alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Згурово

Згурово е село в Западна България. То се намира в община Невестино, област Кюстендил.

География 
Село Згурово се намира в планински район, в географската област Осоговия, югоизточно от град Кюстендил. Съставено е от център – Село и махалите: Мазарачевска, Чамовска, Бърдачка, Ищачка, Бостанлък, Симиджийска.

Население

История 
Згурово е старо антично и средновековно селище. На 2 км югозападно от Згурово в местността „Градището“ са разкрити следи от антично и късноантично селище и крепост с основи от ломен камък и хоросан. Намерени са строителна и битова керамика и долиуми. В местността „Йовко“ има следи от късноантично селище.

Селото се споменава в турски данъчен регистър от 1576 г. под името Горни Изгури. През 1866 г. в селото има регистрирани 9 домакинства с 69 жители.

През 1893 г. землището на селото включва 10267 дка, от които 3865 дка ниви, 5600 дка гори, 300 дка пасища, 136 дка естествени ливади, 243 дка овощни и зеленчукови градини, 123 дка лозя и др. и се отглеждат 817 овце, 335 кози, 194 говеда и 68 коня. Основен поминък на селяните са земеделие (зърнопроизводство, овощия, тютюнопроизводство) и животновъдство. Развиват се домашните занаяти, в селото има 6 воденици, няколко бакалници и кръчми.

В селото има училище от 1904 г., основано е читалище „Иван Вазов“ (1927). През 1945 г. е създадена потребителна кооперация „Пробуда“.

Селото е водоснабдено (1944) и електрифицирано (1945).

През 1956 г. е учредено ТКЗС „Христо Ботев“, което от 1962 г. е в състава на ДЗС – с. Рашка Гращица, а от 1979 г. е включено в състава на АПК „СТрума“ – село Невестино.

През 1958 г. е открито народно осн.училище-интернат „Н.Й.Вапцаров“ и фелдшерски здравен пункт. През 1959 г. е построена помпена станция.

Има ежедневна автобусна връзка с гр. Кюстендил и автоматична телефонна връзка.

Активни миграционни процеси.

Религии 
Село Згурово принадлежи в църковно-административно отношение към Софийска епархия, архиерейско наместничество Кюстендил. Населението изповядва източното православие.

Отдих и туризъм 
 Комплекс „Старата ковачница“

Личности 
 Родени в Згурово
  Костадин Алексиев, македоно-одрински опълченец, 22-годишен, работник, ІV отделение, 1 рота на 7 кумановска дружина

Литература 
 Танев, Стоян – „Невестино“, 2004 г.
 Стоян Танев, „Невестино“, 2004.
 „Енцклопедия за Кюстендил“, изд. 1981 г.

Външни препратки 
 Официален сайт на Община Невестино

Бележки 

Села в област Кюстендил
Населени места в община Невестино
Вис

Вис е село в Южна България. То се намира в община Ивайловград, област Хасково.

География 
Село Вис се намира в планински район.

Източници 

Села в област Хасково
Населени места в община Ивайловград
Илия (село)

Илия е село в Западна България. То се намира в община Невестино, област Кюстендил.

География 
Село Илия се намира в планински район, областта Пиянец. Разположено е по източните склонове на върховете Езерник и Човеко, по западните, източните и южните склонове на височината Ветрова воденица.

Планирано е близо до село Илия да се изгради нов контролно-пропускателен пункт между България и Северна Македония .

История 
За първи път се споменава в регистър от 1576 г. като Кленовик, в което е влизало и съседното село Църварица.

При направени проучвания в голямата пещера „Радина пещера“ край село Илия се е установило, че е била населявана в края на каменномедната епоха и ранножелязната епоха. В областта са открити и материали от средния неолит и ранния неолит.

До селото има река, която се нарича Турската река. Тя се казва така, защото според местното предание който турчин я преминел животът ставал застрашен от живеещите българи до тази река. По време на османската власт в този район са се заселили малко преселници от Кюстендил. Те всъщност са търсели убежище, скрито в планината, за да не могат да ги открият турските власти. Така в този район до днес не се гледа с добро око на турците от малцината останали живи там.

До преди 10 ноември 1989 година в близост до селото всяка година се е правил събор на „Черната скала“. Там отиваха както местните и потомците им от цяла България, така и много жители от тогавашната Югославия.

Културни и природни забележителности 
 Пещера „Радина пещера“
 Параклис „Св. Илия“ с храмов празник на 20 юли. Събират се средства за възстановяването му. При кмета е отворена книга и всеки може да се запише, след като даде дарение за това благородно начинание.

Личности 
 Родени
 Стоян Александров (р.1949), финасист и банкер. Министър на финансите в правителството на Любен Беров. През 2003 г. е издигат от БСП като кандидат за кмет на София, но губи на втория тур от Стефан Софиянски.
 Спас Янев Панчев (р.1950), депутат от XLII народно събрание.

Литература 
 Танев, Стоян, „Невестино“, 2004

Източници

Външни препратки 
 Официален сайт на Община Невестино

Села в област Кюстендил
Населени места в община Невестино
Глумово

Глумово е село в Южна България. То се намира в община Ивайловград, област Хасково.

Културни и природни забележителности 
 Край село Глумово се намира местността Илиева нива, където всяка година около 1 юни се провежда национален тракийски събор в памет на изкланите от турците 200 пеленачета в 1913 г.

Външни препратки 

Села в област Хасково
Населени места в община Ивайловград
Лиляч

Лиляч е село в Западна България. То се намира в община Невестино, област Кюстендил.

География 
Село Лиляч се намира в Кюстендилската котловина, в южното подножие на Конявска планина, от двете страни на река Лилячка. Има четири махали.

История 
За първи път се споменава в регистър от 1576 г. В близост се намира местността Пещера и свещен лековит карстов извор, който никога не пресъхва. По предание м. Пещера е било място, обитавано от летящата пещерна мишка – прилеп, наричан тук „лиляч“, от където се предполага че идва и името му.

Природни забележителности 
 Провиралкята – скално светилище, намиращо се в непосредствена близост до язовир Лиляч

Редовни събития 
 Традиционен събор „Свети Георги Победоносец“

Литература 
 Стоян Танев, „Невестино“. 2004

Външни препратки 
 Официален сайт на Община Невестино

Села в област Кюстендил
Населени места в община Невестино
Горно Луково

Горно Луково е село в Южна България. То се намира в община Ивайловград, област Хасково и е официален пропускателен пункт.

