alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Шинел (повест)

„Шинел“ () е повест от руския писател Николай Гогол.

Сюжет 
Действието се развива в Санкт Петербург. Главно действащо лице е Акакий Акакиевич, чиято работа е чиновник в „един департмент“. Основното действие се развива около това, как Акакий събира пари за нов шинел, за сметка на много други лишения, как му го взимат насила и как след това той умира. В тази повест предметите се превръщат в цел в живота на хората. Наглед посредствена и неангажираща творбата е далеч по-всеобхватна. Тя е посветена на това, каква е ролята на второстепенните герои в социалната ситуация в Русия. Акакий е олицетворение на малкия човек, подритван и пренебрегван от всички останали. Фразата „Оставете ме намира, защо ми се присмивате?“ е достатъчна да събуди умиление и в най-сдържаните читатели. Шинелът, така дълго желан, впоследствие постигнат, и за почти отрицателно време – загубен от героя, се превръща във фикс идея за Акакий. Дори и след смъртта си той продължава да бъде движен от копнежа си по неговото притежание. Крадейки чуждите, той се мъчи да възстанови своя, но порочната заобленост на сцената създава илюзията за онова загубено, чиято възвръщаемост не би могла да бъде постигната чрез постигане на лична драма у нечия друга съдба. Макар Гогол да не е назовал това гласно, той говори именно за безмълвния копнеж на малкия човек. Как личната драма, колкото и малка да е тя в очите на другите, се превръща в епицентър на едно съществуване, което в един момент се обезсмисля поради липсата на чисто материална обоснованост. Част от съвременниците и критиците характеризират „Шинел“ като посредствена творба, а други категорично я определят като един от шедьоврите в жанра на кратката повест. Дълбоко между нейните редове се чете житейска истина, приложима за всяка една действителност и за всеки един малък човек, независимо на коя държава е поданик той.

Екранизация 
Повестта е екранизирана през 1959 г. от режисьора Алексей Баталов.

Външни препратки 
  – Пълен текст на български език

Книги от 1842 година
Руски повести
Николай Гогол
Лексикология

Дял от езикознанието, изследващ лексиката (речника) на езика и лексемата (думата) като речникова единица.

Типични приложения на лексикологията са съставянето на тълковни речници, синонимни речници и др.

Дялове 
 семантика – изучава смисъла на думите и словосъчетанията
 етимология – изследва произхода на думите
 фразеология – занимава се с устойчивите словосъчетания („имам зъб на“, „обръщам внимание“)
 лексикография – занимава се с описанието на словното богатство на езика (приложение – съставяне на речници)
 ономастика – изучава собствените имена; дели се на топонимия (географски названия) и антропонимия (лични, семейни, родови, прякори, псевдоними, крептоними)

Източници
Социолингвистика

Социолингвистиката е дял от езикознанието, който изследва съотношението между езика и неговата външна система, разбирана като среда от външни фактори (социални условия), в която той функционира.
Разглежда езика в неговия естествен социален контекст, т. е. разглежда езика на социалните общности, отчитайки структурата им и протичащите в тях процеси. 

За основател на социолингвистиката се смята американецът Уилям Лабов.

Вижте също 
 Социология на езика
 Антропологична лингвистика
Полски запис

Полският запис, още префиксен запис, е форма на логически, аритметичен и алгебричен запис (нотация), разработен от полския математик Ян Лукашевич около 1920 година с цел улесняване на съждителното смятане. Негова отличителна черта е, че операторите се поставят пред (вляво от) операндите и четенето (оценяването) на израза се извършва от ляво надясно. При известна фиксирана „арност“ (брой операнди, аргументи) на операторите, полският запис позволява да се избегне употребата на скоби за означаване на приоритета, без това да наруши неговата еднозначност.

Въпреки че е очевидно, важно е да се отбележи, че при бинарни оператори броя на операндите в израза трябва да е равен на броя на операторите плюс един, понеже в противен случай изразът няма да има смисъл и да може да се оцени.

Пример от логиката 
 Np отрицание ¬p
 Kpq конюнкция p ∧ q
 Apq дизюнкция p ∨ q
 Cpq импликация p → q
 Epq еквивалентност p ↔ q

Пример от аритметиката 
Изразът, с който се събират числата едно и две в префиксен запис е + 1 2, вместо традиционния инфиксен запис 1 + 2. В по-сложни изрази, операторите продължават да предхождат съответните си операнди, но операндите сами по себе си могат да бъдат нетривиални изрази, съдържащи на свой ред оператори. Например, изразът, който в конвенционалния инфиксен запис би представлявал
 (5 − 6) * 7
в полски запис ще изглежда така:
 *(− 5 6) 7
или, още по-просто,
 * − 5 6 7

Тъй като простите аритметични оператори са все бинарни, всяко тяхно префиксно представяне следователно е еднозначно и скобите могат да се пропуснат. В първоначалния инфиксен запис скобите са необходими, понеже премахването им
 5 − 6 * 7
би променило смисъла на израза, поради съществуващия приоритет на операциите, според който умножението се изпълнява с приоритет пред изваждането. При такъв инфиксен запис, съответстващият му префиксен запис е:
 − 5 * 6 7
Обработката на операцията изваждане е отложена дотогава, докато и двата ѝ операнда се оценят и придобият крайни числови стойности, т.е. докато се изпълни операцията умножение. Както при всяка математическа нотация, най-вътрешните изрази се оценяват най-първо; при полския запис този приоритет се изразява чрез последователността на операторите и операндите, вместо чрез скоби.

Вижте също 
 Обратен полски запис (постфиксен запис)
 Инфиксен запис

Математически символи
Рафик Харири

Рафик Харири е ливански политик и бизнес магнат, министър-председател на Ливан от 1992 до 1998 и от 2000 до 2004 г.

Роден е на 1 ноември 1944 г. в крайбрежния град Сайда в сунитско семейство. Следва организация на икономиката в Арабския университет в Бейрут. През 1965 г. заминава за Саудитска Арабия, където скоро се оженва и натрупва солиден капитал. През 1978 г. получава саудитско поданство и е изпратен за посланик на Саудитска Арабия в Лондон.

През 1992 г. се завръща в Ливан и създава телевизия Future и ежедневника Al-mustaqbal. Полага огромни усилия за възстановяване на Ливан от разрушенията на Гражданската война.

На 14 февруари 2005 е убит при бомбен атентат в Бейрут. Според мнозина наблюдатели зад покушението срещу Харири стоят Сирия и просирийските сили в Ливан.

Министър-председатели на Ливан
Милиардери от Ливан
Ливански бизнесмени
Саудитски бизнесмени
Посланици на Саудитска Арабия
Посланици във Великобритания
Почетни доктори на МГИМО
Жертви на политически убийства
Починали в Бейрут
Хора от Сайда
Родени в Ливан
Силвестър Сталоун

Силвестър Гарденцио Сталоун () е американски актьор, сценарист и филмов производител. Той е от поколението филмови герои, които въплъщават типичния филмов екшън герой, също като Долф Лундгрен, Арнолд Шварценегер, Брус Уилис, Чък Норис, Стивън Сегал, Уесли Снайпс, Жан-Клод Ван Дам и Чарлс Бронсън.

