alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Tekstil

Tekstil eller stof er fremstillet ved vævning, strikning, knytning, hækling, knipling af tråd, eller lavet af fibre, som er  filtet. Tekstilfremstilling er en gammel kunst, der er ændret næsten til ukendelighed ved masseproduktion og indførelse af moderne produktionsmetoder. En væver fra romertiden ville dog ikke have besvær med at genkende almindeligt vævet stof, tweed eller satin.

Mange tekstiler har været brugt i årstusinder, mens andre laves af kunstfibre og andre nye opfindelser. De første syntetiske tekstiler blev fremstillet i 1920'erne. De nyere intelligente tekstiler har fået tilført egenskaber og funktioner. Intelligente tekstiler kan indgå i tøj, møbelstoffer, medicinalindustriens bandager, byggebranchens geotekstiler og luftfartens brug af tekstiler.

Naturfibre 
 Hør
 Hamp
 Taver af Stor Nælde
 Lindebast
 Pilebast
 Silke
 Uld
 Bomuld
 Sisal
 Kokos
 Jute
 Bambus

Kunstfibre 
 Acryl-fiber
 Lurex
 Spandex, tactel, lycra og andre 'stretch' stoffer
 Nylon-fiber
 Polyester-fiber
 Polypropylen (sælges under en række handelsnavne, f.eks. Olefin eller Herculon)
 Rayon-fiber
 Ninon

Se også 
Patchwork
Kunstvævning
 Gangtøj
 Beklædning
 Tøj
 Møbelstof
 Boligtekstil
 Linned
 Tæppe
 Sejldug
 Lærred
 Vadmel
 Klæde
 Skrædder
 Syerske
 Tekstilkunstner
 Tidslinje for beklædnings- og tekstilteknologi
 Dameskræddersyning

Eksterne links 
 http://www.ianr.unl.edu/pubs/homefurnish/g1316.htm 

 
Materiel kultur
Ålegård (fiskerimetode)

Ålegård er en underform for fiskegård som metode for at fange ål. Ålegårde blev hovedsageligt brugt hvor det var svært at slå bundgarnspæle i, og   fandtes både i vandløb og langs kysten, og  bestod af et hegn af kviste der blev bygget for at lede ål hen til en ruse for enden af hegnet. De var ofte forsynet med en gangbro så man ikke behøvede en båd for at røgte ruserne.

Se også 
 Ålekurv
 Ålekiste

Eksterne kilder/henvisninger 

 Bundgarnsfiskeriets teknologi på kystarkiv.dk
Fiskegarn
Linsemagerens ligning

Sfæriske linser har en facon der er afgrænset af to sfærer (kugleflader) som vist på illustrationen til højre. Linsemagerens ligning er en ligning, som fastsætter en sammenhæng mellem:
 Brydningsindekset n mellem linsematerialet og de omgivelser linsen skal virke i,
 brændvidden f som den færdige linse vil få, og
 radierne r1 og r2.
Ligningen siger, at:

Det er her antaget, at det er en tynd linse. Konvekse flader regnes som positive radier. Er den ene eller begge sider af linsen konkave, angives deres radier som negative tal i ligningen.
Ofte ses denne ligning med et minus imellem brøkerne i den sidste parentes; dette hidrører komplicerede konventioner om "absolutte radier" fra den geometriske optik.

Cylindriske linser afbøjer lyset på samme måde som sfæriske linser gør, dog kun i én retning: Linsemagerens ligning gælder således også for en cylinderlinse, dog kun i planet vinkelret på cylinderfladernes akser og linsens optiske akse.

Se også 
 Linseformlen
 Brydningsindeks
 Brændvidde
 Optik
 Optisk linse
 Refraktion

Ligninger
Optiske fænomener og begreber
Dobbeltdyr

Dobbeltdyr (Diplozoon paradoxum ) er en ikte, hvilket er en gruppe inden for fladormene, som er kendt for dens ubrydelige form for monogami bestående af to sammenvoksede dyr. Dobbeltdyr snylter på ferskvandsfisk i Asien og Europa. De findes ofte på gællerne af karpefisk hvorfra den suger blod fra fisken. De bliver ca. 7 mm lange.

Æggene lægges i en fisks gæller hvor de klækker til et larvestadie. Larven kan leve i flere måneder, men udvikler sig ikke før den møder en anden larve. Når det sker fæstner larverne sig til hinanden og vokser fuldstændigt sammen. Sammenvoksningen udløser kønsmodning, og dyrenes kønsorganer kommer i permanent kontakt. De kan leve i flere år på den måde indtil deres død.

Fladorme
Gul snerre

Gul snerre (Galium verum), der også kaldes Jomfru Marias sengehalm, er en 10-60 cm høj urt, der vokser i klitter, på overdrev og vejkanter. Blomsterne dufter sødt og krydret. De søges af mange insekter.

Beskrivelse 
Gul snerre er en løvfældende flerårig urt med en krybende til opstigende vækstform. Bladene er lysegrønne og nåleagtige med tilbagerullet kant, og de sidder i en 8-tallig krans. Planten blomstrer i juni-august. De gule, 4-tallige blomster sidder samlet i tætte, endestillede toppe.

Rodnettet er dybtgående og jordløsnende.

Højde x bredde og årlig tilvækst: 0,30 × 0,60 m (30 × 30 cm/år).

Voksested 

Planten er knyttet til mager jord, hvor græs og andre kraftige, skyggende planter bliver holdt nede ved trafik, græsning eller slåning. Det gør den almindelig på overdrev, bakkeskrænter, langs vejkanter, på sandede strandenge og i klitter, hvor dens naturlige naboer er:
 Blodrød storkenæb (Geranium sanguineum)
 Engelsød (Polypodium vulgare)
 Harekløver (Trifolium arvense)
 Liden klokke (Campanula rotundifolia)
 Prikbladet perikon (Hypericum perforatum)
 Smalbladet timian (Thymus serpyllum)

Anvendelse 
Gul snerre er brugt som farveplante. Roden kan farve kraprødt, og blomsterne kan farve gult og olivengrønt.

Den er meget velegnet i en anlagt blomstereng, hvor den bidrager til den ret sene blomstring, sammen med sine naturlige naboer. Gul snerre er værtsplante for planteædende insektlarver som for eksempel snerresværmerens.

Referencer

Kilder/Henvisninger 

 Signe Frederiksen et al., Dansk flora, 2. udgave, Gyldendal 2012. .
 Arne og Anna-Lena Anderberg: Den virtuella floran, Naturhistoriska riksmuseet 

Flerårige urter
Gule blomster
Snerre
Farveplanter
Pædiatri

Pædiatri er et medicinsk speciale der beskæftiger sig med børnesygdomme. Udøveren af specialet kaldes pædiater eller børnelæge.

Den tyske børnelæge Abraham Jacobi (1830-1919), der senere blev professor i New York med speciale i børnesygdomme og som åbnede den første børneklinik i USA, anses som pædiatriens grundlægger.
Prikbladet perikon

Prikbladet perikum, Prikbladet perikon eller Johannesurt (Hypericum perforatum) er en 40-60 centimeter høj urt, der vokser på overdrev, vejkanter og i lysåbne skove. Den dufter kraftigt, når man rører ved den.

