alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Moa

Moaerne er en gruppe af uddøde fugle, der levede på New Zealand indtil omkring 1500-tallet. Ligesom de nulevende strudsefugle kunne moaerne ikke flyve. Man kender cirka 10 arter, der blandt andet er bevaret ved skeletter. Den største art var sandsynligvis over 3,6 meter høj og vejede 230 kilogram. Moa betyder "spiselig fugl" (fjerkræ) på flere polynesiske sprog. 

Elefantfuglen og de nulevende kiwi-fugle er begge i familie med moaen. De har alle traditionelt været klassificeret som strudsefugle, der bl.a. har det til fælles at de ikke kan flyve.

Årsag til uddøen 
Den sidste art levede på New Zealand indtil omkring 1530, hvor det sidste spor af moa kendes fra køkkenmøddinger. Der har dog været beretninger om fugle helt frem til 1800-tallet, men ingen af disse har senere kunnet bekræftes. Moaerne blev dels udryddet på grund af maoriernes jagt og dels på grund af færre egnede levesteder. Indtil omkring år 1000 havde New Zealand ikke kendt til pattedyr – heller ikke mennesker. Men omkring dette tidspunkt nåede maorierne til stedet fra Polynesien. Mange dyr i New Zealand var ikke tilpasset den jagt, der nu gik ind, både fra menneskene, men også fra de medbragte pattedyr.

Rygter om nulevende moaer 
Der går ofte rygter om folk der har set levende moaer i New Zealand. Men som med den uddøde tasmanske pungulv i Australien, hvorom der også regelmæssigt bliver rapporteret, er det vist desværre meget usandsynligt, at så stort et dyr har kunnet skjule sig på trods af de mange uvejsomme skovområder på Sydøen.

Fund i huler 
I dag kan man være heldig at finde moaskeletter i huler på Sydøen. Hulerne har huller eller svage punkter i loftet, hvor uheldige fugle er gået igennem og derefter ikke har kunnet finde ud igen.

Arter

Kæmpemoa 
Hunnerne af de to største arter, Sydøens og Nordøens kæmpemoa (henholdsvis Dinornis robustus og Dinornis novaezealandiae), blev sandsynligvis over to meter høje og vejede omkring 250 kilo. Hannerne blev kun halvt så store. Til sammenligning var elefantfuglen fra Madagaskar en smule tungere og omtrent lige så høj.

Andre arter 
Ud over de to arter af kæmpemoa, findes otte andre arter:

 Skovmoa, Megalapteryx didinus
 Elefantfods-moa, Pachyornis elephantopus
 Lille moa, Emeus crassus
 I øvrigt er følgende fem arter beskrevet: Euryapteryx gravis, Euryapteryx curtus, Anomalopteryx didiformis, Pachyornis geranoides og Pachyornis australis

Billeder

Kilder/Eksterne henvisninger 
 University of Adelaide (2012, August 3). Giant moa had climate change figured out. ScienceDaily
 Trevor H. Worthy. 'Moa', Te Ara - the Encyclopedia of New Zealand, opdateret 9-nov-12

Fugle fra New Zealand
Strudsefugle
Uddøde fugle
Kiwier

Kiwier (latin: Apterygidae) er en familie af fugle med en enkelt slægt Apteryx. De fem arter er alle udbredt på New Zealand, hvor nordlig kiwi og brun kiwi er de almindeligste på henholdsvis Nordøen og Sydøen. Kiwier opfattes nogle gange som tilhørende strudsefuglene og andre gange som eneste familie i deres egen orden Apterygiformes.

Kiwierne er mindre end de lignende strudsefugle. De er tilpassset et liv på New Zealand, hvor det, som hos strudsefuglene, ikke er nødvendigt at kunne flyve. New Zealand husede ikke større rovdyr før mennesket kom til øerne. Først indenfor den senere tid er disse introduceret, først med maorierne og senere med europæerne bl.a. i form af rotter, hunde og katte. Disse rovdyr gør stort indhug i bestanden af bl.a. kiwier på New Zealand, så kiwierne må betragtes som truede når de indslæbte rovdyr ikke kan holdes under kontrol.

Arter 
 Brun kiwi eller "tokoeka" (Apteryx australis)
 Nordlig kiwi (Apteryx mantelli)
 Dværgkiwi (Apteryx owenii)
 Stor kiwi (Apteryx haastii)
 Okarito-kiwi eller "rowi" (Apteryx rowi)

Beskrivelse 
Selvom kiwien ser temmelig speciel og lidt kluntet ud, er den overraskende adræt, når den bevæger sig. De kraftige ben bærer den hurtigt frem og stabiliteten opnås ved at kiwien bevæger hovedet og halsen i en karakteristisk hoppende bevægelse.

Kiwien er populær i New Zealand. faktisk så populær, at europæerne har taget navnet til sig. Der lever således to forskellige folk med to forskellige kulturer på New Zealand: Maorierne, oprindelig fra Polynesien og kiwierne, oprindelig fra Europa.

Føde 
Kiwier lever i huler i skovbunden. De lever af småinsekter – orme, edderkopper, biller og nedfaldne frugter. Til dette har de udviklet helt specielle kendetegn. Kiwiens lange næb er udviklet til at stikke i jorden og fange insekter, de har endda udviklet næseborene, så de sidder på spidsen af næbbet, et karaktertræk ingen andre fugle besidder. Herudover har kiwierne lange knurhår ved næbroden, der hjælper dem i fødesøgningen, der altid foregår om natten. Om natten kan man tit høre kiwiens karakteristiske snøftelyde, der fremkommer, når de forsøger at rense næseborene for jord. Kiwiernes ben er korte og kraftige, med lange kløer på tæerne. De bruges til opskrabning af skovbunden for at skræmme insekter frem.

Æg 
Af alle fugle har kiwierne forholdsmæssigt set det største æg. Et kiwiæg vejer 15-30% af hunnens kropsvægt. Til sammenligning fylder verdens tungeste æg – strudseægget kun omkring 1,5%-2% af strudsehunnens kropsvægt.

Kilder/Henvisninger 
 The New Zealand kiwi Arkiveret udgave fra 15. jan. 2013
 Danske navne på alverdens FUGLE Arkiveret version fra juli 2013.

Noter 

Fugle fra New Zealand
Remmesæl

Remmesæl lever hovedsagelig i drivisen, og man ser den aldrig på land.

Navnet har den fået på grund af dens tykke skind, som man anvendte til at fremstille kamikker, harpunliner og hundeskagler med.

Sælen har en gråbrun pels uden tegninger.

Ægte sæler
Arktis' fauna
Mad fra Grønland
Alperose

Alperose-sektionen (Rhododendron) omfatter nogle småblomstrede arter, deriblandt de to, som vokser på hver sin biotop i Alperne. Det skal dog understreges, at der er betydelig forvirring og uenighed om taksonomien for hele slægten Rododendron.

Arter 
Håret Alperose (Rhododendron hirsutum)
Rhododendron augustinii
Rhododendron carolinianum
Rhododendron myrtifolium
Rhododendron yunnanense
Rustbladet Alperose (Rhododendron ferrugineum)

Haveplanter
Stedsegrønne
Brun kiwi

Brun kiwi (Apteryx australis) eller tokoeka er en af fem kiwi-arter, der lever på New Zealand. Brun kiwi findes på Sydøen og Stewart Island. Arten opdeltes i 2003 i tre arter, hvor de to andre er nordlig kiwi (Apteryx mantelli) og okarito-kiwi (Apteryx rowi). Kiwien er New Zealands nationalfugl.

