodoljub Čolaković, Dinko Lopandić, Nikola Petrović, Marinković i Stevo Ivanović. Alijagić je osuđen na smrt i obešen 1922. godine. Pošto je njegov grob bio mesto okupljanja komunista, vlasti su ga 1925. ekshumirale i prenele u selo Turiju kod Bihaća. Povodom godišnjice njegove smrti, skojevci su štampali letke.

Posle Drugog svetskog rata po njemu je nazvana ulica u Beogradu, na Petlovom brdu, koja je s početka 21. veka preimenovana u ulicu Milorada Draškovića.
U Sarajevu je postojala osnovna škola sa njegovim imenom .
U Orašju je prva ulica uz rijeku Savu bila nazvana KEJ ALIJE ALIJAGIĆA .

Reference

Vanjske veze 

Alijagić, Alija
Alijagić, Alija
Alijagić, Alija
SKOJ
Kralj Atene

Prije atenske demokracije, tirana i arhonta, Atenom su vladali kraljevi. Većina njih su vjerojatno mitski ili u polu-povijesni. Ovaj popis se zasniva na radu Euzebija.

Najstariji kraljevi 
Ova dva kralja su vladala prije poplave iz priče o Deukalionu. 
 Ogygus
 Aktej

Erehtidi ili Kekropidi 
Kekrop se smatra prvim pravim kraljem Atene, iako je bio polučovjek-poluzmija. Datumi ostalih kraljeva su navedeni tek u izvorima od nekoliko vijekova kasnije.
 Kekrop I. 1556 - 1506. pne.
 Kranaj 1506 - 1497. pne.
 Amfiktion 1497 - 1487. pne.
 Erihtonije 1487 - 1437. pne.
 Pandion I 1437 - 1397. pne.
 Erehtej 1397 - 1347. pne.
 Kekrop II. 1347 - 1307. pne.
 Pandion II. 1307 - 1282. pne.
 Egej 1282 - 1234. pne.
 Tezej 1234- 1204. pne. (ili 1213. pne.)
 Menestej 1204. pne. (ili 1213. pne.) - 1191. pne.)
 Demofon 1181- 1147. pne.
 Oksint 1147- 1135. pne.
 Afeidas 1135- 1134. pne.
 Timoet 1134- 1126. pne.
 Melant 1126- 1089. pne.
 Kodro 1089 - 1068. pne.
Nakon Kodrove smrti, njegovi nasljednici su se prestali zvati kraljevima, a umjesto toga su postali nasljedni arhonti. Godine 753. pne. nasljedno arhontstvo je zamijeneno arhonstvom (pogledajte Arhonti Atene).

Kraljevi Atene
Muškarci (grčka mitologija)
Mitološki vladari
1390-e pne.



Događaji i trendovi 
 1397. pne. — Pandion I, legendarni kralj Atene, umire nakon vladavine od 40 godine a nasljeđuje ga sin Erehtej II od Atene.
 cca. 1390. pne. – 1352. pne.: Napravljena bvsta kraljice Tiy iz nalazišta Kom Medinet el-Ghurab (kraj el-Lahuna). Danas se nalazi u Staatliche Museen zu Berlin, Preussischer Kulturbesitz, Ägyptisches Museum.

Značajni ljudi 
 1398. pne. — Rođenje Tiy u porodici egipatskog plemića Yuye i njegove supruge Tjuyu. Ona je kasnije postala glavna supruga faraona Amenhotepa III Egipatskog i matrijarh porodice Amarna. (približni datum).
 cca. 1390. pne. — Faraon Amenhotep III (18. dinastija) počinje vladati.
1380-e pne.



Događaji i trendovi 
 1385. pne. — Faraon Amenhotep III od Egipta ženi Tiy, svoju glavnu kraljicu.

Značajne osobe
Amenhotep II

Amenhotep II (ponekad nazivan Amenophis II što znači Amun je zadovoljan) je bio sedmi faraon egipatske 18. dinastije . Amenhotep je naslijedio prostrano kraljevtsvo od strane svog oca Thutmosea III te ga održavao kroz nekoliko vojnih pohoda na Siriju; međutim, mnogo manje se borio od svog oca, a za vladavine je došlo do praktičnog završetka neprijateljstava između Egipta i države Mitanni, glavnog egipatskog suparnika za prevlast u Siriji. Vladavina mu je obično datirana u period između 1427. i 1400. pne.