Beskrivelse 
Prikbladet perikon er en løvfældende flerårig urt eller halvbusk med en opret, stiv vækst. Bladene er modsatte og helrandede med talrige små, sorte prikker (kirtler). Blomsterne sidder i endestillede kvaste, og de er smørgule og 5-tallige.

Rodnettet er kraftigt og dybtgående.

Højde x bredde og årlig tilvækst: 0,50 x 0,25 m (50 x 5 cm/år).

Voksested 
Planten findes vildtvoksende overalt i Danmark på overdrev, tørre enge, strandoverdrev samt i vejkanter, lysåbne skove og krat. Den hører hjemme på tør og mager bund, hvor den klarer sig fint i konkurrencen med græsser og andre kraftige stauder.

Anvendelse 
Prikbladet perikon er velegnet i en anlagt blomstereng. Den er også værdifuld som biplante på grund af den sene blomstring. Og så kan de uudsprungne knopper bruges til at fremstille kryddersnaps.

Naturmedicin 
Planten bruges i naturmedicin som alternativ til antidepressiv medicin.

Påvirkning af ordineret medicin 
Prikbladet perikon (og præparater heraf) har påviseligt indflydelse på omsætningen af lægemidler
.
Mekanismen er opregulering af to enzymer: cytokrom P450 og CYP3A4, men også CYP2C9, der bevirker en øget nedbrydning af medicinen, hvad der medfører lavere koncentration i kroppen og mindsket, klinisk effekt. Det afgørende i denne forbindelse formodes at være plantens indhold af hyperforin.

Noter

Kilder 
 Signe Frederiksen et al., Dansk flora, 2. udgave, Gyldendal 2012. .

Eksterne henvisninger 

Flerårige urter
Gule blomster
Nytteplanter
Krydderurter
Lægeplanter
Biplanter
Halvbuske
Perikon
Underrige

Underrige er – i planteriget – ensbetydende med én af to muligheder:

 Løvplanter
 Stængelplanter

I dyreriget er der flere underriger:

 Bilateria (de fleste dyr: hvirveldyr, leddyr, bløddyr osv.)
 Myxozoa (slimsvampe)
 Cnidaria (gopler, søanemoner, koraller hydra’er osv.)
 Ctenophora 
 Placozoa
 Porifera (havsvampe)

Taxonomicon 
Taxonomicon opererer (2007) med flg. otte underriger:

Eukaryota
 Rige: Protozoa (Protozoer)
 Sarcomastigota
 Biciliata
 Rige: Animalia (Dyr)
 Radiata (Eks. Nældecelledyr og Myxozoa)
 Bilateria
 Rige: Fungi (Svampe)
 Rige: Plantae (Planter)
 Biliphyta (Eks. Rødalger)
 Viridaeplantae (Grønne planter)
 Rige: Chromista (Stramenopila)
 Cryptista
 Chromobiota

Kilder 
  Taxonomicon – Domain Eukaryota

Biologi
Forsvar

Forsvar er en eufemistisk betegnelse for de væbnede styrker dvs. de militære midler, lande bruger for at opretholde deres suverænitet.

Et lands militær opdeles normalt i 3 overordnede værn:
 Hær
 Marine
 Luftvåben
En del lande har dog også særlige værn for marineinfanteri, atomare og/eller kemiske styrker og militær udnyttelse af rummet.

Eksterne henvisninger
 Forsvarskommandoen 
 Forsvarsministeriet 
 Hjemmeværnet 
 Beredskabsstyrelsen 

Militær
Eskadrille

En eskadrille (: escuadrilla for 'lille eskadre') er en operativ enhed i et luftvåben med sin særlige funktion.
 
En flyvende eskadrille består typisk af 12 til 24 mere eller mindre ens flyvemaskiner; Flyvevåbnets Eskadrille 722 består af 14 AgustaWestland AW101 rednings- og troppetransporthelikoptere med besætninger.

Et antal eskadriller kan samles geografisk i en Wing og en eskadrille kan opdeles i flights. Hvis en eskadrille får en ny flytype, kan den ene flight opretholde beredskabet med de gamle fly mens den anden flight bliver operativ med den nye. F.eks. Eskadrille 722, der både havde Sikorsky S-61 og AW101-redningshelikoptere i en overgangsperiode.

Jordbundne eskadriller 
Eskadriller kan også være jordbundne:
 Eskadrille 515 (flyveledereskadrille i Kastrup)
 Eskadrille 532 (langtrækkende jord til luft-missiler, nedlagt)
 Eskadrille 601 (kontrol og varsling) (radarovervågning i Skagen)
 Eskadrille 660 (bevogtning og nærforsvar af Flyvestation Aalborg)
 Eskadrille 670 (luftværn af Flyvestation Aalborg)
 Eskadrille 680 (brand og redning på Flyvestation Aalborg)
 Eskadrille 690 (infirmeri på Flyvestation Aalborg)
 400th Strategic Missile Squadron (50 Peacekeeper atommissiler i Wyoming)

I Flyverhjemmeværnet anvendes eskadrille (HVE) om et kompagni infanterister.

Analoge udtryk i andre værn 
 Eskadron (hær)
 Eskadre (marine)

Se også 
 Militær enhed

Kilder 
 "Politikens NUDANSK ORDBOG", 15. udgave, 1994, Politikens Forlag A/S, 
 Lademann bind 7 (ERID-FODA), 1983, Lademanns Forlagsaktieselskab, 

Luftkrig
Militære enheder
Jydske Dragonregiment

Det Jydske Dragonregiment opstod ved sammenlægning af to ældre dragonregimenter, nemlig 3. Dragonregiment i Århus og 5. Dragonregiment i Randers. Det skete i 1932. Gennem 3. Dragonregiment når regimentets historie tilbage til 1670'erne.

Jydske Dragonregiment og dets to forældreregimenter var oprindeligt kavaleriregimenter, men allerede i 1930'erne indførtes både cyklist- og motorcykeleskadroner. Efter 2. verdenskrig er regimentet i stigende grad blevet et panserregiment. Mekaniseringen og flere andre årsager gjorde, at regimentet flyttede fra Randers Kaserne til en ny kaserne i Holstebro, hvor der var langt større øvelsesarealer. Den 1. november 1953 var hele regimentet flyttet til den nye kaserne.

Forsvarsforliget i 2004 betød en sammenlægning med Prinsens Livregiment den 1. september 2005. Regimentet er nu det det eneste panserregiment i Danmark: Alle kampvogne er samlet i Holstebro. Værksteder, simulatorer mv. skulle samles her. Alt er ikke gået helt efter planen: JDR fra Holstebro kører ofte til Oksbøl for at vedligeholde kampvogne og uddannelse.

Jydske Dragonregiment er blevet Holstebros største arbejdsplads med ca. 1800 medarbejdere og regimentet har sat sit præg på Holstebros udvikling.