География 
Село Горно Луково се намира в планински район в най-източната част на Родопите.

История 
В селото има 350 годишна черква. Старото му име е  Горно Суванли.

Външни препратки 

Села в област Хасково
Населени места в община Ивайловград
Мърводол

Мърводол е село в Югозападна България. То се намира в община Невестино, област Кюстендил.

География 
Разположено е в южните склонове на местността Разметаница, на около 2 км от левия бряг на река Струма на 3 км от шосето Кюстендил - Дупница. Отстои на 5.686 км от село Невестино на 19.319 км от гр.Кюстендил и на 60.018 км от гр.София. Състои с от център и две махали. Купно село.

Население 
 1880 г. – 232 жители
 1900 г. – 382 жители
 1926 г. – 668 жители
 1934 г. – 742 жители
 1946 г. – 801 жители
 1956 г. – 759 жители
 1965 г. – 428 жители
 1975 г. – 225 жители
 1978 г. – 202 жители
 1984 г. – 131 жители
 2008 г. – 61 жители

Историческо развитие 
Няма запазени писмени сведения за периода на неговото възникване. За първи път се споменава в турски регистър от 1576 година. На 1,5 км южно от селото, в местността „Извора“ има запазени останки от средновековната църква „Св. св. Козма и Дамян“ от XIV век, с два стенописни слоя от XIV и XVI век. Следи от антични крепости има на 1.32 км югоизточно от селото, на връх "Нечуй Глас", и на 0.81 км югозападно от центъра на селото. В землището са намерени находки от меднокорубести монети от XII и XIII век.

в края на XIX век землището е 3807 дка (1991 дка ниви, 404 дка естествени ливади, 292 дка гори, 117 дка лозя и др.). Основен поминък са замеделието и овцевъдството. Създават се училище (1890), читалище „Хр. Ботев“ (1928) и потребителна кооперация (1941).

През 1956 г. е учредено ТКЗС „Любен Шилегарски“, което от 1979 г. е включено в състава на АПК „Струма“ – с.Невестино.
Построена е пощенска станция (1959) и нова училищна сграда (1963).
Селото е електрифицирано (1958), водоснабдено, асфалнтирани са част от улиците, площадът и отклонението от шосето Кюстендил - Дупница (1972).

Активни миграционни процеси.
Перспективите за развитие на селото са свързани със земеделието, пасищното животновъдство и развитието на селски, културен и църковен туризъм.

Исторически, културни и природни забележителности 

 Средновековна църква „Свети Свети Козма и Дамян“, построена през втората половина на XIV век, обявена за паметник на културата от национално значение (ДВ, бр.38 от 06.05.1972 г.)

Известни личности 
Костадин Станкев Спасов (1926-1983)- герой на социалистическия труд, директор на Оловно-цинков завод – гр. Кърджали, изобретател и рационализатор.

Литература 
 Танев, Стоян. – Невестино, 2004 г.

Външни препратки 
 Официален сайт на Община Невестино
 Разстояния от село Мърводол до други населени места в България
 Паметници на културата в Община Невестино
 Църквата при с. Мърводол 
 Галерия импресии от с. Мърводол
 Снимки от средновековната църква 
 Снимки от средновековната църква
 Антична крепост до с. Мърводол, на връх "Нечуй Глас"
 Антична крепост над с. Мърводол

Села в област Кюстендил
Населени места в община Невестино
Горноселци

Горноселци е село в Южна България. То се намира в община Ивайловград, област Хасково.

География 
Село Горноселци се намира в планински район, в най-източните дялове на Родопите, близо до десния бряг на р. Арда, на 23 км севернозападно от Ивайловград.

История

Културни и природни забележителности 
 Водопад Скоката, край водопада има и стара българска църква.

Личности

Външни препратки 
 Галерия със снимки от Горноселци

Села в област Хасково
Населени места в община Ивайловград
Горско

Горско е село в Южна България. То се намира в община Ивайловград, област Хасково.

География 
Село Горско се намира в планински район.

Външни препратки 

Села в област Хасково
Населени места в община Ивайловград
Неделкова Гращица

Неделкова Гращица е село в Западна България. То се намира в община Невестино, област Кюстендил.

География 
Разположено е в източните хълмисти части на Осоговска планина, от двете страни на Гращичка река, която извира на 1300 m надморска височина от източните склонове на Брезов рид. Намира се на 15 km от Кюстендил по второкласен път №62 и на 3 km от Невестино. Има 3 – 4 махали.

Съседните села са Берсин (11 km), Нови Чифлик (7 km), Рашка Гращица (6,5 km), Згурово (5,6 km)

История 
Споменава се в турски регистър от 1576 г. Съществува легенда за дядо Недялко, който дошъл от друго село, за да не бъде потурчен, и се заселил тук.

В началото на 20 век е създадена Земеделска кредитна кооперация „Прогресъ“. В периода 1944 – 1946 активна дейност развива народното читалище в селото.

Религии 
 Източноправославен храм „Свети Никола“, вдигнат през 1884 година, изписан от Евстатий Попдимитров. Първата камбана датира от 1907 г. от камбанолеяра Борис. К. Плачийски.

Културни и природни забележителности 
 Паметник-чешма с изписаните имена на жителите от селото, загинали във войните 1912 – 1913, 1915 – 1918, 1942 – 1945 г.
 паметник-чешма на загиналите при Булаир
 читалище „Наука“

Личности 
 Илия Христов Кацарски (1886 – 1941) – служил в периода 1917 – 1918 г.в 4-та Експлоатационна жп дружина (18 рота) и Поправителен полк при Щаба на действащата армия в гр. Драма; старши конен полицейски стражар 1919 – 1920 г., старши акцизен стражар 1920 – 1922 г., жп полицай на гара София до 1931 г., след това емигрира в Румъния където работи, за да откупи запорираните си през 1901 г. ниви и лозя.
 инж. полк. Никола Илиев Кацарски-Коката (1924 – 1980) – антифашист, член на градското и областно ръководство на РМС-Кюстендил, ятак на групата на Д. Каляшки и други нелегални партийни и ремсови функционери, служил в 1-ви гвардейски дивизион – Свързочна дружина – София (1946 г.). Отдал дълги години работа в Гранични войски, заемайки редица ръководни длъжности в граничен отряд Свети врач и Неврокоп и в Щаба на ГВ, завършил Военна академия „Г. С. Раковски“ през 1953 г., профил „Свързочни войски“. Напуснал МВР през 1961 г.поради несъгласие с методите на работа. Кавалер на орден „Червено знаме“ (1957), медал за „Боева заслуга“ (1953), медал „20 години МВР“, медал „30 години МВР“ и други. Работил в СЗ „Ворошилов“, в ЗТТТ на ръководни длъжности.

