alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Fuga

En fuga, tidligere på dansk også fuge (lat., it. fuga, flugt; fr. fugue, ty. Fuge), er et stykke klassisk musik, som er bygget op over et tema, som gentages som i en kanon, men tempoet i temaet varieres og tilpasses, så der opnås langt større variation. Fugaen kan indgå som sats i et større værk, men ofte står den alene.

Fugaen har ofte 4, nogle gange 3 stemmer, som deles op i Sopran, Alt, Tenor, Bas. Der kan skelnes mellem Dux og Comes indsater.

Eksterne henvisninger 
 (Adobe Flash ) Bachs 48 præludier och fugaer  (BWV 846-893)

Kirkemusik
Kompositionsformer
Piano (flertydig)

Piano har flere betydninger:
 Piano (musik) – et musikalsk udtryk, som betegner, at der skal spilles "svagt"
 Klaver – den almindelige danske betegnelse for "piano"
 Flygel – det foretrukne "piano" i koncertsammenhæng
 Andet
 Piano (sang) – den første single af Karpe Diem
Carl Scharnberg

Carl Scharnberg (27. juni 1930 i Aabenraa – 2. oktober 1995) var forfatter og digter, højskolelærer og politisk aktivist.

Liv og karriere 
Carl Scharnberg blev kaldt "arbejderklassens digter" og "den røde digter fra Vrå". Han voksede op i et arbejderhjem i Åbenrå, faderen var skrædder, moderen rengøringsassistent. Hans opvækst var præget af 1930'ernes arbejdsløshed.

Scharnbergs bedstemor var arbejderkvinde, enke med 7 børn og med til at stifte Kvindeligt Arbejderforbund i Haderslev. I 1950'erne under Den kolde krig var han pacifist og militærnægter og kom i fængsel for sin overbevisning. Efter fængslet skrev han sin første roman. Som ung digter deltog han i en fredsmarch i England og kom hjem og startede Kampagnen mod Atomvåben. Denne første egentlige græsrodsbevægelse efter frihedskampen gennemførte fra 1960-1963 påskemarcher fra Holbæk til København og marcherede over grænsen til tyske fredsfolk. Den blev ledet af en spinkel, kæderygende, nervøs digter, som forstod at sætte præcise, følsomme ord på kravet om Nej til atomvåbern på dansk jord og Stop for kerneforsøg og oprustning.

Igennem 1970'erne traf man digteren og ildsjælen i mange sammenhænge, først og fremmest i modstanden mod EF og i en kulturindsats med digte, foredrag, oplæsninger og kurser i Åbenrå for tillidsmænd i fagbevægelsen. I 1979 meldte Scharnberg sig ind i Danmarks Kommunistiske Parti. I 1982 modtog han Gelsted-Kirk-Scherfig-Prisen.

Carl Scharnberg var kendt af Politiets Efterretningstjeneste noterer  PET-Kommissionen.

Under et møde hos SiD i Hjørring fik Carl Scharnberg et slagtilfælde, og senere om natten den 2. oktober 1995 døde han. Få måneder forinden havde han fejret sin 65-års fødselsdag i Esbjerg sammen med de strejkende Ribus-aktivister.

Carl Scharnberg udgav, Det kan nytte – artikler og erfaringer 1960-65, 1965, hvori Kampagnen mod Atomvåbens arbejdsmåde, politiske sigte og resultater er beskrevet og Brudstykker til et mønster. Fredsavisen nr. 9-10, 1985..

Carl Scharnberg var redaktør af Uofficielle Synspunkter, og han gjorde sig til en fortaler for sin egen version af copyright med sin erklæring: "Genbrug ses gerne" og det var en opfordring til mindre blade om at de frit kunne anvende Carl Scharnbergs tekster og tegninger, en opfordring, der fortsat gælder.

Kilder

Eksterne henvisninger 
 Carl Scharnbergs Uofficielle Fond – officiel website
 Carl Scharnberg på litteraturpriser.dk
 – uofficielle synspunkter Scharnbergs tidsskrift for 1968-1995 online på Facebook.
 