Regimentets valgsprog er: Fortes Fortuna Juvat ("Lykken stå den kække bi"). Regimentets mærke er afledt af Danmarks rigsvåben; i regimentets tilfælde én blå løve over ni røde hjerter, siden 1400-tallet symbol på en af den danske konges titler og efterfølgende opfattet som symbol for Jylland. Løven holder monogrammet C5, som henviser til Christian 5. i hvis tid 3. Dragonregiment oprettedes.

Bataljoner ved regimentet 
Aktive bataljoner
 I/JDR: Panserbataljon (1953-)
 II/JDR: Panserinfanteribataljon (2011-), tidligere: Motorvognsbataljon (1953-1961), Panserbataljon (1961-2004), Uddannelsesbataljon (2004-2011)
 V/JDR: Uddannelsesbataljon (2011-), tidligere: Opklaringsbataljon (1981-2004)

Nedlagte bataljoner:
 III/JDR: Panserbataljon (1961-2004), med garnison i Oksbøllejren
 IV/JDR Opklaringsbataljon (1966-1968), Infanteribataljon (1983-2004), som også fungerede Uddannelsesbataljon i 1980'erne
 VI/JDR: Panserjægerbataljon (1986-1992), Infanteribataljon (1992-2004), begge som mobiliseringsbataljon
 VII/JDR: Infanteribataljon (1992-2004) , kun som mobiliseringsbataljon

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Officiel hjemmeside
 youtube: Danmarks blå dragoner
 Dragonforeningen
 JDR historie

Danmarks militær
Militære enheder fra Danmark
Etableret i 2005
Holstebro
Råjord

Råjord er den del af jordbunden, som er helt rå, dvs. uden iblanding af organisk stof. Man kan forestille sig, at råjordsplanum er den overflade, som lå tilbage, da morænelandskabet blev blottet ved isens tilbagetrækning for ca. 13.000 år siden.

I tiden indtil opdyrkningen af landet blev indledt i yngre stenalder var denne oprindelige overflade blevet dækket af et betydeligt lag overjord, som var opstået gennem årtusinders skovdækning.

Først udpiningen af Vestjylland omkring år 0 førte til, at råjorden igen lå blottet. Det gav plads for den kulturskabte vegetation, som kaldes hede. Og først med de dybtgående, traktortrukne plove, som bruges i dag, hentes råjorden af og til frem i lyset igen.

Råjorden består af de blandede eller sorterede jordpartikler, som lå der før planter og dyr fandt egnede nicher og indledte successionen frem mod klimaks-vegetationen: urskov. Råjorden bestemmer jordbundstypen, for selv om dyrkningslaget indeholder meget organisk stof, så er det først og fremmest råjorden der sætter betingelserne i jordbunden. En råjord med et højt indhold af sand vil fremkalde en jordbund af typen "sandjord", mens en lerholdig råjord giver en jordbund af typen "lerjord".

Se også 
 Jordtype
 Reolpløjning
 Sten og jordtyper

Jordbundslære
Råjordsplanum

Råjordsplanum er råjordens (i reglen skjulte) overflade, som befinder sig lige under den nederste del af overjorden.

Se også
Sten og jordtyper

Jordbrug
Overjord

Overjord, dyrkningslaget eller madjord er det øverste lag af jorden, som består af råjord blandet med organisk stof. Det afhænger af råjordens sammensætning, hvilken type overjord, man vil få. Et ringe indhold af kalk og gødningsstoffer i råjorden vil give en sur, trævlet og tydeligt lagdelt overjord, som kaldes morr. Derimod vil en råjord med god gødningskraft og et overskud af kalk fremkalde en neutral eller let basisk, meget grundigt blandet overjord af den type, der kaldes muld. Forskellen på de to er – stort set – regnorme.

Overjordens kvalitet kan beskrives ved, at man gennemfører en jordbundsanalyse. Den vil oplyse om indholdet af de tilgængelige mængder af makronæringsstoffer, mikronæringsstoffer, reaktionstal (pH) og kalktrang. Analysen kan eventuelt suppleres med en tekstur-analyse, som viser den procentvise fordeling af de enkelte kornstørrelser i jordbunden.

En mere enkel måde at bedømme en jord på findes i en undersøgelse af de stedlige indikatorplanter.

Overjorden kan forbedres ved følgende indgreb:

 dræning
 kalkning
 grundgødskning
 tilførsel af organisk stof
 dyrkning af mulddanner-planter

Se også 
 Jordbundslære
 Sten og jordtyper

Jordtyper

am:ላይ አፈር
cs:Ornice
en:Topsoil
et:A-horisont
ml:മേൽമണ്ണ്
pl:Poziom próchniczny
sv:Matjord
zh:表土
Sand

Sand er en jordtype, der består af partikler, som har en diameter mellem 0,002 og 2 mm. Sand kan findes i helt ren, dvs. sorteret form, når det er aflejret af vand (strandsand og flodsand) eller vind (sandklitter). Det kan også findes blandet med partikler af andre kornstørrelser, når det er aflejret af is (sandmoræne, bakkesand). Almindeligt hvidt strandsand består af ca. 95% kvarts og har derfor næsten samme massefylde som kvarts; ca. 2,65.

Sand kan bestå af slidte partikler, og i så fald er materialet skridende og løst at gå i, eller det kan bestå af korn med skarpe kanter, og så kan det pakkes og blive fast at gå i.

I Dansk Standard 404 nomenklatur for sand-, grus- og stenmaterialer er den geotekniske betegnelse for sand en kornstørrelse på 0,06-2 mm.

Sand er et granulært materiale.

Typer 
 Kvartssand, sand med et højt indhold af kvarts
 Strandsand indvindes fra havbunden. Består af alle bjergarter i ligelig fordeling. Havets påvirkning har slebet kornene og gjort sandet afrundet og blødt. Anvendes til finpuds.
 Bakkesand/skarpt sand Indvindes fra grusgrave. Består af alle bjerarter i ligelig fordeling. Kornene er ikke slebet og derfor skarpkantede. Bakke- sand pakker sig derfor godt, og kan i den mest optimale fordeling og beskaffenhed være særdeles stærkt. Anvendes som grundbasis i mørtel og støbematerialer såvel kalkbaserede som lerbaserede. anvendes som tilslag i næsten alle slags murematerialer, sammen med andre fraktioner og typer. Afretningslag og klaplag.
 Støbesand Støbesand er en type bakkesand, som er ekstraordnær skarpt og velblandet. Godt støbesand bruges bl.a som skulptursand, da det har en rigtig god sammenhængskraft.

Se også 
 Flyvesand
 Geologisk aflejring
 Jordpartikler
 Sten og jordtyper
 Kviksand

Litteratur 

 Bjerregård & Hansen, Jord, vand næring,
Jordpartikel

Jord kan ved en  teksturanalyse, som udføres ved sining gennem en hel række sold med aftagende maskestørrelse, gives en betegnelse afhængig af størrelsen af jordpartiklerne . Beskrivelsen foreligger som en tabel med procenttal for hver enkelt kornstørrelse. Disse kornstørrelser er pr. definition inddelt således::

Pga. jordpartiklerne er jord et granulært materiale.

