alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Solaris (operační systém)

Solaris (dříve SunOS) je unixový operační systém firmy Sun Microsystems, která ho dodává s počítači s vlastním procesorem SPARC (architektura RISC), ale též pro běžné IBM PC kompatibilní počítače (IA-32 i x86-64). Solaris byl dostupný též jako open source software projekt OpenSolaris.

Charakteristika 
Přes původně značnou integraci s počítači Sun, používanými převážně jako výkonné pracovní stanice pro grafické aplikace (CAD/CAM) a později i servery, po většinu existence existuje implementace Solarisu pro architekturu x86, čerstvě se Solarisem 10 přibyla x86-64, kdežto port na platformu Itanium nebyl uvolněn. V rámci projektu OpenSolaris pak existuje port na architekturu PowerPC a S390 a objevují se úvahy o dalších architekturách, například ARM nebo MIPS.

Původní SunOS byl založen na BSD větvi Unixu, při vývoji verze 5 ale došlo k přechodu na System V. Tato verze byla distribuována jako Solaris 2.0. Po verzi 2.6 Sun opustil označování „2.“, takže SunOS 5.10 je prodáván jako Solaris 10. Název „SunOS“ je stále používán pro operační systém sám o sobě, Solaris je potom SunOS s grafickým prostředím ONC+ a síťovými a dalšími aplikacemi.

Solaris se vyznačuje robustností a stabilitou, dobře zvládá SMP konfigurace s velkým množstvím procesorů (desítky až stovky). K dispozici jsou nejnovější technologie na monitorování a debuggování aplikací jako je DTrace, různé varianty virtualizace systému či nový typ souborového systému – ZFS.

Sun také plánuje implementovat do Solarisu 10 části ABI systému Linux, takže potom bude na platformách x86 a x86-64 možné nativně spouštět programy pro tento systém. Původní projekt s kódovým názvem Janus byl přetvořen v implementačně čistší projekt BrandZ, který byl již integrován do projektu OpenSolaris. Do Solarisu 10 bude zpětně backportován v rámci aktualizace.

Prvním grafickým prostředím pro Solaris byla OpenWindows, v Solarisu 2.6 je následovalo CDE (Common Desktop Environment). V Solarisu 10 je prostředí Java Desktop System, založené na GNOME.

Zdrojové kódy Solarisu byly až na malé výjimky uvolněny pod licencí CDDL (Common Development and Distribution License, schválená Open Source Initiative jako Open source software). Projekt OpenSolaris byl zahájen 14. června 2005, příští verze Solarisu vycházely z jeho kódu. OpenSolaris byl ukončen v roce 2010.

Verze 
Přehled verzí Solarisu:

Solaris 8 a starší již nejsou dodávány, ale Sun pro ně stále poskytuje placenou podporu. Podrobnější popis starších verzí Solarisu je k dispozici na různých místech.

Dostupnost 
Dne 28. března 2010 uživatelé ohlásili změnu licence, která již neumožňuje používat Solaris neomezeně bez zaplacené podpory. V tuto chvíli je možné využít pouze 90 denní zkušební dobu.

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
 
 Oficiální stránky na www.oracle.com
 Solaris x86
 Projekt OpenSolaris

Software firmy Sun Microsystems
Varianty Unixu
OpenSolaris
Windows Server 2003

Windows Server 2003 je v informatice název operačního systému z řady Windows NT od firmy Microsoft, který byl vydán v roce 2003. Je určen pro použití jako server v počítačové síti. Systém sdílí důležité části se systémem Windows XP. Jeho nástupcem je Windows Server 2008.

Varianty systému 
Windows Server 2003 měl čtyři základní varianty:

 Windows Server 2003, Web Edition,
 Windows Server 2003, Standard Edition,
 Windows Server 2003, Enterprise Edition,
 Windows Server 2003, Datacenter Edition.

Windows Server 2003, Web Edition Windows Server 2003, Web Edition, představující novou verzi v řadě produktů Windows Server, je webový server. Poskytuje organizacím platformu pro provoz webových serverů a hostitelských služeb, kterou lze snadno zavádět a spravovat. Díky technologii Microsoft ASP.NET, která je součástí platformy .NET Framework, poskytuje Windows Server 2003, Web Edition vývojářům platformu pro rychlé vytváření a zavádění webových služeb a aplikací XML.

Windows Server 2003, Standard Edition Windows Server 2003, Standard Edition je síťový operační systém. Windows Server 2003, Standard Edition nabízí řešení pro sdílení souborů a tiskáren, připojení k Internetu, centralizované zavádění osobních aplikací a spolupráci mezi zaměstnanci, partnery a zákazníky. Windows Server 2003, Standard Edition podporuje symetrické zpracování dvěma procesory a až 4 GB paměti.

Windows Server 2003, Enterprise Edition Windows Server 2003, Enterprise Edition je server pro střední a velké organizace. Poskytuje funkce potřebné k zajištění provozu podnikové infrastruktury, použití komerčních aplikací a transakcí elektronického obchodování. Windows Server 2003, Enterprise Edition je multifunkční operační systém, který podporuje využití až osmi procesorů a poskytuje funkce pro podniková prostředí, jako je například vytváření clusterů se čtyřmi uzly, a až 32 GB paměti. K dispozici je také pro 64bitové počítačové platformy.

Windows Server 2003, Datacenter Edition Windows Server 2003, Datacenter Edition je určen pro velké organizace. Poskytuje základ pro vytváření důležitých řešení pro databáze, software pro plánování podnikových zdrojů (ERP), zpracování velkého množství transakcí v reálném čase a slučování serverů. Jde o nejvýkonnější serverový operační systém, jaký kdy společnost Microsoft představila. Podporuje symetrické zpracování až 32 procesory a poskytuje možnost vytváření clusterů s osmi uzly a vyrovnávání zatížení jako standardní funkce. Windows .NET Datacenter Server je k dispozici také pro 64bitové počítačové platformy.

Role systému 
Každý server má určitou roli (někdy i více), kterou lze zvolit pomocí „Přidat odebrat programy“ nebo „Přidat nebo odebrat součásti systému“. Konkrétně to mohou být role webového serveru (IIS) nebo řadiče domény (AD), které lze spustit příkazem dcpromo, dále souborový server, tiskový server, dynamické přidělování IP adres (DHCP), jmenný server (DNS) apod. Všechny tyto role mohou být nainstalovány na jednom serveru. Obecně však platí, že každý server by měl mít na starosti pouze jednu roli, protože pokud tento server nebude fungovat, tak budou v provozu ostatní služby.

Operační systémy
Microsoft Windows
Turkobijec

Turkobijec je tradiční označení evropských křesťanských panovníků a vojevůdců, kteří dosáhli výrazných úspěchů při bojích proti pronikání Osmanské říše do Evropy (od 14., ale hlavně v 17. a 18. století) a při zatlačování této mocnosti zpět. Výjimečně se tento pojem rozšiřuje na všechny velké nepřátele Turků (takže se pod takto rozšířenou definici vejde například i Tamerlán).

V české literatuře 19. století byli jako turkobijci nazýváni balkánští Slované, zejména Černohorci. 