Faglitterære forfattere fra Danmark
Digtere fra Danmark
Pacifister fra Danmark
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Folkehøjskolelærere fra Danmark
Masochisme

Masochisme er en parafili, der karakteriseres ved den seksuelle lyst eller passion til at være den underkastede i et ellers erotisk forhold, der ellers sagtens kan være ligestillet. Opkaldt efter Leopold von Sacher-Masoch af den østrigske psykiater Richard von Krafft-Ebing, der efter datidens ånd tillagde betegnelsen en sygelig betydning. Derfor er den traditionelle opfattelse af masochisme: (Sygelig), kønslig tilfredsstillelse ved at lide eller blive tilføjet smerte.

Masochistens ideelle partner er en sadist; en person, der opnår seksuel tilfredsstillelse, ved at indtage en dominerende rolle i et erotisk forhold.

Eksterne henvisninger 
Foreningen SMil
Foreningen Xet 
Morethanvanilla 
Video om masochisme på SM bloggen Unique Play

Parafili
BDSM
Richard von Krafft-Ebing

Richard von Krafft-Ebing (14. august 1840 – 22. december 1902) var en tysk-østrigsk psykiater, der i 1886 udgav værket Psychopathia Sexualis (på tysk – trods den latinske titel). Heri beskriver han seksuelle abnormiteter som homoseksualitet, som han mente var en medfødt, mental defekt, som kunne mildnes/kureres gennem hypnose. Han beskriver også andre seksuelle minoriteter som sadisme og masochisme. Gennem sin forskning indhentede han sager fra bl.a. retssystemet, som sammen med hans grundidé gav hans definitioner af seksuelle varationer et fælles træk: At de udsprang fra mentalt sygelige tilstande.

Senere modereredes han sin opfattelse, men det var temmelig upåagtet, og Psychopathia Sexualis blev et videnskabeligt værk med betydning langt ind i det 20. århundrede.

Eksterne henvisninger 

 
 

Læger fra Østrig
Sexologer
Psykiatere fra Tyskland
Enterprise (rumfærge)

Rumfærgen Enterprise (NASA nr. OV-101) var den første rumfærge, NASA fik bygget. Da den kun blev bygget for afprøvning af forskellige teknikker og aldrig skulle i kredsløb, havde den ingen motorer og intet brugbart varmeskjold.

Rumfærgen skulle oprindelig have heddet Constitution, men pga. en overvældende mængde breve sendt til Det Hvide Hus blev det besluttet at opkalde rumfærgen efter science fiction-figuren Kaptajn Kirks stjerneskib USS Enterprise fra TV-serien Star Trek.

Efter forliset af rumfærgen Challenger i 1986 var der tale om, at Enterprise skulle ombygges og anvendes som erstatning for Challenger. Af økonomiske årsager konstruerede NASA i stedet rumfærgen Endeavour på baggrund af genbrug af reservedele fra rumfærgerne Discovery og Atlantis.

Museum 
Enterprise var udlånt til National Air and Space Museum i Steven F. Udvar-Hazy-hangaren som ligger i Dulles International Airport i Virginia. I 2012 blev Enterprise udskiftet med den 'rigtige' rumfærge Discovery.

Enterprise står i dag udstillet på museumshangarskibet USS Intrepid i New York på pier 86.

Se også 
 Buran (rumfærgeprojekt)
 Orion

Eksterne henvisninger og kilder 

 Shuttle Enterprise at Center of Museum's Space Hangar  NASA

Kilder 

Rumfærgeprogrammet
Endeavour (rumfærge)

Rumfærgen Endeavour (NASA OV-105) er den nyeste af NASA's rumfærger bygget som erstatning for Challenger, der gik tabt i 1986. Bygningen begyndte i 1987 og Endeavour blev første gang sendt op i 1992.

Endeavour er ligesom Discovery også opkaldt efter et af den opdagelsesrejsende James Cooks skibe.