Литература 
 Трилогията „Завръщане“ с автор Димитър Ризов (2005 г.), в която са описани известните личности, родени и творили в селото. Събрани са местни народни песни и очерци от живота в селото.
 Книгата „Невестино“ с автор Стоян Танев (2004 г.)

Външни препратки 
 Официален сайт на Община Невестино

Села в област Кюстендил
Населени места в община Невестино
Пелатиково

Пелатиково е село в Западна България. То се намира в община Невестино, област Кюстендил.

География 
Разположено е в източните ридове на Осоговска планина, от двете страни на шосето Кюстендил - Рашка Гращица - Раково. Отдалечено е на около 11 км от централното село Невестино.

История 
За първи път се споменава в турски регистър от 1576 г. като Пелатики. Предполага се, че името на селото е произлязло от гръцката дума „пелитикон“, което преведено на български означава войник, наемник, тоест село на наемни войници, войнишко село. Запазена е песен-балада за местната девойка Стана.

Редовни събития 
 Традиционен събор на Гергьовден.

Литература 
 „Невестино“ (2004), автор Стоян Танев

Външни препратки 
 Официален сайт на Община Невестино

Села в област Кюстендил
Населени места в община Невестино
Раково

Името Раково носят три села:

 Раково, област Кюстендил, България
 Раково, област Сливен, България
 Раково, днес Кратеро, дем Лерин, Гърция
Долноселци

Долноселци е село в Южна България. То се намира в община Ивайловград, област Хасково.

География 
Село Долноселци се намира в планински район.

История 

Намира се на 3 км от Горноселци в северна посока. В далечното минало селото е било изцяло турско и е известно под името Долно Юбрюерен.

През събитията от 1913 г., село Горноселци е запалено и изгорено, а от над 160 къщи остават само 26. Част от оцелелите се заселват в Долноселци.

В селото живеят двама постоянни жители.

Културни и природни забележителности 
Крепост Калето – намира се на 1.55 км северно по права линия от центъра на село Долноселци. Изградена е на върха на високо възвишение заобиколено от югозапад, запад и север от река Маришница, а от изток от река Арда (язовир Ивайловград). Върхът е достъпен само от югоизток, като от тази посока крепостта допълнително е защитена от почти отвесна стена от скали. Има форма на неправилен трапец, като е дълга около 100 м и широка около 60 м.

Тя е една от четиринадесетте крепости в Родопите и Югозападна Тракия на севастократор Момчил.

Източници

Външни препратки 

Села в област Хасково
Населени места в община Ивайловград
Рашка Гращица

Рашка Гращица е село в Западна България. То се намира в община Невестино, област Кюстендил.

География 
Село Рашка Гращица се намира в планински район.

История 
Споменава се в турски регистър от 1576 г. като Гращиче. В своята книга „Пиянец“ Йордан Захариев е записал спомени на дядо Йоне Спасов, който тогава е бил на 85 години: "В близките години преди Освобождението от османска власт селото е било малко и се е състояло от 25 турски, 20 български и 5 черкезки къщи. Помохеданчените българи са живели вън от тогавашното събрано село в днешната махала „Сухар“.

Културни и природни забележителности 
 Паметник на Асен Китанов – разположен е в младежкия парк, открит през 1978 г., скулптор: Ив. Самоволски.

Литература 
Невестино (2004), автор Стоян Танев

Външни препратки 
 Официален сайт на Община Невестино

Села в област Кюстендил
Населени места в община Невестино
Драбишна

Драбишна е село в Южна България. То се намира в община Ивайловград, област Хасково.

География 
Драбишна отстои на 5 km югоизточно от общинския център Ивайловград. Селото лежи в югоизточния край на малко в крайните части на Източните Родопи. През селото преминава река Армира (Атеренската река). На изток от селото е българо-гръцката граница, която е откъснала част от някогашното землище на селото.

История 
При избухването на Балканската война в 1912 година четирима души от Драбишна са доброволци в Македоно-одринското опълчение.

През Междусаюзническата война, през лятото на 1913 г. селото е окупирано от турската войска. Благодарение на навременно предупреждение за настъпващите турци, повечето от жителите се спасили като избягали в посока България. От 132 къщи в селото, само 15 не били изоставено. Когато пристигнала турската войска заварвайки толкова много празни къщи се настанила в тях, като една използвали за канцелария, друга за затвор, а други използвали за склад на ограбената реколта от околните села. Жителите, които останали в селото са измъчвани и избити а имотите разграбени.

Личности 
  Димитър Стамболов (1869 – 1964), български революционер на ВМОРО
  Стамбол Димитров (1829 – 1936), борец за църковна независимост в Ортакьойско
  Руси Димитров (1876 – 1929), български революционер на ВМОРО

Галерия

Бележки 

Села в област Хасково
Населени места в община Ивайловград
Смоличано

Смоличано е село в Западна България. То се намира в община Невестино, област Кюстендил.

География 
Разположено е по течението на река Елешница, в югоизточните склонове на Осоговска планина. Разстоянието до село Невестино е 20 км.

История 
Среща се в турски регистър от 1605 г. като Исмуличие. Запазени са спомени, които свидетелствуват, че като населено място не е много старо и винаги е било от т.нар. „разпръснат тип“. Запазено е предание, че в далечното минало станал пожар в близката борова гора, при който изтекла много смола, поради което село било наречено Смолица, а жителите били наричани „смоличане“, а по-късно името се променило на Смоличано.