Se også 
 Sten og jordtyper

Jordbundslære
Silt

Silt er en jordtype med jordpartikler af en kornstørrelse mellem 0,002 og 0,063 mm. Materialet er så finkornet, at man kun lige med nød og næppe kan føle partiklerne ved at gnide lidt af silten mellem fingrene.

Silt er et besværligt stof at have med at gøre. Hvis en siltrig jord behandles som sandjord (forårspløjning), klumper den og bliver stenhård, men hvis man behandler den som lerjord (efterårspløjning), så bliver den til pulver og fyger i forårstiden.

Geotekniske forhold 

Kornstørrelsen for netop silt tillader strømning af vand mellem kornene, samtidigt med at der er sammenhængskraft (kohæsíon) imellem disse. Dette er årsag til at silt både har egenskaber som sand og ler. Adskillelse af silt og ler kan ses ved en praktisk test. Der udrulles en pølse af jordarten, og denne trækkes let et lille stykke ud, hvorefter jorden bryder. Hvis man, inden brud, skubber sammen på prøven igen, mærker man igen et lille stykke med let bevægelse, hvorefter man standses. Forsøget viser silts "harmonika-struktur".

Se også 

 Geologisk aflejring
 Sten og jordtyper

Litteratur 
 Bjerregård & Hansen, Jord, vand, næring,

Kilder og henvisninger 

Jordbundslære
Computergrafik

Computergrafik er en gren inden for datalogien, der beskæftiger sig med at generere eller ændre digitale billeder ved anvendelse af en computer. De digitale billeder kan være rastergrafik eller vektorgrafik eller en blanding evt. i flere grafiklag. Billeder bliver sædvanligvis vist på en computerskærm, men kan for eksempel også overføres til film.

Computergrafik, der vises på en computerskærm, bliver ofte genereret fra en eller flere dedikerede grafikprocessorer, der fx kan sidde på et grafikkort.

Tredimensionel computergrafik er oftest baseret på vektorgrafik, der anvender polygoner til at repræsentere 3-dimensionelle overflader. Typisk vil farve, belysning og tekstur for hver enkelt polygon kunne kontrolleres. 
Andre metoder er ray tracing og global illumination.

Rastergrafik er typisk beregnet til "sort/hvid" (een farvekanal), RGB (tre farvekanaler), CMYK - eller endnu flere farvekanaler (inkl. usynlige fx infrarøde), som fx anvendes og genereres af satellitkameraer (geodata) og gemmes i geografiske informationssystemer (GIS).

En grafikskanner kan skanne 2D-billeder eller 3D-strukturer og gemme dem som rastergrafik og evt. via efterbehandling (3D-modellering) gemme i vektorgrafik fx via processen tessellation. Især 3D-strukturer kan have gavn af at blive gemt voxels (polyedere, terninger eller fx opløst i trekantoverflader i rummet).

Det er også almindeligt at 2D-rastergrafik sendes til et Optical character recognition (OCR) -program, der automatisk, med mere eller mindre succes, giver tekst og 2D-billeder.

Se også 
 Computerspil
Optisk prisme

Et optisk prisme er et stykke gennemsigtigt materiale med et antal plane overflader: Når prismet gennemskinnes af lys i retninger andet end vinkelret på overfladerne, brydes lyset som følge af et fænomen der kaldes refraktion; på denne måde kan prismet anvendes til at ændre lysstrålers udbredelsesretning.

Hvis en lysstråle inde i det gennemsigtige materiale strejfer en plan flade i en tilpas spids vinkel, sker der intern refleksion; overfladen virker som et spejl som kaster lyset tilbage ind i prismet. Prismet kan således også optræde som et spejl overfor lyset.

Alle gennemsigtige materialer har en større eller mindre optisk dispersion, dvs. at lysbølger med forskellige bølgelængder (dvs. farver) brydes i forskellige vinkler. Til højre er vist prismer med stor dispersion (øverst) og lille dispersion (nederst): Prismet med stor dispersion er velegnet til at »sortere« lys efter bølgelængder (og derfor: farver), mens prismet med lille dispersion foretrækkes i f.eks. billeddannende optisk udstyr, fordi det sender alle motivets farver i omtrent samme retning.

Amici-prismen er opkaldt efter Giovanni Amici; den anvendes i spektrometre og spektroskoper. Den består af to typer triangulære prismer, med henholdsvis stor og middelstor dispersion.

Se også 
 Brydningsindeks
 Diffraktivt gitter (optisk)
 Optisk linse
 Refraktion

Optiske apparater
Van Diemen's Land

Van Diemens Land er briternes oprindelige navn for Tasmanien, en ø-stat hørende til Australien. Øen blev navngivet Anthoonij van Diemenslandt til ære for Antonio van Diemen, det Hollandske Østindiske Kompagnis generalguvernør i Indien, som i 1642 sendte Abel Tasman ud på en opdagelsesrejse. Navnet blev ændret i 1856 til ære for Tasman selv, den første europæer som opdagede øen, samt muligvis også for at fjerne forbindelsen til den strenge straffekoloni, som det oprindelige navn fremkaldte.

Rockgruppen U2 har udgivet en sang med titlen Van Diemen's Land.

Eksterne henvisninger 

Australiens historie
Tasmanien
Bam

Bam er en by i den iranske provins Kerman. Byen var tidligere et stort handelssted på Silkevejen. En af verdens største bygninger af ler fæstningen
Arg-e Bam ligger i byen.

Fæstningen blev stærkt beskadiget under et stort jordskælv i december 2003 . Før jordskælvet, som blev målt til 6,6 på richterskalaen, var befolkningstallet cirka 79.000 (sidste kendte folketælling, det reelle befolkningstal menes at have været større). Under jordskælvet omkom 41.000 (officielt tal januar 2004) og 90% af alle bygninger, hovedparten bygget af ler, faldt sammen.

Bam og dets kulturlandskab blev i 2004 indskrevet på UNESCOs lister over Verdensarv.

Kilder og henvisninger 

 Bam and its Cultural Landscape på whc.unesco.org

Byer i Iran
Verdensarvsområder i Asien-Australasien
Jens Stoltenberg

Jens Stoltenberg (født 16. marts 1959 i Oslo) er en norsk samfundsøkonom og politiker (Arbeiderpartiet). Stoltenberg var Norges statsminister fra 2005–2013 og var også statsminister 2000–2001. Han var leder af Arbeiderpartiet 2002–2014 og stortingsrepræsentant for Oslo 1993–2013. Siden 2014 har han været Natos generalsekretær. Da Stoltenberg tiltrådte i 2000, blev han Norges yngste statsminister, 41 år, men han havde allerede en omfattende politisk karriere bag sig. Stoltenberg var leder i Arbeidernes Ungdomsfylking (AUF) 1985–1989, nærings- og energiminister 1993–1996 og finansminister 1996–1997.

Stoltenberg er cand.oecon. fra Universitetet i Oslo i 1987.

Han er søn af tidligere forsvars- og udenrigsminister Thorvald Stoltenberg, der også har været ambassadør i Danmark og præsident for Norges Røde Kors.