Beskrivelse 
Den brune kiwi bliver omkring 55 cm høj. Den har en tæt gråbrun fjerdragt uden halefjer. Fjerene er som hos de lignende strudsefugle ikke sammenhængende og fjerdragten virker derfor nærmere som en tyk blød pels. Tidligere inden kiwierne var truet af udryddelse brugte maorihøvdingene kiwiskind som klædedragt.

Ligesom strudsefuglene kan den brune kiwi ikke flyve. Den har dog nogle små stumper tilbage af vingerne. Dyret er nataktivt, den søger ved hjælp af det lange næb og lugtesansen sin føde – orme, edderkopper, biller og nedfaldne frugter – i skovbunden.

Ynglebiologi 
Den brune kiwi danner par for livet. Omkring senvinter–forår finder hannen og hunnen sammen. Hannen graver en hule i skovbunden, og hunnen lægger her æg. Hannen udruger æggene, hvilket tager omkring 78–82 dage. Når æggene er klækket bliver kyllingerne i hulen nogle dage indtil de dukker frem. Hannen oplærer derefter kyllingerne i livet udenfor hulen.

Noter

Eksterne kilder/henvisninger 
 BirdLife International 2013. Apteryx australis. IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2
 The New Zealand kiwi Arkiveret udgave fra 15. jan. 2013.

Kiwier
Koraldyr

Koraldyr (), klassen anthozoa, er rovdyr, som lammer byttet med nældeceller. Mange koraller indeholder alger (zooxantheller), og lever indirekte af fotosyntese. Koraldyr findes både som bløde hornkoraller og som hårde stenkoraller, der har et indre skelet af kalk. De sidste er de kendte rev-byggere. De revbyggende koraller lever i symbiose med alger.

Koralrevenes liv trues nu af blegning som følge af den globale opvarmning og af havenes forsuring. Siden industrialiseringen begyndte, har havenes temperatur og surhedsgrad (pH) ændret sig markant som følge af udledningen af kuldioxid. Forsuringen forventes at spille en stor rolle for kalkdannende koraller og mange andre havlevende organismer som kalkflagellater (nanoplankton), foraminiferer, pighuder, krebsdyr og bløddyr. Dette kaldes også det andet kuldioxydproblem.

En del koraller, inklusiv akvarie "begynderkoraller", eller bakterier som lever herpå, afgiver gifte, når de dør (forsvarsmekanisme) eller formerer sig - de skal undgås i akvarier. Fiskene i akvariet kan også dø, når en koral dør eller formerer sig.

Systematik 
 Koraldyr (Anthozoa)
 Hexacorallia (Zoantharia) – Mangearmede koraldyr
 Zoanthidea (Zoanthiniaria) – søanemoner
 Actiniaria – herunder de fleste søanemoner
 Antipatharia
 Corallimorpharia
 Ceriantipatharia
 Scleractinia – ægte koraller
 Heliolitida † (uddød)
 Rugosa † (uddød)
 Tabulata † (uddød)
 Octocorallia (Alcyonaria) – Ottearmede koraldyr (bløde koraller)
 Alcyonacea ( (Søtræer, Bambuskoral, Xenia, dødningehånd...)
 Helioporacea ( Blå koral (Heliopora coerulea)...)
 Pennatulacea ( Søfjer )

Akvarie- og hobbybrug 
Indenfor den hobbyprægede del af akvarie-verdenen, opdeler man ofte koraller i de tre grupper:

 Small Polyped Stonecorals (SPS)
 Large Polyped Stonecorals (LPS)
 Blødkoraller.

SPS er små stenkoraller med polypdyr og betragtes som de mest krævende og sværeste at holde. LPS er store stenkoraller med polypper, mindre krævende og betragtes som middelsvære at holde. Blødkorallerne er de mindst krævende og betragtes som gode begynderkoraller.

Det er ikke en videnskabelig inddeling, men medvirker blot til at man bedre kan skelne dem i dagligdagen og tale meningsfuldt om dem

Lovgivning og beskyttelse 
Koraller og koralrev er sårbare naturtyper, som er truet flere steder i verden. Derfor er der en del lovgivning omkring omgangen med koraller. Dekorationer af koraller og hele koraller kræver eksempelvis en eksporttilladelse fra det land hvori de er købt eller skaffet. I nogle lande er det nemlig forbudt at eksportere koraller og indsamling på stranden kan også være forbudt. Dog er koralfragmenter fra stenkoral på højst 3 cm som regel undtaget og kan hjemtages fra visse lande i Sydøstasien uden særlig tilladelse.

Galleri

Se også 
 Koraltrekanten
 Stor søanemone

Noter

Kilder og eksterne henvisninger 

 Berkeley University: Introduction to the Anthozoa
 Fautin, Daphne G. and Sandra L. Romano. 2000 Anthozoa. Sea Anemones, Corals, Sea Pens  The Tree of Life Web Project,

 
Symbioser
Palæozoikum
Koral

Koral har flere betydninger:

Koral (dyr) – (Anthozoa)
Koral (musik) – melodi anvendt i kirkemusik

Se også
Koralrev –
Elefantfugl

Elefantfuglene (latin: Aepyornithidae) er en uddød familie af strudsefuglene med to slægter Aepyornis og Mullerornis. De sidste elefantfugle (af arten Aepyornis maximus) forsvandt mellem 1000 og 1100, muligvis på grund af menneskets indvandring til Madagaskar.

Beskrivelse 
Elefantfuglene levede på Madagaskar og var blandt verdens største fugle nogensinde. De kunne blive over 3 meter høje og veje mere end 500 kilo. Dermed er de i konkurrence med moaerne om at være verdens største fugle, da nogle moaer blev højere, men vejede mindre. Elefantfuglenes æg er også de største æg, der nogensinde har eksisteret, idet de overgår selv de største dinosaurers æg.  

I modsætning til strudsen, der er høj og elegant, var elefantfuglen temmelig kompakt og kraftig. Den var ikke tilpasset et liv på savannen, men derimod nærmere et liv i tæt skov.

Arter 
Så vidt vides fandtes følgende arter af elefantfugle:
 Aepyornis gracilis Monnier, 1913 
 Aepyornis hildebrandti Burckhardt, 1893 
 Aepyornis maximus Geoffroy Saint-Hilaire, 1851 
 Aepyornis medius Milne-Edwards & Grandidier, 1866 
 Aepyornis titan (muligvis en variant af Aepyornis maximus)

 Mullerornis betsilei Milne-Edwards & Grandidier, 1894
 Mullerornis agilis Milne-Edwards & Grandidier, 1894
 Mullerornis rudis Milne-Edwards & Grandidier, 1894

Sagn 
Man mener, at de store elefantfugle gav inspirationen til sagnene om fuglen Rok, der bl.a. optræder i fortællingerne om Sinbad Søfareren. Marco Polo var den første, der anvendte navnet elefantfugl om den store fugl. H.G. Wells skrev om elefantfuglen i bogen Aepyornis Island.