Исторически, културни и природни забележителности 
 Църква „Свети Йоаким и Ана“. Построена е върху основите на средновековна църква през 1888 г. Стенописите са изпълнени от зографа-живописец Георги Попалексов (1851 – 1919) от село Дебели лаг, община Радомир, област Перник. Според сондажни проучвания съществува по ранен живописен слой, който се датира от XVII век. Иконостасът е двуредов, с ценна декоративна украса. В аязмото край църквата е запазена икона на Св.мъченица Кириаки, с надпис за дарителите Димитър Филипов и син Стоян и зографа Никола Иконописец от Дубница и годината 1875.

Редовни събития 
На 9 септември се празнува празника на църквата „Свети Йоаким и Ана“ и има курбан за здраве.

Литература 
„Невестино“ (2004), автор Стоян Танев.

Външни препратки 
 Официален сайт на Община Невестино
 Времето в Смоличано

Села в област Кюстендил
Населени места в община Невестино
Железари

Железари е село в Южна България. То се намира в община Ивайловград, област Хасково.

География 
Село Железари се намира в Източните Родопи, в близост до българо-гръцката граница. Надморска височина е около 290 м.

История и религии 
Днешното население на село Железари е изцяло българско, заселва се тук през 1913 г. от полуостров Мала Азия.

Външни препратки 

Села в област Хасково
Населени места в община Ивайловград
Страдалово

Страдалово е село в Западна България. То се намира в община Невестино, област Кюстендил.

География 
Село Страдалово се намира в планински район. Разположено е в южните склонове на Осоговска планина, в долината на река Елешница. Намира се на разстояние 25 км от село Невестино.

История 
За първи път селото се споменава в регистър от 1576 г. като Истрадалово. Има различни легенди, обясняващи произхода на името му. Според едната легенда селяните са дошли от Сръбско, за да избягат от турските издевателства там. Но те са ги проследили и са изклали почти цялото население, което се е заселило там. Хората много са изстрадали, затова и името на селото е Страдалово.

Има и още една версия за произхода на името на селото. Един момък си харесал мома от съседно село и я откраднал. Само че хората дошли да си я приберат и се получили безредици, при които имало убити.

Третата легенда гласи, че жител на селото не давал дъщеря си на турците, въпреки мъченията (отрязали му ръцете и му извадили очите). Това е отразено в разказа: „Защо селото се нарича Страдалово?“, поместен в изследването: „Кюстендилският говор“ (1965).

Културни и природни забележителности 
В селото има пропаст. Тя се е образувала преди около 80 години по време на земетресение.

Литература 
 „Невестино“ (2004), Стоян Танев

Външни препратки 
 Официален сайт на Община Невестино

Села в област Кюстендил
Населени места в община Невестино
Железино

Железино е село в Южна България. То се намира в община Ивайловград, област Хасково. До 1934 година името на селото е Демирлер.

История 
Голяма част от населението на селата е от бежанци, прокудени от Беломорска Тракия, Мала Азия и Егейска Македония в годините след Балканските войни. С волни пожертвования е построен православен храм „Св. св. Кирил и Методий“, който по време на социалистическото управление (1944-1989) е занемарен, а след демократичните промени започва проект по възстановяването му.

Външни препратки 

Села в област Хасково
Населени места в община Ивайловград
Църварица

Църварѝца е село в Западна България. То се намира в община Невестино, област Кюстендил.

География 
Село Църварица се намира в планински район. Разположено е в горното течение на реките Речица и Суха, в близост до държавната граница със Северна Македония. През 1971 г. към селото са присъединени махалите Ново село и Копривлен.

История 

Среща се в турски регистър от 1576 г. като Червариче. Съществува предание, че някога е било едно село със село Илия и то се е наричало Кленовик.

Културни и природни забележителности 
В местността Малкия средок е разположен поддържан резерват „Габра“, а в местността Падината има вековен летен дъб с височина 20 м, обиколка на ствола 3,50 м и възраст над 300 г.

Редовни събития 
Селото си прави земляческа среща всяка година на 11 май.

Личности 
 Родени
 Златан Стойков (р. 1951) – началник на генералния щаб на Българската армия (2006 – 2009)

Литература

Други 
В района на селото има изоставен паметник на загинали военни чинове от 13-и пехотен Рилски полк от периода на войните от 1912 до 1918 г.

Външни препратки 
 Официален сайт на Община Невестино

Села в област Кюстендил
Населени места в община Невестино
Чеканец

Името Чеканец носят две български села:

 Чеканец, област Кюстендил
 Чеканец, област София
Казак

Казак е село в Южна България. То се намира в община Ивайловград, област Хасково.

Външни препратки 

Села в област Хасково
Населени места в община Ивайловград
Падала

Падала е село в Западна България. То се намира в община Рила, област Кюстендил.

География 
Село Падала се намира в планински район.

Външни препратки 
 Официален сайт на Община Рила 
 Радио и телевизия в Рила

Бележки 

Села в област Кюстендил
Населени места в община Рила
Камилски дол

Камилски дол е село в Южна България. То се намира в община Ивайловград, област Хасково.

География 

Село Камилски дол се намира в един от най-крайните ридове на Източните Родопи. Самото село е разположено на удобно било на левия бряг, над долината река Арда, днес в чашата на язовир Ивайловград. Селото отстои северно от град Ивайловград и язовирната стена на язовир Ивайловград. До селото се стига по настилен планински път, кратко разклонение на третокласния път свързващ градовете Любимец и Ивайловград.

История 
До 1934 година името на селoто е Деве дере. Преди Деве дере да бъде освободено и присъединено към България през 1912 г., селото принадлежи административно към Мустафапашенска каза на Османската империя. Според статистиката на професор Любомир Милетич в 1912 година в селото живеят 100 екзархийски български семейства.

При избухването на Балканската война в 1912 година двама души от Деве дере са доброволци в Македоно-одринското опълчение.

Религия 
В селото е изградена през 1840-те църква, наречена „Свети Георги“. Църквата е каменна, голяма трикорабна псевдобазилика. Камбаната е излята през 1895 г. в Одрин.

Източници

Външни препратки 
 Сайтът на Община Ивайловград 

Села в област Хасково
Населени места в община Ивайловград
Пастра

Пастра е село в Западна България. То се намира в община Рила, област Кюстендил.

География 
Село Пастра се намира в полите на планината Рила, в нейната югозападна част.

Разположено е по поречието на Рилска река от двете страни на пътя за Рилски манастир. Селото се намира на 12 километра от манастира и на 8 километра от град Рила. Отстои на около 120 километра от София.

