alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Спанчевци

Спанчѐвци е село в Северозападна България. То се намира в община Вършец, област Монтана.

География 

Село Спанчевци се намира в планински район, в западната част на Стара планина, в полите на връх Тодорини кукли. Най-близките градове са Вършец и Берковица.

История 
Първоначално селото се е намирало над днешните гробища, в сегашните махали Билото и Селището. Според старите хора по това време в църквата край гробището пада метеорит и я запалва, тогава уплашени, част от жителите напускат селото, а други се преместват по на долу по склона, край днешният път за град Вършец.

Икономика 
През втората половина на 20 век в селото се построява единственият в България завод за акварелни и маслени бои, собственост на Съюза на Българските Художници, по-късно приватизиран. В разцвета си, заводът изнася продукция в по-голямата част от страните на СИВ, както и в някои страни от западна Европа. В края на селото се изгражда курортен комплекс от няколко почивни станции на различни предприятия, днес приватизирани и обновени. Недалеч от селото има две открити кариери за гранит, които вече не се експлоатират. В селото функционират и няколко ферми на мястото на стопанските дворове на бившето ТКЗС.

Религии 
Селото е изцяло православно християнско и няма данни за изповядвани други религии.

Културни и природни забележителности 
В местността „Минкови бани“ има два басейна с топла минерална вода. В близост до селото по пътят за Берковица се намира и известният Клисурски манастир. Недалеч от селото се намират археологически останки от римска крепост (местност Калето), до които води път, годен за преминаване дори с лек автомобил през лятото или високопроходим автомобил в другите сезони.

Туризъм 
Спанчевци разполага с курортен комплекс, в който функционират хотел и бунгала. Той предлага отлични възможности за настаняване и SPA процедури. Към комплекса има три открити басейна, единият от които с дължина 25 метра (годен за плуване) и един закрит, за SPA процедури.

Редовни събития 
Съборът на с. Спанчевци е на 21 септември

Личности 
 Жана Михайлова (р. 1966), състезател по спортна акробатика. Родена в с. Спанчевци, заслужил майстор на спорта, състезател по спортна акробатика на „Спартак“ (Плевен), носител на медали от световна купа, световни и европейски първенства. Почетен гражданин на град Плевен.
 Трифон Балкански (1920 – 2005), български партизанин, военен деец и офицер, генерал-лейтенант.

Външни препратки 
 Актуална информация за възможностите почивка/настаняване в с. Спанчевци

Села в област Монтана
Населени места в община Вършец
Черкаски

Черка̀ски е село в Северозападна България. То се намира в община Вършец, област Монтана. До 1934 година името на селото е Хаджийска махала.

География

История 
Селото е наречено на Владимир Черкаски — руски юрист и държавник.

Културни и природни забележителности 
Събор на селото – провежда се в последната събота от месец август.

Фолклорен празник – участват фолклорни състави от региона. Няма конкурсен характер и се провежда една седмица преди събора на селото.

Други

Източници 

Села в област Монтана
Населени места в община Вършец
Видлица

Вѝдлица е село в Северозападна България. То се намира в община Георги Дамяново, област Монтана.

География 
Намира се в близост (на 3 км) до язовир „Огоста“, 12 км от гр. Монтана, 5 км от Лопушанския манастир, в непосредствена близост до терен с проект за развитие на голф игрище.

Разположено е в гориста местност и в район с голямо развитие на лозаро-винарството.

Личности 
 Стоян Сандов (1901-1975), български полицай, генерал-майор

Села в област Монтана
Населени места в община Георги Дамяново
Георги Дамяново

Гео̀рги Дамя̀ново е село в Северозападна България. То е административен център на община Георги Дамяново, област Монтана.

География 
Намира се на 3 km от с. Гаврил Геново.

История 
Старото име на селото е Лопушна. Жители на селото взимат участие в Чипровското въстание от 1688 година.

През 1958 година е преименувано на Георги Дамяново, в чест на Георги Дамянов. Преди централния площад се намира къщата музей „Георги Дамянов“. Експозициите в 3-те стаи и избата разкриват живота на революционера Георги Дамянов от училищната му възраст и по-късно като учител, пощенски служител, офицер през войната, кмет на Лопушанската комуна и секретар на районния партиен комитет.

В първите години след Първата световна война Лопушна е сред селата в Берковско с най-силно влияние на Българската комунистическа партия (тесни социалисти). На 28 август 1923 година селото е посетено от министър-председателя Александър Цанков, който заплашва с репресии местните комунисти в случай на въоръжени действия от тяхна страна срещу правителството.

Политика 
 2011 – Дилян Димитров (ГЕРБ) печели на втори тур с 67% срещу Тодор Тодоров (ОДС)
 2007 – Дилян Димитров (ГЕРБ) печели на втори тур с 51% срещу Тодор Тодоров (ОДС)
 2003 – Тодор Тодоров (СДС) печели на втори тур с 55% срещу Петър Григоров (НДСВ).
 1999 – Тодор Тодоров (ОДС) печели на втори тур с 51% срещу Петър Григоров (независим).
 1995 – Александър Свиларов (Предизборна коалиция БСП, БЗНС Александър Стамболийски, ПК Екогласност) печели на първи тур с 67% срещу Петър Григоров (Народен съюз).