Za největší z turkobijců jsou považováni:

 Jan III. Sobieski, poslední z velkých polských králů, který vedl s Turky válku po většinu svého života a v bitvě u Vídně zastavil jejich expanzi do nitra Evropy.
 Princ Evžen Savojský, generalissimus vojsk rakouských Habsburků, který připravil Turkům zdrcující porážky u Zenty, Sarajeva, Petrovaradína a Bělehradu a natrvalo je vyhnal z Uherska a Sedmihradska.

Úřadující francouzský prezident Emmanuel Macron byl kvůli vytrvalé kritice zahraniční politiky Turecka označen za největšího turkobijce v EU.

Další velcí turkobijci 

 János Hunyadi
 Adolf Schwarzenberg
 Karel V. Lotrinský
 Ludvík Bádenský
 Maxmilián II. Emanuel
 Ernst Gideon von Laudon
 Raimund hrabě Montecuccoli
 Jan Špork

Reference 

Vojáci
Dějiny Turecka
Jasan ztepilý

Jasan ztepilý (Fraxinus excelsior) je většinou statný strom dorůstající výšky 30–40 metrů, případně i více; za méně příznivých podmínek může vyrůst i jako keř.

Vzhled 

Větve má šedozelené, pupeny černohnědé, vejčité, i po rozemnutí bez výraznější vůně (tím se snadno odliší od ořešáku královského, který má pupeny podobné, ale charakteristicky voňavé). Kůra je v mládí hladká, šedohnědá, ve stáří přechází v podélně rozpraskanou borku.

Listy jsou 20–25 cm dlouhé, vstřícné, lichozpeřené, 4–5jařmé, s 9–13 lístky. Jednotlivé lístky jsou vejčité a kopinaté, dlouze zašpičatělé, drobně ostře zubaté, u řapíku přisedlé. Na jaře jasan obráží jako jeden z posledních stromů teprve v dubnu až květnu.

Květy jsou jedno- nebo oboupohlavné, nahé, v mnoha barevných variacích od bílé po různé odstíny růžové. Květenstvím je postranní lata. Plody jsou úzce podlouhlé křídlaté nažky leskle hnědé barvy rostoucí na dlouhých převislých stopkách. Kvete od dubna do května, před vyrašením listů. Alergologicky je středně významný.

Výskyt 
Daří se mu ve vlhkých a podmáčených lesích nebo na sutích. Roste převážně v nížinách a pahorkatinách, výjimečně až po nižší horské polohy (do 1000 m n. m.).

Využití 
Kvalitní, tvrdé a pružné jasanové dřevo se používá zejména v truhlářství, při výrobě nábytku a sportovního náčiní. Jasan je také starou léčivou rostlinou působící močopudně a projímavě. Lístky se užívaly při léčbě revmatismu nebo bércových vředů, kůra údajně snižuje horečku a lze ji využít jako náhražku chininu.

Památné stromy a aleje

Stromy 
 Nudvojovický jasan – největší jasan v Česku
 Brčálnický jasan
 Broumovský jasan
 Jadružský jasan
 Jasan na Strážném vrchu u Rumburku
 Jasan u kostela sv. Petra v Dubči
 Jasan u Starého Bydžova
 Jasan v Motyčíně
 Jasan v bývalých Milířích
 Jasany na Brčálníku
 Popovský jasan
 Stromy pod čističkou (Hojsova Stráž)
 Stromy u kostela v Hojsově Stráži
 Vranovské jasany
 Železnorudský jasan
 Jasan na Ranné (Malá Morávka – Podlesí)
 Bartoňovy jasany v Žďárkach

Aleje 
 Kilometrovka

Odkazy

Reference

Literatura 
 Květena České republiky, díl 5 / B. Slavík (Ed.). – Praha : Academia, 1997. – S. 448.

Externí odkazy 
 
 
 
 
 Jasan ztepilý na stránkách Arcibiskupské (resp. Podzámecké) zahrady v Kroměříži

Olivovníkovité
Jasan
Okrasné stromy
Flóra jihozápadní Evropy
Flóra střední Evropy
Flóra severní Evropy
Flóra jihovýchodní Evropy
Flóra východní Evropy
Flóra jihozápadní Asie
Flóra Kavkazu
Téměř ohrožené stromy
Konvertibilní marka

Bosenská konvertibilní marka nebo bosenskohercegovská marka – KM (srbsky/chorvatsky/bosensky konvertibilna marka, cyrilicí конвертибилна марка) je oficiální měnou Bosny a Hercegoviny. Její ISO 4217 kód je BAM. Jedna marka se dělí na 100 feniků (sg. fening). Zavedena byla v roce 1998 mezinárodní správou OSN poté, co se místní bosňáčtí, srbští a chorvatští představitelé nebyli schopni dohodnout na jednotné státní měně. Již od svého vzniku byla pevně vázána na hodnotu německé marky, po které dostala název, a to v poměru 1:1. Po zrušení německé marky v roce 2002 je konvertibilní marka pevně fixována na euro. Tento směnný kurs je dán:1 EUR = 1,95583 BAM1 BAM = 0,51129 EUR

Předchůdci 
 Do roku 1992 byla Bosna a Hercegovina jednou z 6 republik socialistické Jugoslávie. Po tuto dobu se zde používala společná měna – jugoslávský dinár.
 Po vyhlášení samostatnosti Bosny a Hercegoviny se země rozpadla na tři etnicky homogenní části, které používaly své vlastní měny:
 Bosňáci v roce 1992 zavedli bosenskohercegovský dinár, který byl odvozen od jugoslávského dináru v poměru 10 jugoslávských dinárů = 1 bosenskohercegovský dinár.
 Chorvati začali používat měnu sousedního Chorvatska, kterou Chorvatsko zavedlo na svém území už v roce 1991 – chorvatský dinár. Tento dinár byl v roce 1994 nahrazen kunou, a tak i Chorvati na území Bosny a Hercegoviny začali používat kunu.
 Srbové, kteří vytvořili samosprávnou entitu Republika srbská, na svém území zavedli dinár Republiky srbské
 1998 – všechny tři měny používané na území Bosny a Hercegoviny byly nahrazeny konvertibilní markou

Mince a bankovky 
Mince bosenskohercegovské marky jsou raženy v hodnotách 5, 10, 20 a 50 feniků, dále 1, 2 a 5 marek. Mince 10, 20, 50 feniků a 1 a 2 marky jsou raženy už od roku 1998, mince 5 feniků a 5 marek se do oběhu dostaly 5. ledna 2006.

Bankovky mají nominální hodnoty 10, 20, 50, 100 a 200 marek. Zvláštností bosenskohercegovských bankovek je, že jsou vydávány ve dvou verzích, pro každou samosprávní jednotku (Republika srbská a Federace Bosny a Hercegoviny) zvlášť – výjimkou je pouze dvousetmarkovka, která byla emitována až roku 2003 a má společný vzhled pro obě entity. Do roku 2003 byla v oběhu i padesátifeniková bankovka, pro svou nízkou nominální hodnotu byla ale stažena. V roce 2010 byly staženy z oběhu i bankovky v hodnotě 1 a 5 marek.

Reference

Související články 
 Seznam měn Evropy

Externí odkazy 
 
 Mince a bankovky bosenské marky
 Ukázka bosenské verze marek se jmény vyobrazených osobností (dole je 200marková, společná bankovka s portrétem básníka a diplomata Ivo Andriće)

Ekonomika Bosny a Hercegoviny
Bosenská konvertibilní marka
Orléans

Orléans (do češtiny někdy překládáno jako Orleán) je město ve Francii, od jehož názvu a názvu celé oblasti se v minulosti odvozoval šlechtický titul příslušející mladším synům z královského rodu – titul vévoda orleánský.