Най-вече е известен заради участието си във филмовите поредици „Роки“ и „Рамбо“.

Биография 
Сталоун е роден на 6 юли 1946 г. в Ню Йорк. Като тийнейджър бъдещото холивудско светило е много буен – 10 пъти е гонен от училище. На 15-годишна възраст попада в училище за проблемни деца (по-мек вариант на нашите ТВУ-та), където започва да се занимава със спорт и театър. На 16 години започва да се занимава с „лек“ културизъм.

Учи драматично изкуство в Университета на Маями. Първата му роля на големия екран е във филма „Парти при Кити и Стъд“ („The Party at Kitty and Stud's“, който, след като излиза Роки през 1976 г., преименуват на „Italian Stallion“) през 1970 г. За първи път Сталоун се жени през 1974 г. за Саша Цак. С нея имат двама синове – Сейдж Сталоун (5 май 1976 г. – 13 юли 2012 г.), който също като баща си е актьор и режисьор, и Серджо Сталоун (1979), който е аутист. Развеждат се на 14 февруари 1985 г. Същата година се жени за модела и актриса Бриджит Нилсън. С нея нямат деца. Развеждат се две години по-късно – през 1987 г. На 17 май 1997 г. се жени за бившия модел Дженифър Флавин (14 август 1968 г.), с която имат три дъщери – София Роуз Сталоун (28 август 1996 г.), Систин Роуз Сталоун (27 август 1998 г.) и Скарлет Роуз Сталоун (25 май 2002 г.).

През март 2018 г. Силвестър Сталоун основава киностудията Balboa Productions, където той ще бъде съпродуцент за всеки от своите проекти. Сталоун ще изиграе главната роля във филма Самарянин (Samaritan), мрачна интерпретация от жанра супергерой, която трябва да се появи на екран през август 2022 г.

Филми

Телевизия

Театър

Реклама

Музикален клип

Саундтрак изяви

Видеоигри

Източници

Външни препратки 

 Официален сайт на Сталоун
 
 

Американски актьори и актриси
Носители на награда „Сатурн“
Носители на Златен глобус за най-добър поддържащ актьор
Носители на награда Сезар
Родени в Ню Йорк
Николай Колев (пояснение)

Николай Колев може да се отнася до:
 Николай Люцканов Колев (1927-1991), български театрален режисьор, професор
 Николай Колев Николов (1931-2010), основател на Държавния куклен театър, Габрово
 Николай Колев - Мичмана (1932-2004), български спортен коментатор
 Николай Колев (етнолог) (р. 1940), български учен, етнолог
 Николай Колев (прокурор) (1949-2002), български прокурор, убит в София
 Николай Колев (журналист), български журналист, работил за БНТ и, 7 дни ТВ
 Николай Колев - Босия (р. 1951), български дисидент, поет и журналист

Бележки
Николай Колев – Мичмана

Николай Колев – Мичмана, е български спортен журналист, футболен коментатор. Работил дълги години в БНТ и за кратко в телевизия Диема.

Биография 
Николай Колев е роден на 20 февруари 1932 г. в с. Торос, Ловешко. Завършва специалност география в Софийския университет „Свети Климент Охридски“. Постъпва в БНТ през 1965 г. Главен редактор на Спортната редакция от 1974 г. Журналист на 9 Олимпийски игри, 8 световни и 7 европейски първенства по футбол. Kоментира над 1000 мача.

Негова е фразата „Господ е българин“, изречена след гола на Емил Костадинов срещу Франция, с който националният отбор на България се класира на световното първенство по футбол през 1994 г. в САЩ.

Според него, най-емблематичните мачове на българския национален отбор по футбол са тези срещу Англия на Албиона (1:1, с гол на Георги Аспарухов) и срещу Германия на световното първенство през 1994 г. в САЩ (2:1 за България)

Умира на 10 юни 2004 г. след кратко боледуване.

В негова чест е учредена ежегодна награда за електронна спортна журналистика „Николай Колев – Мичмана“ (2004).

Български спортни журналисти
Български спортни коментатори
Хора от област Ловеч
Тим Робинс

Тим Робинс () е американски актьор, сценарист, режисьор и продуцент. Живее с актрисата Сюзан Сарендън, с която споделя леви убеждения.

Биография 
Роден е на 16 октомври 1958 г. в Уест Ковина, Калифорния, но отива в Гринуич Вилидж със семейството си, когато е все още много малък. По това време баща му, Джил Робинс, правил кариера като член на фолклорната музикална група Дъ Хайуеймен (Разбойниците). Робинс се присъединил към Театър за Ню Йорк на 12-годишна възраст, и се записал в кръжока по театрално изкуство в Стайвесънт Хайскул. Робинс прекарва две години в Държавния университет Платсбърг, а след това се връща в Калифорния, за да учи театрално изкуство в Калифорнийския университет в Лос Анджелис.

Когато се дипломира през 1981 г., Робинс основава Актьорската банда (Actor's Gang) в Лос Анджелис. Това е експериментална театрална трупа, в която участват негови приятели от отбора по софтбол в колежа. Робинс получава малки роли за няколко филми, като през 1988 г. пробива с филма за бейзбол „Бул Дърам“, където играе ролята на питчъра „Ядрения“ Ла Луш. По време на снимките се запознава с актрисата Сюзън Сарандън и оттогава са заедно. Имат двама сина.

Получава добри отзиви от страна на критиката за ролята си на аморен студиен администратор във филма „Играчът“ (1992). Прави дебюта си като режисьор и сценарист с „Боб Робъртс“ (1992), документално-комичнен филм за популистки десничарски кандидат за президент. Оттогава той е режисирал, продуцирал и написал сценарии за няколко филма със силно, но тънко политическо съдържание. Робинс участва и в няколко хитови ленти като „Паника на Арлингтън Роуд“ (1999) и „Антитръст“ (2001). Той продължава да участва и да режисира театралните спектакли на Актьорската банда.

Робинс живее в Ню Йорк Сити със Сюзън Сарандън и трите им деца. Той е открит противник на глобализацията и през 2003 г. се изказва против нахлуването в Ирак. През 2003 г. е отменено празненството по случай 15-годишнината от „Бул Дюръм“ в Националната бейзболна зала на славата поради спорове относно антивоенната позиция на Робинс и Сарандън.

През 2003 г. печели Оскар за най-добра поддържаща роля за ролята си във филма „Реката на тайните“.

Избрана филмография 

 Режисьор и сценарист
 „Боб Робъртс“ (1992)
 „Осъденият на смърт идва“ (1995)
 „Когато буря връхлети“ (1999)

Източници

Външни препратки 

 
 
 

Американски актьори и актриси
Американски сценаристи
Американски режисьори
Американски филмови продуценти
Носители на „Оскар“
Носители на Златен глобус
Носители на Златен глобус за най-добър поддържащ актьор
Калифорнийски университет – Лос Анджелис
Общественици от Калифорния
Членове на Демократическата партия (САЩ)
Родени в Калифорния
Списък на известни американци

Тази статия представлява списък на известни хора от САЩ.

