Словенска фонетика

В словенски има 29 фонеми, които се разделят на гласни, сонантни и шумови съгласни.

Гласни (Samoglasniki) 
Гласните в словенски могат да бъдат дълги и кратки (dolgi in kratki) и тесни и широки (ozki in široki)

Ударение (Naglaševanje) 
΄ – дълго възходящо – ostrivec (дълги гласни – dolgi samoglasniki)
` – кратко низходящо – krativec (кратки гласни – kratki samoglasnik)
ˆ – дълго низходящо – strešica (широки и дълги гласни – široki in dolgi samoglasnik)

В словенски няма дълги неударени гласни – дължината на гласните винаги се свързва с ударение.

Краткото ударение се среща в едносрични думи или на последната сричка в многосрични, много рядко се появява в началото на многосрични думи.

Букви o и e 
e

1) Тясно e, което винаги е дълго (среща се само в дълги срички):
 ẹ → léd (лед), pét (пет), méd (мед: метал – в женски род; пчелен мед – в мъжки род), lép (хубав, красив)

В кратки срички – само пред j:
 ẹ → jèj (яж), povèj (кажи), glèj (виж)

Няма тясно неударено e.

2) Широко ê
 В дълги срички: mêtla (метла), sêstra (сестра), pêta (пета);
 В кратки срички: mèč (меч);
 В неударени срички: pepélnik (пепелник)

ə – ъ (polglasnik):
 pétek /petək/ (петък), kovček /koụčək/ (куфар), prijéten /prijetən/ (приятен), oster /ostər/ (остър)

Във всички зависими падежи тази гласна изчезва – непостоянна гласна.

Среща се:
 В представки: sestaviti (да съставя), sežgati (да изгоря), sezidati (да изградя);
 В корена надумите: dèž (дъжд), mègla (мъгла).

Гласната ə никога не може да бъде дълга: stèza (пътека), dèska (дъска), semènj (изложение, панаир), bezèg /bəzək/ (бъз (растение)).

Пред сричкотворно r също се изговаря ǝ: smrt /smǝrt/ (смърт), vrt /vǝrt/ (градина) и т.н.

В словенски език широко е разпространена редукцията на неударените гласни (подобно на български, но не идентично).

С буква e се означават следните фонеми:
 ẹ́, ẹ̀
 ê, è, e
 ə̀, ə

o

1) Означава тясно o, най-често в дълги срички:
 ọ́	pót (път), móst (мост), nóša (носия; носене), kóž (кожа в родителен падеж множествено число)
 ọ̀	може да се срещне пред ŭ – ọ̀ŭ:
 kọ̀l (кол), sọ̀l (сол), sọ̀lza (сълза), vọ̀lk (вълк)

2) Означава широко o:
 ô	rôka, nôga, vôda
 ò	otròk, prenòs

Неударената гласна o е подложена на редукция.

Система на дългите гласни (sistem dolgih vokalov)

Система на кратките гласни (sistem kratkih vokalov)

Система на неударените гласни (sistem nenaglašenih vokalov) 

Само широки гласни:

Система на съгласните (Soglasniški sistem) 
1. Сонантни съгласни (Zvočniki)
 r, l, m, n, v, j, l’, n’, w

Буква v

 Изговаря се като [v] само пред гласни и сричкотворно r:
 Véra, véverica (катеричка), vás (село), vôda (вода), vêdro (ведро), vŕt (градина), vrvíca (въженце, канап), vŕh (връх)

 Изговаря се като [w] след гласна на края на думите или сричките, пред съгласна:
 siv [siw] (сив), sivkast [siwkast] (сивкав)

 Изговаря се като [u] в началото на думите, пред съгласна, съответно между две съгласни:
 vsak [usak] (всеки), predvsem [predusem] (преди всичко)

 и на края на думата, след съгласна:
 vŕv [vəru] (въже, връв)

 Предлогът v се изговаря като [w] или [v]:
 v očéh [w očéh] или [v očéh] (в очите)

Буква l

 Обикновено се изговаря като средноевропейски [l], което е по-меко от българското (с върха на езика върху венеца над предните зъби).
 Изговаря се като [w] на края на думата:
 При минали причастия на – l в мъжки род:
 péti – pél [péw] (пея – пял)
 imeti: imél (имам – имал)
 При прилагателни в мъжки род на – l:
 vesél (весел), bél (бял), kìsel (кисел)
 При съществителни на – l:
 kol (кол), sol (сол), misel [misəw] (мисъл), živàl [živaw] (животно)
 Изговаря се като [w] в средата на думата, на мястото на старо сричкотворно l:
 solza (сълза), volk (вълк), bolha (бълха), volna (вълна), molst (доя), poln (пълен)

 Изключения от правилата за изговор на l като [w]: изговаря се като [l]:
 При съществителни от женски исреден род на –la и –lo в родителен падеж множествено число:
 skala (скала) – skal [skal], milo (сапун) – mil (за разлика от [miw] – милостив, милосърден), darilo (подарък) – daril, zdravilo (лекарство) – zdravil, čebela (пчела) – čebel
 При производни думи:
 milnica (сапунена вода)
 В нови и други думи:
 poljedelstvo (земеделие, селско стопанство); letalstvo (въздухоплаване, авиация), glagol (глагол), samostalnik (съществително име), glavobol (главоболие), bol (болка), prestol (престол), sokol (сокол), bolnica ([bólnica] болница, но с изговор [bowníca] означава „болна жена“)
 В чужди думи:
 general (генерал), alkohol (алкохол), kanal (канал), palma (палма), vokal (вокал, гласен звук)
 В чужди лични, географски и др. имена:
 Bolgar (българин), Dalmacija (Далмация), Volga (Волга)

Буквосъчетания lj, nj

 Пред гласна се изговарят като два отделни звука: [l+j], [n+j]
 Ljubljana (Любляна), volja (воля), želja (желание), njena (нейна), konja (кон в родителен падеж единствено число)
 В края на дума или сричка се изговаря като палатален (мек) звук: [l’], [n’]
 molj (молец), dalj (по-дълго, по-далеч), daljši (по-дълъг, по-далечен), manj (по-малко, минус), manjšati (намалявам, смалявам)

2. Шумови съгласни (Nezvočniki)
 Звучни (Zveneči): b, d, g, z, dz, dž, (v),
 Беззвучни (Nezveneči): p, t, k, s, c, č, f, h

Примери: 

 На края на думите става обеззвучаване на звучните съгласни.
 [pét] pét (пет) → péd (педя)
 [pót] pót (път) → pòd (под)
 [brat] bràt (брат) → brád (брада в родителен падеж мн.ч.)

 'Промяна на някои предлози:

 z (s)
 z očétom (с татко), z materjo (с майка), z golóbom (с гълъб)
 s stolom (със стол), s kovčkom (с куфар)

 k (h)
 k očetu (към татко), k materi (към майка)
 Пред думи, започващи с k и g, се пише h:
 h kovaču (към ковача), h konju (към коня), h gospodarju (към стопанина), h golóbu [γgolóbu] (към гълъба)

Фонетика
Фонетика и фонология