Geografie 
Město leží v regionu Centre, sídlo departementu Loiret. Leží na řece Loiře v nadmořské výšce 90–124 m a na ploše 27,48 km² čítá 114 286 obyvatel (2012). Je obklopeno rovinatou krajinou, na jižním břehu Loiry pokrytou četnými lesy (oblast Sologne) a na severním břehu obilnářskou oblastí Beauce.

Sousední obce: Saran, Fleury-les-Aubrais, Semoy, Saint-Jean-de-la-Ruelle, Saint-Jean-de-Braye, Saint-Pryvé-Saint-Mesmin, Olivet, Ardon, Saint-Jean-le-Blanc a Saint-Cyr-en-Val.

Historie 

Město Orléans založili již Keltové jako Cenabum. Roku 52 př. n. l. zde byla zavražděna řada římských obchodníků, a tak vypuklo dobře připravené povstání Galů proti Římské říši. Po následném dobytí Galie Caesarem bylo pod římskou správou součástí provincie Gallia Lugdunensis jako Cenabum Aureliani nebo Aurelianum (na počest císaře Aureliana). Pod tímto názvem město také existovalo i za dob raného křesťanství a franské říše. Ve 3. století bylo ve městě založeno orleánské biskupství. V 9. století byl dobyt Normany, později byl v držení Kapetovců.

Na začátku 14. století se začala rozvíjet kultura a vzdělanost založením univerzity. Za stoleté války se Orléans proslavil Johankou z Arku, která roku 1429 osvobodila město od anglické nadvlády.

Památky 
Nejvýznamnější orleánskou památkou je gotická katedrála svatého Kříže (Cathédrale Sainte-Croix) z let 1278–1329.

Dále je zde zachovalé historické jádro, zahrnující např. Groslotův dům (L'hôtel Groslot), z let 1549–1555 či Dům Jany z Arku (La Maison de Jeanne d'Arc), v němž Panna Orleánská nocovala od 24. dubna do 9. května 1429.

 Demografie Počet obyvatel''

Osobnosti spojené s městem 
 Jana z Arku (1412–1431), francouzská hrdinka a bojovnice proti Angličanům
 Jan Kalvín (1509–1564), švýcarský teolog francouzského původu, zakladatel kalvinismu
 František II. Francouzský (1544–1560), francouzský král
 Louis Pasteur (1822–1895), francouzský biolog, chemik a lékař
 Paul Gauguin (1848–1903), francouzský malíř
 Georges Bataille (1897–1962), francouzský myslitel, esejista a spisovatel
 Marion Cotillardová (* 1975), francouzská herečka

Partnerská města 
  Dundee, Skotsko
  Krakov, Polsko
  Kristiansand, Norsko
  Lugoj, Rumunsko
  Münster, Německo
  Parakou, Benin
  Saint-Flour, Francie
  Tarragona, Španělsko
  Treviso, Itálie
  Tyre, Libanon
  Ucunomija, Japonsko
  Wichita, Kansas, USA

Externí odkazy 
 
 
 
 http://www.orleans.fr/ – oficiální stránky města
 http://www.univ-orleans.fr/ – univerzita

 
Města v Centre-Val de Loire
Obce v departementu Loiret
Via Turonensis
Francouzské prefektury
Sídla na Loiře
PuTTY

PuTTY je klient protokolů SSH, Telnet, rlogin a holého TCP. Dříve byl dostupný jen pro Windows v současnosti je dostupný i pro různé UNIXové platformy (tak i pro několik jiných platforem jako neoficiální port). Původně ho napsal a vyvíjel Simon Tatham. PuTTY je svobodný software, šířený pod licencí MIT.

Verze 0.58 (z dubna 2005) obsahuje několik nových vlastností jako vylepšena podpora Unicode pro mezinárodní znaky a písma zprava doleva nebo oběma směry.

Před 0.58 byly vydané tři verze (0.55-0.57) opravující významné bezpečnostní díry předcházejících verzí, některé umožňující kompromitaci klienta ještě před autentizací serveru.

Některé z vlastností PuTTY:
 ukládání informací o serverech a nastavení
 výběr protokolu SSH a šifrovacího klíče
 klienti příkazového řádku SCP a SFTP (nazývají se pscp a psftp)
 možnost forwardování portů s SSH, včetně vestavěného forwardování X11.

Význam názvu 

Vyjádření autora v FAQ k významu názvu PuTTY:
„PuTTY“ je název populárního SSH a Telnet klienta. Libovolný jiný význam je na pozorovateli. Říká se, že „PuTTY“ je antonymem „getty“ nebo že je to věc, která dělá Windows užitečnými, nebo že je to plutoniový dálnopis. Není možné, abychom takováto vyjádření komentovali.

Části programu 
Jednotlivé funkce programu zajišťuje několik programů:
 PuTTY - vlastní Telnet a SSH klient
 PSCP - SCP klient
 PSFTP - SFTP klient
 PuTTYtel - Telnet klient
 Plink - program zajišťující šifrované spojení
 Pageant - agent pro správu autentizačních klíčů
 PuTTYgen - program pro generování RSA a DSA klíčů

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
 
 Domovská stránka projektu 

Software pod licencí MIT
Svobodný software v C
Středa

Středa je v češtině označení dne v týdnu mezi úterým a čtvrtkem. Jeho jméno říká, že se jedná o střed týdne, což je odvozeno z pozice středy jako prostředního, tedy čtvrtého dne týdne v tradičním židovském a křesťanském kalendáři. V českém občanském kalendáři je středa považována za den třetí.

Význam středy 

V křesťanství je středa vedle pátku druhým postním dnem.

V byzantském ritu je středa dnem připomínky svatého Kříže nebo Bohorodičky.

Středa v jiných jazycích 

Středa se v klasické latině nazývala Dies Mercurii, tj. „den Merkurův“. Od tohoto názvu jsou odvozeny jména středy ve většině románských jazyků (it. Mercoledì, fr. Mercredi, špan. Miercoles atd.). V jiných románských jazycích převládl středověký latinský termín označující středu jako feria quarta „čtvrtý den v týdnu“ (neděle se počítala za první den v týdnu). Srov. např. portugalské quarta-feira.

Angličtina označuje středu jako Wednesday, staroangl. Wódnesdæg, „den Ódinův“, tj. zasvěcený bohu Ódinovi. Němčina se v případě středy odděluje od angličtiny a podobně jako čeština označuje středu za prostřední den týdne (Mittwoch). Ještě do 10. století však nazývala středu podobně jako angličtina Wodantag (den Ódinův).

Finský název je prakticky podobný: Keskiviikko (doslova: "střed týdne") podobně jako je islandské jméno: Miðvikudagur ("střední den týdne").

Podle hebrejské bible je středa dnem, kdy bylo stvořeno Slunce a Měsíc.

Středa má také pozici uprostřed pěti pracovních dnů v týdnu, které začínají pondělím a končí pátkem.

Anglický jazykový idiom pro středu je "hump day" (den hrbu), což je odkaz na to, že se pracovní týden převalil do své druhé poloviny. Jedná se tak o neformální odkaz na vrchol týdne.