På den nykonstruerede rumfærge blev der lavet mere end 100 tekniske forbedringer.
 Bremseskærm – aflaster hjulbremserne ved landingen.
 Ekstern luftsluse – for at dokke (lægge til) ved Den Internationale Rumstation.
 Systemer til at minimere vægt og forbedre vægtfordelingen på rumfærgen.
 Glasscockpit og et særligt Global Positioning System der forøger antallet af mulige landingsbaner, det tidligere system muliggjorde kun landing på militære baser.

Endeavour skal udstilles på California Science Center i Los Angeles. Endeavour har fløjet 25 missioner, været 296 dage i rummet og kredset 4.677 gange om Jorden.

Endeavour rumfærgemissioner

Relaterede artikler 
 Buran (rumfærgeprojekt)
 Orion

Eksterne henvisninger 

 Space Shuttle Overview: Endeavour (OV-105)  

Rumfærgeprogrammet
Traffic shaping

Traffic shaping virker ved at jævne pakke-bursts i en trafikstrøm ud – eller med andre ord glatte de enkelte trafikstrømmes hastighedsvariationer ud:

Simpelt traffic shaping eksempel:
 Før traffic shaping: 10 pakker over et sek., 0 pakker over et sek., 10 pakker over et sek., 0 pakker over et sek.
 Efter traffic shaping: 1 pakke/0,2 sek.

Når mange trafikstrømme passerer en pakke flaskehals (logisk eller fysisk) er fordelene ved traffic shaping:
 Mindre pakkeforsinkelsesvariation (eng. jitter).
 Mindre pakketab.

On/off opførsel, især med hysterese, fremmer pakke-bursts:
 halv dupleks
 Port kø "flow"-control IEEE 802.3x. 

Traffic shaping bliver ofte anvendt i kombination med:
 DiffServ, IntServ – inkl. trafik klassifikation og prioritering.
 Traffic shaping
 Weighted Round Robin, WRR.
 RED, WRED – Minsker muligheden for port kø tail-drop og dermed TCP global synchronization.
 Antal port køer.
 VLAN IEEE 802.1p og IEEE 802.1D.

Se også 
 Datanet servicekvalitet, Network congestion avoidance, Multilayer switch.

Eksterne henvisninger 
 IT-world.com, Traffic Shaping Citat: "...Traffic shaping aims to decrease the burstiness of UDP and TCP traffic, thereby decreasing the load on the router and switch buffers as well as the latency jitter caused by long queues...."
 Network World, 03/05/01: Where should traffic shaping occur? 
 Network World, 03/07/01: WAN-side traffic shaping 
 Traffic Shaping with Linux v2.4 and HTB qdisc

Lag 7 firewall/traffic shaper 
 Freeware, open source: Linux firewall-program: netfilter/iptables project homepage. The netfilter/iptables project. Kernet 2.6 iptables er en firewall med udvidelig NAT protokolunderstøttelse.
 Application Layer Packet Classifier for Linux Citat: "...This is a classifier for the Linux kernel's Netfilter subsystem that identifies packets based on application layer data (OSI layer 7). This means that it can classify packets as HTTP, FTP, Gnucleus, eDonkey2000, etc, regardless of port. Our classifier complements existing ones that match on route, port numbers and so on..."

Datanet
Discovery (rumfærge)

Rumfærgen Discovery (NASA OV-103) blev som den tredje af NASAs rumfærger opsendt første gang i august 1984 og sidste gang i februar 2011.

Discovery er opkaldt efter et af den britiske opdagelsesrejsende James Cooks skibe.

Den 29. oktober 1998 blev den 77-årige politiker og tidligere astronaut John Glenn opsendt på en 9-dages mission for at studere rumflyvningens indvirkning på ældre mennesker.

Discovery har to gange i træk været valgt til frontfigur i NASAs "Return to Flight" program. Discovery var første rumfærge i rummet efter ulykken med Challenger, og Discovery var igen første rumfærge i rummet efter ulykken med Columbia.