Забележителности 
След 1,5 km по шосето из долината се стига до Лопушанския манастир. Той е изграден през средата на XIX век върху развалините на стар манастир. Зад високите каменни стени се открива храмът „Йоан Кръстител“. Построен е от неграмотния майстор Лило от с. Славиня, Царибродско през 1853 г. Ходил в Рилския манастир, начертал с нож върху дъска плана на църквата, върнал се и направил модел от лескови пръчки. Така построил храма с размери, по-малки от тези на Рилския манастир. Влага обаче и характерните за този край архитектурни елементи – островърх завършек на 5-те кубета, голям 3-ъгълен фронтон на западната фасада, профилиран корниз и др. Този храм за времето си представлява голямо архитектурно постижение за северозападните земи. Иконите в храма са изработени от Никола и Станислав Доспевски. Централният иконостас е дело на самоковски майстори резбари, а резбата на 2-та малки иконостаса е близка до Калоферската школа. За основател на манастира се смята архимандрит Дионисий от Берковица, комуто Никола Доспевски прави голям маслен портрет.

Редовни събития 
 22 септември – празник на общината
 15 август – празник на манастира
 Събор на 28 август

Личности 
 Георги Дамянов (1892 – 1958) – политик от БКП

Други 
Селото разполага с футболен отбор – „Шурданица“.

Източници

Външни препратки 
 Георги Дамяново

Села в област Монтана
Населени места в община Георги Дамяново
Главановци

Името Главановци носят две български села:

 Главановци, област Монтана
 Главановци, област Перник
Шишманово (област Хасково)

Шишманово е село в Южна България. То се намира в община Харманли, област Хасково. Името на селото до 1903 година е Хасобас.

География 
Шишманово е село в Хасковска област, Харманлийска община, в долината на р. Марица, на 12 км северно от Харманли, но по пътя през с. Българин. Отглеждат се тютюн, зърнени култури, овце, говеда. Има три микроязовира. Ежедневни трудови пътувания и автобусни връзки с Харманли. (съгласно „Географски речник на България“, 1980 г., Николай Мичев и колектив).

Селото по черен път е на около 5 км северно от Харманли, но между тях е р. Марица и преди години се е минавало с голяма лодка (гемия). Сега с кола се минава през с. Българин. Според таблица за броя на населението на отделните села към Харманлийска община, изготвена и публикувана на 3 август 2007 г., с. Шишманово е на първо място с 895 жители.

История 
Селото е в пределите на Република България от 1885 година. Преди Освобождението на България от османска власт се е казвало Хасабас.

През 1903 година с указ 370/26.07.1903 г. е преименувано на село Шишманово. Селото се състояло от три махали: първата се казвала-Чатаклъ юрт, днес няма останки от нея. Втората се е казвала-Дюз тарла, в тази махала се намирала и мелницата на река Марица. Местността се намира близо до Пеньовия кладенец. Според преданията тези части са обезлюдени поради чума, а третата махала е днешното село Шишманово.

Селото се сформира от преселници от селата Златидол, Овчарово и Българин. Един от известните родове от Златидол са Пирозовите и др. От Овчарово-Койнови, Чолаковите, а от Българин-Канаклиици, Карагюровите, Русевите и много др.

След Освобождението на България от османска власт, в Шишманово е построена първата административна сграда с четири стаи. Там се е помещавало и училището. Били докарани учители от Северна България. Кмет на селото е бил Жечо Тонев Недялков. По това време се правели молебени за дъжд, на които е присъствал и свещеник от съседните села.

В селото не е имало църква, но е имало камбанария. На Гергьовден хората са пекли агнета за здраве и берекет, също така са празнували Великден и Коледа.

Редовни събития 
Селото има годишен селски събор на 24 май – деня на българската култура и славянската азбука.

Бележки 

Села в област Хасково
Населени места в община Харманли
Говежда

Говѐжда е село в Северозападна България. То се намира в община Георги Дамяново, област Монтана, на 15 км южно от общинския център Георги Дамяново и на 31 км югозападно от областния град Монтана.

География 
Планинското село Говежда се намира в долина на горното течение на река Огоста. Разположено е от двете страни на реката, като двете части са свързани с 2 бетонни и 2 въжени моста (след голямото наводнение през 2014 г. и разрушаване на двата въжени моста, на следващата година единия, който е над центъра на селото, е възстановен).

История

Крепост „Черното градище“ 
Останките от крепостта „Черното градище“ се намират на 2,08 km югоизточно от центъра на селото. Това е тракийска и антична крепост, изградена на самостоятелно възвишение със стръмни склонове.

Икономика 
Има дом за хора с психични отклонения между село Дълги дел и Говежда. .

През 2015 г. е построена фабрика за пелети от дървесина.

Обществени институции 
 Детска градина (затворена), основно училище „Христо Смирненски“ до 8 клас (затворено)
 Читалището „Пробуда 1927 г.“ със своя самодеен колектив изнася програми на празниците за забавление на жителите.

Забележителности 
 „Храм Св. Възнесение Господне“
 Тракийска крепост „Черно Градище“
 Тракийски „Рупи“ (златни мини)
 Горен и долен „Сини вир“

Редовни събития 
 Първата неделя на юни се провежда съборът на селото
 Традиционен фолклорен събор „Свидня“ се провежда ежегодно в местността „Попов мост“. Стимулира интересът към културно-историческото и фолклорно наследство на региона.

Източници 

Села в област Монтана
Населени места в община Георги Дамяново
Дива Слатина

Дѝва Сла̀тина е село в Северозападна България. Намира се в община Георги Дамяново, област Монтана.

География 
Село Дива Слатина се намира в планински район.

История 
Според албанския католически духовник Петър Мазреку, посетил района през 1621 година, първите заселници на Слатина са православни българи. По-късно те го изоставят, а в началото на XVII век софийският католически епископ Петър Солинат заселва в него 30 павликянски семейства (230 души), които вече са били приели католическата вяра. По това време в селото отива да служи католически свещеник от Чипровци, но сведения от 1643 година вече не говорят за католическа общност в селото.

Жители на селото вземат участие в Чипровското въстание от 1688 година.

През август 2021 г. е открита паметна плоча на 27 жители на селото, загинали във войните на България.

Редовни събития 
 Празник на балкана – август, съботата след Богородица.