Kvakeři tradičně referují o středě jako o „čtvrtém dnu“, aby se vyvarovali pohanského původu anglického názvu tohoto dne.

Podle thajského solárního kalendáře je středa spojena se zelenou barvou.

Astrologické znamení 
Astrologické znamení planety Merkur reprezentuje středu - Dies Mercurii  u Římanů, s podobnými názvy odvozenými z latiny v románských jazycích jako francouzsky Mercredi a španělsky Miércoles.

Podle lidových tradic platila středa za nešťastný den. Byla např. dnem pro tzv. tiché svatby (např. pro padlé dívky). Podle učení ortodoxní církve byla středa dnem, kdy Jidáš Iškariotský zaprodal Ježíše Krista. Proto je středa normálně v ortodoxní církvi postním dnem, stejně jako pátek.

Významné středy 

 Popeleční středa, první den půstu, připadá na středu 40 dní před velikonocemi, nepočítaje neděle.
 Škaredá středa je název pro středu před velikonocemi.
 černá středa 21. srpen (1968)

Přehled

Externí odkazy 
 
 
 

 
Dny v týdnu
Radiofrekvenční ablace

Radiofrekvenční ablace (zkráceně RF ablace) je metoda lokální terapeutické destrukce tkáně využívající tepelného účinku procházejícího elektrického proudu o frekvenci řádově stovek kHz .

Princip 
Metoda destrukce tkáně je založena na tepelných účincích elektrického proudu o frekvenci 500–1000 kHz, elektrický obvod je uzavřen buď mezi hrotem nástroje (katetru) a plošnou elektrodou připevněnou obvykle na zádech pacienta, nebo je použit nástroj, který má hroty dva, a elektrický obvod se uzavírá mezi nimi. Dostatečné proudové hustoty nutné k destrukci tkáně je dosaženo jen u hrotu katetru, proto je destruktivní účinek limitován. Vysoká frekvence procházejícího proudu má tu výhodu, že nedráždí nervy, svaly a srdce. V místě kontaktu katetru dochází ke koagulační nekróze o hloubce jen zhruba jednoho milimetru. Vznikem nekrózy je podstatně zvýšen elektrický odpor tkáně a tím je zamezeno dalšímu šíření poškození tkáně.

Použití

Arytmie 
Radiofrekvenční ablace se často využívá v kardiologii při terapii srdečních arytmií s rychlou srdeční akcí (tzv. tachyarytmií) nereagujících nebo špatně reagujících na farmakologickou terapii. Principem navazuje na kardiochirurgickou metodu MAZE, které spočívá ve vytvoření nevodivých jizev v srdeční předsíni z otevřeného přístupu. Katetrizační výkon se pokouší o totéž, avšak z šetrnějšího a mnohem méně invazivního přístupu katetrem přes stehenní tepnu. .

Nádory jater 
Radiofrekvenční ablaci lze využít i při terapii nádorů jater. Lze použít v terapii nádorů primárních, tedy vzniklých v játrech, i nádorů sekundárních, tedy metastázách jiných nádorů (např. kolorektálního karcinomu) do jater. Omezením je, že nádor nesmí být větší než 5 cm. Protože jsou játra orgánem křehkým a silně prokrveným, je jednou z výhod RF ablace to, že se koagulují i cévy a proto se staví i krvácení. Technicky nejde o endovaskulární výkon, do jater se zavádí jehlová elektroda vpichem přes kůži pod kontrolou ultrazvuku, CT nebo MRI.

Nádory ledvin 
V případě postižení ledvin nádorovým onemocněním je metodou volby chirurgický výkon. Pokud jsou však u pacienta přítomny komplikace, lze za určitých okolností provést i miniinvazivní výkon spojený s RF ablací nádoru .

Žilní varixy 
K terapii žilních varixů, tzv. křečových žil, se obvykle používá bipolární elektrody, která je pod ultrazvukovou kontrolou zavedena do povrchové žíly s varixem. Elektrický proud uvnitř žíly způsobí její poškození, kontrakci a následnou postupnou přeměnu ve vazivový pruh.

Reference

Externí odkazy 
 
 Informane pro pacienty před RF ablací srdce na webu FN Brno

Lékařská technika
Chirurgie
Cabo da Roca

Mys Roca (portugalsky Cabo da Roca) je mys, nejzápadnější pevninský výběžek Portugalska a kontinentální Evropy. Tato skutečnost byla známa již starověkým Římanům, kteří místo nazývali ‚Promontorium Magnum‘.

Mys Roca leží v lisabonském distriktu, 40 kilometrů západně od Lisabonu a 18 kilometrů západně od města Sintry v přírodním parku Serra de Sintra. Souřadnice mysu Roca, , jsou vytesány na památníku na útesu vypínajícím se přibližně 140 metrů nad hladinou Atlantského oceánu. Na mysu Roca je maják. Místo je oblíbenou turistickou atrakcí.

Básník Luís de Camões o Cabo da Roca říká, že je to místo „kde země končí a moře začíná“ (portugalsky: „Onde a terra acaba e o mar começa“).

Na západním pobřeží Evropy leží ještě další výběžky pevniny, které jsou označovány konci země, jsou to Finisterre (Fisterra) ve Španělsku, Land's End ve Velké Británii a stejně motivován je i název francouzského departementu Finistère.

Obrazová galerie místa

Externí odkazy 
 
  Tam, kde zem končí a moře začíná.

Mysy v Portugalsku
Apsida (astronomie)

Apsida je bod dráhy kosmického tělesa, v němž se nachází buď nejblíže, nebo nejdále od ohniska dráhy, v němž se nachází centrální těleso soustavy, přesněji hmotný střed (těžiště) popisované soustavy kosmických těles.

Nejvzdálenější bod od centrálního tělesa se obecně nazývá apoapsida nebo apofokus, nejbližší k centrálnímu tělesu se nazývá periapsida nebo perifokus.

Podobný význam mají pojmy apocentrum a pericentrum. Tyto body nemusí být zcela identické s apsidami, protože se vztahují k bodům nejvzdálenějším resp. nejbližším k těžišti soustavy, ale většinou se s nimi zaměňují.

Pro oběžné dráhy kolem specifických centrálních těles mají tyto body svoje zvláštní názvy, shrnuté v připojené tabulce. Spojnice apsid se nazývá přímka apsid.

Pro jednotlivé apsidy platí následující vztahy:
 rychlost obíhajícího tělesa v periapsidě je největší a je rovna 
 vzdálenost periapsidy od těžiště soustavy je rovna 
 rychlost obíhajícího tělesa v apoapsidě je nejmenší a je rovna 
 vzdálenost apoapsidy od těžiště soustavy je rovna 
kde:
  je velká poloosa
  je excentricita čili výstřednost dráhy
  je gravitační parametr centrálního tělesa

Stáčení periapsidy 
Poloha velké poloosy dráhy tělesa (tedy spojnice apsid) v prostoru se mění. Je to jednak gravitačním vlivem jiných těles, vlivem slapových sil, a také vlivem gravitačního zakřivení prostoru. Vysvětlení stáčení perihelia Merkuru mělo velký význam pro přijetí obecné teorie relativity.