Bilješke

Literatura 
 Nicolas Grimal, A History of Ancient Egypt, Blackwell Books: 1992, pp.218-220
 Peter der Manuelian, Studies in the Reign of Amenophis II, Hildesheimer Ägyptologische Beiträge(HÄB) Verlag: 1987 
 Reisinger, Magnus, Entwicklung der ägyptischen Königsplastik in der frühen und hohen 18. Dynastie, Agnus-Verlag, Münster 2005,

Vanjske veze 

 Panorama view of the tomb of Amenhotep II 

Mumije
Faraoni
Ahmose-ankh

Ahmose-ankh je bio princ iz ranog perioda Osamnaeste egipatske dinastije. Bio je sin faraona Ahmosea I i kraljice Ahmose Nefertari. Bio je prijestonasljednik, ali ga je nadživio otac, pa je tako sljedećim faraonom postao njegov mlađi brat Amenhotep I.

Stela koja ga prikazuje s roditeljima se sada nalazi u Luxorskom muzeju.

Izvor 
 Aidan Dodson & Dyan Hilton: The Complete Royal Families of Ancient Egypt. Thames & Hudson, 2004, , p.129

Drevni Egipćani
Osamnaesta dinastija Egipta
Ahmose Sapair

Ahmose Sapair je bio prijestonasljednik u ranoj 18. dinastiji drevnog Egipta. Vjerojatno je bio dijete Ahmosea I, ali je umro prije svog oca te je tako Amenhotep I postao novi faraon. Lokacija groba je nepoznata, iako je bila poznata za vrijeme inspekcije grobova u doba 20. dinastije koju spominje Abbotov papirus. Tijelo mu se kasnije prebacilo u gomilu Deir el-Bahri.

Izvori 
Wente, Edward F. Thutmose III's Accession and the Beginning of the New Kingdom. p. 271 . Journal of Near Eastern Studies, University of Chicago Press, 1975.

Drevni Egipćani
Osamnaesta dinastija Egipta
Mumije
Rudolf Emert

Prof. dr. Rudolf Emert, dipl. inž. (Budimpešta, 6. VIII. 1943), profesor Poljoprivrednog fakulteta u Osijeku. Diplomirao je 1968. godine na Strojarsko-brodograđevnom fakultetu u Zagrebu, magistrirao 1974. godine na Agronomskom fakultetu u Zagrebu, a doktorirao 1987. godine na fakultetu na kom je i diplomirao. Zaposlio se 1968. godine u Poljoprivredno-remontnom pogonu Beli Manastir, postavši na koncu i direktor beljskog Pogona Remont.

Nastava na fakultetu 
Nastavnu djelatnost na Poljoprivrednom fakultetu u Osijeku započeo je 1979. godine kao predavač u dopunskom radnom odnosu na predmetu "Održavanje i popravak poljoprivrednih strojeva". U martu mjesecu 1990. godine izabran je za isti predmet u zvanje docenta. Od 1996. godine, uvođenjem novih nastavnih programa, postaje sunositelj i predmeta "Osnove strojarstva - Motori i traktori" i predmeta "Poljoprivredni traktor". Godine 1998. izabran je za izvanrednog profesora. Od 2002. godine nalazi se u svojstvu redovitog profesora, a od novembra 2005. godine redovitog profesora u trajnom zvanju.

Također predaje i na Strojarskom fakultetu u Slavonskom Brodu na predmetima "Poljoprivredni strojevi" i "Održavanje postrojenja". Na Veleučilištu u Požegi - Poljoprivredni odjel u Vinkovcima predaje predmet "Poljoprivredni traktori" te "Goriva i maziva".

Na poslijediplomskom studiju iz Mehanizacije u poljoprivredi predaje predmet pod nazivom "Motori i traktori - izabrana poglavlja" i "Metode održavanja tehničkih sustava u poljoprivredi".

Funkcije 
Od 1997. godine bio je voditelj znanstvenog projekta "Održavanje i popravak poljoprivrednih strojeva u funkciji uštede i ekologije", a od 1998. godine projekta "Organizacija održavanja i popravaka poljoprivrednih strojeva".