Бележки

Допълнителна литература 
  

Села в област Монтана
Населени места в община Георги Дамяново
Дълги дел

Дълги Дел  е село в Северозападна България. Намира се в община Георги Дамяново, област Монтана.

География 
Село Дълги дел е разположено в планински район.

История 
Смята се, че селото е с римски произход. В тази клисура са експлоатираните от император Август златоносни пясъци. Римското влияние е било едно от най-продължителните по тези земи. Тогава Римската империя е водила тежки битки за завладяване на Балканите. Така този край попада в границите ѝ.

За добива на златна руда в миналото говорят откритите рудници. В рамките на 15 км по протяжение на река Дългоделска Огоста се виждат плаварските грамади с изхвърлени камъни още от римско време.

Обществени институции 
 Народно читалище „Напредък“, създадено през 1929 г.

Редовни събития 
 Празник на Балкана

Източници 

Села в област Монтана
Населени места в община Георги Дамяново
Еловица

Еловица може да се отнася за:

 Еловица (област Монтана)
 Еловица (област Перник)
 Еловица (река)
Каменна Рикса

Каменна Рѝкса е село в Северозападна България. То се намира в община Георги Дамяново, област Монтана.

География 
Население – 146 жители (2012).

История 
На 2 км северно от селото се намира местността Градището с останки от голяма Римска крепост. Правейки заключение по намерените артефакти и фрагменти от битова и строителна керамика Георги Александров датира съществуването и през 2-5 век. Това е най-голямата по площ крепост от Римската епоха в региона. Преди селото от посока село Чемиш от двете страни на малката рекичка се намират фрагменти от битова керамика датирана от 3-4 век.

След Белоградчишкото въстание през 1850 г. в селото е построен чифлик на турски бей от албански произход. Същият тероризирал населението и бил убит от четата на Панайот Хитов при преминаването ѝ през селото през 1863 г.

Редовни събития 
В последната неделя на август се празнува съборът на село Каменна Рикса.

Други 
Остров Рикса край остров Гринуич, Южни Шетландски острови е наименуван в чест на селата Каменна Рикса и Долна Рикса.

Източници 

Села в област Монтана
Населени места в община Георги Дамяново
Брягово

Името Брягово носят две български села:

 село Брягово (Област Пловдив)
 село Брягово (Област Хасково)
 язовир Брягово в Област Пловдив
Помеждин

Помеждѝн е село в Северозападна България. Намира се в община Георги Дамяново, област Монтана.

География 
Село Помеждин се намира в планински район.

История 
На връх „Остра чука“, на 1,42 km югоизточно по права линия от центъра на селото, е разположена крепост. Формата ѝ е приблизително правоъгълна. Най-достъпна е от югозапад.

Източници 

Села в област Монтана
Населени места в община Георги Дамяново
Чемиш

Чѐмиш е село в Северозападна България. Намира се в община Георги Дамяново, област Монтана.

География 
Селото е разположено на около 17 км от Монтана.

История 
В близост до пътя Видлица – Чемиш се намира възвишение Градището с диаметър около 30 м, по чиято периферия има следи от зид. Предполага се, че там е съществувало антично селище или светилище.

Село Чемиш е споменато в турски документи от 1607 г. и 1666 г., когато е имало 28 къщи.

Жители на селото вземат участие в Чипровското въстание от 1688 година.

Етимология 
Турската дума „чемиш“ означава сладка круша, пъпеш, стафиди, суха черница, суха череша, слаб човек, козленце, леблебия.

Източници 

Села в област Монтана
Населени места в община Георги Дамяново
Въгларово

Въгларово е село в Южна България. То се намира в община Хасково, област Хасково.

География 
Село Въгларово се намира на 8 км южно от гр. Хасково.

История 
До 1906 година селото носи името Кюмюрджии. Първоначално е преименувано на Въгларево, а през 1956 година – на Въгларово.

Население 
 Численост
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Редовни събития 
Всяка година се провежда местният събор в чест на Св. Илия, който се счита за закрилник на селото. На него е кръстен параклисът, намиращ се до Аязмото. Съборът се провежда през почивните дни (събота и неделя), близки до датата на честването на светеца – 20 юли.

Личности 
От това село е Тодорка Паунова – ремсистка, загинала в комунистическата борба. Нейният дом е превърнат в музей.

От тук са корените на Станимир Стоилов – бивш футболист и треньор на Левски (София) и националния отбор по фубол на България.

Спорт 
Деца от селото са възродили футболния отбор на Въгларово, макар бившият стадион да е засаден с акации – все пак имат малко спретнато стадионче до Аязмото.

Бележки 

Села в област Хасково
Населени места в община Хасково
Гарваново

Гарваново е село в Южна България. То се намира в община Хасково, област Хасково.

История 
По сведения на Филип Баранов селото е основано през 1760 г. постепенно от преселили се българи от близкото село Гедикли (българската махала).

Тогава в с. Гедикли, разположено на 2 км югоизточно от днешното с. Гарваново, се появила страшна болест чума. По думи на стари хора на ден са умирали по 13 – 14 души. За предизвестие, че в къщата има смърт се издигали бели флагове. По-стари хора разказват, че Бог е изпратил това наказание, защото селяните не посрещали тържествено обхождащия района си владика, който уж изпросил това проклятие за селото. Изплашени, слисани, неможещи да се справят с болестта, жителите търсят спасение в бягство от селото. През една пролетна вечер няколко сродни семейства решават и напускат селото, мъчейки се да избягат от наказанието на болестта. Те се отправят в северозападна посока. Местността, в която се настаняват, е камениста. Загрижените техни близки и съседи тръгват да ги търсят. След няколкодневно бродене и търсене съселяните им, изкачвайки се на височината „Паламидите“, виждат покрай река Банска новопостроени колиби. Един от търсещите се провиква: „Ей ги хе... хе нашите, где са накацали като гарвани!. Виждате ли ги?" Така новообразуваното селище, което се разполага между тогавашните села Карапазарли и Гедикли, получава името си – Гарваново.