Související články 
 Pohyb tělesa kolem Země
 Pohyb v gravitačním poli Země

Nebeská mechanika
Sluneční soustava
Gravitace
Prázdniny v Římě

Prázdniny v Římě (v anglickém originále:Roman Holiday) je americká filmová romantická komedie režiséra Williama Wylera firmy Paramount Pictures z roku 1953, v němž hlavní role ztvárnily hollywoodské hvězdy Gregory Peck a Audrey Hepburnová. Autorem scénáře byl známý spisovatel a scenárista Dalton Trumbo, který ovšem v té době nesměl psát, neboť byl na hollywoodské černé listině, takže v původních filmových titulcích nebyl uveden.

Děj 
Mladičká princezna Anna (Audrey Hepburnová), následnice trůnu, cestuje po Evropě. Státnické povinnosti ji však přestávají bavit, je jimi unavena a přesycena. Při státní návštěvě Říma se náhle rozhodne alespoň na chvíli od náročného života královské dcery utéct a v ulicích italské metropole se ztratit. Na své dobrodružné cestě poznává mnoho lidí, včetně amerického novináře Joea Bradleyho (Gregory Peck). Novinář  i jeho přítel, fotograf Irving Radovich (Eddie Albert), vidí zpočátku v uprchlé princezně pouhou senzací. Postupně se však Joe do půvabné šlechtičny zamiluje, ona jeho lásku opětuje. Film končí bolestným rozchodem obou hlavních postav.

Herecké obsazení 
 Gregory Peck – Joe Bradley, novinář americké zpravodajské agentury
 Audrey Hepburnová – korunní princezna Anna (alias Anna Smithová respektive Aňa)
 Eddie Albert – Irving Radovich, fotograf
 Hartley Power – pan Hennessy, šéfredaktor
 Harcourt Williams – velvyslanec
 Margaret Rawlingsová – hraběnka Verebergová
 Tullio Carminati – generál Provno
 Paolo Carlini – Mario Delani, kadeřník
 Claudio Ermelli – Giovanni, domácí Joea Bradleyho
 Paola Borboniová – uklízečka
 Alfredo Rizzo – taxikář
 Laura Solariová – sekretářka velvyslanectví
 Gorella Gori – prodavač bot
 Heinz Hindrich – Dr. Bonnachoven
 John Horne – uvaděč
 Andrea Esterhazyová – pracovník velvyslanectví
 Ugo De Pascale – pracovník velvyslanectví

Audrey Hepburnová za svoji první hlavní filmovou roli v americkém filmu získala cenu Americké akademie filmového umění a věd Oscar.

Galérie

Zajímavosti 
 Celý snímek byl kompletně natočen v italské metropoli v Římě
 Jedním ze dvou kameramanů filmu byl Franz Planer, což byl rodilý Čech původním jménem František Plánička. Kromě tohoto vynikajícího filmu, mimo jiné, také natočil jiný legendární snímek s Audrey Hepburnovou, film Snídaně u Tiffanyho, dále také snímky Co se nepromíjí a Dětská hodinka.

Literatura 
 Barry Paris, Audrey Hepburnová: životopis, BB/art s.r.o., Praha 2005,

Externí odkazy 
 
 

Americké romantické filmy
Americké filmové komedie
Filmy Williama Wylera
Filmy z roku 1953
Filmy studia Paramount Pictures
Americké černobílé filmy
Filmy odehrávající se v Římě
Filmy o novinářích
Sugarlandský expres

Sugarlandský expres je celovečerní debut amerického režiséra Stevena Spielberga. Vypráví o mladém páru zlodějů (Goldie Hawn a Ben Johnson), kteří bojují proti umístění svého syna do náhradní rodiny. Cílem divoké roadmovie napříč Texasem je únos vlastního dítěte.

Americké kriminální filmy
Filmy z roku 1974
Filmy Stevena Spielberga
Filmy odehrávající se v Houstonu
Americké road movie
Neo-noir
Filmy Universal Studios
Andulka

Andulka může být

 domácká podoba jména Anna
 andulka vlnkovaná – druh australského papouška
 Andulka – zpěvohra Romana Nejedlého z roku 1892
Čelisti (film)

Čelisti jsou americký hororový film z roku 1975 natočený podle úspěšného románu Petera Benchleyho, který volně čerpal ze skutečných případů útoků žraloků u pobřeží Jersey v roce 1916.

Děj 
Rekreační město Amity každoročně navštíví mnoho nic netušících turistů a rekreantů. Toto léto však mnoho z nich najde smrt v hladových čelistech bílého žraloka. Nezbývá než čekat, až se objeví někdo, kdo bude mít dostatek odvahy k odstranění obrovitého zabijáka. Své štěstí tak zkouší například lovec žraloků Quint, ichtyolog Hooper, či policista Brody.

Pro natáčení byl vyroben model žraloka, který plave, kouše a dělá vše, co od něj člověk s ovládáním požaduje. Stál několik milionů dolarů a dlouho po natáčení byl předváděn v bazénu jako rarita technologie filmových pomůcek.

Dnes je film považován jako kultovní záležitost, díky němuž bylo režisérovi Spielbergovi umožněno natočit několik dalších legendárních filmů.

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
 
 
 
 

Americké dobrodružné filmy
Americké filmové thrillery
Filmy z roku 1975
Filmy natočené podle knižní předlohy
Filmy Stevena Spielberga
Filmy Universal Studios
Kultovní filmy
Filmy o žralocích
Medium

Medium či médium (latinsky střed nebo prostředník) může znamenat:

 média (pl.) – prostředky komunikace a masové komunikace
 datové médium – zařízení pro přenos a uchování dat (disketa, CD apod.)
 přenosové médium – kabel nebo jiné prostředí, které může přenášet vlnění nebo jinou formu energie
 medium (mluvnice) (mediopasivum) – specifický způsob vyjádření trpného rodu sloves (v některých jazycích)
 médium (spiritismus) – osoba sloužící jako prostředník ke spojení se záhrobím
 živná půda – médium poskytující výživu organismům a jejich částem
 stupeň propečení steaku (nejlépe hovězího)

v kultuře
Medium (hermetický časopis) – časopis vydávaný v letech 1933-1940.
Medium (opera) – opera G. C. Menottiho z roku 1946
 Medium (seriál) – americký televizní seriál
 Medium (hudební skupina) – plzeňská hard-rocková skupina

Externí odkazy
Blízká setkání třetího druhu

Blízká setkání třetího druhu (v anglickém originále Close Encounters of the Third Kind) je americký vědecko-fantastický film režiséra Stevena Spielberga z roku 1977 o kontaktu lidstva s mimozemskými bytostmi. Film získal pro perfektní děj a realistické filmové efekty celou řadu obdivovatelů a ocenění. Název filmu vychází z kategorizace setkání s UFO, kterou vytvořil ve druhé polovině 20. století J. Allen Hynek  – viz článek UFO. Tento americký astronom a ufolog, který byl potomkem českých přistěhovalců, působil při přípravě filmu jako odborný poradce, a dokonce se objevuje v jednom záběru v závěrečné scéně filmu (jako šedovlasý muž s brýlemi, bradkou a dýmkou v ústech, který přihlíží vylodění návštěvníků z vesmíru).