Актьори и актриси 
 Кърсти Али (1955)
 Джуди Арънсън (1964)
 Майкъл Дудикоф (1954)
 Стив Мартин (1945)
 Тим Робинс (1958)
 Силвестър Сталоун (1946)
 Джон Траволта (1954)
 Джон Уейн (1907 – 1979)
 Ричард Чембърлейн (1934)

Архитекти 
 Луис Кан (1901 или 1902 – 1974)

Бизнесмени и бизнесдами 
 Стив Балмър
 Бил Гейтс
 Стив Джобс

Изобретатели 
 Томас Едисън (1847 – 1931)

Икономисти 
 Милтън Фридман (1912 – 2006)
 Филип Котлър
 Джоузеф Щиглиц (1943)

Поети 
 Алън Гинсбърг (1926 – 1997)
 Тимоти Дуайт (1752 – 1817)

Писатели 
 Хенри Джеймс (1843 – 1916)
 Теодор Драйзер (1871 – 1945)
 Стивън Крейн (1871 – 1900)
 Джек Лондон (1876 – 1916)
 Синклер Луис (1885 – 1951)
 Ъптон Синклер (1878 – 1968)
 Рекс Стаут (1896 – 1975)
 Марк Твен (1835 – 1910)
 Ърнест Хемингуей (1898 – 1961)
 Натаниел Хоторн (1804 – 1864)
 Уошингтън Ървинг (1783 – 1859)

Психолози 
 Фицхю Додсън

Режисьори 
 Уди Алън (1935)
 Уилям Бюдайн (1892 – 1970)

Други 
 Збигнев Бжежински, политолог от полски произход (1928)
 Джоузеф Камбъл, професор по литература, митолог (1904 – 1987)
 Андрю Карнеги, филантроп и бизнесмен от шотландски произход (1835 – 1919)
 Ралф Нейдър, активист и адвокат (1934)
 Адам Савидж, американски водещ (1967)
 Джейми Хайнеман, американски водещ (1956)
 Ноам Чомски, лингвист и политически писател (1928)

 
Американци
Дейвид Плат

Дейвид Андрю Плат () е бивш английски футболист и капитан на националния отбор на Англия. Той е роден на 10 юни 1966 г. в Чадъртън и играе като халф и нападател.

Кариера 
 Манчестър Юнайтед (сезон 1984), 0 мача и 0 гола
 Крю Александра (1985–88), 134 мача и 56 гола
 Астън Вила (1988–91), 121 мача и 50 гола
 Бари (1992), 29 мача и 11 гола
 Ювентус (1993), 16 мача и 3 гола
 Сампдория (1994–95), 55 мача и 18 гола
 Арсенал (1996–98), 88 мача и 13 гола
 Нотингам Форест (2000), 3 мача и 0 гола

Дебютира за националния отбор на Англия през 1989 г. срещу Италия в Лондон. Мачът завършва 0:0. Има общо 62 мача за Англия за периода 1989 – 1996 г., като за това време вкарва 27 гола. Между 1993 и 1996 г. е капитан 19 пъти на националния отбор. Участва на световното първенство през 1990 г. и на европейското първенство през 1992 г.

Успехи 
 1987 г. – Суперкупа NI с Крю Александра
 1990 г. – четвърти в света с националния отбор на Англия.
 1993 г. – Купа на УЕФА с Ювентус.
 1994 г. – Купа на Италия със Сампдория.
 1994 г. – Суперкупа на Италия със Сампдория.
 1998 г. – шампион на Англия с Арсенал.
 1998 г. – Купата на футболната асоциация с Арсенал.

Бележки 

Английски футболисти
Футболисти на Арсенал
Футболисти на Ювентус
Футболисти на Нотингам Форест
Футболисти на Сампдория
Футболисти на Астън Вила
Карел Поборски

Карел Поборски () е чешки футболист, офанзивен халф. Висок 1,74 m. Рекордьор по брой участия за националния отбор (118).

Той е роден на 30 март 1972 г. в Требон. През 1996 и 1997 г. печели първенството на Англия с Манчестър Юнайтед. Участва на европейските първенства по футбол през 1996 г. и 2000 г. През 1996 г. става футболист №1 на Чехия заедно с Патрик Бергер.

Кариера 
Дебютира в тима на Динамо Ческе Будейовице в шампионата на Чехословакия. След разпадането на страната отборът се преименува само на Ческе Будейовице, а Карел става една от звездите в него. През 1994 г. дебютира за националния отбор срещу Турция. През 1995 г. подписва със Славия Прага, където е привлечен за заместник на напусналия в посока Борусия Дортмунд Патрик Бергер. В състава на Славия става шампион на Чехия.

Звездата на Поборски изгрява на Евро 1996, където е в основата на силното представяне на . Чехите достигат до финала на турнира, където губят от . След края на шампионата Поборски е купен от Манчестър Юнайтед. В тима на „червените дяволи“ обаче халфът не успява да пребори конкуренцията на Дейвид Бекъм и се задържа само година и половина на Олд Трафорд. През това време печели Висшата лига на Англия и играе 1/2-финал в Шампионска лига.

В началото на 1998 г. преминава в португалския Бенфика. Карел прекарва най-добрите си години в тима на лисабонските орли, макар в този период Бенфика да не успява да спечели никакви трофеи. През януари 2001 г. подписва с Лацио.

През 2002 г. се завръща в Чехия, в тима на Спарта Прага. Със Спарта става двукратен шампион на страната и носител на купата. Участва на Евро 2004 и играе 1/2-финал с националния тим на Чехия.

През 2006 г. отново облича екипа на родния си клуб Ческе Будейовице, където и завършва кариерата си като футболист.

Успехи

Клубни 
 Шампион на Чехия – 1995/96, 2002/03, 2004/05
 Купа на Чехия – 2003/04
 Шампион на Англия – 1996/97
 Чарити шийлд – 1996, 1997

Индивидуални 
 Футболист на годината в Чехия – 1996
 В идеалния тим на Евро 1996
 Футболист на годината в чешката Гамринус лига – 2003, 2004, 2005

Статистика

Източници

Външни препратки 
 Профил в national-football-teams.com
 Профил в сайта на чешката футболна асоциация

Чешки футболисти
Футболисти на Славия Прага
Футболисти на Манчестър Юнайтед
Футболисти на Лацио
Футболисти на Бенфика Лисабон
Футболисти на Спарта Прага
Сватоплук Плускал

Сватоплук Плускал () е футболист от Чехословакия, после треньор по футбол.

Роден е в Злин на 28 октомври 1930 г. Играе като халф.