I sin første periode som minister (2000 til 2001) var han kontroversiel inden for sit eget parti ved at privatisere mange statslige virksomheder.

Den 9. september 2013 blev Erna Solberg fra partiet Høyre valgt som Norges nye statsminister. Hun overtog statsministerposten efter Jens Stoltenberg 16. oktober 2013.

28. marts 2014 valgte NATO-landene Jens Stoltenberg til organisationens kommende generalsekretær. Han overtog formelt posten efter Anders Fogh Rasmussen den 1. oktober 2014.

I 2012 modtog Jens Stoltenberg Hal Koch-prisen.

Karriere 
 1985–1989 Formand for Arbeidernes Ungdomsfylking
 1990–1992 Formand for Arbeiderpartiet i Oslo
 1990–1991 Statssekretær i Miljødepartementet
 1992–2002 Nr. 2 i Det Norske Arbeiderpartiet
 1993–1993 Medlem af Stortinget
 1993–1996 Nærings- og energiminister Regeringen_Gro_Harlem_Brundtland_III
 1996–1997 Finansminister Regeringen_Thorbjørn_Jagland
 2000–2001 Statsminister Regeringen Jens Stoltenberg I
 fra 2001 Gruppeformand for Arbeiderpartiet i Stortinget
 2002–2014 Formand for Arbeiderpartiet
 2005–2013 Statsminister
 fra oktober 2014 Natos generalsekretær

Referencer

Eksterne henvisninger 

Personer fra Oslo
Norges statsministre
Økonomer fra Norge
Arbeiderpartiets ledere
Stortingsrepræsentanter fra Arbeiderpartiet
Generalsekretærer for NATO
Modtagere af Hal Koch-prisen
Alumni fra Oslo Universitet
Arne Treholt

Arne Treholt (født 13. december 1942, død 12. februar 2023) var en norsk socialdemokratisk politiker og diplomat, der i 1985 blev dømt for spionage til fordel for den sovjetiske efterretningstjeneste KGB.
Treholt var mangeårigt medlem af det norske Arbeiderpartiet og havde tidligere beklædt posten som ambassaderåd ved FN fra 1979-1982 og som pressechef i Norges udenrigsministerium.

Han blev internationalt kendt den 20. januar 1984, da han blev anholdt i Oslo lufthavn, Fornebu mistænkt for i flere år at have været sovjetisk spion. Den norske sikkerhedstjeneste havde bl.a. billeder af Treholt under et møde med de sovjetiske KGB-officerer Gennadij Titov og Alexander Lopatin. Efterforskningen viste, at Treholt også havde spioneret for den irakiske efterretningstjeneste, og han blev senere idømt en 20-års fængselsstraf for spionage. Han blev benådet og løsladt den 3. juli 1992, hvorefter han flyttede til Rusland. Den 15. december 2008 afviste den norske Genoptagelseskommission Treholts tredje ansøgning om at få sagen prøvet ved domstolene igen. Senere flyttede han til Cypern.

Journalisterne Geir Selvik Malthe-Sørenssen og Kjetil Mæland udgav i 2010 bogen Forfalskningen – Politiets løgn i Treholtsaken hvori de hævdede at et centralt bevis mod Treholt var fabrikeret.
Beviset er det såkaldte pengebevis med billeder fra en (af politiet påstået) ransagning i Treholts lejlighed den 22. august 1983 omkring fem måneder før han blev anholt.
Pengene skulle dokumentere at Treholt modtog penge fra sin KGB-kontakt.
Billederne viser en konvolut med penge i Treholts kuffert, og journalisterne mener at taperester på kufferten ses på billederne men ikke på billederne der blev taget da Treholt blev anholt, og da taperesterne stadig findes på kufferten hævde journalisterne at billedet må være taget efter anholdelsen.
Den ene af journalisterne, Malthe-Sørenssen, har tidligere været ansat for Treholt i forbindelse med sagen.
Bogen fik Genoptagelseskommissionen til at vurdere sagen på ny.
Resultatet af den nye behandling blev igen et afslag for Treholt.

Skrevet om Arne Treholt 
 Teppefall i Treholtsaken, Stein Vale, Cappelen Damm, Oslo 2009.

Henvisninger 

Personer fra Oslo
Spioner for Sovjetunionen
Politikere fra Arbeiderpartiet
Diplomater fra Norge
Jan Petersen (politiker fra Norge)

Jan Petersen (født 11. juni 1946) er en norsk diplomat og politiker. Han har været medlem af Stortinget fra 1981 til 2009 og var i perioden 1994 – 2004 leder af det konservative parti Høyre. I årene 2001 – 2005 var han Norges udenrigsminister. Ved valget i september 2009 udtrådte han af Stortinget for at blive Norges ambassadør i Wien. Han er uddannet cand.jur.

Petersen blev i 2004 udnævnt til kommandør med stjerne af Sankt Olavs Orden.

Eksterne henvisninger 

Diplomater fra Norge
Udenrigsministre fra Norge
Stortingsrepræsentanter fra Høyre
Kommandører med stjerne af Sankt Olavs Orden
Jurister fra Norge
Kejsertræ

 
Kejsertræ (Paulownia tomentosa) er et lille, løvfældende træ med en åben, kuplet krone, der i Danmark anvendes i haver. Træet hører hjemme i Kina. Stammen er tyk og bugtet, mens hovedgrenene er få og svære. Grenene er meget skøre og knækker let.

Beskrivelse 
Barken er først lysebrun med tydelige barkporer. Senere bliver den glat og grå med fine, lyse striber. Til sidst er den grå og svagt furet. Knopperne er modsatte, ganske små og rødviolette. Bladene er store og ovale med lang spids. Hos unge træer ses blade, som har et par store tænder på siden af bladet. Både over- og underside er lysegrøn og dækket af bløde hår. Bladribberne er meget fremtrædende på undersiden. Stilken er lyst orange og tæt behåret. 

Blomsterne er samlet i oprette, endestillede toppe. De tykke, brune knopper, som rummer denne stand dannes den foregående sommer, så den fryser ofte helt væk i Danmark. Blomsterne ses før løvspring, og de er uregelmæssige (typiske maskeblomster) og lysviolette. Frugterne er valnødstore kapsler med mange små vingede nødder omkring en tyk kerne. Frøene modner ikke regelmæssigt i Danmark.

Rodnettet består af dybtgående, stærkt forgrenede og tykke hovedrødder.  

Tilvæksten er usædvanligt hurtig. Højde x bredde og årlig tilvækst: 10 x 4 m (50 x 20 cm/år).

Hjemsted 
Kejsertræet hører hjemme på stejle skråninger eller åbne dale i det mellemste og vestlige Kina, hvor der er lange, varme og tørre somre og snerige, ret milde vintre. Her træffes træet som pionerart på fugtig, men veldrænet bund.

Anvendelse 
Træet kan vokse under beskyttede forhold. Plantet i læ og med godt dræn kan det blive en attraktion i haven. Unge planter skal vinterdækkes.