Obsah filmu 
Hlavní hrdina Roy Neary je obyčejný zaměstnanec a člověk. Jednou se stal svědkem podivných létajících světel na noční obloze (UFO) v doprovodu zvláštní melodie pěti tónů (re, mi, do, do, sol) a do povědomí se mu dostává netypický kuželový tvar. I jinde na Zemi se množí zvláštní události, nachází se dávno v Bermudském trojúhelníku zmizelé bombardéry a mizí další lidé. Roy je vším fascinován a když zjistí, že kuželový tvar je reálný, je to bývalá sopka, čedičová hora zvaná Ďáblova věž ve Wyomingu, opouští rodinu a vydá se na cestu k hoře. Cestou potká matku zmizelého chlapce, která je také puzena k hoře a tak putují spolu. Hora je obklíčena vládními vojsky a vědci, kvůli zabránění paniky chtějí utajit avizované přistání vesmírné lodi v kráteru. Na konci příběhu proniká Roy do uzavřeného areálu, je svědkem přistání lodě, opakující se melodie a navazovaného hudebního a vizuálního kontaktu mezi lidmi a lodí. Loď se otevírá, vstupují lidé včetně Royho a vědců a vystupují ztracení lidé v doprovodu mimozemšťanů nevelkých postav. Lidstvo navazuje svůj první kontakt s bytostmi pocházejícími mimo naši planetu.

Obsazení

Ocenění 
 Oscar – kamera, speciální cena za střih zvukových efektů (Frank E. Warner); nominace na Oscara – herečka ve vedlejší roli (Melinda Dillon), výprava (Joe Alves, Dan Lomino, Phil Abramson), režie, vizuální efekty (Roy Arbogast, Douglas Trumbull, Matthew Yuricich, Gregory Jein, Richard Yuricich), střih, hudba, zvuk (Robert Knudson, Robert J. Glass, Don MacDougall, Gene S. Cantamessa)
 Academy of Science Fiction, Fantasy & Horror Films – režie, hudba, scénář
 BAFTA – výprava
 David di Donatello Awards – zahraniční film
 Motion Picture Sound Editors – střih zvukových efektů

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
 

Americké dramatické filmy
Americké dobrodružné filmy
Americké sci-fi filmy
Filmy z roku 1977
Filmy Stevena Spielberga
Filmy založené na městských legendách
Filmy spjaté s mimozemským únosem
Medium (mluvnice)

Medium nebo též mediopasivní sloveso označuje v mluvnici specifický rod sloves.

Obvykle se používá činný rod (aktivum) pro děj konaný podmětem (tj. podmět jej „činí“) a trpný rod (pasivum) pro děj, který je na podmětu vykonáván (který podmět „trpí“). Mediem se vyjadřuje děj, který sice podmět vykonává (tedy „činný rod“), ale buď na sobě samém (tedy „trpný“, resp. „reflexivní“) či nějakým způsobem ve vztahu k sobě, ve svůj prospěch, tedy tam, kde se v češtině používá zvratné sloveso.

Medium se vyskytuje například v klasické řečtině. Jako příklad může sloužit sloveso  (), tj. „nést“:

 aktivum:  () – „nese“, „přináší“
 medium:  () – „nese se“, „nese si“
 pasivum:  () – „je nesen“

V prézentu jsou tvary pasiva a media shodné. Není tomu tak však například v aoristu či jiných časech.

Velmi zřetelné je medium v případech, kdy se objeví sloveso zdánlivě v pasivu (v případech, že mají medium a pasivum stejnou formu), ale s předmětem v akuzativu – v tomto případě se nejedná o pasivum, ale právě o medium. Např.:  (), což je česky zhruba „volá si je“.

Externí odkazy 
 https://web.archive.org/web/20091124025204/http://greek.herme.net/node/55 (Novozákonní řečtina, HERMENT)

Slovesný rod
Albion (počítačová hra)

Albion je počítačová RPG hra vydaná německou společností Blue Byte Software v roce 1995.

Příběh 
V roce 2227 je gigantická mezihvězdná loď Toronto vyslána na expedici k pouštní planetě, která by mohla skýtat množství nerostných surovin. Když se loď přiblíží, je vyslán malý člun, aby prozkoumal planetu podrobněji. Tento malý člun však kvůli technickým problémům ztroskotá a pilot Tom Driscoll spolu s xenobiologem Rainerem Hoffstetem jsou zachráněni zdejšími inteligentními bytostmi Iskaii. Toronto je loď uzpůsobená k přistání a následné těžbě, která by však tuto planetu zničila. Tom je s Rainerem nucen informovat posádku Toronta a zabránit zničení živé planety. To však nebudou mít jednoduché.

Herní systém 
Hráč může ovládat skupinu až šesti lidí, v čele s Tomem Driscollem, jako hlavní postavou. Zprvu je složení skupiny pevně dané, ale později si může hráč částečně vybrat. Každá postava má několik schopností a dovedností, které si může vycvičit. Na Albionu existuje magie, a některé postavy proto mají magické schopnosti.

Boj 
Boj se dělí na tahy, na začátku každého tahu hráč nastaví všem postavám, co mají dělat, a poté jen sleduje probíhající kolo. Bojové pole je rozděleno na 36 čtverců s možností diagonálních akcí.

Grafika 
Hra se z grafického hlediska dělí na města, divočiny a dungeony. Ve větších oblastech, zejména divočinách, je obvyklá ptačí perspektiva a ve městech a dungeonech pohled první osoby.

Distribuce 
Hra je momentálně k sehnání na portálu GOG.com za budgetovou cenu.

Protože tuto hru již jinak v podstatě nelze koupit (ani od výrobců), tolerují její autoři a distributor zařazení Albionu mezi tzv. „abandon-ware“ (opuštěné programy). Je tedy možné si ji „polo-legálně“ stáhnout na internetových stránkách, které abandon-ware shromažďují a nabízejí ke stažení. Není to legální v pravém slova smyslu - výrobce o tom ví a nic proti tomu nepodniká, což ovšem neznamená, že je to správné.

Související články 
 Amberstar
 Ambermoon

Externí odkazy 
  Blue Byte Software - oficiální stránky Albionu
 Albion - legendární RPG také v češtině
 Recenze na DraciDoupe.cz
 Abecedaher.cz - Albion

Německé videohry
RPG videohry
Hry pro DOS
Videohry z roku 1995
Science fiction videohry
Videohry od Blue Bytu
Hry pro Windows
Videohry pro jednoho hráče
E.T. – Mimozemšťan

E.T. – Mimozemšťan (E.T. the Extra-Terrestrial) je americký sci-fi film z roku 1982. Scénář filmu napsala Melissa Mathisonová, režíroval jej Steven Spielberg. Je jedním z mála, kde jsou mimozemšťané popisováni jako mírumilovní.

Děj 
Vypráví příběh malého chlapce jménem Elliott, který se spřátelí s mírumilovným E.T. mimozemšťanem ztraceným při průzkumu Země. Protože se mimozemšťanovi stýská, společně se pokoušejí najít způsob, jak jej dostat zpět domů a přitom zažívají různé romantické zážitky i drama.