Кариера

Като футболист 
Има над 700 мача в първенството. Дебютира за националния си отбор на 11 май 1952 г. срещу Румъния в Букурещ – мачът завършва 1:3. Последният му мач е на 25 април 1965 г. в Братислава срещу Португалия (0:1). Участва на световните първенства по футбол през 1954, 1958 и 1962, както и на европейското първенство през 1960 г.

Играе за:
 Летна Жилина, 1943 – 1948
 Свит, 1948 – 1951
 Дукла Прага, 1951 – 1966
 Яблонец, 1966 – 1968

Като треньор 
 Бохемианс, 1968 – 1971
 Паралимни, 1971 – 1974, 1976 – 1978
 Шкода, 1978 – 1979
 Слован Пилзен, 1979 – 1981
 Влазим, 1981 – 1986
 Слушовице

Успехи 
Плускал е шампион през 1953, 1956, 1958, 1961, 1962, 1963, 1964 и 1966 г.

През 1961, 1962 и 1965 става носител на купата.

На световното първенство през 1962 г. става втори в света, а на европейското през 1960 – трети в Европа.

Включен е в отбора на ФИФА срещу Англия през 1963 г. и на Европа срещу Югославия през 1964 г.

Източници 

Чехословашки треньори по футбол
Чешки треньори по футбол
Чехословашки футболисти
Чешки футболисти
Куявско-Поморско войводство

Куявско-Поморското войводство ( [vɔjɛˈvut​͡stfɔ kuˈjafskɔ pɔˈmɔrskʲɛ]) е войводство в Централна Полша. Заема площ от 17 971,69 км2. Има две столици – Бидгошч и Торун.

География 

Войводството обхваща територии от историческите области Куявия, Хелминска земя (Кулмерланд), Добжинска земя (Добринерланд), Палуки (Великополско) и части от Крайна (Западна Померания). През него протича река Висла.

Население 

Населението на войводството възлиза на 2 069 575 души (2010). Гъстотата е 115,16 души/км2.

Важни градове 
(данните за населението са от 2003 г.)

 Бидгошч (384 700)
 Торун (205 800)
 Влоцлавек (123 600)
 Груджьондз (102 700)
 Иновроцлав (79 500)
 Бродница (28 200)
 Швече (27 400)
 Хелмно (21 800)
 Накло над Нотечьон (20 100)

Административно деление 
Административно войводството е разделено на 23 окръга (повята), които от своя страна се деля на 144 общини (гмини).

Бележки
Евгени Иванов (волейболист)

Евгени Иванов е бивш български национален състезател по волейбол. Роден е на 3 юни 1974 г. в София, висок е 210 см и тежи 98 kg. Негов първи треньор е Николай Адамов /„ЦСКА“/. Евгени Иванов играе на поста централен блокировач. Наричан е и Пушката заради силния си сервис.

Женен с 2 деца – Сара и Симона.

Двукратен шампион е на страната с ЦСКА. Световен шампион за младежи през първенството през 1991 г. в Кайро.

Състезателна кариера

Клубна кариера 
Играл е в „ЦСКА“, Славия, Балканкар, Филия (Гър), Галатасарай (Тур), Славия Овъргаз, италианските Сил Волей, Каляри, Пиаченца, френския отбор Туркоан, руския Факел (Нови Уренгой), полскиите Ястрежебски Вигел и СКРА Белхатов, иранските Сайпа и БЕЕМ. През 2010 г. се завърна в „ЦСКА“ (София), където през 2012 г. завърши кариерата си като активен състезател .

Постижения 
 2007 – шампион на Полша със СКРА (Белхатов);
 2007 – носител на купата на Полша със СКРА (Белхатов);
 2010 - шампион на България с „ЦСКА“;
 2010 - носител на купата на България с „ЦСКА“;
 2011 - шампион на България с „ЦСКА“;
 2011 - носител на купата на България с „ЦСКА“.

Национален отбор 
В националния отбор е от 1992 до 2008 г. За представителния ни тим има 233 мача.

Участик е на олимпийските игри в Атланта през 1996 г., където става девети както и на тези в Пекин през 2008 г. пети.

Бронзов медалист от Световното първенство по волейбол в Токио - 2006 и 4 място от Европейското първенство в Атина през 1995 г. Бронзов медалист от Световната купа в Япония 2007 г.

След Игрите в Пекин афишира желанието си за прекратяване на кариерата си в Националния отбор.

Постижения 
 1991 – шампион на световното първенство за младежи в Кайро;
 2006 – трето място на Световното първенство;
 2007 – трето място на Световната купа;

След волейбола 
Създател и собственик на първата частна организация, занимаваща се със спортен мениджмънт, маркетинг и обществено здраве в България - ASEM GROUP Ltd.  („АСЕМ Груп“ ЕООД). Евгени Иванов развива авторски проекти свързани с профилактика и грижа за детското здраве, подкрепя национални кампании популяризиращи детско-юношеския спорт и популяризира физическата активност за цялото семейство като здравословен начин на живот.

През 2015 г. е спортен директор на Европейското първенство по волейбол.

От 2015-2016 г. е директор на Националната волейболна лига.

Източници 

Български волейболисти
Родени в София
Христо Цветанов (волейболист)

Христо Цветанов е български волейболист. Роден на 29 март 1978 г. в град Червен бряг, той е висок 198 см и тежи 85 kg. Женен (Надя) с две дъщери (Ивайла и Елиза).

Състезателна кариера 
Играе на поста централен блокировач. Той е плод на школата на Локомотив Червен Бряг. Спортната си кариера започва в Локомотив Пловдив (1995 – 1996), ЦСКА (1996 – 1997), следва Левски Сиконко (1997 – 2003), Trento Италия (2003 – 2004), Stade Poitevin Франция (2004 – 2006), Olympiacos Гърция (2006 – 2007), Будванска Ривиера (Будва) Черна Гора(2007 – 2008), Локомотив-Изумруд (Екатеринбург) Русия (2008 – 2011), Лион Франция(2012), Левски Волей (2012 – 2013), Левски Бол (2013 – 2014), ЦСКА (2014 – 2020), Левски 2020 – 2021).

Отличия 
Бронзов медалист от Световното първенство в Япония 2006 г. и Световната купа в Япония 2007 г.

Бронзов медалист от Европейското първенство в Турция 2009 г.

Бронзов медалист от купа ЦЕВ (сезон 2007 – 2008) с Будванска Ривиера, Черна Гора.

Печелил шест пъти шампионата на България и пет пъти носител на купата на страната.

Работа като треньор 
От 2021 година Христо Цветанов е помощник треньор на Андрей Жеков в Левски София.

Източници 

Български волейболисти
Български спортисти в Русия
Родени в Червен бряг
Андрей Жеков

Андрей Жеков е български волейболист, разпределител. Роден на 12 март 1980 година в София, висок e 190 см. Първият му треньор и откривател за волейбола е Нели Маврудиева – УСШ „Триадица“, след което тренира при Матьо Калчев (Славия). Играе като разпределител. Шампион с отборите на ВК „Славия“ и Левски Сиконко. В националния отбор e от 1998 година. През 2006/2007 г. изкара един сезон за Нефтяник Башкортостана (Русия).

