Babarc

Babarc (, ) egy község Baranya vármegyében, a Bólyi járásban.

Fekvése 
Baranya vármegye keleti felén fekszik, a Borza-patak völgyében, mintegy tíz kilométerre a Duna mohácsi szakaszától. Legmagasabb pontja a 224 méteres Salamon-hegy.

A szomszédos települések: észak felől Kisnyárád, kelet felől Lánycsók, dél felől Nagynyárád, délnyugat felől Szajk, északnyugat felől pedig Liptód.

Megközelítése 
A község kiváló megközelítési adottságokkal rendelkezik, mert áthalad a határai között az M6-os és az M60-as autópálya és az 57-es főút is, belterülete azonban csak az 57-esről észak felé letérve, a Liptód központjáig vezető 56 113-as számú mellékúton érhető el.

Története 
Az első emberi tevékenységre a területen kora őskori leletek utalnak. Fontos újkőkorszaki kerámialeletekre, avar és római sírokra is bukkantak a környéken.

A falut elsőként 1015-ben említik a pécsváradi apátság alapítólevelében; az apátság kapta adományként. 1408-ban már vásártartási joggal rendelkezett. A neve többször változott az idők során: Boborc, Boborcz, Boborch, Babarch, Bibarc, sőt még Bybarch is.

A török hódoltság alatt fokozatosan elnéptelenedett. Egyes források szerint a török Bej-Bars szóból ered, aki a hely ura volt. 1602-ben már újra lakott, ekkor épült katolikus temploma. A század végén 10 család lakja, már kálvinista vallásúak; ők 1712-ig a katolikus templomot használták, majd építettek maguknak újat.

1704-ben a rácok feldúlták és felgyújtották a falut. A 18. század első felében sok német bevándorló érkezett a faluba, 318 család, melynek kb. a fele hamarosan továbbvándorolt. A falu ebben az időben két utcából állt, a magyar és a sváb utcából.

A II. József által elrendelt népszámlálás adatai alapján a községben 180 család, összesen 1059 fő lakott, fából és agyagból épült házakban. Nagy részük szőlőműveléssel, állattartással, majd földműveléssel foglalkozott.

Babarc 1836-ban jegyzőség lett. 1926-ban 1456 lakosa volt.

A II. világháború után a németeket kitelepítették, helyükre a csehszlovák–magyar lakosságcsere keretében felvidéki magyar telepesek érkeztek. 2001-ben lakosságának csak 20%-a vallotta magát német nemzetiségűnek.

Közélete

Polgármesterei 
 1990-1994: Hock János (független)
 1994-1998: Pécsi Sándor (független)
 1998-2002: Pécsi Sándor (független)
 2002-2006: Pécsi Sándor (független)
 2006-2010: Pécsi Sándor (független)
 2010-2014: Pécsi Sándor (független)
 2014-2019: Pécsi Sándor (független)
 2019–2022: Pécsi Sándor (független)
 2022-től: Hárich József (független)

A településen 2022. november 20-án időközi polgármester-választást kellett tartani, mert az előző faluvezető szeptember 6-án lemondott posztjáról.

Népesség 
A település népességének változása:

A 2011-es népszámlálás során a lakosok 88,7%-a magyarnak, 6,3% cigánynak, 1,9% horvátnak, 35,9% németnek, 0,5% románnak, 0,3% szerbnek mondta magát (10,1% nem nyilatkozott; a kettős identitások miatt a végösszeg nagyobb lehet 100%-nál). A vallási megoszlás a következő volt: római katolikus 67,2%, református 6,7%, evangélikus 1,7%, görögkatolikus 0,1%, felekezeten kívüli 3,6% (20% nem nyilatkozott).

Nevezetességei 
 Református templom
 Római katolikus templom
 Parasztházak
 Szent Flórián-szobor
Schwartzer Ferenc
Schwartzer Ottó
Babarci Svábudvar (német telepesek által épített eredeti tájház az 1780-as évekből)

Testvértelepülések 
  Hart bei Graz Ausztria
  Willingshausen-Loshausen Németország

Jegyzetek

Források

Kapcsolódó szócikkek

Baranya megye települései
Baranya vármegye települései