Zajímavosti 
 Postavu E.T. vytvořil italský mistr speciálních efektů Carlo Rambaldi, dlouholetý spolupracovník hororového režiséra Daria Argenta. Byl za něj mimo jiné oceněn i Oscarem. Mimozemšťan byl ovládán zevnitř liliputem. Údajně během natáčení málem přišel o život, kdy při speciálních efektech uvnitř těla mimozemšťana rozsvěcel a zhasínal lampy. Při jedné z manipulací se vnitřek vzňal.
 E.T. – Mimozemšťan je čtvrtým nejvýdělečnějším filmem historie kinematografie (při započítání inflace) a současně poslední filmem ze čtyř, které utržily přes miliardu dolarů tržeb (po přepočtení na hodnotu dolaru k roku 2010).
 Natáčení začalo v září 1981 za zvýšených bezpečnostních opatření, protože režisér se obával, že mu nápad ukradne televize.
 "Hudební kód" pěti tónů byl použit o 3 roky dříve v roce 1979 ve filmu Moonraker jako kód tlačítkového zámku dveří.

Reedice 
V roce 2002 se objevila nová verze filmu, kde Steven Spielberg provedl některé změny
 film je o necelých 5 minut delší a obsahuje speciální efekty, které nebyly součástí originálního vydání

Ocenění 
V roce 1982 film získal čtyři Oscary: za hudbu, zvuk, zvukové efekty a speciální efekty.

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
 

Americké rodinné filmy
Americké sci-fi filmy
Filmy z roku 1982
Filmy Stevena Spielberga
Filmy Universal Studios
Držitelé ceny Zlatý glóbus za nejlepší film (drama)
Indiana Jones a chrám zkázy

Indiana Jones a chrám zkázy je volné pokračování filmu Dobyvatelé ztracené archy. Třetí díl (1989) byl nazván Indiana Jones a poslední křížová výprava, čtvrtý dílem (2008) je Indiana Jones a království křišťálové lebky.

Děj 
Děj se odehrává o rok dřív oproti prvnímu dílu, roku 1935. Indiana (Harrison Ford) se tentokrát v šanghajském klubu zaplete s čínským gangsterským bossem. Ve hře je vzácná čínská soška a vzácný diamant – a Jonesův život. Hrdinný univerzitní profesor se tentokrát společně s barovou zpěvačkou Willie a svým pomocníkem, desetiletým chlapcem Shortym při útěku z Šanghaje ocitnou v padajícím letadle. Před jeho zkázou uniknou seskokem do džungle, dojdou do malé vesničky. Její obyvatelé je požádají o pomoc, protože zlí lidé od maharádži jim ukradli posvátné kameny a také děti. Indiana s oběma přáteli je u maharádži přijat přátelsky, ale brzy zjistí, že je zde srdce kanibalistické náboženské sekty, uznávající pradávnou bohyni Kálí. Při sledování jejich odporného obřadu jsou Indiana s Willie chyceni a stanou se nechtěnou součástí obřadu. V poslední chvíli je zachrání malý Shorty, všem třem se podaří z chrámu utéct a ještě uzmout zázračné kameny i osvobodit ztracené děti. Po bláznivém útěku se dostanou do vesnice, která se pomocí kamenů osvobodí ze zlého prokletí.

Osoby a obsazení

Ocenění 
 BAFTA Film Award (1985) - Vizuální efekty + 3 nominace: kamera, střih, zvuk
 1 cena Americké filmové akademie (Oscar) - Vizuální efekty + 1 nominace: Hudba

Zajímavosti 
 Scéna s vytrženým srdcem dodnes patří k jedné z nejtemnějších v režisérově kariéře.
 Scéna s důlními vozíky byla plánována už u prvního dílu série.
 Indiana chce ke konci filmu zlikvidovat padoucha stejným způsobem jako v první díle – zastřelit. Děj se ovšem odehrává o rok dříve, a tak jenom diváci mají právo si vzpomenout na tuto situaci. Děje se tak ale úmyslně a situace nabízí množství interpretací.
 Kritika ani diváci nebyli Chrámem zkázy unešeni, zdál se jim příliš temný.
 Kate Capshow se po několika letech stala režisérovou manželkou.
 Premiéra v Českých kinech byla 1. listopadu v roce 1989, kdy Harrisona Forda namluvil Pavel Soukup, Willie Scottovovou namluvila Eliška Balzerová, kulatýho kraťase namluvil Jan Kalous a Mola Rama namluvil Bohumil Švarc.
 V roce 1994 tento film vyšel na VHS ale i na DVD, kdy Harrisona Forda namluvil Ladislav Županič, Willie Scottovou namluvila Jana Paulová, Kulatýho kraťase namluvil znovu Jan Kalous a Mola Rama namluvil Pavel Rímský.
 V roce 2002 tento film se začal vysílat v TV Nova a v TV Prima, kdy Harrisona Forda namluvil Jiří Štěpnička, Willie Scottovou namluvila Dagmar Čárová, Kulatýho kraťase namluvil Radek Škvor a Mola Rama namluvil Jan Vlasák.

Odkazy

Reference

Související články 
 Dobyvatelé ztracené archy
 Indiana Jones a poslední křížová výprava
 Indiana Jones a království křišťálové lebky

Externí odkazy 
 

Indiana Jones
Filmy z roku 1984
Filmy Stevena Spielberga
Filmy studia Paramount Pictures
Filmové sequely
Rod (mluvnice)

Rod je v mluvnici označení pro dvě odlišné kategorie:

 Jmenný rod – definuje druh a tvar jména nebo slovesa (mužský, ženský, střední, případně jiné)
 Slovesný rod – určení aktivního nebo pasivního tvaru slovesa
Úplná relace

V matematice se binární relace R na množině X nazývá úplná, právě když pro každé a a b z množiny X platí, že a je v relaci s b, nebo b je v relaci s a.

Formálně zapsáno:

Příkladem úplné relace je relace „být větší nebo rovný než“ na množině reálných čísel. Naopak relace „být větší než“ zde úplná není (je ireflexivní).

Teorie množin
Cats

Muzikál Cats je dílo muzikálového skladatele Andrew Lloyd Webbera. Děj a většina písňových textů vychází ze sbírky básní anglického básníka Thomase Stearnse Eliota - Praktická kniha o šikovných kočkách (Old Possum's Book of Practical Cats).

Abstraktní pohádkový příběh vypráví o pravidelném setkávání koček z Jellica na výročním bále, kde vždy jedna vyvolená kočka získává možnost dalšího života. Každá kočka se samozřejmě snaží o to být ona vyvolená, a tak divák v průběhu představení poznává mnoho kočičích hrdinů rozličných jmen i charakterů…

Muzikál měl premiéru na West Endu v roce 1981. Pro své neobvykle náročné spojení hudby, tance a herectví je považován za jeden z nejlepších neamerických muzikálů vůbec. Během uvádění na londýnském West Endu získal nadšené zástupy obdivovatelů, kteří jej drželi v žebříčku hraných muzikálů přes dvacet let. Ústřední melodie muzikálu Memory (která jediná nepochází z knižní předlohy T. S. Eliota) se stala jednou z nejhranějších a nejnahrávanějších písní posledních 30 let.