През следващите дни всички жители на с. Гедикли се заселват по поречието на реката, там, където тя напуска скалистата местност и се отправя в равнината.

Турският управник на с. Гедикли благословил новото селище и то заживяло своя си живот, постепенно разраствайки се и запълвайки малката долина на р. Банска.

Население 
 Численост
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Вероизповедание 

В селото жителите са основно източноправославни християни. Съществува и конгрешанска общност, част от Съюза на евангелските съборни църкви.

Редовни събития 
Събор в началото на юли на центъра в селото.

Личности 
 Петър Янев (1886-1925), политик
 Иван Петев Димов (1934-2020), богослов.

Бележки 

Села в област Хасково
Населени места в община Хасково
Долно Линево

До̀лно Лѝнево е село в Северозападна България. То се намира в община Лом, област Монтана.

География 
Селото се намира на брега на р. Дунав, на 5 км източно от град Лом. Селото не е транзитно.

Забележителности 
Прекрасна природа с изглед към реката.

Редовни събития 
Ежегоден събор на селото на 24 май.

Други 
Залив Линево на остров Смит в Антарктика е наименуван на селото.

Бележки

Външни препратки 

Села в област Монтана
Населени места в община Лом
Замфир

Замфѝр е село в Северозападна България, област Монтана, община Лом.

География 
Разположено е по поречието на река Лом. Граничи на север с квартал Хумата на град Лом и 6 км от центъра на града (край р. Дунав).

История 
Селото е наименувано на Замфир Хаджийски (1899 – 1943), местен комунист и партизанин.

Старото име на Замфир e Дългошевци.

Забележителности 
Паметник на родения в селото Цеко войвода. Голямо читалище с часовникова кула. Има вековен дъб по пътя от селото към лозята. Също така има и голяма църква.

Редовни събития 
Ежегодният събор на с. Замфир е на 6 май – Гергьовден.

Други 
В Замфир съжителстват само българи и цигани. Религия – християнство.

Източници 

Села в област Монтана
Населени места в община Лом
Горно Войводино

Горно Войводино е село в Южна България. То се намира в община Хасково, област Хасково.

Население 
 Численост
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Източници 

Села в област Хасково
Населени места в община Хасково
Орсоя

Орсо̀я е село в Северозападна България. То се намира в община Лом, област Монтана, на 14 km западно от гр. Лом. В село Орсоя се намира защитената местност „Рибарници Орсоя“. В района на селото е открит некропол.

История 
В района на Орсоя е открит некропол от късната бронзова епоха.

В землището на селото, на 1.7 km южно от дунавския бряг, на площ от 3 декара са разкрити останки от античната римска укрепена пътна станция Реметодия.

Редовни събития 

Последната събота и неделя от месец октомври, е съборът на селото. Жителите му много почитат този празник.

Вижте също 
 Орсойско блато

Източници

Външни препратки 

Села в област Монтана
Населени места в община Лом
Динево

Динево е село в Южна България. То се намира в община Хасково, област Хасково.

География 
Динево е разположено в близост до град Хасково, на 15 километра от град Хасково по международния път Е80 в посока на град Харманли.

Население 
 Численост
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Личности 
 Янко Янев – български бригаден генерал

Други 
Селото е известно с производството си на сладки дини (карпузи). Също така на входа на селото има голяма мандра за млечни продукти – Деникер. (закрита)

Източници 

Села в област Хасково
Населени места в община Хасково
Сливата

Слѝвата е село в Северозападна България. То се намира в община Лом, област Монтана.

География 
Село Сливата се намира в тъй нареченото Крайдунавско землище, на 20 км. от центъра на общината – гр. Лом, и на 122 км. от столицата – гр. София. Има площ от 18 кв. км.

Районът на селото се характеризира с плодородна, песъчлива почва, примесена на места и с глина. На нея растат всякакви растения, а най-вече едри, хубави любеници и дини и лозя.

В село Сливата към 31.12.2019 г. живеят 155 души (НСИ).

История 
Димитър Маринов посещава селото през 1879 г. и отбелязва, че в него има 50 къщи. Според него, някога на това място имало старинно селище, но поради размирици и бедствия, селяните са бягали по различни краища. Последното ново заселване, както живо гласи преданието, станало през 1844 г. Ала, когато се върнали, както селището, така и земята била присвоена от Мечан ага от Арчар. Сливанчани станали негови чифлигарци и работили земята на изполица.

През 1860 г. цялото село се изселило в Русия и на тяхно място били заселени татари от Крим. Заблудени както много други да напуснат бащината земя, върнали се огорчени на другата година, за да открият чужди хора в домовете си. Разпръснали се по околните села и работили земите на Мечан ага с изполица. След Освобождението татарите били изселени и селяните пак се заселват на старите селища, а измежду тия нови заселници имало и много къщи от планинските села на Белоградчишко. Възползвали се от „Закона за чифлишките земи“, сливанчани откупуват земите си от вдовицата на Мечан ага и повторно стават нейни стопани.

Старите хора разказвали, че през 1844 г. в селото валял „чърния сняг“, който покрил земята много тънко, а когато започнал да се топи, смърдял на кръв.

Културни и природни забележителности 
В близост до селото се намира Добридолският манастир, известен с вековните си дървета.

Редовни събития 
Официалният празник на село Сливата е на Св. Дух (подвижен празник).

Външни препратки 

Села в област Монтана
Населени места в община Лом
Долно Войводино

Долно Войводино е село в Южна България. То се намира в община Хасково, област Хасково.