Den 4. juli 2006 blev den sendt op igen på trods af en revne i skumisoleringen. Efter at to af astronauterne havde gennemført tre rumvandringer for at servicere den Internationale Rumstation og teste værktøj til at reparere rumfærgen landede den igen den 17. juli 2006. Ansatte ved NASA betegnede efter landingen rumfærgen som den der havde lidt mindst skade/slitage efter en opsendelse.

Discovery skal udstilles på National Air and Space Museums Steven F. Udvar-Hazy Center i Dulles International Airport nær Washington D.C. Discovery har fløjet 39 missioner, været 365 dage i rummet og kredset 5.830 gange om Jorden.

Discovery rumfærgemissioner

Se også 
 Orion
 Rumfærgeprojektet Buran
 Den Internationale Rumstation

Eksterne henvisninger 

 Space Shuttle Overview: Discovery (OV-103)  
 The Long Voyage of Discovery  NASA

Rumfærgeprogrammet
Atlantis (rumfærge)

Rumfærgen Atlantis (NASA OV-104) blev opsendt første gang i oktober 1985. Atlantis var den fjerde rumfærge i rumfærge-programmet og blev den sidste der fik en tur i rummet. Atlantis landede sidste gang på Jorden den 21. juli 2011.

Da man byggede Atlantis baserede man sig på de erfaringer man havde gjort med de foregående rumfærger. Færgens vægt blev reduceret med 3 ton sammenlignet med den første rumfærge Columbia. Atlantis var den første af NASAs rumfærger der blev bygget med et glass cockpit

Atlantis gjorde sin første flyvning i oktober 1985. Fra 1995 og frem har Atlantis haft syv rejser i træk til den russiske rumstation Mir. Fra november 1997 til juli 1999 blev Atlantis bygget om for at kunne udføre konstruktionsarbejde på Den Internationale Rumstation.

Atlantis er opkaldt efter et skib der fra 1930 til 1966 forskede i havmiljø. Forskerne på skibet var de første til at kortlægge havbunden med elektronisk udstyr.

Atlantis skal udstilles på Kennedy Space Center Visitor Complex i Florida. Atlantis har fløjet 33 missioner, været 306 dage i rummet og kredset 4.848 gange om Jorden.

Atlantis rumfærgemissioner

Se også 
 Orion
 Buran (rumfærgeprojekt)

Eksterne henvisninger 

Rumfærgeprogrammet
Gentofte-ulykken

Gentofte-ulykken var en jernbaneulykke, som skete på Gentofte Station på Nordbanen den 11. juli 1897.

Lokomotivføreren på et eksprestog på vej fra Helsingør til København overså et stopsignal og kørte med høj hastighed ind i et holdende persontog fyldt med københavnere, der havde været på søndagsudflugt omkring Gentofte.

Årsagen angives normalt som en menneskelig fejl, idet angiveligt lokomotivføreren overså et stopsignal. Lokomotivføreren, som mirakuløst overlevede kollisionen, rejste umiddelbart efter ulykken tvivl om vakuumbremsens funktion. Han blev anklaget for at være skyld i ulykken og blev den 27. oktober idømt 4 måneders simpelt fængsel.

Ulykken kostede 40 mennesker livet, og der var 39 hårdt sårede og krævede mange amputationer, 70 mindre hårdt sårede og 31 lettere sårede.

Ulykken rystede samtiden og der blev skrevet meget i dagspressen om ulykken, bl.a. af Herman Bang.

Litteratur

Henvisninger 

Jernbaneulykker i Danmark
Ulykken
Begivenheder i 1897
Lyntogsulykken

Ved lyntogsulykken den 10. august 1967, kl. ca. 10.10, blev det standsede lyntog Sydvestjyden påkørt bagfra med 70-80 km/t af lyntog Nordjyden, bl.a. på grund af fejlfortolkning af meldinger. Ulykken skete ca. 4 km øst for Odense station på dæmningen øst for underføringen af Nyborgvej.

Ved påkørslen omkom 11 passagerer, 17 blev alvorligt kvæstet og 19 lettere kvæstet.