Dette træ skyder kraftigt fra stubben hvis det fældes. Og de nye skud kan blive 3 meter i Danmark på bare et enkelt år. Bladene på sådanne skud kan blive over en halv meter, og er de største usammensatte blade på nogen vedplante, i Danmark.

Galleri

Eksterne henvisninger 

Træer
Kultivar

En kultivar () eller en sort er en særligt udvalgt type af en bestemt planteart. Det drejer sig generelt om typer, der har særlige egenskaber, som man ønsker at udnytte i havebrug, gartneri eller landbrug - det kan fx være udseende, vækstform, sygdomsresistens, hårdførhed eller smag.

Sorter kan grundlæggende deles op i kloner, der er resultatet af vegetativ formering, hvorfor de fysiske planter er genetisk identiske med den oprindeligt udvalgte plante, og frøsorter, der er resultatet af frøformering, gennem en mere eller mindre kontrolleret bestøvning inden for (eller mellem) udvalgte populationer.

Sorter betegnes ikke bare med deres artsnavn (videnskabeligt eller dansk navn), men også et efterhængt sortsnavn. Sortsnavne skrives med store begyndelsesbogstaver og mellem apostroffer, sådan: 'Klon'. Hvis man skriver kultivarens navn - eller det videnskabelige navn - i anførselstegn, har man sagt, at man anser navnet for forkert. Det kunne f.eks. være Ficus carica "Smyrna" (hvis man anser det korrekte kultivar-navn for at være 'Black Turkey'.

Kultivargruppe 
En kultivargruppe er en gruppering af kultivarer. En kultivar kan være enten en klon (e.g. æblesort), eller en frøstabil sort. Når der eksisterer flere forskellige distinkte kultivarer med sammenfald i bestemte egenskaber, definerer man nogle gange en kultivargruppe.

Kloner 
For at der kan tales om en klon, forudsætter det at alle individer af kultivaren vitterligt stammer fra én og samme kerneplante. I Danmark kontrolleres dette af organisationen "klonkildeudvalget", som består af medlemmer fra de interesserede erhvervsgrupper, forbrugere, undervisere og forskere.

Planter, som er udvalgt og fremavlet under fuld kontrol kan i Danmark få betegnelsen DAFO (dvs.: DAnsk FOrskning) hæftet på kultivarnavnet.

Eksempler på nyere kultivarer 
 Almindelig Liguster (Ligustrum vulgare) 'Liga' DAFO
 Almindelig Valnød (Juglans regia) 'Grøndal' DAFO
 Almindelig Æble (Malus x domestica) 'Filippa'
 Guld-Ribs (Ribes odoratum) 'Fuma' DAFO
 Have-Jordbær (Fragaria x ananassa) 'Dybdal'
 Have-Purpursolhat (Echinacea purpurea) 'Magnus'

Frøsorter 
Inden for dyrkning og salg af énårige planter, dvs. grønsager og sommerblomster, arbejder man med et helt andet indhold i begrebet sort. Her er der enten tale om de såkaldte "frøsorter", som er særligt udvalgte frøpartier med stor ensartethed i plantematerialet, eller om F1-hybrider, der er særligt fremavlede krydsninger med stabile karaktertræk.

Referencer

Se også 
 aflægning
 convar
 podning
 stikling
 meristemformering
 deling (formering)

Botanik
Sherry

Sherry er en hedvin, der fremstilles i de sydspanske byer Jerez de la Frontera, El Puerto de Santa María og Sanlúcar de Barrameda, og som på spansk staves Xeres eller Xerez.

Vinens gæring standses ved tilsætning af alkohol. Derved bevares druesaftens sødme og alkoholprocent øges til små 20%.

Sherryvinene får en efterbehandling med langvarig opbevaring på egefad. Der findes årgangssherry, men den meste sherry lagres efter solerasystemet, der består af fra tre til ni fade (600 l af amerikansk eg). Når sherryen tappes, erstattes den med sherry fra det næstældste fad, der erstattes fra det tredieældste fad osv. Det yngste fad fyldes op med ny vin.

Det helt specielle ved sherry er, at lagringen foregår på fade, der kun er fyldt 4/5. Den sidste 1/5 er luft. Mellem luft og vin danner der sig et lag flor, der minder om skimmelsvampen på brie. Flor'en mindsker sukkerindholdet, giver vinen karakter og beskytter mod luften.

Fino og Mazanilla lagrer under flor helt til tapningen. Manzanilla er fino sherry fra kystbyen Sanlucar de Barrameda. Den får smag af den salte havluft, der blæser over bodegaerne der.

Amontillado lagrer først som fino, men så dræbes floren med alkoholtilsætning, og vinen lagrer videre under påvirkning af luftens oxidation.

Palo Cortado er en sjælden variant, hvor floren i et finofad går til af sig selv. Når det opdages tilsættes alkohol for at konservere vinen, og den lagrer videre. Altså en slags amontillado "ved et tilfælde".

Oloroso er sherry, der lagrer uden flor. I begyndelsen tilsættes alkohol så florlaget ikke dannes, og derved får den en mere fyldig og oxideret smag.

Alle disse er tørre varianter.

Søde sherryer laves ved at tilsætte vin lavet på Pedro Ximenez- eller moscateldruer. Der findes flere typer, hvoraf cream sherry er mest udbredt. I 2012 forbød den andalusiske regering produktion af sød sherry under navnet oloroso. Den skal nu hedde Cream sherry. God cream sherry kan blandes af tør og sød sherry.

Endelig laves en meget sød sherry udelukkende på Pedro Ximenez druer, der er tørret og presset. Den hedder Pedro Ximenez (PX).

Hedvin
Dessertvin
Drikke fra Spanien
Flyvestation

Benævnelsen flyvestation blev indført i 1950 for militære flyvepladser og lufthavne. Der findes også flyvestationer uden mulighed for flyvning (eksempelvis raketbatterier), hvilket bunder i et gammelt princip for navngivning indenfor Flyvevåbnet. Andre landes militære lufthavne benævnes typisk 'flybaser'.

Operative flyvestationer 

 Flyvestation Bornholm
 Flyvestation Karup flyoperativ
 Flyvestation Skalstrup
 Flyvestation Skrydstrup flyoperativ
 Flyvestation Aalborg flyoperativ

Nedlagte danske flyvestationer

Flyoperative 
 Flyvestation Avnø (nedlagt 28. februar 2001)
 Flyvestation Tirstrup (FSN TIR) (nedlagt pr. 31. maj 1998)
 Flyvestation Vandel (FSN VAN) (nedlagt pr. 1. juli 2003)
 Flyvestation Værløse (FSN VÆR) (nedlagt pr. 1. april 2004)

Andre 
 Flyvestation Kagerup (Multebjerg) – radarstation
 Flyvestation Kongelunden (Amager) - luftforsvarsgruppen
 Flyvestation Sigerslev (Stevns) – missilbatteri
 Flyvestation Skagen – radarstation
 Flyvestation Stensved (Skovhuse) – radarstation
 Flyvestation Tórshavn – radarstation

Se også 
 Flådestation

Luftfart
Militære anlæg
Flybaser
Airspeed

En flyvemaskines hastighed i forhold til den omgivende luft. Airspeed-indikatoren sidder på instrumentbrættet i cockpittet, og er en del af en flyvemaskines avionics. Data kommer fra pitotrøret.