Eksterne kilder/henvisninger 

  Dr. Amy Balanoff, Timothy Rowe (2003): "Aepyornis maximus", Digital Morphology  Om elefantfuglen Aepyornis_maximus
 H.G. Wells: Aepyornis Island  Et afsnit af bogen Aepyornis Island
 Steves Book of the Not-So-Gratefull dead: The Vouron Patra Arkiveret udgave fra 9. marts 2010

Strudsefugle
Uddøde fugle
Francis Crick

Francis Harry Compton Crick (født 8. juni 1916 i Weston Favell, død 28. juli 2004 i San Diego) modtog i 1962 nobelprisen i medicin sammen med andre. Han publicerede sammen med James Dewey Watson i Nature i 1953 strukturen af DNA og de to blev dermed den moderne molekylære genetiks fædre.

Crick besøgte i sidste halvdel af 1970'erne Danmark og holdt flere forelæsninger, blandt andet ved Aarhus Universitet.

Karriere 
Crick studerede fysik ved University College London og tog Bachelor of Science i 1937. Han begyndte der efter at arbejde på et fysiklaboratorium og studerede vands viskositet ved høje temperaturer, "det kedeligste emne som over hovedet er tænkbart" ifølge hans egen udsagn. En bombeulykke under 2. verdenskrig ødelagde imidlertid hans udstyr og hans arbejdsresultater. Efter krigen begyndte han i stedet at studere biologi.

I 1951 begyndte han at forske ved universitetet i Cambridge, hvor også James Watson arbejdede. Med hjælp af blandt andre Rosalind Franklins resultater fra røntgendiffraktionseksperimenter foreslog de en spiralstruktur for DNA, som de offentliggjorde i 1953. Sammen med Maurice Wilkins modtog de i 1962 Nobelprisen i medicin for deres opdagelser. I 1960 modtog de Albert Lasker Basic Medical Research Award.

Crick har tillige offentliggjort andre betydende bidrag til udviklingen af molekylærbiologien. Han deltog blandt andet i udforskningen af den genetiske kode og mekanismerne bag cellernes proteinsyntese.

Han opgav der efter molekylærbiologien til fordel for studier inden for neurologi og problemet med at forklare bevidsthed som et resultat af neurologiske processer i hjernen. I sin bog The Astonishing Hypothesis: The Scientific Search For The Soul udgivet i 1995 udviklede han sine tanker om dette.

Crick døde af kræft.

Hæderspriser 
 1960 – Albert Lasker Basic Medical Research Award
 1962 – Nobelprisen i fysiologi eller medicin
 1975 – Copleymedaljen

Forfatterskab 
 Of Molecules and Men (Prometheus Books, 2004; original udgave 1967) 
 What Mad Pursuit: A Personal View of Scientific Discovery (Basic Books reprint edition, 1990) 
 The Astonishing Hypothesis: The Scientific Search For The Soul (Scribner reprint edition, 1995)

Eksterne henvisninger 

 Francis Crick: "On Protein Synthesis" (The Symposia of the Society for Experimental Biology 12, (1958); s. 138-163) 
 Francis Crick 

Biologer fra Storbritannien
Nobelprismodtagere i medicin
Personer fra England
Nobelprismodtagere fra Storbritannien
Modtagere af Copleymedaljen
Alumni fra University of Cambridge
Modtagere af Royal Medal
Personer døde af kræft
LGB

LGB er en forkortelse for Laser Guided Bomb, en bombe, der kastes fra en flyvemaskine og derpå ledes mod målet ved hjælp af laserstyring. Bomberne kan enten laves til laserstyring, eller et LGB-kit kan påmonteres 'dumme' bomber (konventionelle bomber). Dette kit indeholder styrbare finner og et hoved med en lasersensor.

Belysning af målet (tagging) kan også ske af en person på jorden med en Laser Designator, men normalen er at det sker fra et fly. Det kan ske at måludpegningen sker fra eet fly, mens bomberne kastes fra andre.

Ikke alle fly har mulighed for måludpegning, f.eks. kan LANTIRN (Low Altitude Navigation and Targeting Infrared for Night) kun monteres på F-14, F-15E og F-16C/D, mens bomberne også kan kastes af flere andre flytyper.

Der findes flere andre typer laserudpegning, blandt andet Night Hawk, der er udviklet specielt til F-18 Hornet i flyets C- og D-modeller (Night Attack Hornet).

Grunden til at man ikke kan montere et laserudstyr på et tilfældigt fly er, at udstyret, der sidder under flyet i en pod, i høj grad skal arbejde sammen med flyets avionics.

Se også 
 Bombefly 

Bomber
GBU

GBU er forkortelsen for Guided Bomb Unit – en bombe, der kan styres mod målet. Efterfølges gerne af et løbenummer for den pågældende ammunitionstype, f.eks. GBU-28.
Andre forkortelser for bombetyper: MK, BLU, CBU.

Se også 
 Bombefly

Bomber
Firemavedrøvtyggere

Den biologiske underorden firemavedrøvtyggere indeholder mange af de velkendte græssende pattedyr f.eks. tamkvæg, geder, får og antiloper. 

Ikke alle drøvtyggere hører til firemavedrøvtyggerne – kameler og lamaer og andre store græssende pattedyr som kænguruer og heste.

Systematik 
 Underorden Firemavedrøvtyggere (latin: Ruminantia)
 Familie Dværghjorte Tragulidae
 Familie Moskushjorte Moschidae
 Familie Hjorte Cervidae (rådyr, dådyr, rensdyr, elg, kronhjort...)
 Familie Giraffer Giraffidae (giraf, okapi...)
 Familie Gaffelbukke Antilocapridae
 Familie Skedehornede Bovidae (tamkvæg, moskusokse, bison, ged, får, antiloper, gazeller...)

Kilde/Referencer 
 Lars Skipper: Alverdens pattedyr Arkiveret udgave fra 2007.
 Systema naturae 2000 (classification) – Taxon: Suborder Ruminantia 

Parrettåede hovdyr
Hjorte

Hjorte (Cervidae) er en familie af firemavedrøvtyggere i ordenen Parrettåede hovdyr (Artiodactyla).