Селото е с площ от 39.948 кадратни километра. Средна надморска височина в района е 803 метра.

История 
Най-ранното сведение за селото датира от края на XIV век. Тогава то е споменато в Рилската грамота на цар Иван Шишман от 1378 г. под името Пъстра и е придадено във владение на манастира.

Културни и природни забележителности 
Читалище „Св. Йоан Рилски“ се намира в началото на селото по пътя за Рилския мантастир. Църква „Св. Харалампи“ е в края на селото. В околностите се намират ВЕЦ „Пастра“ и „Каменица“. На около 16 км. от селото по пътя за ВЕЦ „Каменица“ е язовир „Калин“, следват „Карагьол“ и хижа „Иван Вазов“.

В края на селото се намира каскада от водопади, носещи името „Дяволски води“. Те представляват поредица от падове с височина между 5 и 15 метра, а водите се вливат в река Рилска. Непосредствено срещу склона с водопадите е изградено едноименно ханче.

Инфраструктура 

В землището на Пастра се намират язовирите „Малък Калин“ и „Калин“, ПАВЕЦ „Калин“, ВЕЦ „Камница“ и ВЕЦ „Пастра“, част от Каскада „Рила“.

Образование 
В ”История на град Станке Димитров (Дупница) и покрайнината му" с автор Асен Хр. Меджидиев е посочено, че в с. Пастра е открито училище през 1890 година. По спомени на хора от селото през 1902 – 1903 година се открива училище в частна къща на село Пастра.

През 1912 година се построява училище срещу „Гатера“ в долната махала. Там се намира читалище „Св. Йоан Рилски“

През 1966 година е дадено разрешение да се изгради училище, което е построено на доброволни начала /безплатно/ от хората от селото. На 2 юли 1990 г. е открита детска градина, която престава да съществува след решение от 13 декември 1999 г. на общинския съвет в Рила.

Други 
Край селото има дом за душевно болни, построен през 1920 г. и чиито условия са определени като „отвратителни и крайно неприемливи“ в два последователни доклада на мисии на Съда по правата на човека в Страсбург през 2003 г. и 2004 година. Край селото вече няма дом за душевно болни. Преместен е в гр. Рила.

Ледник Пастра на остров Тринити в Антарктика е наречен на село Пастра.

Редовни събития 
 Всяка година на Илинден или в първата събота след празника се организира общоселски събор – курбан, посветен на Св. Илия.

Външни препратки 
 Снимки на Пастра
 Официален сайт на Община Рила 
 Радио и телевизия в Рила

Бележки 

Села в област Кюстендил
Населени места в община Рила
Карловско (село)

Карловско е село в Южна България. То се намира в община Ивайловград, област Хасково.

География 
Село Карловско се намира в планински район.

Външни препратки 

Села в област Хасково
Населени места в община Ивайловград
Кобилино

Кобилино е село в Южна България. То се намира в община Ивайловград, област Хасково.

Външни препратки 

Села в област Хасково
Населени места в община Ивайловград
Смочево

Смочѐво е село в Западна България. То се намира в община Рила, област Кюстендил.

География 
Село Смочево се намира в планински район. Климатът е преходно-континентален. Селото е на около 86 км път от София, на около 48 км от Кюстендил, на около 26 км от Дупница и на около 5 км от Рила.

Културни и природни забележителности

Църкви и параклиси 
 Църква „Св. Пророк Илия“

 В Смочево се намира и параклисът „Св. Никола Летни“.

Археологически находки 
 В регионалния исторически музей „Акад. Йордан Иванов“-Кюстендил се съхраняват монети на Персей (179-168 г. пр. Хр.), съкровище от с. Смочево.

Традиции, обичаи, фолклор

Традиционни поминъци 
В близкото минало е широко разпространено: винарство-домашно производство на вино; ракиджийство-домашно производство на гроздова, сливова ракия, производство на млечни продукти;

Културни прояви 
 „Трифон Зарезан“-14.02 зарязване на лозята
 Селищен ВеликДенски събор
 Селищен събор „Илинден“ 20.07

Фолклор 
Група за автентичен фолклор, с. Смочево

Личности 
Родени в Смочево
 Теменужка Павлевчева (1924 – 1992), Кмет на Дупница

Литература 
 Владимир Иванов, „Смочево в полите на Рила“ (2014)

Източници

Външни препратки 
 Официален сайт на Община Рила 
 Радио и телевизия в Рила
 www.kyustendilmuseum.primasoft.bg

Села в област Кюстендил
Населени места в община Рила
Кондово

Кондово е село в Южна България, община Ивайловград, област Хасково.

География

Икономика 
В селото се отглежда тютюн, сусам, жита, ръж и най-различни зърнени култури. Хората там са много добри и дружелюбни. През целия си живот се занимават със земеделие.

Външни препратки 

Села в област Хасково
Населени места в община Ивайловград
Конници

Конници е село в Южна България. То се намира в община Ивайловград, област Хасково.

География 
Село Конници се намира в планински район.

Външни препратки 

Села в област Хасково
Населени места в община Ивайловград
Костилково

Костилково е село в Южна България. То се намира в община Ивайловград, област Хасково.

География 
Село Костилково се намира в планински район.

История 
Село Костилково е било гръцко преди Балканските войни. Според непроверени спомени на бивши жители, по-старото му гръцко или турско име е било Чекердекли и преди изселдването на гръцките жители в него са живяли няколко стотин човека, в около 80 къщи/домакинства. След като бива присъединено към България, всичките му жители го напускат и се изселват в Гърция, а на тяхно място се заселват български преселници от Мала Азия, завръщащи се в родината си. Те на свой ред се преселват в градовете след кооперирането през 1958.

Костилково е село, сгушено между черничеви дървета и тишина. Напуснато от населението си в средата на XX в., селото е имало само петима обитатели – възрастни хора, които преживяват, като обработват земята и гледат животни. Напоследък по уличките му могат да бъдат срещнати младежи – членове и симпатизанти на Селище Зелено Училище или просто приятели.

Черен път е единствената връзка на изоставеното село с околните населени места. В него няма магазини, публични институции, предприятия. Няколкото обитатели все още помнят живота от миналото, както и старите занаяти като грънчарство, бубарство, плетене на кошове и рогозки, тъкане, пчеларство.