География 
Долно Войводино се намира на 19 км от Хасково и на 36 км от Кърджали. Въпреки неголемите си площ и население, селото се радва на добро стратегическо положение и красива природа. Основен поминък на селото е засяването и отглеждането на тютюн.

Население 
 Численост
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Вероизповедание 
Основно в селото се изповядват две религии-християнска и мюсюлманска, като първата е характерна за по-голямата част от жителите на селото.

Културни и природни забележителности 
Природата на село Долно Войводино е богата на природни забележителности и исторически забележителности и артефакти.

В района на селото ще откриете много туристически атракции включително Параклис и гроб-паметник на български войник загинал при защитата на границата през 1912 година.

Източници 

Села в област Хасково
Населени места в община Хасково
Долно Големанци

Долно Големанци е село в Южна България. То се намира в община Хасково, област Хасково.

Население 
 Численост
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Галерия

Бележки 

Села в област Хасково
Населени места в община Хасково
Елена (село)

Елена е село в Южна България. То се намира в община Хасково, област Хасково.

География 
Село Елена е разположено в южната част на местността Хухла, която е най-североизточният дял на Родопа планина.

Намира се на 20 км от гр. Харманли и 28 км от областен център Хасково. На около 10 км от селото се намира връх Остър камък.

История 
Старото има на селото е Джаферче, идва от името на тогавашния владетел на тамошните земи Джафер бей.

Селата в този край са известни с многобройните си могили, някои от тях разкопани или унищожени. В древността са били част от тракийските селища и цивилизация.

Население 
 Численост
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Религии 
В селото има църква, построена през XIX век. По-голямата част от населението е християнско, като има и мюсюлмани и българи-мохамедани, които са дошли да търсят препитание чрез селскостопански труд (отглеждат тютюн, зеленчуци, дини, пъпеши, грозде, др.) [Данни към 2009]

Културни и природни забележителности 
Има читалище, което работи (към 2009 г.)

Районът на селото е местообитание на редки и застрашени видове растения и животни. Тук могат да бъдат видени много хищни птици: малък орел, египетски лешояд, малък креслив орел, сокол скитник и др.

Редовни събития 
Съборът се провежда в съботата по Петров ден (по стар стил).

Личности 
 Иванка Гинева (р. 1944), българска тъкачка, герой на социалистическия труд
 Д-р Алексей Успенски (1892 – 1966) – руски лекар, емигрирал от Русия след болшевишкия преврат през 1917 г. в България.

Литература 
 Васил Димитров Митев. История на с. Елена

Други 
В селото има (сравнително) голяма мелница, 5 магазина, хлебарница и 2 кръчми (към 2009 г.)

Кухня 
Предимно тракийска кухня: тиквеникът е само едно от популярните ястия, още катми, клин, гюзлеми, баници, колачета, банички, масленица, яхнии, сирена и домашно приготвен счакатък (катък) и др.

Източници 

Села в област Хасково
Населени места в община Хасково
Медковец

Медко̀вец е село в Северозападна България. То е административен център на община Медковец в рамките на Област Монтана.

История 
Запазени сведения за земите в района на селото има от древни времена. Районът е богат на археологически паметници от 8 – 6 хиляди години преди новата ера. Тогава се слага началото на обществения живот в Медковското поле, в което са открити следи от няколко праисторически селища. В местността „Липена“, около 5 км западно от селото, са намерени следи от такова селище. Следи от първобитни обитатели са открити и в местността „Пчелиньете“ и в местността „Главния геран“.

Селото е основано не по-късно от първата половина на 18 век. Името на селото е свързано с предание, че някога наоколо е имало хралупи с пчелен мед. Основен поминък на населението е било земеделието и свързаното с него скотовъдство. През 1860-те години Османската империя изпада в дълбока криза, която засяга и медковчани. Хората живеят много бедно в изключително тежки условия. За жилищата им известния унгарски пътешественик Феликс Каниц пише:

През 1850 година кнезът на Медковец Иван Кулин става един от ръководителите на голямото Видинско въстание. Медковчани участват в борбата за църковно-национална независимост. През 1859 година е построена църквата „Света Параскева“, обявена днес за национален паметник на културата. Иконостасът в нея е дело на дебърски майстори от рода Филипови. 

През 1821 г. е открито първото килийно училище при местната уземна черква, след него е открито и първото общинско училище (1845), когато кнез е Иван Кулин.

В началото на 40-те години на XX век в селото е проведена комасация, като броят на земеделските имоти е намален от 7686 на 2721.

Население 
Броят на жителите на селото е с тенденция на намаляване.

Етнически състав 

Етническа група от общо 1803 самоопределили се (към 2011 година):
 [[българи] (грешка)
 цигани: (грешка)
 неопределени: 4

Политика 
 2003 – Венцислав Кудкудейски (БСП) печели на втори тур с 61% срещу Горан Бонов (НДСВ).
 1999 – Венцислав Кудкудейски (БСП) печели на втори тур с 57% срещу Кирил Стоичков (СДС).
 1995 – Венцислав Кудкудейски (Предизборна коалиция БСП, БЗНС Александър Стамболийски, ПК Екогласност) печели на първи тур със 71% срещу Иван Иванов (Народен съюз).

Разни 
В землището на селището е разположена една от основните радио-локаторни станции за обзор на въздушното пространство. Тя и до днес работи, тъй като наблюдава небето на цяла Северозападна България. Води се под името СПН Медковец. Обслужвала е базите в Каменец, Габровница и Доброславци, а сега – само тази в Граф Игнатиево.