 Familie Hjorte (Cervidae)
 Underfamilie Muntiacinae
 Indisk muntjak Muntiacus muntjak
 Reeves muntjac Muntiacus reevesi
 Muntiacus crinifrons
 Muntiacus feae
 Muntiacus rooseveltorium
 Muntiacus truongsonensis
 Muntiacus gongshanensis
 Kæmpemuntjak Muntiacus vuqangensis
 Elaphodus cephalophus
 Underfamilie Cervinae
 Dådyr Dama dama
 Aksishjort eller chital Axis axis
 Svinehjort Axis porcinus
 Axis kuhlii
 Axis calamianensis
 Thorolds hjort eller hvidkindet tibetansk hjort Cervus albirostris
 Barasinga Cervus duvaucelii
 Kronhjort Cervus elaphus
 Wapiti Cervus canadensis
 Elds kronhjort Cervus eldii
 Sikahjort Cervus nippon
 Rusahjort Cervus timorensis
 Sambarhjort Cervus unicolor
 Davidshjort eller milu Elaphurus davidianus
 †Irsk kæmpehjort Megaloceros giganteus
 Underfamilie Hydropotinae
 Vandrådyr Hydropotes inermis
 Underfamilie Capreolinae
 Sorthalet hjort eller storøret hjort Odocoileus hermionus
 Hvidhalet hjort eller virginiahjort Odocoileus virginianus
 Rådyr Capreolus capreolus
 Elg eller elsdyr Alces alces
 Rensdyr Rangifer tarandus
 Sumphjort Blastocerus dichotomus
 Pampashjort Ozotoceros bezoarticus
 Huemul eller gaffelhjort Hippocamelus bisulcus
 Hippocamelus antisensis
 Spidshjort Mazama americana
 Mazama gouazoupira
 Mazama rufina
 Mazama chunyi
 Sydlig pudu Pudu pudu
 Nordlig pudu Pudu mephistophiles

Biologi 

Når hjortene gnider huden (den såkaldte bast) af deres gevir/opsats, siger man, at de fejer. Fejningen skader træerne og kan derfor være en betydelig udgift for skovbruget.

Fiktion 

I fiktion trækker flyvende rensdyr julemandens slæde. En anden kendt fiktionshjort er Bambi. I den oprindelige historie af Felix Salten, var han et rådyr; men i Disneyfilmen er han en hvidhalet hjort.

I nordisk mytologi lever de fire hjorte Dain, Dvalin, Dunør og Duratro i toppen af Yggdrasil. I antikkens Grækenland var guden Aristaios hyrdeguden for hjorte og bikuber.

Hjorte i kirkekunsten 

Den senantikke dyresymbolik Fysiologus, nedskrevet mellem 100- og 200-tallet, men først oversat fra græsk til latin omkring år 400, tilskriver hjorten evnen til at besejre slanger. I den klassiske version trækker hjorten slangen frem ved hjælp af sit næsebor, og dræber den så; mens hjorten i den kristne version skyller slangen ud af hulen ved hjælp af vand, som en parallel til dåben.  Symbolikken blev så overført til Kristus, som overvinder djævelen; og blev dertil et billede på den troende, som overvinder synden.  I den pragtfulde mosaik over alteret i kirken San Clemente i Rom ses hjorte, der drikker fra paradisets fire floder.  I Laterankirken er hjortene afbildet på hver sin side af Kristi kors.

Noter

Referencer 
 hjorte | Gyldendal - Den Store Danske

Se også 
 Gevir, hjortetak, ender, sætte, kaste gevir
Parrettåede hovdyr

Parrettåede hovdyr (latin: Artiodactyla) (også benævnt klovdyr) er en pattedyrsorden, der bærer deres vægt på 3. og 4. tå, i modsætning til uparrettåede hovdyr der hovedsageligt bærer vægten på 3. tå.
Der er omkr. 220 arter i ordenen.

Evolutionær historie 
Som med mange andre pattedyrsgruppe dukkede parrettåede pattedyr første gang op under den tidlige eocæn 
(omkring 54 millioner år siden). I udseende mindede de om nutidens dværghjorte: små, kortbenede væsner, der spiser blade og de bløde dele af planter. I den sene eocæn (omkring 46 millioner år siden) var de tre moderne undergrupper allerede udviklede: Suina (svine-underordenen), tylopoda (kamel-underordenen) og ruminantia (ged og kvæg-underderordenen). Ikke desto mindre var parrettåede pattedyr langt fra dominerende på dette tidspunkt, da de uparrettåede hovdyr (forfædre til vore dages heste og næsehorn) var langt mere succesfulde og langt talrigere. Parrettåede pattedyr overlevede i nicheroller og beboede marginale habitater. Det var sandsynligvis på dette tidspunkt at deres komplekse fordøjelsessystem blev udviklet, hvilket gjorde dem i stand til at overleve på føde af dårligere kvalitet.

Fremkomsten af græsser under den sene eocæn og deres efterfølgende spredning under miocæn (omkring 20 millioner år siden) indvarslede en stor ændring, da græsser er svært fordøjelige. De parrettåede pattedyr med deres højtudviklede maver var bedre egnede til at tilpasse sig til den hårde, næringsfattige diæt, og de fortrængte relativt hurtigt de uparrettåede pattedyr som de dominerende land-levende planteædere.

Parrettåede hovdyr (Artiodactyla) 
 Underorden Svin Suiformes/Suina
 Familie Svinefamilien Suidae (svin, vildsvin ...)
 Familie Flodheste Hippopotamidae (flodhest, dværgflodhest)
 Familie Navlesvin Tayassuidae (halsbåndnavlesvin...)
 Underorden Kameler Tylopoda
 Familie Kameler og lamaer Camelidae (dromedar, kamel, lama, alpaka ...)
 Underorden Firemavedrøvtygger Ruminantia (får, ged, antilope, gazelle, kvæg, bison ...)
 Familie Giraffer Giraffidae (giraf, okapi)
 Familie Skedehornede eller oksefamilien Bovidae
 Familie Hjorte Cervidae (rensdyr, elg...)
 Familie Gaffelbukke Antilocapridae (gaffelbuk)

Kilde/Referencer 
 Lars Skipper: Alverdens pattedyr 
 Systema naturae 2000 (classification) – Order Artiodactyla
 :wikispecies:Artiodactyla
Okse

Okser er dels en betegnelse for medlemmer af underfamilien Bovinae, dels en betegnelse for kvæg, ofte til at trække vogne.

Desuden betegnes kød af tamkvæg som oksekød.

Eksempler 
 Moskusokse
 Yakokse
 Urokse

Se også 

 Tamkvæg

 
Arbejdsdyr
Jenny Lind

Jenny Lind egentlig Johanna Maria Lind (6. oktober 1820 i Stockholm – 2. november 1887 i Malvern, Worcestershire), svensk operasangerinde, kendt som "den svenske nattergal". Allerede som 10-årig begyndte hun at synge vaudeviller. 

Hun fik sin operadebut som 18-årig. På grund af overanstrengelse blev hun sendt til Paris, hvor hun studerede. Hun havde engagementer der og i Tyskland.

Teatrene i London sloges om at få hende på programmet. I 1850 tog hun på en årelang turné til USA. Fra 1843 var hun veninde med H.C. Andersen, som besøgte hende i Berlin i 1845. I 1843 skrev han til hende:
Natur og Hjerte blev,de to, af hvem Du lærte,
derfor Du sødt henrev.Af Gud Du Åndens Flamme fik,
den sidder i dit Hjerte,den lyser i dit Blik.

Hun var også en nær ven af komponisterne Mendelssohn og Chopin. I 1849 mødte hun i London pianisten, komponisten og dirigenten Otto Goldschmidt, som ledsagede hende på en turné i USA, hvor de blev gift i 1852. 
 
Da hun trak sig tilbage fra scenen, blev hun i 1882 professor i sang ved the Royal College of Music i London. Hun blev britisk statsborger i 1859 og døde i England.