Външни препратки 

Села в област Хасково
Населени места в община Ивайловград
Баланово

Баланово е село в Западна България. То се намира в община Дупница, област Кюстендил.

История 
Единственият тигър в България обитава това село, и е местен пазител на селото и околията.

Личности 
 Родени в Баланово

 Д-р Богомил Пепелджийски (1939 – 2019)
 Величко Хаджиангелов (1827 – 1912), Кмет на Дупница
 Борислав Кьосев (1961 -), волейболист
 Любомир Агонцев, волейболист
 Кристиян Йорданов(1997-)-спортен анализатор

Културни и природни забележителности 
 Паметник на загиналите воини в Отечествената война.
 Църква „Св. Николай“, строена през 1840-те години

Галерия 

Села в област Кюстендил
Населени места в община Дупница
Ламбух

Ламбух е село в Южна България. То се намира в община Ивайловград, област Хасково.

География 
Село Ламбух е разположено на брега на река Арда.

История 

В село Ламбух е имало голям манастир,
които е основан преди около 800 години
и историята му не е добре проучена.

Външни препратки 
 Галерия със снимки от Ламбух

Села в област Хасково
Населени места в община Ивайловград
Блатино

Блатино е село в Западна България. То се намира в община Дупница, област Кюстендил. В непосредствена близост до селото преминават автомагистрала „Струма“ и първокласен път Е79. Град Дупница е на 6 км, столицата София на 60 км, а областния център Кюстендил на 45 км.

История 
Първите писмени сведения за селото са от средата на XVIII век когато е споменато като Горно или Малко Яхиново. По късно е наречено Гьол чифлик, заради съществувалия турски чифлик и наличието в землището му на „гьолове“ – малки почти пресъхващи през лятото езера, образувани от подпочвени и дъждовни води и използвани за напояване. Селото е прекръстено на Блатино в 1934 година.

При избухването на Балканската война един човек от Гьол чифлик е доброволец в Македоно-одринското опълчение. Това е Александър Митов, 24-годишен земеделец, записан в 1 рота на 14 Воденска дружина.

Културни и природни забележителности 
 Църквата Свети Дух (Света Троица) – в центъра на селото, осветена и открита през 2009 година.
 Ежегодният събор на селото е на православния празник Свети Дух (Света Троица). Винаги в понеделник 51-вият ден след Великден!
 Интересна природна забележителност е червеникавия пясъчен овраг „Цръвените брегове“ с една силно ерозирала вече пирамида „Чучката“ – умалено подобие на мелнишкия пейзаж.
 Параклисът „Св. св. Константин и Елена“ се намира на около 2,5 км югозападно от селото. Ежегоден празник с курбан на 21 май. Според легендарни сведения на мястото е съществувал манастир от XIV век.
 Оттук по майчина линия е корена на бившия премиер на България Иван Костов.
 Кметски наместник на селото от декември 2019 г. е Валери Кирилов Върбанов (ГЕРБ).

Бележки 

Села в област Кюстендил
Населени места в община Дупница
Ленско

Ленско е село в Южна България. То се намира в община Ивайловград, област Хасково.

География 
Село Ленско се намира в планински район.

Външни препратки 

Села в област Хасково
Населени места в община Ивайловград
Грамаде

Името Грамаде носят две български села:

 Грамаде, област Кюстендил
 Грамаде, област Смолян
Делян

Името Делян носят две български села и един цар:

 Делян, област Кюстендил
 Делян, област София
 Петър Делян
Джерман (село)

Джерман е село в Западна България. То се намира в община Дупница, област Кюстендил. Населението на селото към края на 2014 г. е 1356 души.

География 
Село Джерман се намира в планински район на 2 km от Дупница по пътя за Благоевград. През селото минава и река Джерман, която се влива в р. Струма. От София отстои на 75 km по магистрала Струма (Европейски път E79).

История 
При избухването на Балканската война в 1912 г. 4 души от Джерман са доброволци в Македоно-одринското опълчение.

Карти 
 Местоположение на електронната карта bgmaps.com
 Местоположение на електронната карта emaps.bg
 Местоположение на електронната карта Google

Бележки 

Села в област Кюстендил
Населени места в община Дупница
Меден бук

Меден бук е село в Южна България. То се намира в община Ивайловград, област Хасково.

География 
Село Меден бук се намира в планински район.

Външни препратки 

Села в област Хасково
Населени места в община Ивайловград
Дяково

Дяково е село в Западна България. Намира се в община Дупница, област Кюстендил.

География 
Село Дяково се намира в планински район. Разположено е между планините Рила и Верила, на главен път Е-79, на 7 km от град Дупница и на 10 km от град Бобов дол. Къщите са разположени в седем махали. Селото е дълго около 5 km.

История

Обществени институции 
 Кметство

Културни и природни забележителности 
Преди центъра на селото над самия разклон за язовир „Дяково“ се намира параклисът „Свети Спас“. Вляво от центъра и малко нагоре се намира църквата „Света Богородица“.

При строителството на автомагистрала „Струма“ през април 2012 г. е открито късноантично селище, проучено под ръководството на археолога доц. Румен Спасов. То е датирано на около 250 – 550 г. н.е. Събраните животински останки, определени от проф. Златозар Боев принадлежат на 4 вида диви ловни бозайници – зубър (Bison bonasus), благороден елен (Cervus elaphus), вероятно елен лопатар (Cervus dama) и вълк (Canis lupus) и на 9 форми на домашни бозайници – говедо (Bos taurus), коза (Capra hircus), овца (Ovis aries), кон (Equus caballus), магаре (Equus asinus), свиня (Sus domesticus) и куче (Canis familiaris). Съотношението на диви към домашни бозайници е приблизително 1:4 в полза на домашните. Находката от зубър е една от няколкото точно датирани архео-зоологични находки на вида в страната.

Редовни събития 
 На 8 септември се провежда традиционния събор, който се прави на центъра на селото.
 На Спасовден се организира „малкият“ събор на параклиса „Свети Спас“.

Личности 
 Руска Божилова, народна певица, солистка на ансамбъл „Филип Кутев“
 Лозанка Пейчева, български учен фолклорист и музиколог, професор

Други

Кухня 
Селото се слави със своята дяковска пърженица с люти чушлета и вкусните си череши.