Родени в Медковец 
 Иван Ангелов Кулин (1803 – 1870), български войвода
 поп Андрей (1879 – 1923), – участник в Септемврийското въстание
 Анатолий Кръстев (р. 1963), български бригаден генерал

Литература 
 История на село Медковец, от Петър Кузманов, Цветан Симеонов, Георги Филипов

Източници

Външни препратки 
 Официален сайт на община Медковец

Села в област Монтана
Населени места в община Медковец
Пишурка

Тази статия е за село Пишурка. За народния будител вижте Кръстьо Пишурка.
Пишу̀рка е село в Северозападна България. То се намира в община Медковец, област Монтана.

География 
Пишурка е малко крайпътно селце покрай стария главен път до пристанището на Дунав, град Лом. Кръстено на известния поет и народен будител Кръстьо Пишурка. Заселници в него са били бежанци от бивша Югославия, Румъния, Унгария и др. Жителите на селото се препитават със земеделие и животновъдство.

Население 
Броят на жителите на селото е с тенденция на намаляване.

Етнически състав 

Етническа група от общо 123 самоопределили се (към 2011 година):

 българи: 123

Обществени институции 
 Читалище, с голяма кино-зала.
 Старо училище, в което се намира малка игрална зала и пощата на селото.

Културни и природни забележителности 
 В близост до селцето се намира извор с лековита вода.
 В полето се намират парчета от глинени съдове. През медно-каменната епоха там се е намирало древно селище.

Редовни събития 
 Селото празнува събор на 28 август (Богородица) с панаир и оркестър.

Галерия

Източници

Външни препратки 
 Сайт с карта на селото

Села в област Монтана
Населени места в община Медковец
Расово

Расово е село в Северозападна България. То се намира в Община Медковец, област Монтана.

География 
Село Расово се намира на 30 км северно от град Монтана. Язовирът на селото е един от най-живописните водоеми в района. Със своите 630 декара водна площ и красива природа е подходящо място за риболов и почивка на открито.

История 
Историята на село Расово датира от 14 – 12 в. преди н.е., когато по тези земи се заселило тракийското племе мизи. Останки от това време са трите могили северозападно от селото, както и окопа около селото, граница между Римската империя и Тракия. В 4 в. пр. н.е. Филип Македонски покорява траките, а през 29 г. пр. н.е. тези земи са завладени от римляните. През 5 – 6 в. идват и се заселват славяните и уралските българи. Чак през 701 – 722 г. този край попада в територията на младата българска държава до падането под османско владичество. По време на османското владичество борбите за освобождение в този край са свързани с името на поп Вълчо Иванов, роден в Расово през 1768 г., известен още като поп Вълчо Расовски. Свещеник и бунтовник, хайдутин и помощник на Страхил войвода, поп Вълчо отдава целия си живот за освобождението на България и доживява освобождението – живее 110 г. При поп Вълчо в Расово е идвал и Софроний Врачански, като му оставил един ръкопис на отец Паисий да го преписва и разпространява. Един от тези ръкописи, написан от поп Вълчо, е запазен и до днес в Софийската народна библиотека.

В селото е имало стара гръцка църква наречена „Свети Георги“, която с течение на времето се е разпаднала и по молба на селяните им било разрешено с ферман от турския султан, издаден на 18 февруари 1858 г. да си построят нова църква със същото име. Оригиналът на този ферман, издаден на турски език, е запазен и се намира на съхранение в Ломския музей. През 1865 г. църквата е осветена.

Население 
Броят на жителите на селото е с тенденция на намаляване.

Етнически състав 

Етническа група от общо 1105 самоопределили се (към 2011 година):
 българи: 961
 цигани: 132
 други: 9

Редовни събития 
 Събор на селото на 6 май (Гергьовден)
 Пазарен ден – петък

Източници 

Села в област Монтана
Населени места в община Медковец
Сливовик

Слѝвовик е село в Северозападна България. То се намира в община Медковец, област Монтана.

География 
С. Сливовик е разположено в Северозападна България, на границата между Предбалкана и Дунавската равнина. Районът е предимно хълмист, богат на надземни и подпочвени води.

История 
Има данни, че селище на територията на днешното с. Сливовик е съществувало и през средновековието. То се свързва с историята на манастира „Свети Пророк Илия“, разположен в местността Зарожляк. Манастирът има произхода си в предосманския период и е разрушен по време на Белоградчишкото въстание през 1850 г., когато загиват йеромонах Висарион с още 7 братя от тази света обител. Престолният камък на разрушения манастир сега се пази в църквата на селото, построена през 1881 г.

В землището на селото има 4 римски села от 1 – 4 век.

През втората половина на 15 век селото е разорено и опустява за няколко десетки години.

По време на Руско-турската война от 1828 – 1829 г. в с. Сливовик се заселват бежанци от източноподбалканските райони, напуснали родните си места заедно със заминаващата руска армия. След Освобождението в селото се заселват и бежанци от Вардарска Македония. По време на Кримската война в Русия емигрирали повече от половината от жителите му, но след едногодишен престой се завърнали.

Във войните от 1912 – 1918 година от с. Сливовик са дадени повече от 20 жертви. По време на Септемврийското въстание от 1923 г. с. Сливовик попада в района на активни стълкновения и дава жертви 5 души.

Население 
Броят на жителите на селото е с тенденция на намаляване.

Етнически състав 

Етническа група от общо 416 самоопределили се (към 2011 г.):

 българи: 339
 цигани: 73

Религия 

Източно православие

Обществени институции 
 Кметство
 Здравна служба

Културни и природни забележителности 
Църквата в с. Сливовик – „Св. Никола“, е построена през 1881 г. Обновена е през 2005 – 2006 г. Освен нея, в района на селото се намират и следните оброци: Св. Илия, Летни Св. Никола, Св. Тодор Тирон, Св. Петър и Павел, Св. Троица, Отсекновение главата на Св. Йоан Предтеча, Св. Пророк Йеремия и Св. св. Кирил и Методий.