До 2010 е играч на гръцкия ЕА Патрон (Патра) след което се премества в Олимпиакос (Пирея). Заради финансови затруднения от началото на 2011 се премества в турския Галатасарай (Истанбул), където играе само половин сезон. От есенния полусезон на 2011 г. е играч на италианския Копра Морфо (Пиаченца).

През 2012 година след скандали в националния отбор се отказва от състезателна кариера  и започва да се занимава с популяризирането на волейбола сред юношите. 

През 2013 г. се завръща в професионалния волейбол като играч на Томис Констанца (Румъния), с които печели купа и титла на Румъния.

През 2016 г. се завръща в „Левски“ като играещ треньор. През лятото подписва с турския „Бешикташ“, където играе до края на годината.

Постижения 
 Бронзов медалист от Световното първенство в Япония 2006 г.
 Бронзов медалист от Световната купа в Япония 2007 г.
 Бронзов медалист от Европейското първенство в Турция 2009 г.

Женен е и има 2 деца.

Бележки 

Български волейболисти
Родени през 1980 година
Български спортисти в Русия
Български спортисти в Турция
Български спортисти в Гърция
Български спортисти в Румъния
Родени в София
Иван Колчагов (волейболист)

Иван Колчагов е български волейболист. Роден на 17 юни 1981 г., той е висок 205 см и тежи 98 kg. Играл е в испанския отбор Тарагона. Състезава се за Тенерифе Сур (Тенерифе, Испания)

Български волейболисти
Светозар Иванов

Светозар Иванов е български волейболист.

Биография 
Роден на 28 октомври 1977 г., той е висок 210 см и тежи 100 kg. Играе във ВК ЦСКА (София). На 18 юли 2006 след тежка катастрофа и 18 дни в кома загива дъщерята на Светозар Иванов – Яна. Сега има син и дъщеря.

Клубна кариера 
Волейболната му кариера започва във волейболен клуб „Локомотив“ Пловдив в осми клас, когато е на 14 г.

Национален отбор 
От 2003 до 2009 година е част и от Националния отбор по волейбол на България.

Отбори 
  ВК „Локомотив“ Пловдив (1991 – 1997)

Източници 

Български волейболисти
Цанко Цанков (волейболист)

Цанко Цанков е български волейболист. Роден е на 29 юни 1979 г. в Русе, в семейството на спортисти – баща му състезател, а след това международен съдия по тенис на маса, майка му лекоатлетка. Той има сестра – Калина Цанкова, която също е професионална волейболистка.

Цанко е висок 217 см и тежи 115 kg. Като дете тренира водна топка, но след това се пренасовчва към волейбола. Започва да тренира волейбол късно – на 14 години, а на 15 вече е повикан в младежкия национален отбор. Волейболната му кариера започва в младежкия клуб „Славия“ – София, играл е и като център, но избира поста диагонал.

Спортна кариера 
 1999/2000 Славия София – А – България / Български младежки национал
 2000/2001 Рома Волей – A1 – Италия
 2001/2002 Славия София – A – България
 2002/2003 Славия София – A – България
 2003/2004 Лукойл Нефтохимик – A – България (3-то място)
 2004/2005 Славия София – A – България (2-ро място + купа България)
 2005/2006 Анортозис – A1 – Кипър (купа Кипър)
 2006/2007 Лукойл Нефтохимик – A – България (1-во място + купа България)
 2007/2008 Матердомини – A2 – Италия
 2008/2009 Дунав Русе – A – България / Ануар – A – Ливан (Арабска купа)
 2009/2010 Дунав Русе – A – България
 2010/2011 Калиакра Каварна – A – България
 2011/2012 ВК Монтана – A – България

Успехи 
 Носител на Купата на България с Лукойл Нефтохимик през 2004/2005 г.
 Носител на купата на Кипър 2005/2006 г.
 Шампион на България и носител на купата 2006/2007 г.
 Печели Арабската купа с отбора на Ануар 2008/2009 г.

Български волейболисти
Български спортисти в Италия
Родени в Русе
Данаил Михайлов

Данаил Михайлов е български волейболист. Роден на 1 юли 1974 г., той е висок 197 см и тежи 87 kg. 7 пъти шампион с Левски Сиконко.

Състезава се за Рен (Франция).

През 2013 г. става помощник-треньор на Силвано Пранди във фреския АСЮЛ (Лион).

Източници 

Български волейболисти
Български спортисти във Франция
Николай Найденов

Николай Найденов е български волейболист. Роден на 22 април 1974 г., той е висок 200 см и тежи 90 kg. Играе в Левски Сиконко. През 2006 година е част от националния отбор по волейбол, когато съпругата му Ани и единственото му дете – дъщеря му Никол преживяват тежка катастрофа. В катастрофата на 01.07.2006 загива Никол. В автомобила управляван от Ани се возят още Данила Иванова – съпруга на друг наш национал – Светозар Иванов и двете им деца Яна (7 години) и Лъчезар (2 години и 9 месеца). При същата тази катастрофа, но след 18 дни в кома загива и Яна Иванова. Няма и година (19.06.2007) след загубата на дъщеря си Николай и Ани Найденови си раждат момче – Йоан.
„Много хора казват, че Господ само взема, а не дава. Но приятелите твърдяха, че на нас определено има да ни връща. Така че го приемам като реванш на съдбата. Е, никой не е очаквал, че ще стане така бързо. От загубата на Никол не е минала и година. Но това ни крепи.“ – каза Ники Найденов усмихвайки се след раждането на сина му.

Състезава се за Омония (Никозия, Кипър)

Български волейболисти
Смилен Мляков

Смилен Мляков е български волейболист. Роден на 17 юни 1981 г., той е висок 200 см и тежи 98 kg. Играе на поста диагонал.

Играл в ЦСКА Роял Кейк, Итас Диатек (Трентино, Италия).

От есента на 2008 до 2010 се състезава за Домекс Титан (Ченстохова, Полша). От 2010 е в иранския Абу Мюслем. През 2013 играе за Левски Бол.

Женен, с две дъщери.

Източници 

Български волейболисти
Родени в София
Красимир Стефанов (волейболист)

Красимир Стефанов е български волейболист.

Роден е в Пловдив на 27 декември 1977 г., висок е 202 см и тежи 91 kg. Играе на поста диагонал на разпределителя.

Състезавал се е за „Левски Сиконко“, „Ладимекс“ - Перник, Итас Дитак - Тренто, както и за „Славия“ - София и „Пирин“ - Разлог, „Зиратбанк“, Турция. Играе за КВК Габрово.

Български волейболисти
Родени в Пловдив
Данаил Милушев

Данаил Милушев е български волейболист. Първият му отбор е „Черно море“, където негов треньор е Пламен Николов. Играе на поста диагонал. Бронзов медалист на Световното първенство за младежи в Иран през 2003 година. Там е обявен за най-добър изпълнител на сервиси. В националния отбор е от 2004 г. Висок е 202 см и тежи 98 кг, атака 358 см, блок 335 см.