Галерия

Източници 

Села в област Кюстендил
Населени места в община Дупница
Нова ливада

Нова ливада е село в Южна България. То се намира в община Ивайловград, област Хасково.

Външни препратки 

Села в област Хасково
Населени места в община Ивайловград
Крайни дол

Крайни дол е село в Западна България. То се намира в община Дупница, област Кюстендил.

География 
Село Крайни дол се намира в планински район.

Личности 
 Починали в Крайни дол
 Енчо Мутафов (1943-2009), учен-литературовед, професор

Външни препратки 

Села в област Кюстендил
Населени места в община Дупница
Крайници

Крайници е село в Западна България. То се намира в община Дупница, област Кюстендил.

География 
Село Крайници се намира в планински район, в подножието на планините Рила и Верила, на около 10 км от град Дупница. Крайници е най-голямото по площ село в Дупнишка община. В землището на селото е имало римски и тракийски селища, за което свидетелстват множество могили и предмети намерени в околността. Повечето от могилите са разровени при иманярски набези.

В района на селото е летище Крайници – бивша военна база с една от най-дългите нефункциониращи писти – 2,45 км. Летището е на около 10 км от град Дупница и на 57км от град София. Летището на Крайници е било база на германските Луфтвафе през 1941-1944 г.

История 
При избухването на Балканската война в 1912 година 3 души от Крайници са доброволци в Македоно-одринското опълчение. В Балканската война и Междусъюзническата война са загинали общо 22 жители.

След 09.09.1944 г. се създава ТКЗС. Над селото има военна база за тренировки на БА (1944 – 1989).

Има кино, родилен дом, здравна служба, плувен басейн, футболен стадион със спортна зала, които към момента са нефукциониращи.

През 1937 година е създаден футболен клуб „Ботев“ Крайници, който се състезава в „А“ ОГ Кюстендил - подгрупа „Рила“

Население 
Населението към момента е около 1900 души, като в предишни години населението на селото е достигало до 3300 души.

Религии 
 Православно християнство.

Обществени институции 
 Училище „Христо Ботев“ (до 7 клас) с директор Гергана Велинова (към училището функционира клуб „Родолюбие“, с ръководител Мая Кърнолска)
 Читалище „Развитие“, към което функционират: детска вокална група „Крайничанче“, детска фолклорна група „Славейче“, сатирична група „Весел смях“ и женска фолклорна формация „Българка“
 Църкви – „Св. Богородица“, „Св. Петка“, „Св. Спас“, „Цар Константин и царица Елена“
 Детска градина „Вяра, Надежда и Любов“

Редовни събития 
 Всяка година през първата събота от месец юни има традиционен събор на селото.
 Честване патронния празник на Христо Ботев
 Честване на коледни и новогодишни празници в селото, на площада при елхата с участието на деца от училището и от различните клубове

Личности 
 Райчо Горов – борец и треньор по борба

Други

Източници

Външни препратки 
 Карта на района на с. Крайници, bgmaps.com

Села в област Кюстендил
Населени места в община Дупница
Орешино

Орешино е село в Южна България. То се намира в община Ивайловград, област Хасково.

География 
Село Орешино се намира в Източните Родопи на 12 км южно от общинския център Ивайловград. Селото е разлопожено в малка котловина, оградена от гористи ридове. Единственият настилен път до селото се отклонява от съседното село Свирачи, а по черни пътища на запад от селото може да се стигне до селата Костилково и Пелевун.

История 
Ивайловградският край е един от най-пострадалите от събитията около Балканските войни и Първата световна война. До войните районът е много пъстър в етническо отношение в него живеят: турци, гърци, българи, цигани мюсюлмани и албанци християни, като съотношението между първите три етноса е приблизително еднакво. До Цариградския договор от септември 1913 г. село Козлуджа (Орешино) е едно от деветте изцяло гръцки села в Ортакьойска (Ивайловградска) кааза на Одринския вилает. След като става ясно, че селото остава на територията на България, гърците го напускат, оставяйки го сравнително запазено. На тяхно място в селото са настанени завърнали се в България малоазийски българи.  /Не всички малоазийски българи са се преселили в Мала Азия от днешните български земи, някои са били преселници от Македония/.

Външни препратки 
 Радио и телевизия в Орешино 
 Галерия със снимки от Орешино

Села в област Хасково
Населени места в община Ивайловград
Палатово

Палатово е село в Западна България. То се намира в община Дупница, област Кюстендил.

География 
Селото се намира на 10 километра от град Дупница по магистралата за Кюстендил.

История

Културни и природни забележителности 
Църквата „Свети Теодор Тирон“ – тя е единствената, която носи това име в Дупнишко. Строителството на храма започва през 1903 година и приключва през 1907 година. Земята за църквата е подарена от Христо Скоклев. Разказва се, че при строежа са зазидали сянката на един от синовете му, който наистина по-късно починал все още ерген. Стенописите в храма са от 1910 година. Църквата е реновирана през 2008 и 2009 година.

Редовни събития 
 Традиционният празник на селото е Свети Спас.

Бележки 

Села в област Кюстендил
Населени места в община Дупница
Пиперево

Пиперево е село в Западна България. То се намира в община Дупница, област Кюстендил.

Религия 
 Жителите са православни християни

Външни препратки 

Села в област Кюстендил
Населени места в община Дупница
Пашкул (село)

Пашкул е село в Южна България. То се намира в община Ивайловград, област Хасково.

География 
Село Пашкул се намира в планински район.

Външни препратки 

Села в област Хасково
Населени места в община Ивайловград
Плевун

Плевун е село в Южна България. То се намира в община Ивайловград, област Хасково.

География 
Селото е сгушено между последните ридове на Източните Родопи, в подножието на връх „Св. Илия“, наричан от местните „Бърчинката“. Като цяло е ориентирано с изложение юг-югоизток.

Релефът е предимно ниско-планински, доста насечен от множеството рекички и дерета. Климатът е умерен с изразено средиземноморско влияние. Често явление през зимата и лятото са силните поривисти североизточни и югоизточни ветрове, поради отвореността на селото в тази посока.

В землището са изградени множество малки микроязовири, като по-големи от тях са „Ляската“, „Спукатината“ и „Върбината“.

История 
Действителното име на селото е Пелевун. То е второто по големина село в община Ивайловград.