På grund af det standsede lyntog Sydvestjyden viste det foregående signal "stop" for lyntog Nordjyden.

Nordjydens lokomotivfører fik af fjernstyringscentralen i Odense telefonisk tilladelse til at passere signalet. Personalet i fjernstyringscentralen undlod at benytte den såkaldte togtidsskriver, der ville have afsløret, at årsagen til at signalet viste "stop", kunne være det holdende Sydvestjyden.

Lokomotivføreren på lyntog Nordjyden genoptog kørslen i overensstemmelse med tilladelsen. Hastigheden frem til næste signal måtte under sådanne omstændigheder – den gang – ikke overstige 30 km/t.

Da lokomotivføreren på god afstand kunne se næste signal vise to grønne lys ("kør igennem") satte han farten op. På grund af træer og en kurve kunne han imidlertid ikke se, at der før signalet holdt et andet tog – Sydvestjyden – og at signalet gjaldt for dette tog.

Kollisionen var så kraftig, at flere vogne blev trykket sammen, og mange af de dræbte og sårede måtte skæres fri af vognene. Togulykken betød også, at trafikken på hovedvej 1 ved Odense nærmest gik i stå flere dage i træk, da nysgerrige valfartede til ulykkesstedet.

I forbindelse med påkørslen gennemførte DSB sammen med politiet de jernbanesikkerhedsmæssige undersøgelser. Efter domsafsigelse i Odense Byret blev en kommissionsdomstol, med højesteretsdommer Henrik Tamm i spidsen, nedsat 17. maj 1969 for at klarlægge de nærmere omstændigheder og årsagerne til jernbaneulykken.

Se også 
 Jernbaneulykker

Jernbaneulykker i Danmark
Odense
Begivenheder i 1967
Buran

Buran (: Буран for 'snestorm') var det sovjetiske rumfærgeprogram som svar på det amerikanske rumfærgeprojekt. Sovjetiske ledere var overbevist om, at det amerikanske rumfærgeprojekt ville kunne anvendes til militære formål og derved påvirke den kolde krigs magtbalance.

Buran var det største og dyreste projekt i sovjetisk rumfartshistorie. Buran fløj kun ubemandet i rummet én gang, i 1988, før programmet blev stoppet i 1993.

Flere andre rumfærger blev mere eller mindre færdigbygget; Ptitjka (: Птичка for 'lille fugl') fra 1990 og tre unavngivne. Som en aprilsnar havde Vadim Lukasjevitj i 2000 fremstillet en hjemmeside med falske billeder af rumfærgen Bajkal (Байкал for 'natur', som i Bajkalsøen).

Kilder 
 

Bemandet rumfart
Falke-ordenen

 
Falke-ordenen (Falconiformes) er en gruppe rovfugle, der er udbredt i alle verdensdele på nær Antarktis. Tidligere var alle dagaktive rovfugle samlet i denne orden, men nyere undersøgelser af fuglenes slægtskab har vist, at kun falkefamilien, der omfatter falke og caracaraer, bør medtages. Falke-ordenen tæller cirka 65 arter. De øvrige dagaktive rovfugle er placeret i ordenen Accipitriformes.

Accipitriformes blev indimellem anvendt som synonym for Falconiformes, da ordenen indeholdt alle dagaktive rovfugle.

Systematik 
Falconiformes har i mange år omfattet alle dagaktive rovfugle, herunder ørne, glenter, høge, våger og gribbe. Undersøgelser af fuglenes DNA i 2008 tyder på, at falke og caracaraer ikke er nært beslægtede med resten af rovfuglene, men snarere med papegøjer og spurvefugle. Dette er tilsyneladende blevet bekræftet i senere undersøgelser . Af denne grund blev ordenen splittet op, og da Falconiformes havde sit navn efter falke-slægten Falcon, var det falkene, som forblev i denne orden, mens flertallet af rovfuglene blev flyttet til den nye orden Accipitriformes. Denne opdeling er dog ikke anerkendt af alle, da DNA-resultaterne måske kan tolkes på flere måder.