Od 2000. do 2003. godine bio je predsjednik Nadzornog odbora Belja d.d.

Član je Hrvatske udruge poljoprivredne tehnike te Hrvatskog agronomskog društva, a od 2004. godine član je Mađarske akademije nauka. Od 2001. do 2006. godine nalazio se na funkciji dekana Poljoprivrednog fakultetu. Od 1. novembra 2005. godine vršio je funkciju prorektora za razvoj i suradnju s gospodarstvom na Sveučilištu J. J. Strossmayera u Osijeku.

Znanstvenoistraživački rad 
Njegova znanstvenoistraživačka djelatnost odnosi se na nekoliko područja kao što su: održavanje i popravak poljoprivrednih strojeva, s posebnim osvrtom na istraživanje dijagnostičkih postupaka i njihovo korištenje pri održavanju te na regeneraciju strojnih dijelova i njihovu pouzdanost u radu. Značajnije područje rada je izučavanje korištenja motora i traktora u poljoprivredi, s posebnim osvrtom na pouzdanost pojedinih sustava, njihovo pravilno podešavanje, uštedu energije i zaštitu okoliša.

Knjige 
Kao prvi autor Rudolf Emert napisao je dva sveučilišna udžbenika: "Održavanje traktora i poljoprivrednih strojeva" i "Popravak poljoprivrednih strojeva" te kao koautor sveučilišni udžbenik "Osnove strojarstva".

U okviru znanstvene djelatnosti objavi je preko 70 znanstvenih i stručnih radova.

Izvori 
 Sveučilište J. J. Strossmayera, Osijek  (stranica više nije aktivna)
 Politopedia: Rudolf Emert 

Biografije, Osijek
Hrvatski pedagozi
Mađari u Hrvatskoj
Budimski pašaluk

Budimski pašaluk (beglerbegluk, ejalet) naziv je za administrativno-teritorijalnu (vojno-upravnu) jedinicu u evropskom dijelu Osmanlijskog Carstva, u srednjem Podunavlju, sa središtem u Budimu nakon njegovog zauzeća 1541. godine. Pašaluk je postojao od 1541. do 1686. godine. Tom pašaluku pripadala je i Baranja.

Sredina 16. vijeka 
Prvim budimskim beglerbegom imenovan je vezir Sulejman-paša, porijeklom Mađar. U toku daljih osvajanja u Mađarskoj, Turci su u važnije zauzete gradove smještali sjedišta sandžaka, pripajajući ih Budimskom pašaluku. Dželal-zabe Mustafa Čelebi (Evlija Čelebija, umro 1567) u svojoj historiji kaže da Budimski ejalat ima 18 sandžaka, među kojima su: Vučitrn, Kruševac, Smederevo, Zvornik, Srem, Mohač (Mohács), Požega, Segedin (Szeged) i Bečkerek (danas Zrenjanin). Godine 1573. Budimski pašaluk se sastojao od 21 sandžaka, a među njima su bili sandžaci: Smederevo, Zvornik, Srem (središte u Mitrovici), Segedin, Požega i Mohač.

Kraj 16. vijeka 
Godine 1580, kada je osnovan Bosanski pašaluk, izdvojeni su iz Budimskog ejaleta sandžaci Zvornik i Požega te pripojeni novoosnovanom Bosanskom pašaluku. Nakon osvojenja Egera (Jegar, 1596) i Kaniže (Nagykanizsa, 1600), ti su gradovi u početku 17. stoljeća pretvoreni u središta novih pašaluka, pa su tada sandžaci Budimskog ejaleta u porječju Tise pripojeni Jegarskom, a sandžaci Budimskog pašaluka u Podravini Kaniškom pašaluku. Segedinski sandžak pripojen je Jegarskom pašaluku, a Požega i, navodno, Valpovo Kaniškom pašaluku. Na drugoj su strani neki sandžaci Budimskog pašaluka potkraj 16. stoljeća izgubljeni, pa je tako ovaj bio sveden samo na Podunavlje, od Smedereva do Ostrogona (Esztergom).