Състезателна кариера 
Бил е състезател в клубовете: „Черно море“ (Варна), „Нефтохимик“ (Бургас), „Мантова“ (Италия), „Кан“ и „Тур“, (Франция), в турския „Халкбанк“. През сезон 2009-2010 подписва и с „Кореан ейър“ (Корея). През 2010-2011 и 2011-2012 играе за италианския „БЦЦ-НЕП“ (Кастелана Гроте). През 2012-2013 година играе във втородивизионния италиански тим Глобо Банка Пополаре дел Фрузинате (Сора). През 2013 г. отново се завръща във Франция, подписвайки с Спасер’с Тулуз (Тулуза).

Успехи 
Бронзов медал от световното първенство за младежи Иран 2003 г.
Носител на Купата на Франция със своя клуб Кан през 2007 г.
Волейболният национал е на първо място в класацията за най-добър нападател в Световната лига 2008.

Източници 

Български волейболисти
Български спортисти във Франция
Български спортисти в Италия
Родени във Варна
Костадин Стойков (волейболист)

Костадин Стойков е български волейболист, състезател на ВК Сливнишки герой (Сливница).

Биография 
Костадин Стойков е роден на 7 декември 1977 г. в София. Той е висок 202 см, тежи 85 кг.

Играе на поста посрещач. Бил е състезател на Левски, ВК Марек Юнион Ивкони, Нова (Новокуйбишевск), Пирин Разлог, Томис Констанца, КВК Габрово и Добруджа 07, Монтана.

Вижте също 
 ВК Сливнишки герой (Сливница)

Източници 

Български волейболисти
Родени в София
Николай Иванов (волейболист)

Николай Василев Иванов е български волейболист. Роден на 14 юни 1972 г., висок е 192 см и тежи 93 kg. Той е основен разпределител и капитан на българския националния отбор по волейбол до 2004 г.

Спортна кариера 
Играл е за „ЦСКА“ (София) 1989 – 1996, Катания (Италия) 1996 – 1997, Арчелик (Турция) 1997 – 2003, Нефтяник (Русия) 2003 – 2006 и Ястжибски Вигел (Полша). През лятото на 2008 подписва договор за един сезон с отбора на Халкбанк-Турция. През 2009 година се завръща в родния си клуб ЦСКА (София), където играе до 2012 г.

Треньорска кариера 
През 2013 година е назначен за помощник на старши треньора на националите – Камило Плачи.

Старши треньор национален отбор на България жени U 23 2016 година. Помощник треньор национален отбор на България жени 2016 – 2017 година. Старши треньор национален отбор на Румъния жени 2018 – 2019 година.

Източници

Външни препратки 
 Официален сайт

Български волейболисти
Български спортисти в Турция
Български спортисти в Русия
Родени в Перник
Милорад Кияц

Милорад Кияц е волейболен треньор, водил българския национален отбор по волейбол до 12 юни 2004 г.

Кияц е сърбин по произход и остава в историята на българския волейбол като първия чужденец, който е бил начело на национална волейболна гарнитура. По време на треньорството му отборът не се отличава с особени успехи, но е важно да се отбележи, че има победи над отбора над Сърбия и Черна гора.

Преди това е треньор на ВК „Левски Сиконко“.

Треньори на националния отбор по волейбол на България
Треньори по волейбол
Сръбски волейболисти
Сръбски треньори
Ивайло Стефанов

Ивайло Стефанов е български състезател и играещ помощник-треньор по волейбол.

Играч е на националния отбор, както и на ЦСКА – със своите 49 години е най-възрастният активен волейболист през сезон 2021/2022 в целия свят.

Шампион е на България с „Левски-Сиконко“, който напуска през 1996 г. След напускането си завежда 2 дела срещу срещу отбора – за неизплащането на заплатата и неправомерното уволнение, които печели.

Световен шампион е за младежи с националния отбор на България от Световното първенство в Кайро през 1991 г. Участвал е в 2 световни първенства с държавния тим в Япония (1998) и Аржентина (2002).

Шампион е на Австрия с „Донаукрафт“ (Виена) и на Турция с „Арчелик“ (Истанбул) и „Халкбанк“ (Анкара). Играл е също в „Олимпикус“ (Телеспа, Бразилия). Играч е на „Ястрежебски Венгел“, Полша до 2006 г.

Прекратява своята състезателна кариера за 3 години през 2006 г. Състезател е на ЦСКА от средата на 2009 г.

Той е играещ помощник-треньор на ВК ЦСКА (София).

Източници 

Български треньори по волейбол
Български волейболисти
Николай Желязков

Николай Желязков е български волейболист, дългогодишен национален състезател. Играе на поста централен блокировач. Спортната си кариера започва в юношеските отбори на ЦСКА. Играл е в Италия, Бразилия и Гърция. До 2008 година е председател на управителния съвет на Локомотив София.

От лятото на 2009 г. е треньор на националния отбор за юноши младша възраст. Класират се на второ място на Европейското първенство през 2010 година. От септември 2010 г. до 2011 г. е старши треньор на Левски волей. През 2012 г. поема италианския отбор от серия А2 Кафе Аиело (Кориляно Калабро). В края на годината поема пловдивския Виктория Волей.  През лятото на 2013 г. подписва с руския Ярославич (Ярославъл).

От април 2013 г. до септември 2013 г. е национален треньор на Македония.  През пролетта на 2014 г. е национален треньор на българските младежи.

През 2014 – 2015 г. е треньор на бургаския Нефтохимик.

През 2015 г. е треньор на националната формация която участва в първите европейски олимпийски игри в Баку (Азербайджан), където отборът му достига до сребърно отличие.

През лятото на същата година преминава в гръцкия ПАОК (Солун).

През сезон 2017 – 2018 е треньор на румънския Аркада (Галац).

От началото на 2019 г. отново е назначен за треньор на бургаския Нефтохимик.

Член е на Управителния съвет на Българската федерация по волейбол.

Има 2 хобита – риболов и моделизъм.

Женен, с 2 деца – Жани (1992) и Паулина (1996). Синът му Жани също е състезател по волейбол, като член на националния отбор по волейбол е носител на сребърен медал от Европейските игри в Баку (2015).