Noter

Eksterne henvisninger 

 Jenny Lind-Goldschmidt i Salmonsens Konversationsleksikon fra 1920

Personer fra Stockholm
Operasangere fra Sverige
Hovsångare
Nina Bang

Nina Henriette Wendeline Bang, født Ellinger (6. oktober 1866 i Kastellet, København – 25. marts 1928 i København) var en dansk politiker og undervisningsminister for Socialdemokratiet, historiker, socialist og marxist. Hun var Danmarks første kvindelige minister og verdens første kvindelige minister i en parlamentarisk regering. Nina Bang var søster til H.O.G. Ellinger, men de delte ingenlunde politisk anskuelse.

I 1999 på 75-års dagen hendes udpegning som minister blev Nina Bang-Prisen indstiftet. Den er siden blev uddelt årligt til en ung, lovende kvindelig politiker.

Liv 
Hun blev født i Kastellet i København i et konservativt miljø som datter af musikdirektør og krigsråd Ellinger. Hendes forældre var stabshornblæser, krigsråd Heinrich August David Ellinger (1826-1914) og Charlotte Ida Friedericke Preuss (1834-1883). Hun blev gift i marts 1895 med politiker og historiker Gustav Bang, der fra 1901 og til sin død i 1915 sad i Socialdemokratiets hovedbestyrelse, parret fik datteren Merete i 1903.

Efter studentereksamen erhvervede hun en magistergrad i historie. Hun blev politisk interesseret og begyndte at skrive i Social-Demokraten. 1913-18 var hun socialdemokratisk medlem af Københavns Borgerrepræsentation. Hun blev den første kvindelige minister i Danmarkshistorien, da hun blev undervisningsminister i Staunings regering 1924-26 (Alexandra Kollontai blev i 1919 den første i verden som medlem af den sovjetiske regering). Ved hendes død i 1928 bemærkede det tyske blad Vorwärts om hende: "Endelig et mandfolk". Nina Bang blev begravet på Bispebjerg Kirkegård.

Omtales i bogen Det 20. århundrede - De 100 mest betydningsfulde personer i Danmark redigeret af Connie Hedegaard og Claus Hagen Petersen.

Bibliografi 
 Tabeller over Skibsfart og Varentransport gennem Øresund 1497-1660 (2 bd, 1906-22)
 Karl Marx, hans Liv og Virke (1918)

Desuden har hun stået for den danske oversættelse af:
 Karl Marx, Lønarbejde og kapital

Litteratur 
 Karsten Faurholdt, Nina Bang – mennesket og politikeren, Odense Universitetsforlag 1997. .
 Maria Helleberg, Kvinder der forandrede Danmark, Ole Sohns Forlag 2012.

Kilder

Ekstern henvisning 
 
 Biografi i Dansk Kvindebiografisk Leksikon
 Biografi i Leksikon for d. 21. århundrede''

Danske ministre fra Socialdemokraterne
Undervisningsministre fra Danmark
Historikere fra Danmark
Personer fra København
Landstingsmedlemmer i 1910'erne
Landstingsmedlemmer i 1920'erne
Medlemmer af Københavns Borgerrepræsentation i 1900-tallet
Faglitterære forfattere fra Danmark
Oversættere fra Danmark
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Landstingsmedlemmer fra Socialdemokratiet
Marxister fra Danmark
Personer i Dansk Kvindebiografisk Leksikon
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Tidligere medlemmer af Københavns Borgerrepræsentation fra Socialdemokraterne
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Alumni fra Københavns Universitet
Nældecelledyr

Nældecelledyr (Cnidaria) eller Polypdyr er en gruppe af relativt enkle flercellede dyr der lever i vandet og hovedsagelig i havet.

Rækken Cnidaria (Nældecelledyr eller Polypdyr) forgrener sig således:
 Klasse Anthozoa (Koraldyr)
 Medusozoa
 Klasse Scyphozoa (Store gopler)
 Underklasse Scyphomedusae
 Orden Coronatae
 Semaeostomeae
 familie Cyaniidae
 slægt Cyanea
 art: capillata (rød brandmand)
 lamarckii (blå brandmand)
 familie Pelagiidae
 Ulmaridae
 slægt Aurelia
 art: aurita (vandmand)
 Orden Rhizostomeae
 Stauromedusae
 Klasse Cubozoa (bl.a. havhveps)
 Orden Cubomedusae
 Klasse Hydrozoa (Små gopler)
 Underklasse Campanularidae
 Orden Laomedea
 Obelia
 Hydrioda
 familie Hydridae
 slægt Hydra (små polypper der lever i ferskvand)
 Orden Sertulariidae
 familie Dynamena
 Klasse Polypodiozoa
 ?-Endocnidozoa

Se også
 Gopler

Kilde/reference 
 Systema Naturae 2000: Cnidaria

Eksterne henvisninger 

 Nettverk for miljølære: Artstre: Nesledyr (Cnidaria)
 Tree of Life: Cnidaria
 urekalert.org: New 'bumpy' jelly found in deep sea Citat: "...unique features resulted in the jelly's categorization as a new genus and species...genus, Stellamedusa...ventana...", billeder 
 May 12 2005, : Strange denizen of the deep has 24 eyes  Citat: "...The box jellyfish...with 24 eyes to give itself all-round vision even though it lacks a brain to handle what they see..."
 BBC News: Deep-sea animal hunts with light Citat: "...A new species of deep-sea animal has been discovered, which uses glowing red tentacles to lure small fish to their deaths...genus Erenna..."
Rødhals

Rødhalsen (Erithacus rubecula) også kaldet rødkælken er en lille spurvefugl. Den findes i stort set alle haver i Danmark, hvor der fodres fugle, og kan nemt kendes på det røde bryst, de tynde ben og de i forhold til fuglens størrelse relativt store, sorte øjne.

Det tydeligt røde bryst og rødhalsens sang bruges hele året i kampen om territorier. Fuglene foretrækker skove og krat, men også gerne ældre haver og parker. De søger føde i lav vegetation og på jorden.

De fleste rødhalse trækker til Vest- og Sydvesteuropa og Nordafrika om vinteren, men enkelte fugle – især hanner – vælger i varme vintre at blive i Danmark, ligesom Danmark om vinteren også besøges af mange rødhalse fra det øvrige Skandinavien. 

Ordet rødkælk er et bahuvrihi.

Kilder 
 Tommy Dybbro og Henning Anton: Politikens store fuglebog, samtlige danske fuglearter, 1994, side 199.
 DOF's beskrivelse af Rødhalsen.

Fluesnappere
Danmarks fugle
Europas fugle
Sværd

Et sværd er et håndvåben lavet af et langt skarpt stykke metal kaldet en klinge monteret på et fæste. Stærke klinger er damaskeret, hvilket vil sige at metallet er lagdelt (typisk stål). Klingen og dermed sværdet kan have én eller to skarpe kanter – ægge og kaldes henholdsvis et enægget sværd og et toægget sværd. Et enægget sværd kaldes en sabel.

Sværdets længde kan variere, men det er længere end en daggert. De ældste sværd udvikledes af stadig længere daggerter i bronzealderen (3000 f.Kr.).

Antikkens græske krigere brugte et ca. 60 cm langt tveægget sværd, xiphos og et tungere enægget, machaira. Romerske legionærer anvendte et kort, bredt stiksværd, gladius; rytterne det lidt længere spatha der både kunne stikke og hugge. I middelalderen blev ryttersværdet tungere og længere. Ofte med greb til to hænder, eller "halvanden hånd" (bastard-sværd). Udbredelsen af skydevåben gjorde ikke sværdet overflødigt, men gav det nye funktioner. Uden rustning var det nødvendigt at parere, og nye slanke og lette stiksværdtyper vandt frem. 