Luftfart
Flyvesikkerhed

Flyvesikkerhed er et begreb, der er nøje indarbejdet i alle instanser, der har med flyvning at gøre. Man viser særlig omhu, ikke blot hvor man rent mekanisk vedligeholder flyvemaskinerne, men også ved konstruktion af fly og flyvepladsudstyr, fastlæggelse af administrative procedurer, kontrol af luftrummet, evaluering af hændelser m.m.

Hvert flyselskab og luftvåben har sin egen flyvesikkerhedsorganisation, der overvåger procedurer og vedligeholdelsesarbejder, og som i nært samarbejde med flyets fabrikant efterforsker uregelmæssigheder. Alle 'hændelser' (uregelmæssigheder) i forbindelse med flyvning, inspektion og vedligeholdelse bliver efterforsket og analyseret. Ikke med fokus på skyld, men for at fastlægge hvad der er årsagen, og hvordan man kan undgå gentagelser.

Et af de vigtigere værktøjer til at opklare flystyrt er flyets sorte bokse, der i virkeligheden er orange for at man nemmere kan finde dem blandt vragdele. Oplysninger fra disse er uvurderlige i opklaringen af havarier.

Civile og militære flyvehavariundersøgelser foretages i Danmark af henholdsvis Havarikommissionen for Civil Luftfart og Jernbane og Forsvarets Flyvehavarikommission.

Luftfart
Sikkerhed
Black box

Black Box eller Black box kan betegne et kredsløb eller system, hvor man i overordnede træk ved, hvad det laver, mens den detaljerede opbygning eller virkemåde er ukendt.

Derudover kan det henvise til:
 Sort boks – flight recorder i  fly som optager kommunikation og flyvedata.
 Black box (udeleligt kredsløb) – indenfor teknik og elektronik et forseglet kredsløb, der ikke kan repareres, men kun kan udskiftes.
 Black Box (film) – en film instrueret af Søren Martinsen, Lars Mathisen og Anna Bridgwater.
 Black Box (band) – en discotrio fra Italien.
 Blackbox-teater - mindre teaterscene, ofte firkantet med sorte rumflader.
Hedemelbærris

 
Hedemelbærris (Arctostaphylos uva-ursi), også skrevet Hede-Melbærris, er en 5-15 cm høj nedliggende dværgbusk, der vokser på tør og sandet bund på heder, vejkanter og baneskråninger.

Beskrivelse 
Hedemelbærris er en stedsegrøn dværgbusk med en krybende vækstform. Barken er først fint håret og rødbrun med lysegrøn skyggeside. Senere bliver den olivengrøn og afskallende. Til sidst er den rødbrun og furet.

Kno-pperne er spredte, lysegrønne og smalle. Bladene er læderagtige, omvendt ægformede med hel rand og manglende spids. Oversiden er blank og mørkegrøn, mens undersiden er noget lysere.

Blomsterne er samlet i endestillede klaser. De enkelte blomster er krukkeformede og hvide eller lyserøde. Frugterne er kuglerunde, blanke røde bær. Frøene modner godt og spirer villigt.

Rodnettet er kraftigt og når både langt ud og dybt ned. Skud, som kommer i fast jordkontakt, slår rod.

Højde x bredde og årlig tilvækst: 0,20 x 0,50 m (10 x 10 cm/år). Disse mål kan fx anvendes, når arten udplantes.

Voksested 
Hedemelbærris vokser cirkumpolart i arktiske og tempererede egne af den nordlige halvkugle. Den er knyttet til solåbne overdrev og heder, hvor den foretrækker den tørreste og mest magre bund.

I lyse fyrreskove på kalkklippe i det midterste Gotland findes arten i alvaragtig vegetation sammen med bl.a. svalerod, bakkesoløje, bakkestilkaks, blodrød storkenæb, glat rottehale, hvid stenurt, kantet konval, rød dværgmispel og sort dværgmispel

Anvendelse 
Busken er meget anvendelig overalt, hvor man ønsker jorden dækket med et stedsegrønt, blomstrende og bærbærende dække. Hedemelbærris kan i det hele taget afløse dværgmispel (Cotoneaster) som bunddækker på sure, tørre, magre jorde.

Note

Kilde 
 Signe Frederiksen et al., Dansk flora, 2. udgave, Gyldendal 2012. .
 Sten Porse: Plantebeskrivelser, DCJ 2003 (CD-Rom).

Eksterne henvisninger 
 Arne og Anna-Lena Anderberg: Den virtuella floran, Naturhistoriska riksmuseet 

Buske
Lyserøde blomster
Bunddækkende planter
Bareback sex

Bareback sex er analt ubeskyttet samleje, især mellem mænd.

Udtrykket stammer fra bøsse-miljøet og kommer fra engelsk, hvor riding bareback betyder at ride uden saddel. Går under navnet BB på internetfora for mænd, der søger sexpartner. Aktiviteten benævnes også "barebacking".

Sexologi
Chac

I maya-mytologien er Chac (nogle gange stavet Chaac) regn- og tordengud, samt vigtig som frugtbarheds- og landbrugs-gud.

Som andre af mayaernes guder, tænkte man nogle gange på Chac som én gud og andre gange på fire forskellige guder baseret på de fire verdenshjørner: "Chac Xib Chac", Røde Chac fra Øst; "Sac Xib Chac", Hvide Chac fra Nord; "Ek Xib Chac" Sorte Chac fra Vest" og "Kan Xib Chac", Gule Chac fra Syd. I kunst bliver han nogle gange afbildet som en gammel mand med krybdyrs- eller amfibiske træk, med hugtænder og en lang næse, og nogle gange med tårer fra øjnene (symboliserende regn), bærende på en økse (der forårsagede torden). Han blev forbundet med frøen.

Andre mayaudtryk som refererede til Chac var Ah Tzenul ("han der giver mad til andre mennesker"), Hopop Caan ("han der oplyser himlen") og Ah Hoya ("han der lader vandet").

I andre mesoamerikanske kulturer havde regnguden blandt andre navnene Cocijo (zapotetisk) og Tlaloc (aztetisk).

Selvom de fleste af Mesoamerikas gamle guder for længst er glemt af nutidens efterkommere af den oprindelige befolkning, så kan det dokumenteres at helt ind i det 20. århundrede, særligt i tørkeperioder, bad ellers kristne mayabønder til Chac'erne. Antropologer har dokumenteret at andre bønner som stadig anvendes, er helt identiske med præ-columbianske bønner til Chac, bortset fra at navnet Chac er erstattet med Sankt Thomas.

Guden Chac skal ikke forveksles med den maya-toltekiske figur Chac Mool.

Præcolumbianske kulturer
Mytologi
Varmesøgende missil

Varmesøgende missiler er raketdrevne våben, der styres mod den varme udstødning på et fly. De kan affyres fra et andet fly, f.eks. AIM-9 sidewinder eller fra jorden, f.eks. Stinger.