Česká verze 
Česká verze muzikálu Cats (Kočky) měla premiéru na podzim roku 2004 v pražském RockOpera Praha. Autorem českého libreta je Michael Prostějovský, který byl rovněž autorem českého přebásnění Jesus Christ Superstar. Příležitost zahrát si v legendárním muzikálu měly nejen české muzikálové hvězdy, ale i poměrně neznámí mladí tanečníci a zpěváci (Yvetta Blanarovičová, Daniela Šinkorová, Roman Říčař a další). Česká verze muzikálu Cats však i z důvodů neshod v produkčním týmu a špatné marketingové strategie nedosáhla takové návštěvnosti a popularity, která byla očekávána, a byla v září 2005 ukončena. Nyní Městské divadlo Brno vytvořilo novou verzi tohoto muzikálu. Premiéra proběhla 11. května 2013. (V hlavních rolích: Alena Antalová, Hana Holišová, Peter Gazdík a další). Derniéra se konala 1. 8. 2017.  Divadlo Josefa Kajetána Tyla v Plzni uvádělo muzikál Kočky od 25. prosince 2014 do prosince 2017. Od 20. září 2018 se hraje muzikál v Ostravě.

Reference

Externí odkazy

Informace o filmu 
 https://web.archive.org/web/20080414183135/http://www.reallyuseful.com/rug/shows/cats/show.htm
 http://www.antoninmaly.cz/muzikal-cats.html

Ukázky muzikálu 
 (en) Píseň Memory z muzikálu Cats na YouTube
 Píseň Vzpomínky z muzikálu Kočky v podání Yvetty Blanarovičové na YouTube

Britské muzikály
Vzniklo 1981
Relace

Označení relace (z latinského relatio – zpráva, vztah) se používá v následujících významech:

obecně
 vysílání
 pořad
 hlášení
 oznámení
 poměr
 vztah

konkrétně
 relace (matematika) – binární nebo obecnější n-ární relace – matematický pojem zobecňující vlastnosti vztahů, jako je „rovnost“, „rovnoběžnost“ nebo „být větší než“
 relace neurčitosti
 relační databáze
 relace (informatika) – trvající spojení v nějaké telekomunikační síti (obecně), dnes nejčastěji v nějaké počítačové síti

Externí odkazy 
 

Abstraktní vztahy
Seznam australských spisovatelů

Seznam australských spisovatelů obsahuje přehled některých významných spisovatelů, narozených nebo převážně publikujících v Austrálii.

A 
 Robert Adamson (* 1943), básník
 Jessica Andersonová (* 1925)
 Thea Astleyová (* 1925)

B 
 Barbara Bayntonová (1857–1929)
 Barcroft Henry Boake (1866–1892), básník
 Rolf Boldrewood (1826–1915), vlastním jménem Thomas Alexander Browne
 Martin Boyd (1893–1972)
 Christopher John Brennan (1870–1932)
 Vincent Buckley (1925–1988)
 Alexander (John) Buzo (* 1944), dramatik

C 
 David Campbell (1915–1979)
 Peter Carey (* 1943)
 Marcus Clarke (1846–1881)
 James Clavell (1924–1994)
 Dymphna Cusacková (1902-1981)

E 
 Greg Egan (* 1961), sci-fi

F 
 Colin Falconer (* 1953)

G 
 John Gunn (* 1925), autor knih pro mládež

Ch 
 A. Bertram Chandler (1912–1984), sci-fi.

K 
 Thomas Keneally (* 1935)

L 
 Eric Lambert (1918–1966), protiválečná próza

M 
 Alan Marshall (1902–1984), publicista

N 
 Judy Nunn (* 1945)
 Garth Nix (* 1963)

W 
 Kath Walkerová (1920–1993)
 Patrick White (1912–1990)

Australská literatura
 
Australských spisovatelů
spisovatel
Seznam argentinských spisovatelů

Seznam argentinských spisovatelů obsahuje přehled některých významných spisovatelů, narozených nebo převážně publikujících v Argentině.

A 
 Federico Andahazi (* 1963)

B 
 Antonio di Benedetto (1922–1986)
 Jorge Luis Borges (1899–1986)

C 
 Adolfo Bioy Casares (1914–1999)
 Julio Cortázar (1914–1984)
 María Sonia Cristoff (* 1965)

F 
 Juan Filloy (1894–2000)

G 
 Juan Gelman (1930–2014)

O 
 Victoria Ocampová (1890–1979)

P 
 Ricardo Piglia (1941–2017)
 Abel Posse (* 1934)
 Manuel Puig (1932–1990)

R 
 Ricardo Rojas (1882–1957)

S 
 Ernesto Sábato (* 1911)
 Pablo De Santis (* 1963)
 Domingo Faustino Sarmiento (1811–1888)
 Juan José Saer (1937–2005)
 Alfonsina Storni (1892–1938)

T 
 Jacobo Timerman (1923–1999)

V 
 Alfredo Varela (1914–1984)

Argentinská literatura
Argentinské seznamy
 
Argentinští spisovatelé
Kvaziuspořádání

V matematice je kvaziuspořádání (někdy uváděno také jako předuspořádání) taková binární relace, která je reflexivní a tranzitivní. Pokud tedy tuto relaci značíme „R“, pak pro všechny prvky a, b a c z množiny A (na které je tato relace definována) platí:
 aRa (reflexivnost)
 aRb ∧ bRc ⇒ aRc (tranzitivita)

Příkladem této relace je „být dělitelem“ v oboru reálných čísel.

Po rozšíření této relace o symetričnost získáme relaci ekvivalence. Symetrické kvaziuspořádání tak je jiným názvem pro ekvivalenci.

Vlastnosti matematických relací
Seznam belgických spisovatelů

Seznam belgických spisovatelů obsahuje přehled některých významných spisovatelů, narozených nebo převážně publikujících v Belgii.

A 
 Nicolas Ancion (* 1971)

B 
 Maurice de Bevere
 Jacques Brel

G 
 Guido Gezelle
 Michel de Ghelderode
 Thomas Gunzig (* 1970)

I 
 Geert van Istendael

L 
 Tom Lanoy (* 1958)
 Camille Lemonnier

M 
 Maurice Maeterlinck

N 
 Amélie Nothombová

P 
 Paul Émile de Puydt

R 
 Georges Rodenbach

S 
 Georges Simenon

T 
 Jean-Philippe Toussaint

V 
 Andreas Vesalius

 
Belgická literatura
Belgičtí spisovatelé
spisovatel
Solaris

Solaris (lat. sluneční) je označení několika různých entit:

 Solaris (operační systém) – operační systém od firmy Sun Microsystems
 Solaris Bus & Coach – polský výrobce autobusů, trolejbusů a tramvají
 Solaris (odrůda révy vinné) – bílá moštová odrůda révy, vyšlechtěná roku 1975 v Německu
 Solaris (fotografický film) – značka fotografických filmů vyráběných italskou firmou Ferrania
 Russula solaris – Holubinka sluneční
Solaris (kryptoměna)

v kultuře
 Solaris (kniha) – sci-fi román Stanislawa Lema
 Solaris (film, 1968) – televizní film, režie Boris Nirenburg
 Solaris (film, 1972) – film Andreje Tarkovského z roku 1972 na námět stejnojmenné knihy
 Solaris (film, 2002) – remake filmu Stevena Soderbergha z roku 2002
 Solaris (opera) – rocková opera Iryny Hubarenkové z roku 1982
 Solaris (komiks) – komiks vytvořený Grantem Morrisonem
 Solaris (časopis) – kanadský časopis o sci-fi
 Solaris (skupina) – maďarská hudební skupina
 Solaris (jazz) – skotská jazzová skupina
 Solaris (album) – album hudební skupiny Photek
 Solaris (počítačová hra) – počítačová hra z roku 1988
 Solaris je jméno země v počítačové hře Xenogears