Et bøddelsværd til henrettelser manglede ofte en spids; det skulle kun bruges til hug. Det fortælles, at nogle bøddelsværd havde en kanal i klingen, hvor noget kviksølv slyngedes frem for at forstærke hugget. Ingen sværd af den konstruktion er bevaret, og både fortællingen og funktionen er tvivlsom. 

Krumme sværd var brugt i hele Asien. Med tyrkernes kampe mod Østrig-Ungarn blev de introduceret i Europa og modificeret til ryttersablen, der først og fremmest er et hugvåben. 

At smede et sværd har krævet det ypperste af tidens smede. Metallet skal holde sig skarpt og må hverken bøje eller knække. Derfor udvikledes teknikker til at sammensmede opkullet jern (stål), der er hårdt, men skørt, med det blødere smedejern.

Se også 
 Håndvåben
 Væbner
 Folkevandringstidens sværd
 Middelaldervåben
 Historisk fægtning

Militærhistorie i middelalderen
 
Fægtning
Trojansk hest

En Trojansk hest (eller en trojaner) er i computerjargon et ondsindet computerprogram (også kaldet malware), der er gemt i et tilsyneladende nyttigt program, f.eks. en falsk sikkerhedsopdatering. Effekten er typisk, at der installeres en bagdør på offerets computer, sådan at "fjenden" lukkes ind bag de (virtuelle) forsvarsværker. Den mest kendte computer-trojaner er serverprogrammet Back Orifice.

Begrebet har taget sit navn efter den græske mytologi, hvor Odysseus udtænker krigslisten om den trojanske hest, hvorved fjenden lokkes til selv at lukke en tilsyneladende uskyldig hest ind bag forsvarsværkerne, hvorved en krigerisk hær slippes ind. 

Idiomer
Skældyr

Skældyr (Pholidota) er en orden indenfor pattedyrklassen. Ordenen består af blot en enkelt familie Manidae.

Skældyr er insektædende pattedyr, der engang var udbredt i hele verden, men nu er begrænset til fire arter i Afrika, og fire i Sydøstasien.

Skældyret lever af myrer og termitter. Den graver hul på insektboet med sine kraftige forben med store kløer og slikker dem op med sin lange tunge. Kraniet er aflangt og tandløst, underkæben er reduceret. Tungen kan række 25 cm ud og har muskelrødder der når helt ned til dens bækken! Det vigtigste kendetegn er de store skæl der dækker hele dens krop så den ligner en grankogle med ben. Når den bliver truet ruller den sig sammen til en kugle.

Skældyret minder meget om myreslugeren og bæltedyret, som også er insektædere med lange tunger, kraftige graveforben og ingen eller få tænder. Tidligere gjorde det at man regnede dem for at være nært beslægtede, men i dag regner man blot med at der er tale om parallel udvikling. Skældyret mangler en række karakteristiske træk ved skelettet som de andre har. Derfor placeres myreslugere og bæltedyr, sammen med dovendyr, i deres egen orden, Xenarthra.

Klassifikation 
 Orden: Pholidota (Skældyr)
 Familie: Manidae
 Underfamilie: Maninae
 Slægt: Manis
 Underslægt: Manis subg. Manis
 Manis (Manis) pentadactyla (Kinesisk skældyr)
 Underslægt: Manis subg. Paramanis
 Manis (Paramanis) javanica
 Manis culionensis (Filippinsk skældyr)
 Underslægt: Manis subg. Phatage
 Manis (Phatages) crassicaudata
 Underfamilie: Smutsiinae
 Tribus: Smutsiini
 Slægt: Smutsia
 Smutsia gigantea (Kæmpeskældyr)
 Smutsia temminckii (Temmincks skældyr)
 Tribus: Uromanini
 Slægt: Phataginus
 Phataginus tricuspis
 Slægt: Uromanis
 Uromanis tetradactyla (Langhalet skældyr)

Eksterne links og Kilder 

 Systema naturae 2000 (classification) – Taxon: Suborder Pholidota
Industri (flertydig)

Industri (af latin industria, virksomhed, foretagsomhed) har flere betydninger:

 Industri – betegnelse for det dominerende erhverv inden for den sekundære sektor (ved opdeling af hele det økonomiske liv i tre eller fire sektorer). Sammen med bygge- og anlæg og forsyningssektoren udgør industrien nemlig den sekundære sektor, der bearbejder råstoffer og producerer varer, enten ved masseproduktion eller håndværksproduktion, i modsætning til hhv. den primære sektor med råstofindvinding, minedrift, landbrug og fiskeri, og den tertiære sektor med handel, service og transport. Den kvartære sektor er man begyndt at tale om i nyere tid. Den omfatter fremstilling og forarbejdning af viden.
 Branche – en gren af det økonomiske liv i videste forstand. Denne brug af ordet kommer fra engelsk, hvor industry har en bredere betydning, og man kan se en afsmittende betydning på dansk i udtryk som "underholdningsindustri" og "turistindustrien".
 Masseproduktion – i modsætning til håndværksproduktion. Tidligere skelnede man i eksempelvis deskriptivt-statistiske sammenhænge mellem håndværks- og industriproduktion, hvor det afgørende for en virksomheds placering i disse to grupper var antallet af ansatte: Virksomheder over seks ansatte blev kategoriseret som industrivirksomheder, virksomheder med færre ansatte som håndværksvirksomheder. Danmarks Statistik er dog gået væk fra denne opdeling og regner i dag ikke "håndværk" som en selvstændig optællingsenhed.
Liverpool

Liverpool er en by i England med indbyggere. 
Liverpool indgår som en del af storbyområdet Merseyside, som har 1,36 mio. indbyggere og er den næstvigtigste havneby i landet efter London. Havnen var i imperietiden byens livsnerve, men med afviklingen af imperiet mistede havnen og byen sin strategiske betydning, og befolkningstallet er næsten halveret siden toppen i 1931 (846.101). 

I 1190 blev navnet stavet Liuerpul, der skal have betydet "muddervandspølen". Navnet kan også komme af Elverpool (= ålefloden), da der er en del ål i Mersey. Norske vikinger kaldte stedet Hlidarpoll, (moderne norsk Lierpoll) altså de skovklædte skråninger ("lier") ved det stille vand ("poll").

Byens ældste vartegn er de omkring 5.000 år gamle Calder stones som er sandsten fra en dysse. I nærheden vokser det omkring 1.000 år gamle Allerton-egetræ. Under anden verdenskrig sendte slægt og venner agern og blade fra træet til soldaterne ved fronten som et udtryk for håb om et langt liv.

I begyndelsen af det 19. årh. gik omkring 40 % af verdens handel over havnen i Liverpool.

I det 19. århundrede voksede byen hurtigt, og flere monumentale bygninger blev rejst. Byens indbyggertal blev mere end tredoblet. Efter sultkatastrofen i Irland i 1849 emigrerede ca. 500.000 irere til Liverpool, hvoraf over 100.000 blev i byen, noget som har givet Liverpool en af Englands største katolske minoriteter. Også senere har Liverpool været et yndet mål for irere, som har ønsket at bosætte sig i England.