17. vijek 
Godine 1610. Budimski pašaluk obuhvatao je sandžake: Budimski, Sremski, Kovinski, Kopanjski, Stolnobiogradski i Mohački. U posljednje vrijeme svoga postojanja Budimski pašaluk je bio sastavljen od ovih sedam sandžaka: Budim, Srem, Smederevo, Seksard, Šimontornja (Simontornya), Stolni Biograd (Székesfehérvár) i Ostrogon. Karlovačkim mirom 1699. od Budimskog pašaluka ostao je u turskoj vlasti samo Smederevski sandžak i turski dio Srema, pa su oni priključeni Rumelijskom pašaluku, čime je Budimski pašaluk i formalno prestao postojati.

Izvori 

 Dr Hazim Šabanović: Budimski pašaluk, Enciklopedija Jugoslavije (2 Bje-Crn), Zagreb, 1982.
 EON

Administrativna podjela Osmanskog Carstva
Historija Mađarske
Povijest Hrvatske
Istorija Srbije
Historija Baranje
Mathias Chago

Mathias Deugoue Chago Deconfiance (Bakou, 6. ožujka 1983.), kamerunsko-hrvatski nogometaš. Trenutačno igrač zagrebačke Lokomotive. Hrvatsko državljanstvo stekao je u siječnju 2006. godine.

Klupska karijera 
Chago je nogomet počeo igrati u rodnom Kamerunu. U karijeri je igrao za Olympic Mvolye (1. liga Kamerun, 1998.-2000.), Racing Bafoussam (1. liga Kamerun, 2000.-2002.), NK Metalac Osijek (2.HNL 2002.-2005.), a od 2005. igrao je za NK Dinamo Zagreb s kojim je potpisao ugovor do 2010. godine. 2010. godine bio je na posudbi u pulskoj Istri 1961. 2012. godine prešao je u zagrebačku Lokomotivu za koju je debitirao protiv NK Zagreba, u utakmici 12. kola Prve HNL, 21. listopada 2012. godine.

Reprezentativna karijera 
Nastupio je i za kamerunsku do 19 reprezentaciju. Dne 30. svibnja 2009. godine dobio je poziv u Kamerunsku nogometnu reprezentaciju, za utakmicu (7. lipnja kvalifikacijska utakmica za Svjetsko Prvenstvo 2010. u JAR-u) protiv Maroka, no nije nastupio. Izjavio je kako mu je taj poziv, uz potpisivanje ugovora za Dinamo, najsretniji dan u životu. Svoj prvi nastup za kamerunsku reprezentaciju upisao je u prijateljskoj utakmici protiv Obale Bjelokosti 2009. godine.

Priznanja

Klupska 
Dinamo Zagreb
 Prvak Hrvatske (5): 2005./06., 2007./08., 2008./09., 2009./10., 2010./11.
 Hrvatski nogometni kup (4): 2006./07., 2007./08., 2008./09., 2010./11. 
 Hrvatski nogometni superkup (2): 2006., 2010.

Zanimljivosti 
 Chago je u godinu dana naučio hrvatski jezik. Osim hrvatskoga jezika govori još četiri strana jezika engleski, španjolski, portugalski i francuski.

Izvori

Vanjske poveznice 
 Mathias Chago na hnl-statistika.com
  Mathias Chago na transfermarkt.co.uk 

Rođeni 1983.
Hrvatski fudbaleri
Kamerunski fudbaleri
Ćirina Ada

Ćirina Ada, nekadašnji zaselak naselja Darde, nekadašnja beljska pustara, nalazila se 6–7 km zapadno od Darde, 6–7 km jugoistočno od Jagodnjaka, između kanala Barbara i dravskog benta, oko 3 km od Drave. Na popisima stanovništva iskazivala se kao dio naselja Darda od 1953. godine, kad je imala 55 stanovnika (godine 1961. imala je 116, a 1971. godine 126 stanovnika). U knjizi "Tri stoljeća Belja" Ćirina Ada se spominje kao sitna naseobina uz Jagodnjak (str. 61), a na karti Općine Beli Manastir (mjerilo 1 : 50.000) kao Čirin ada.

Pedesetih godina 20. stoljeća u Ćirinoj Adi postojao je nogometni klub Proleter.

Naselja u Baranji