В западна посока се намират местностите Червения брег и Булулейника, гора и язовир.

Редовни събития 
 Всяка година има събор на 1 май.

Личности 
 Никола Дамянов (р. 1926), български офицер, генерал-майор от Държавна сигурност
 Йордан Янкулов (р. 1928), професор, специалист в областта на етерично-маслените и лекарствени култури
 Цветко Спасов Цветков (р.06.02.1952), български подводничар, мичман от ВМФ, член на УС на СПРБ и касиер на Съюза, радетел за създаването на музей-подводница „СЛАВА“

Литература 
 Димитър Маринов – „История на града Лом и Ломския край“;
 „Манастирите в България“ – сп. „Духовна култура“, кн.2, 1973 г.

Източници 

Села в област Монтана
Населени места в община Медковец
Безденица

Бездѐница е село в Северозападна България. То се намира в община Монтана, област Монтана.

География

История

Религии 
В село Безденица има излключително красив православен храм. От това се разбира, че официалната религия е православието. Храмът „Вознесение Господне“ всяка година дава курбан за празника си.

Културни и природни забележителности 
Съборът на селото е всяка последна неделя от месец октомври. Много весело бихте прекарали и на национално-битовата вечер, която съвпада с Тодоровден. Уредникът на богатата библиотека на селото към читалище „Пробуда“ Мария Михайлова, заедно с кмета и секретаря на кметството се грижат за богатата програма на всички празници.

Личности 
 Иван Кръстев (1938), български политик

Литература 
В книгата „Ни горе връх, ни долу корен“ на Георги Узунски има информация за историята на селото.

Бележки 

Села в област Монтана
Населени места в община Монтана
Клокотница

Клоко̀тница е село в Южна България. То се намира в община Хасково, област Хасково.

География 
През село Клокотница тече река Банска.

История

Средновековната битка при Клокотница (1230) 
Селото е известно с голямата Клокотнишка битка от 9 март 1230 г. Тогава българският цар Иван Асен II разбива войските на византийския император Теодор Комнин. В резултат Българската държава получава излаз на 3 морета – Черно, Бяло и Адриатическо. В чест на победата Иван Асен II построява църквата „Св. 40 мъченици“ във Велико Търново.

Население 
 Численост
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Забележителности 
Край международния път Е-80 е поставен барелеф на цар Иван Асен II.

През месец май 2008 г. Професионална гимназия по дървообработване и строителство (Хасково) получи името „Цар Иван Асен II“. По този повод в двора на гимназията бе построен паметник-барелеф на българския владетел.

Паметникът е с височина 4,50 м, с изграден барелеф на цар Иван Асен II. Цялата композиция представлява постамент с колона, на която има надпис на старобългарски, точно съответствие на колоната на църквата „Св. Четиридесет мъченици“ в старопрестолния град, чието изграждане се осъществява от царя в чест на победата в сражението при Клокотница. Целият паметник е от гранит.

С гордост може да се каже, че това е най-красивият паметник на цар Иван Асен II в България.

Редовни събития 
2 август (Събор на селото)

Източници 

Села в област Хасково
Населени места в община Хасково
Долно Белотинци

До̀лно Бело̀тинци е село в Северозападна България. То се намира в община Монтана, област Монтана.

География 
Селото се намира в низината на планина Пъстрина, на 6 км от Монтана.

Релефът е предимно равнинен & полупланински.
Климатът попада в умерено-континенталната климатична област и по-конкретно в климатичния район на високите полета на Предбалканска подобласт.

Пещери и процепи:

Диреклия дупка	с. Долно Белотинци, общ. Монтана 41 м

Змиорника с. Долно Белотинци, общ. Монтана 13 м

Имането	с. Долно Белотинци, общ. Монтана 20 м

Лисича дупка с. Долно Белотинци, общ. Монтана	17 м

Меча дупка с. Долно Белотинци, общ. Монтана	22 м

Мечи дупки с. Долно Белотинци, общ. Монтана	55 м

Мечи дупки с. Долно Белотинци, общ. Монтана 14 м

Пещерата над Имането с. Долно Белотинци, общ. Монтана 12 м

Ямата с. Долно Белотинци, общ. Монтана 8 м

История 
В с. Долно Белотинци се намират няколко паметника, един от тях е паметника на загиналите във войните през 1912, 1913 и 1915-1918 г. Църквата се казва „Св. Безсребърници“ Иконите са от XVIII и XIX в. В подножието на планината е имало древен манастир, от който са останали част от основите, а по течението на реката, останки от стара римска баня.

Спорт 
От 2012 година насам в селото е ремонтирана и подновена футболната база на селото и създаден Футболен клуб „Сантос“ Белотинци.

От 2015 г. е създаден нов футболен клуб: ФК. „Пъстренец“

Бележки 

Села в област Монтана
Населени места в община Монтана
Книжовник (село)

Книжовник е село в Южна България. То се намира в община Хасково, област Хасково.

География 
Село Книжовник се намира в полите на източните Родопи на 15 км от град Хасково. През него минава железопътната линия Димитровград-Подкова и път 5074. Бивша гара, сега спирка по линията, разполага и с жп прелез, с бариера. Съседни села са Манастир, Жълти бряг и Долно Войводино. Отглеждат се предимно технически и зърнени култури. В близост до селото се намира язовир Книжовник.

История 
Старото име на селото е било Нахутлии, което означава Първо село, по-късно е било преименувано на Идебик, а от 1911 година на днешното си име.

Население 
 Численост
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Религии 
В центъра на селото, зад училището се намира църквата „Св. св. Кирил и Методий“.

Обществени институции 
 Основно училище „Васил Левски“
 Народно читалище „Изгрев 1900-Книжовник“
 Целодневна детска градина „Калинка“

Спорт 
Стадионът в село Книжовник носи името на легендарния български футболист Петър Жеков.