IR-søgehovedet er fælles for alle varmesøgende missiler. Det er en avanceret Infra-Rød detektor, der via missilets styreflader leder missilet mod det varmeste punkt forude.

Som værn mod denne type missiler kan udkastes flares, små, meget varme lyskugler. 

Missiler
San Cristóbal de las Casas

San Cristóbal de las Casas (også omtalt som blot San Cristóbal) er en by i den mexicanske delstat Chiapas. Den ligger i Sierra Madre-bjergene i en højde af omkring 2100 m over havets overfalde og havde i 2003 et anslået indbyggertal på 121.100. 

Byen var tidligere kendt som kun "San Cristóbal", "de las Casas"-delen blev tilføjet til ære for Bartolomé de las Casas, en spansk præst der kæmpede for indianernes rettigheder. 
Den blev grundlagt i 1528 og var tidligere hovedstad i Chiapas og hørte ind under Guatemala.
Byen er kendt for sin smukke arkitektur fra kolonitiden, blandt andet kirken Templo de Santo Domingo med en kunstfærdig facade.

Den danske opdagelsesrejsende og arkæolog Frans Blom boede i byen fra 1950 til sin død i 1963. Han og hans kone grundlagde Na Bolom kulturcentret i byen som huser et hotel og museum.

Ved Ocosingo på vejen til Palenque ligger mayaruinen Toniná. Videre på vejen til Palenque er vandfaldene Agua Azul, flodstranden Agua Clara og det store vandfald Misol-Ha.

Transport 
Den nærmeste lufthavn ligger ved delstatens hovedstad Tuxtla Gutiérrez. Vejene omkring San Christóbal er bjergveje med mange sving. Der er en betalingsvej til Tuxtla Gutiérrez – som muligvis er lukket.
I selve byen er vejene lige og parallelle/vinkelrette på hinanden og dem i centrum er typisk ensrettede. En enkelt vej er gågade.

Referencer 
 Rejsen rundt i Mexico, Politikens Forlag. 
 Na Bolom kulturcenter – hjemmeside.
 Weather Underground, San Cristobal De Las Casas, Mexico – vejrudsigt.

Byer i Mexico
Monte Albán

Monte Albán er et stort arkæologisk område i den mexicanske delstat Oaxaca.

Navnet "Monte Albán" er spansk for "hvide bjerg"; det zapotetiske navn var Danipaguache, som betyder "helligt bjerg". Aztekerne kendte det som Ocelotepec, eller "Jaguar-bjerget". 

Denne hellige mesoamerikanske by er en kunstigt jævnet bjergtop, beliggende cirka 400 meter over byen Oaxaca.

Historie 
Monte Albán blev opført over en periode på 2.000 år, påbegyndt omkring år 900 f.Kr. af det zapotetiske folk. Tidlig kunst påviser olmeker-påvirkning. Den mest imponerede bygningsperiode var den mesoamerikanske klassiske periode, fra omkring 550 til 1000. Omkring år 1300 blev zapotekerne fordrevet fra stedet og det omgivende område, da det blev erobret af mixteker-folket. Mixtekerne byggede videre på Monte Albán indtil spanske conquistadorer erobrede området i 1521, hvorefter Monte Albán blev forladt.

Ingeniøren Guillermo Dupaix undersøgte området i det tidlige 19. århundrede. J. M. García udgav en beretning om området i 1859. A. F. Bandelier besøgte området og udgav yderligere beskrivelser i 1890'erne. Det første omfattede arkæologiske projekt i området fandt sted i 1902 under Leopoldo Batres' ledelse. I 1931 begyndte 18 års mere omfattende udgravninger under ledelse af Alfonso Caso. På trods af det omfattende arkæologiske arbejde, er meget at det store område endnu ikke blevet udgravet.

Bygninger 
Monte Albán har mange trinpyramider, templer, gravsteder for herskerne og baner hvor det mesoamerikanske boldspil blev spillet. Der er også fritstående udhuggede steler, samt store udskårne basrelief-paneler i nogle af bygningerne. Området er en populær turistattraktion for besøgende i Oaxaca. Der er også et lille museum.

Aztekerne
Verdensarvsområder i Mexico
Bakker
Arkæologi i Mexico
Kristianstad

Kristianstad (dansk også: Christianstad) er en by i Skåne i den sydlige del af Sverige. Byen har  indbyggere og er kommunesæde i Kristianstads kommun med 83.191 indbyggere (2016). Byen var indtil 1997 residensby i Kristianstads Län. Den er nu sæde for Region Skånes administration. Byens navn udtales på svensk [kri'ɧansta].

Navn og stavemåde 

Christianstad er opkaldt efter kong Christian 4. af Danmark, der grundlagde byen i 1614. Den fik sit navn den 5. juni 1615 ved en forordning udstedt af Christian 4. Her var stavemåden Christianstad. Stavemåden blev bevaret ved byens overgang til Sverige i 1658. I 1800-tallet var både Christianstad og Kristianstad i brug på svensk. Ved den svenske retskrivningsreform i 1906 blev stavemåden Kristianstad gjort officiel. Stavemåden med Ch- har stadig en vis udbredelse, eksempelvis har Skånefederalisterna arbejdet for at genindføre den danske stavemåde.

Historie 

Christianstad blev grundlagt i 1614 af den danske konge Christian 4. som en fæstningsby, der skulle være Skånes bolværk mod Sverige. I 1612 havde svenske tropper ødelagt den vigtige handelsby Væ i det nordøstlige Skåne. Kongen opfordrede borgerne i Væ til at flytte til den nye by Christianstad. Byen har fortsat i sit byvåben grundlæggerens monogram, et 4-tal i et kronet C. Dette symbol anvendes i stor udstrækning på lygtepæle og andre kommunale installationer. Det er den eneste by i verden, der har et monogram fra en udenlandsk konge i sit byvåben.

Galleri

Se også 
 Vittskövle kyrka
 Sveriges købstæder

Referencer

Eksterne henvisninger 

 

 
Byer og bygninger opført af Christian 4.
El Tajín

El Tajin er en præ-columbiansk ruinby. Ruinbyen ligger i den mexicanske delstat Veracruz ca. 10 km nord for Papantla. Byen var hovedby for den præ-totonakiske civilisation.

Tajín betyder lyn på totonakernes sprog og det var tilmed navnet på totonakernes regngud. Byen blev grundlagt ca. år 100 f.Kr. Fra ca. år 600 til ca. år 900 oplevede byen sin storhedstid, men omkring år 1200 blev byen forladt efter at den havde været udsat for et fjendtligt angreb.

I 1785 blev El Tajín officiel genopdaget og i 1992 kom den med på UNESCOs Verdensarvsliste. Ruinbyen ligger i dag (2011) omgivet af jungle og består bl.a. af pyramider, templer, platforme og blodbaner. Ved siden af ruinerne ligger der et lille museum, hvorved volador-ritualet kan opleves.

Se også 

Arkæologi i Mexico