Liverpool blev i 2004 optaget på UNESCO's verdensarvsliste på grund af byens rolle i verdenshandelens udvikling og for dens havneteknologi. 

Byen er bl.a. kendt for sine to fodboldklubber Everton FC og Liverpool FC. Byen er også kendt for at have opfostret The Beatles.

Byen er i gang med at blive restaureret, og bycentret fremstår i dag som en moderne storby.

Referencer

Se også 
 Liverpool John Lennon Airport

Eksterne henvisninger 

 www.liverpool.gov.uk

Verdensarvsområder i Storbritannien
 
Cities i Nordvestengland
Metropolitan boroughs i Nordvestengland
County towns i Storbritannien
Disney

Disney har flere betydninger:

 Walt Disney (1901-1966) – skaberen af tegnefilm- og tegneseriefigurer som fx Mickey Mouse.
 The Walt Disney Company – den virksomhed, som Walt Disney skabte rundt om sit univers af tegnefilmfigurer.
 Disney Channel - er en børne-tv-kanal skabt af Walt Disney Studios.
Tabasco

Tabasco (staves historisk også Tobasco) er en stat i Mexico beliggende på den nordlige del af landtangen Tehuantepec. Hovedstaden i Tabasco er Villahermosa og staten havde i 2000 et indbyggertal på 1.748.769.

Tabasco grænser op til de mexicanske stater Veracruz mod vest, Chiapas mod syd og Campeche mod nordøst. Mod vest har Tabasco grænse til provinsen Peten i Guatemala, mod nord ligger den Mexicanske Golf.

Generelle oplysninger 
 Tabascos ISO 3166-2-kode er MX-TAB.
 Tabasco har et areal på 24.578 km².

Byer i Tabasco er blandt andre Ciudad Pemex, Emiliano Zapata, San Miguel, Tenosique, Tortuguero, olmeker-ruinerne La Venta og maya-ruinerne Comalcalco.

Delstater i Mexico
Veracruz

Veracruz eller Vera Cruz (det "Sande Kors" på portugisisk og spansk) kan henvise til:

Steder

Brasilien 
 Vera Cruz (Bahia)
 Vera Cruz (Rio Grande do Sul)
 Vera Cruz (São Paulo)

Østtimor 
 Vera Cruz (Østtimor) – en underdistrikt i Dili distrikt

Honduras 
 Veracruz (Copan)

Mexico 
 Veracruz (stat) – en delstat i Mexico
 Veracruz (Durango) – by i delstaten Durango
 Veracruz (by) – den største by i del staten Veracruz (tidligere stavet "Vera Cruz")
 Tiburones Rojos de Veracruz – fodboldklub i byen Veracruz i Veracruz

Portugal 
 Vera Cruz (Aveiro)

Spanien 
 Veracruz (Huesca)

USA 
 Vera Cruz (Indiana)
 Vera Cruz (Pennsylvania)

Andet 
 Vera Cruz (film) – westernfilm fra 1954 af Robert Aldrich

Se også 
 Belejringen af Veracruz – belejring af Veracruz, Veracruz, Mexico i 1847 under den mexicansk-amerikanske krig
Veracruz (stat)

Veracruz er en af de 31 stater i Mexico. Staten befinder sig i den østlige del af landet, mellem 17°10' og 22°38' nord og mellem 93°55' og 98°38' vest. Staten har et areal på 72.815 km², desuden hører flere øer i den Mexicanske Golf til staten, de dækker yderligere 58 km². Dens ISO 3166-2-kode er MX-VER.

Veracruz grænser op til staterne Tamaulipas mod nord, Oaxaca og Chiapas mod syd, Tabasco mod sydøst, Puebla, Hidalgo og San Luis Potosí mod vest og den Mexicanske Golf mod øst. Hovedstaden er Xalapa. Med 6,9 millioner indbyggere er staten Veracruz den tredjemest folkerige i landet, efter det Føderale Distrikt og staten Mexico.

Klimaet på sletterne ved kysten og i det meste af staten, er varmt med en høj luftfugtighed. Ved bjergudløberne er klimaet køligt og luftfugtigheden er høj. Kun i bjergområder er klimaet koldt og det regner i rigelige mængder. Fra juni til oktober er Veracruz udsat for cykloner.

Det formelle navn er Veracruz de Ignacio de la Llave, eller kort Veracruz-Llave – da navnet blev ændret fra blot Veracruz til ære for general Ignacio de la Llave, som døde i 1863 under den franske invasion af Mexico.

Vigtige byer 
 Coatepec – by fra kolonitiden i hjertet af kaffelandet.
 Tlacotalpan – flod-havneby som er på UNESCO's verdensarvsliste.
 Veracruz – den største mexicanske havneby ved den Mexicanske Golf.
 Xalapa – der både er statens hovedstad og universitetsby 
 Papantla – der er Volador ritualets hjemby.

Vigtige arkæologiske steder 
 El Tajin – totonakisk ruinby der er på UNESCO's verdensarvsliste.
 Quiahuiztlan – totonakisk gravplads.
 Zempoala – totonakisk ruinby.
 Torvet i Santiago Tuxtla – hjemsted for den største olmekiske stenhoved.
 Museo de Antropologia de Xalapa – Mexicos næststørste antropologiske museum.

Eksterne henvisninger 

Delstater i Mexico
Verdensarvsområder i Mexico
Veracruz (by)

Veracruz er en by i den mexicanske delstat Veracruz. Byen befinder sig ca. 100 km sydøst for delstatens hovedstad Xalapa. Veracruz omtales ofte som Puerto de Veracruz eller Veracruz Ciudad. Byen er med ca. 500.000 indbygger den største mexicanske by på østkysten. Veracruz er i dag en meget travl havneby.

Af historiske grunde så bære byen tilnavnet tilnavnet "Fire gange heroisk", som referere til forsvaret mod det spanske angreb i 1823, fordrivelsen af den franske flåde i forbindelse med kagekrigen (Guerra de los pasteles) i 1838, modstanden mod den amerikanske belejring (belejringen af Veracruz) af byen i forbindelse med den mexicansk-amerikanske krig i 1847 og modstanden mod den amerikanske blokering af havnen i 1914. 

Udover fortet San Juan de Ulúa er Veracruz også hjemby for Mexicos største akvarium (Acuario de Veracruz) samt Mexicos største karneval.

Eksterne henvisninger 

Byer i Mexico
Puebla (by)

Den mexicanske by Puebla ligger lidt over 100 km sydøst for Mexico City på 19.05°N 98.22°V og er hovedstad i delstaten af samme navn, Puebla. Det anslåede indbyggertal i 2003 var 1.345.500. I byens historiske del er meget af den spanske arkitektur fra kolonitiden bevaret og den er derfor på UNESCO's verdensarvsliste. Nogle er de historiske bygninger er bemærkelsesværdigt godt istandsat; mens mange er i en meget ringe stand.

Den 5. maj 1862 besejrede general Ignacio Zaragozas hær de franske ekspeditionsstyrker nær Puebla, i Slaget ved Puebla.

Puebla er hjemsted for mole, en kraftig krydret sovs indeholdende chokolade og nødder.