Редовни събития 
Всяка година на 2 август (Илинден по стар стил) се провежда местният събор. Свети Илия е считан за закрилник на селото. На него е кръстен параклисът, намиращ се до хижа Книжовник.

Туризъм 
Хижа „Книжовник“ се намира на 0,5 км източно от язовир Книжовник. Представлява масивна триетажна сграда с 50 места в един апартамент и стаи с по 2, 3 и повече легла, с етажни санитарни възли и обща баня. Сградата е водоснабдена и електрифицирана, с централно отопление. Разполага с ресторант, бюфет, видео уредба, телевизор, забавни игри. Районът е благоустроен със спортна площадка и плаж на язовира, а теренът е подходящ за къмпинг. Пътят до хижата е асфалтиран, има паркинг.

Хижата от доста време не действа; през 2008 г. е взета от частно лице за десет години. Язовирът също е под аренда.

Личности 
 Петър Жеков, футболист на ЦСКА и треньор.

Други 

Хасковското село Книжовник влезе в Рекордите на Гинес с най-голямата златна обувка, направена за известната личност и гордостта на селото – Петър Жеков, носител на отличието „Златната обувка“ за 1969 година. Откриването ѝ е на празника на селото – 02.08.2010 г.

Източници 

Села в област Хасково
Населени места в община Хасково
Козлец

Козлец е село в Южна България. То се намира в община Хасково, област Хасково.

Население 
 Численост
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Галерия

Източници 

Села в област Хасково
Населени места в община Хасково
Вирове

Вѝрове е село в Северозападна България. То се намира в община Монтана, област Монтана.

История 
Селото е заселено след 1882 г.

Културни и природни забележителности 
 защитена местност „Китката“
 Хайдушка чешма

Редовни събития 
Съборът на село Вирове се провежда в първата неделя от месец юни.

Външни препратки 
 www.facebook.com

Бележки 

Села в област Монтана
Населени места в община Монтана
Войници

Войнѝци е село в Северозападна България. То се намира в община Монтана, област Монтана.

География 
Селото се намира на 86 километра от столицата София. В различните си части се намира на между 50 и 99 м над морското равнище.

История 
По време на Балканската война в 1912 година един човек от селото се включва като доброволец в Македоно-одринското опълчение.

Редовни събития 

Съборът на селото се чества всяка година на 24 май – ден на българската просвета и култура и на славянската писменост.

Бележки 

Села в област Монтана
Населени места в община Монтана
Конуш

Името Конуш носят две български села:

 Конуш, област Пловдив
 Конуш, област Хасково
Корен (село)

Корен е село в Южна България. То се намира в община Хасково, област Хасково. На неговата територия се намира голям полигон на българската армия, където редовно се правят национални и международни учения.

География 
Намира се на 6 км югоизточно от село Малево.

История

Население

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Източници 

Села в област Хасково
Населени места в община Хасково
Габровница

Габровница може да се отнася за:

 село Габровница (Област Монтана)
 село Габровница (Софийска област)
 река Габровница, десен приток на Искър
 река Габровница, ляв приток на Тунджа, влива се в язовир "Копринка"
 ФК Габровница, отбор от с. Горно Сахране, област Стара Загора
Криво поле

Криво поле е село в Южна България. То се намира в община Хасково, област Хасково.

История =
Старото име на селото е Иробас от османското Ири оба (ایری اوبه), което идва от по-ранното Йорук оба (یورک اوبه) (Юруци).

При избухването на Балканската война един човек от Криво поле е доброволец в Македоно-одринското опълчение.

Население 
 Численост
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Личности 
 Нестор Марков (1836 – 1916), български просветен деец
 Теню Бойдев (1866 – ?), български военен деец, полковник
 Делчо Тодоров (1891 – 1945), бивш кмет на Харманли, депутат от XXV ОНС
 Стойчо Стойчев (р. 1934), професор в Техническия университет – София

Източници 

Села в област Хасково
Населени места в община Хасково
Горна Вереница

Го̀рна Веренѝца е село в Северозападна България. То се намира в община Монтана, област Монтана.

История 
Името Вереница някои обясняват с това, че тук имало варници за печене на вар, други, че произлиза от наредените като в редица селища (и по-конкретно Долна Вереница и Горна Вереница) по северния склон на Широка планина, както се нареждат жерави. Първите исторически жители в това село били траките. Като проникнали на Балканския полуостров римляните наложили властта си първо над траките, които са южно от Хемус /Стара планина/. Тогава те търгували като мирни търговци с траките в днешните северозападни български земи. Те носели своите сребърни римски републикански монети. Срещу тях закупували животни и други произведения на селското стопанство

Културни и природни забележителности 
В селото се намира църквата „Св. Никола“, която е национален паметник на културата. Тя е еднокорабна, едноапсидна и вкопана с три стъпала надолу. Има малки прозорци /мазгали/, два на южната и един на северната страна. Църквата има полуцилиндрично засводяване и е покрита с каменни плочи.

Бележки 

Села в област Монтана
Населени места в община Монтана
Доктор Йосифово

До̀ктор Йо̀сифово е село в Северозападна България. То се намира в община Монтана, област Монтана.

Личности 
Родени в Доктор Йосифово
 Никола Първанов, филолог
 Мито Исусов, историк

Бележки 

Села в област Монтана
Населени места в община Монтана
Любеново

Името Любеново може да се отнася за:

 Любеново (Област Плевен), област Плевен
 Любеново (Област Стара Загора), област Стара Загора
 Любеново (Област Хасково), област Хасково
 Първомай, Любеново до 1969 г. е село, след което е квартал на Първомай
Малево

Името Малево носят две български села:

 Малево (Област Смолян),
 Малево (Област Хасково).