Постижения

Клубни 
 Шампион на България с отбора на ЦСКА – 3 пъти
 Носител на Купата на България с отбора на ЦСКА – 4 пъти
 Шампион на Гърция с отбора на Олимпиакос – 3 пъти
 Носител на Купата на Гърция (с отборите на Олимпиакос – Пирея, Ираклис – Солун, Никия – Пирея) – 4 пъти

Индивидуални 
 Най-добър нападател в шампионата на България – 3 пъти
 Най-добър нападател в шампионата на Гърция – 3 пъти
 Най-добър сервиз в шампионата на Гърция
 Най-добър блокировач в шампионата на Бразилия
 Най-добър блокировач в шампионата на Гърция – 3 пъти
 Най-добър блокировач на Олимпиадата в Атланта – 1996 г.
 Волейболист на годината в България за 1993 и 1996 г.
 През 2007 година Министърът на спорта на Гърция му връчва Купа за съществен принос за развитието на волейбола в Гърция

Треньорски 
 Сребърен медалист от Европейските олимпийски игри в Азербайджан през 2015 с Националния отбор;
 Шампион на България с Нефтохимик – Сезон 2018/2019

Източници 

Треньори на националния отбор по волейбол на България
Български волейболисти
Родени в София
Даниел Пеев (волейболист)

Даниел Пеев е български волейболист на пост либеро.

Играл е за ВК „Добруджа“, ВК „ЦСКА Роял Кейк“, ВК „Левски Сиконко“, ВК „Лукойл Нефтохимик“. Висок е 192 см, тежи 85 kg, височината на атаката му е 325 см, а на блока — 310 см. Взема участие в състава, с който на Световното първенство по волейбол през 2006 г. България достига до третото място.

Треньор 
След отказването си от активна състезателна дейност за няколко сезона е помощник-треньор в ЦСКА, а от 2012 година е старши треньор на Нефтохимик 2010 (Бургас).

Източници 

Български волейболисти
Български треньори по волейбол
Родени в Добрич
Георги Вълов

Георги Вълов е български волейболист, посрещач. Играе за националния отбор на България в продължение на 5 години.

Участва във финалите на световна лига в Испания през 2003 и 2004 години. Световен първенец на военните игри в Канада от 2004 г. Играл е в отбори като Ботев (Луковит), Фенербахче, ЗираатБанк, Арчелик — Турция; Нова — Русия; Джоя Дел Коле — Италия; ЦСКА – София; Аих-доб /Австрия/

Висок е 200 см, 92 кг, отскок със засилка – 345 см, за блок – 335 см.

През последната си година в отбора на ЦСКА взема участие в Шампионската лига, достига до финал и печели купата на България.

През сезон 2010-11 състезатели подписва контракт с австрийския първенец Aich-Dob Posoinica и участва във вътрешно европейската лига MEVZA, заедно с друг бивш национален състезател Петър Кирчев.

Бележки 

Български волейболисти
Родени в Луковит
Владимир Атъпов

Владимир Атъпов е български волейболист. Играе за Пирин Разлог.

През 2001 година играе за националния отбор на световното първенство в Аржентина

Български волейболисти
Христо Илиев (волейбол)

Христо Илиев е български волейболен треньор, който е водил българския националния отбор по волейбол от април 2000 до 2002 г.

През 2001 г. на Европейското първенство в Острава, Чехия извежда България до 6-о място. Освободен е от поста няколко месеца преди световното първенство в Аржентина през 2002 г. Мястото му заема Асен Гълъбинов, който обаче извежда България само до 13-о място. През 2003 г. Илиев е назначен за главен треньор на индийските национални отбори. През 2004 г. поема „Лукойл Нефтохимик“, а след това работи в Кувейт и Дубай. От септември 2011 г. е наставник на аматьорския „Хайстер Волей ЛТУ“. През 2013 година става треньор на Дунав /Русе/.

Треньори на националния отбор по волейбол на България
Боян Йорданов

Боян Йорданов е български волейболист. Той е роден на 12 март 1983 г. в София и е висок 197 см. Играе на поста диагонал, известен с прякора-Поразяващата лява ръка.

Започва да тренира на 14-годишна възраст при Божидар Горанов в Левски Сиконко. Подписва договор с Олимпиакос Гърция в началото на 2007 г. след това два сезона в(2008/2010) играе в Патрон (Патра, Гърция) заедно със съотборника си от националния отбор Андрей Жеков. На световното първенство 2006 в Япония в мач, воден 2:0 гейма от Франция, след неговата поява резултатът се преобръща и България отива на полуфинал. Той е съответно и един от бронзовите ни медалисти на същото това Световно първенство през 2006 година. Печели бронзов медал и от Световната купа в Япония 2007 г. Поради контузия на рамото пропуска Световната лига 2009 и Европейското първенство, проведено през есента на същата година. Любим спорт освен волейбола му е футболът.

През 2016 г. се завръща в Левски Бол

Кариера 
 От 1996 г.- 4 години в детско-юношеската школа на Левски Сиконко
 2000- 2006 Левски Сиконко;
 2006- 2008 Олимпиакос (Пирея, Гърция);
 2008- 2011 Патра (Гърция);
 2011- 2012 Генуа (Италия);
 2012- 2015 Олимпиакос (Пирея, Гърция);
 2015- 2016 Томис (Констанца, Румъния)
 2016- Левски Боол (София)
 2016-2017 Кифисиас (Гърция)
 2017-2018 Фойникас (Сирос, Гърция)
 2018-2019 Панайтинайкос (Гърция)

Отличия 
 Бронзов медалист от Световното първенство за младежи в Иран 2003 г.
 Определен за Волейболист №1 на Гърция за сезон 2007/2008 г.
 Бронзов медалист от Световното първенство 2006 г. Япония
 Бронзов недалист от Световната купа 2007 г. Япония
 6 пъти шампион на България с Левски- Сиконко 2001-2006 г.
 4 пъти носител на Купата на България с Левски- Сиконко 2001, 2003, 2004 и 2006 г.
 3 пъти бронзов медалист от шампионата на Гърция с Олимпиакос за 2007 и 2008 г. и Патра за 2009 г.
 шампион на Гърция с Олимиакос за 2013 г.
 носител на купата на Гърция за 2013 г.

Източници 

Български волейболисти
Йорданов, Боян
Български спортисти в Гърция
Родени в София
Тодор Алексиев

Тодор Николаев Алексиев е български волейболист. Посрещач на шампиона на България по волейбол ВК Хебър (Пазарджик).

Клубна кариера 
Роден е на 21 април 1983 г. в Пловдив. Син е на бившият волейболист Николай Алексиев, който понастоящем е изпълнителен директор на ФК Марица (Пд).

Започва кариерата си в Локомотив Пловдив при треньора Кирил Нечев. Играе на поста посрещач. Трикратен шампион на България с Левски Сиконко.

От 2007 г. е състезател на италианския Фамилио Корилиано, но поради забавяне изплащането на трансферната сума, договорът е прекратен и Алексиев отново е картотекиран в Левски Сиконко.

През 2008 г. играе в турския „Халкбанк“ със съотборника си от националния отбор Данаил Милушев и бившия капитан на отбора Николай Иванов с треньор Мартин Стоев.

През сезона 2009/2010 г. се състезава за руския Локомотив-Изумруд (Екатеринбург).

През сезона 2010/2011 г. се състезава за турския Истанбул Бююкшехир Беледийеси.

През 2011 г. е включен в отбора на Акуа Парадизо Монца Брианца (Монца, Италия), но поради рядкото му попадане в титулярния състав, се прехвърля в Газпром-Югра (Сургут, Русия), където тогава треньор е Пламен Константинов. В този отбор остава до 2015 г.