 
Byer i Mexico
Verdensarvsområder i Mexico
Etableret i 1531
Hidalgo (stat)

Hidalgo er en stat i det centrale Mexico, med et areal på 20.502 km². I 2000 havde staten et anslået indbyggertal på 2.231.000. Staten er opkaldt efter den mexicanske uafhængighedsleder Miguel Hidalgo. Statens hovedstad er Pachuca. I staten ligger også byen Tula som er hjemsted for de ældgamle tolteker-ruiner af samme navn.

ISO 3166-2-koden er MX-HID.

Guvernører i Hidalgo siden 1957:

 1957-1958: Alfonso Corona del Osal
 1958-1963: Oswaldo Cravioto Cisneros
 1963-1969: Carlos Ramírez Guerrero
 1969-1975: Manuel Sánchez Vite
 1975-1981: Jorge Rojo Lugo
 1981-1987: Guillermo Rossel de la Lama
 1987-1993: Adolfo Lugo Verduzco
 1993-1999: Jesús Murillo Karam
 1999-2005: Ángel Núñez Soto
 Fra 2005: Miguel Osorio Chong

Delstater i Mexico
San Luis Potosí (stat)

San Luis Potosí er en delstat i Mexico, med et areal på 62.848 km².

Staten ligger i den nordlige del af republikkens centrale del og grænser op til de mexicanske stater Jalisco, Guanajuato, Queretaro, Hidalgo, Veracruz, Tamaulipas, Nuevo Leon, Coahuila og Zacatecas. I 2003 var det anslåede indbyggertal i staten 2.353.000. ISO 3166-2-koden er MX-SLP.

San Luis Potosí er opdelt i kommunerne Aguascalientes, Asientos, Calvillo, Cosío, Jesús María, Pabellón de Arteaga, Rincón de Romos, San José de Gracia, Tepezalá, San Francisco de los Romo og El Llano.

Foruden hovedstaden San Luis Potosí, ligger blandt andre også byerne Ciudad Valles, Matehuala og Río Verde i staten.

Statens indbyggere er blandt andre de oprindelige folk huasteker og chichimeker.

Delstater i Mexico
Farao

En farao var en gudekonge i det gamle Egypten, man mente at faraoen var søn af Ra.

Direkte oversat betyder ordet Det store hus. Grunden til at farao ikke betyder konge eller gud er, at man dengang ikke måtte tiltale kongen direkte.

Se også 
 Egyptisk mytologi
 Faraos fem navne

Egyptisk mytologi
Højkulturer
Oaxaca (stat)

Den mexicanske delstat Oaxaca (udtales "wa-HA-ka") ligger på den sydvestlige del af landtangen Tehuantepec. Oaxaca grænser op til delstaterne Guerrero mod vest, Puebla mod nordvest, Veracruz mod nord og Chiapas mod øst. Syd for Oaxaca ligger Stillehavet. Byens hovedstad hedder også Oaxaca.

Oaxaca har et areal på 95.364 km² og er den femtestørste stat i republikken Mexico. I 2003 havde den et anslået indbyggertal på 3.597.700. ISO 3166-2-koden er MX-OAX.

Staten befinder sig i bjergkæderne Sierra Madre Sur og Sierra Madre Oriental-bjergkæderne og disses dale.

Oaxaca er det historiske hjem for zapoteker- og mixteker-folkene. Mexicos mest berømte leder, præsident Benito Juarez, kom fra den oaxacanske landsby San Pablo Guelatao.

Historie 
I de tre årtusinder før aztekerne ankom i 1436, var de mest magtfulde og indflydelsesrige grupper i hvad der i dag er Oaxaca, zapotekerne, mixtekerne og mixerne. Den civilisation disse grupper opnåede, kan ses på vigtige arkæologiske steder som Monte Albán, Mitla, Cerro de Minas, Guiengola og Huijatzoo.

Da aztekerne slog sig ned ved Cerro del Fortín og ned til den nuværende Carmen Alto-kirke, hvor deres tempel lå, ændrede indflydelsen sig. Statens navn kommer af den nahuatl-betegnelse, aztekerne gav den centrale del rundt om hovedstaden, Huaxyácac eller stedet med huaje-træerne, på grund af det store antal leucaena-sorter.

Da spanierne ankom mindre end et århundrede senere, syntes de det var svært at udtale og navnet endte med at blive det nutidige Oaxaca, som navn på både byen og staten. Den bosættelse som spanierne grundlagde med navnet Segura de la Frontera, senere kendt som Nueva Antequera, blev officielt ophøjet til en royal by i 1532 efter dekret fra kejser Carlos V, som gav byen navnet Antequera de Guaxaca.

Referencer 

Delstater i Mexico
San Pablo Guelatao

San Pablo Guelatao er en by i staten Oaxaca, Mexico, omkring 55 km fra byen Oaxaca.  Den er fødested for Mexicos mest berømte leder, præsident Benito Juárez.  Omkring 1810 (i Juarez' ungdom) havde den mindre end 100 indbyggere.  I 2001 havde byen et anslået indbyggertal på 1.200.

San Pablo Guelato ligger i Sierra Madres-bjergene.  Flertallet af befolkningen er zapotekiske indianere.

Byer i Mexico
Rhododendron carolinianum

Rhododendron carolinianum er en art af alperose fra det østlige Nordamerika med lyse blomster. Den kaldes også Rhododendron minus var. minus.

Kilder 
 Rhododendron minus var. minus information from NPGS/GRIN 

Rododendron-sorter
Spejdercenter

Et spejdercenter er en lejrplads til spejdernes lejre og arrangementer. 

Et spejdercenter har (i modsætning til de almindelige lejrpladser) en fast stab af centermedarbejdere, der ulønnet planlægger og afvikler lejre (centersommerlejre og weekendarrangementer) og spejderløb (konkurrencer). 

Et spejdercenter har oftest hyttefaciliteter i forbindelse med lejrpladsen, og er tillige defineret ud fra aktivitetstilbud (instruerede 'lektioner' af spejderfaglig, miljømæssig, personlighedsudviklende eller oplevelsemæssig karakter) og et tilhørsforhold under FKCU (Fælleskorpsligt centerudvalg, koordineret af de forskellige spejderkorps).

Enkelte spejdercentre er 'søcentre', dvs. deres aktiviteter koncentreres omkring sejlads i mindre sejlskibe/sejljoller, og deres aktiviteter i land er mindre i fokus.

Terminologien 'spejdercenter' ses ofte brugt helt uden raison i forbindelse med kursuscentre eller blot hvor mere end een spejderhytte ligger samlet i en by.

Eksterne henvisninger 
 Danske spejdercentre

 
Center
Spejderhytte

En spejderhytte er en hytte eller hus til brug for spejderaktiviteter. Hver spejdergruppe har deres ugentlige møder i deres spejderhytte. Bymæssige forhold kan gøre, at spejderne mødes i lokaler på skoler, i forbindelse med kirker eller blot i boligmassen. I sådanne tilfælde benævnes lokalerne logisk nok anderledes.

En del spejdergrupper (specielt fra storbyerne) har derudover en mindre hytte i landlige omgivelser til weekendture, enten som egen ejendom eller i fælleseje med andre spejdergrupper.

Hytte
Hytter