Falke-ordenen består altså kun af falkefamilien (Falconidae). Nedenfor ses et udsnit af arterne:
 Caracara
 Lannerfalk
 Mauritiustårnfalk
 Afrikansk pygmæfalk
 Slagfalk
 Tårnfalk
 Vandrefalk

Når betegnelsen Falconiformes bruges i sin oprindelige betydning, dækker den som regel alle dagaktive rovfugle, dvs. følgende fem familier:
 Falkefamilien (Falconidae)
 Fiskeørne (Pandionidae)
 Sekretærfugle (Sagittariidae)
 Vestgribbe (Cathartidae)
 Høgefamilien (Accipitridae): ørne, glenter, høge, våger og den gamle verdens gribbe

Noter

Kilder 
 Gill, F & D Donsker (Eds). 2015. IOC World Bird List (v 5.1). .
 M. Beaman, S. Madge & Klaus Malling Olsen, Fuglene i Europa, Nordafrika og Mellemøsten, Gads Forlag 1998. .
 Danske navne på alverdens FUGLE Arkiveret version fra juli 2013.
 John H. Boyd: Taxonomy in Flux  Sammenfatning af forskningsresultater indenfor fuglenes fylogenetiske systematik.

Eksterne henvisninger
Mågevadefugle-ordenen

Mågevadefugle (latin: Charadriiformes) er en orden af fugle, der oftest findes nær vandet og lever af bløddyr eller andre smådyr. Ordnen omfatter globalt omkring 19 familier.

Herunder er vist en liste over de familier, der er repræsenteret i Danmark, inddelt i underordner. I parentes er i hver familie vist et eksempel på en art.
 Underorden Chionidi
 Trieler Burhinidae (triel)
 Underorden Charadrii
 Klyder Recurvirostridae (klyde)
 Strandskader Haematopodidae (strandskade)
 Brokfugle Charadriidae (vibe)
 Underorden Limicoli
 Sneppefugle Scolopacidae (rødben)
 Underorden Turnici
 Løbehøns Turnicidae (løbehøne)
 Underorden Lari
 Braksvaler Glareolidae (ørkenløber)
 Kjover Stercorariidae (storkjove)
 Alkefugle Alcidae (lomvie)
 Mågefugle Laridae (havterne)
De tre underordner Charadrii, Chionidi og Limicoli kaldes samlet for vadefugle. Underordnen Limicoli kaldes også for Scolopaci.

Kilder 
 M. Beaman, S. Madge & Klaus Malling Olsen, Fuglene i Europa, Nordafrika og Mellemøsten, Gads Forlag 1998. .
 Gill, F & D Donsker (Eds). 2012. IOC World Bird Names (v 3.2) www.worldbirdnames.org 
 John H. Boyd III, Florida International University Taxonomy in Flux
Harald Hildetand

Harald Hildetand (norrønt Haraldr hilditönn) er en sagnkonge af Danmark, der ifølge overleveringen erobrede Danmark i folkevandringstiden og faldt i Bråvallaslaget mod den svenske kong Sigurd Ring. Tilnavnet "Hildetand" (= Stridstand) skyldtes angiveligt, at han tabte to fortænder i et slag. Han regerede fra Lejre.

Sagnet om Harald Hildetand 
Harald Hildetands forældre var angiveligt kong Ivar Vidfadmes datter Aud den dybsindige (norrønt: Auðr in djúpúðga) og den sjællandske sagn-konge Rørik (Rørik ringslængeren eller ringslynger, af norrønt Hræreki slöngvanbauga) af Skjoldungeætten. 