През сезон 2015 – 2016 се става шампион на Аржентина с УПЦН (Сан Хуан), в който се състезава заедно с Николай Учиков.

През сезон 2016 – 2017 преминава в Аржентина Персонал Боливар, с когото също печели шампионска титла.

През 2017 – 2018 г. той се състезава за Олимпиакос Пирея и става шампион на Гърция, като е обявен за най-полезен играч на първенството.

През 2018 – 2019 г. преминава в „Спортинг“ (Лисабон, Португалия).

През 2019 отново се присъединява към състава на „Олимпиакос“, с когото печели титлата на Гърция.

Национален отбор 
Бронзов медал от световното първенство за младежи Иран 2003. В националния отбор е от 2001 година. Бронзов медалист от световното първенство в Япония 2006 г. и от Световната купа в Япония 2007 г.

През 2008 участва на Олимпиадата, но отборът на България стига до четвъртфинал и остава извън зоната на медалите.

На европейското първенство в Турция 2009 г. постига бронзов медал.

Печели наградите за най-добър реализатор и посрещач в Световната лига по волейбол 2012.

На Олимпиадата в Лондон 2012 българският национален отбор се класира четвърти.

На европейското първенство в Дания и Полша е избран за най-добър посрещач.

През 2015 г. участва в първите европейски олимпийски игри в Баку (Азербайджан), където достига до сребърно отличие.

През 2013 г. е избран за почетен гражданин на Пловдив.

Личен Живот 
През 2006 г. Тодор Алексиев се жени за българската волейболистка Ваня Вълканова, като имат две деца – Теодор и Никол.

Източници 

Български волейболисти
Български спортисти в Турция
Български спортисти в Русия
Почетни граждани на Пловдив
Родени през 1983 година
Родени в Пловдив
Спортисти на летните олимпийски игри 2008
Красимир Гайдарски

Красимир Гайдарски е български волейболист.

Биография 
Роден е в Грозни, РСФСР, СССР на 23 февруари 1983 г. Височина – 204 см, тегло – 96 килограма.

Първи треньор му е Румен Торбов. Играе на поста централен блокировач. В националния отбор е от 2004 до 2009 г. Когато Радостин Стойчев е назначен за нов треньор на националния отбор през 2011 г., Гайдарски се завръща в отбора.

Гайдарски играе за:
 2007 – 2008 г.: „Олимпиакос“ (Пирея), Гърция
 2008 – 2009 г.: „Левски Сиконко“
 2009 – 2010 г.: „СЦЦ“ (Берлин), Германия
 2010 – 2011 г.: „Нефтяник“ (Оренбург), Русия
 2011 – 2012 г.: „Калех Амол“, Иран
 2012 – 2013 г.: „Левски Волей“
 2016 – 2017 г.: „Нефтохимик“ (Бургас)
 2017 – 2018 г.: ЦСКА (София)

Успехи 
 Бронзов медал от световното първенство за младежи в Иран през 2003 г.
 Бронзов медал на световното първенство за мъже в Япония през 2006 г.
 Бронзов медал от турнира за Световната купа в Япония през 2007 г.
 Бронзов медал от турнира за Купата на претендентите през 2010 г.
 5 пъти шампион на България с „Левски Сиконко“

Източници 

Български волейболисти
Родени в Грозни
Стефан Стоянов

Стефан Стоянов може да се отнася за:
 Стефан Стоянов (волейболист)
 Стефан Стоянов (дипломат)
 Стефан Стоянов (актьор)
 Стефан Стоянов (химик)
 Стефан Стоянов (журналист)
 Стефан Стоянов (драматург)
Александър Крайнов

Александър Крайнов е български волейболист, роден през 1979 година в Разлог. Играе за отбора на Пирин до старша възраст, след което преминава в „Левски Сиконко“. След многогодишен престой в Левски той облича екипа на Марек Дупница, след което отново се връща в Сиконко. По-късно играе в чужбина.

Бележки 

Български волейболисти
Български спортисти от Македония
Родени в Разлог
Нанси

Нансѝ () е град в Североизточна Франция, департамент Мьорт е Мозел, регион Гранд Ест. Разположен е близо до река Мозел. Населението на града е около 105 000 души, а на градската агломерация - около 420 000 души (2007).

История

Известни личности 
Родени в Нанси
 Нажуа Белизел (р. 1981), певица
 Шарл Бодуен (1893 – 1963), психоаналитик
 Емил Гале (1846 – 1904), художник
 Жозеф Дюкрьо (1735 – 1802), художник
 Франсоа Жакоб (1920 – 2013), микробиолог и генетик
 Пол Крампел (1864 – 1891), изследовател
 Жорж Маршал (1920 – 1997), актьор
 Анри Поанкаре (1854 – 1912), математик
 Жорж Садул (1904 – 1967), кинокритик
 Люсиен Февър (1878 – 1956), историк
 Франц I (1708 – 1765), император
 Жан-Луи Шлесер (р. 1948), автомобилен състезател

Починали в Нанси
 Катерина Наварска (1559 – 1604), кралица на Навара
 Клод Валоа (1542 – 1575), херцогиня
 Емил Гале (1846 – 1904), художник
 Амброаз Лиебо (1823 – 1904), лекар
 Луи Мажорел (1859 – 1926), дизайнер
 Шарл Дръзки (1443 – 1477), херцог на Бургундия

 Други
 Иван Данчов (1888 – 1960), български лексикограф, завършва френска филология
 Иван Матакиев (1872 – 1946), български лекар, завършва медицина през 1890-те
 Михаил Минев (1874 – 1951), български лекар, завършва медицина през 1908
 Мишел Платини (р. 1955), футболист, работи в града през 1972 – 1979
 Йордан Самарджиев (1875 – 1936), български учител и революционер, завършва френска филология

Забележителности

Побратимявания 
  – Нюкасъл, Великобритания (от 1954)
  – Лиеж, Белгия (от 1954)
  – Карлсруе, Германия (от 1955)
  – Падуа, Италия (от 1964)
  – Канадзава, Япония (от 1973)
  – Кирят Шмона, Израел (от 1984)
  – Люблин, Полша (от 1988)
   – Синсинати, САЩ (от 1991)
  – Казабланка, Мароко (от 2007)

Външни препратки 
 Градския съвет 
 Туристическа информация 
 Мястото Станислас в Нанси
 Уебкамера 
 Ботаническа градина 

Градове в Гранд Ест
Обекти на световното наследство във Франция
Токородзава

Токородзава (на японски: 所沢市, по английската Система на Хепбърн Tokorozawa-shi, Токородзава-ши) е град в префектура Сайтама, Япония. През 2006 г. населението на града е 339 341 души, а средната гъстота 	4713,72 жители на км². Токородзава заема 71,99 км². Градът е основан на 3 ноември 1950 г.

Външни препратки 
 Официален сайт (на японски и английски)

Градове в Япония