Названието е от гръцки произход и означава „Стара гора“. Селището е много старо, ярка черта върху облика му са оставили гръцките жители, като и до днес са запазени множество стари къщи от този период.

В началото на ХVII век Пелевун е рударско средище, част от вакъфа на дъщерята на султан Селим II, Шах султан.

В северозападния край на селото съществува запазено гръцко гробище. Заселено е с българи, потомци на бежанци от Източна Тракия и малоазианци.

Религии 
Населението на селото е християнско. Църквата „Св. св. Пантелеймон и Елена“ е една от най-големите в общината и е с историческо значение.

По време на Руско-турската освободителна война именно от нея Капитан Петко войвода само с няколко души от четата си стреля и избива главатарите на обсадилия селището башибозук и така спасява населението на селото от жестоко клане.

На връх „Св. Илия“ над селото има малък параклис.

Културни и природни забележителности 
На няколко километра от селото се намират останките от старинната крепост „Лютица“, която местните жители наричат „Калето“.

В близост до селото /местност „Чаирите“/ има останки от тракийски долмен, обявен за археологически паметник на културата с национално значение.

В признателност на Капитан Петко войвода, пред църквата е изграден величествен паметник в негова чест, превърнал се в емблема на селото.

В центъра на селото в сградата на старото училище има постоянна музейна сбирка (носии, предмети от бита, исторически сведения).

На близкия връх Черни рид е изграден паметник-костница, посветен на загиналите от войните местни жители.

Оттук е и най-бързият достъп до защитената местност „Меандрите на Бяла река“, отличаваща се с уникална флора и фауна, местообитание на единствения за страната черен лешояд.

Други 
На 4 км от селото е изградена първата в страната площадка за изхранване на Черен лешояд /Картал/ – застрашен от изчезване вид, с помощта на Зелени Балкани и доброволци.

Основният поминък на местното население е селското стопанство, предимно животновъдство и тютюнопроизводство. Традиционно се отглежда и сусам, от който се произвежда Сусамов тахан /използва се и като лечебно средство при стомашни язви и гастрити/.

Работна сила има заета и в добива на облицовъчни камъни /гнайс и мрамор/ от открити кариери /„Пелевунски камък“/.

Източници

Външни препратки 
 Галерия със снимки от Плевун

Села в област Хасково
Населени места в община Ивайловград
Планинец

Планинец е село в Южна България. То се намира в община Ивайловград, област Хасково.

Външни препратки 

Села в област Хасково
Населени места в община Ивайловград
Покрован

Покрован е село в Южна България. То се намира в община Ивайловград, област Хасково.

География 
Село Покрован се намира в планински район.

История 
2.	В своята книга
За да се запознаем с историята на тези будни хора, както и причините, отвели ги в лоното на Католическата църква, трябва да проследим историческите събития, довели до възникването и развитието на униатското движение в България през средата на ХІХ век.
В пределите на Османската империя църковната зависимост на българите била под опеката на гръцката духовна власт. При тези условия група възрожденски дейци, начело с Драган Цанков, стигнали до идеята за църковна независимост и отделяне от юрисдикцията на Цариградската патриаршия, а към онзи момент единствената възможност за това била уния с Рим.

е документирал избиването от Османската армия на 45 българи от село Покриван

Религии 
Освен службите в католическата църква „Успение Богороднично”, в Покрован почти няма обществен живот. Затова от тринадесет години там работи Дневен център за възрастни хора „Свети Василий”, поддържан от „Каритас София”. Наскоро той беше изцяло обновен и обзаведен. В Центъра работят един готвач и двама асистенти, които ежедневно приготвят храна за местните възрастни жители, като на трудно подвижните възрастни хора доставят храната директно в техните домове. Центърът предлага занимания за покрованци – гледане на телевизия, игри и различни активности, баня и уютна камина. Оказва се, че той е една от малките радости в живота на хората там.

Редовни събития 
Традиционен събор на селото е на Голяма Богородица 15 август.

Личности 
Родени в Покрован

 Ангел Колев Кастрев, македоно-одрински опълченец, 28-годишен, кюмюрджия, служил в IV рота на XI Сярска дружина от 20 октомври 1912 до 10 август 1913 г., носител на кръст „За храброст“ IV степен 
 Георги Димов (1918 – 1994), български филолог

Други 
Селото е едно от малкото в този район с изцяло българско население. Тихо, живописно, с красива природа и гостоприемни жители. Има възможност за лов и риболов. Районът е с неразвита инфраструктура.

Външни препратки 
 Галерия със снимки от Покрован

Бележки

Източници 
РАЗОРЕНИЕТО НА ТРАКИЙСКИТѢ БЪЛГАРИ ПРѢЗЪ 1913 ГОДИНА, академик Любомиръ Милетичъ от (Българска Академия на Науките, София, Държавна Печатница 1918 г.;II фототипно издание, Културно-просветен клуб „Тракия“-София, 1989 г., София) http://macedonia.kroraina.com/bmark/lm_tr/lm_tr_13c.htm

Села в област Хасково
Населени места в община Ивайловград
Попско

Попско е село в Южна България. То се намира в община Ивайловград, област Хасково.

География 
Село Попско се намира в планински район.

История 
На 2 юни 1940 с участието на кмета на селото Александър Шопов и общинския съветник Колю Арабаджиев в селото е образувано на дружество „Червен кръст".

Източници

Редовни събития 
Всяка година в село Попско се провежда събор, на който се събират всички, на които родът им започва от там. Идват хора от цяла България.

Други

Външни препратки 

Села в област Хасково
Населени места в община Ивайловград
Брест

Брест може да се отнася за:

 западнобългарско диалектно название на дървото бряст

България 
 Брест (област Кюстендил) – село в област Кюстендил 
 Брест (област Плевен) – село в област Плевен

Северна Македония 
 Брест (община Брод) – село в община Брод 
 Брест (община Чучер) – село в община Чучер 
 Брест (община Щип) – село в община Щип

Гърция 
 Брест (Кукушко) – бивше село в Кукушко

Други 
 Брест (Франция) – град във Франция
 Брест (Беларус) – град в Беларус
 Брест (Хърватия) – село в Хърватия
 Брест (Словения) – село в Словения
 Брест (окръг) – окръг във Франция