I Sögubrot fortælles, at Ivar Vidfadmes datter Aud havde ønsket at gifte sig med Helge den hvasse (norrønt: Helgi Hvassi) af Sjælland. Hendes far sørgede i stedet for at få hende gift med Helges bror Rørik. Senere satte Ivar et rygte ud om, at hans datter bedrog sin mand med dennes egen bror Helge. Det resulterede i, at Rørik tog livet af sin bror. Bagefter fik Ivar taget livet af svigersønnen Rørik og udråbte sig selv til konge i Helges danske rige, Sjælland. Enken Aud rejste hjem til sin far, men fortsatte til Gardarige (dvs. Rusland) sammen med sin søn Harald Hildetand. Der giftede hun sig med kong Radbod (norrønt: Ráðbarðr) uden Ivars samtykke (der fandtes dog på den tid intet Gardarige, og Radbod var i øvrigt konge af Frisland). Med Radbod fik hun sønnen Randver, Harald Hildetands halvbror.

Ivar udstyrede ifølge Sögubrot en hær og drog i krig mod Gardarige og sin nye svigersøn Radbod, men da hæren landsattes i Karelen, druknede Ivar. Radbod satte da sin stedsøn Harald Hildetand som leder for den hær, der tog til Sjælland, hvor Harald blev hyldet som konge. Senere drog han til Skåne og underlagde sig Sveariget, som hans morfar Ivar Vidfadme før havde hersket over.

Da Hildetand mærkede alderen, satte han sin brorsøn Ring til at lede hæren og forsvare landet. Senere overlod han til brorsønnen styringen over hele Sverige og Vestergøtland, mens han selv regerede over Danmark og Østergøtland. Kong Ring var gift med Alfhild, datter af kong Alf, der styrede Alfheim, landet mellem Gøtaelven og Raumelven. De var forældre til Regnar Lodbrog.  

Angiveligt var Hildetand 150 år og sengeliggende, da hans rige blev hærget af vikinger. Han besluttede sig for at dø stridende, fik hjælp til at komme op af sengen, og sendte bud til sin brorsøn kong Ring, at de skulle mødes med hver sin hær til kamp ved landegrænsen. Der stod så slaget ved Bråvalla, og en forklædt Odin hentede den ældgamle Harald Hildetand hjem til Valhal ved personligt at tildele ham et kølleslag i nakken, for jern bed ikke på den gamle.

Anetavle

Se også 
 Bjärsjölagård slot
 Danske sagnkonger
 Vendere

Fodnoter

Noter 

Personer fra vikingetiden
Tjek fødsels- og dødsår
Skjoldungerne
Forankre (søfart)

Forankre, at kaste anker, fra et skib, for at blive liggende i en fast position.

Kan være nødvendigt i flere tilfælde, blandt andet når sejlskibe venter på vind, opankring af et fartøj på lavt vand ved eventuel skift af last til andet eller mindre fartøj, når et fartøj ligger i venteposition for adgang til en havn, ved skibshavari etc.

Skibsterminologi
Uhyre

Uhyre er et begreb som oftest sættes i forbindelse med ondskab og grusomhed.

Et andet ord for uhyre er "monster", som kommer fra det vulgærlatinske ord monstrare (i fortid monstrum), fra monere (= at advare/mane, der viser til opfattelsen af, at vanskabninger varsler gudernes vrede). 

Personer som foretager sig grusomme handlinger, eksempelvis tortur, mishandling, mord og andre psykopatiske gerninger, bliver ofte karaktiseret som uhyrer.

Søuhyrer i Kongespejlet 
I fiktionens verden, som eventyr og mytologi, optræder en række uhyrer. Fra Kongespejlet kendes havstramben (= havmanden), der efter sigende herskede over Grønlandshavet, en enorm, menneskelignende trold med en spids hjelm på hovedet.  Det var havstrambens vane at dukke lodret op af havet, før stormen brød løs. Søtrolden havde skuldre, hals og hoved ligesom en mand, men underkroppen smalnede til fra hofterne. Nogle mente, den havde underkrop som en fisk; andre, at kroppen endte i en spids, ligesom en pæl. Havstrambens kvindelige modstykke var margygen (mar = hav), der også er omtalt af Adam Oehlenschläger.  I Kongespejlet beskrives margygen som en havfrue, med lange arme og langt hår, men fingrene var forbundet med svømmehud. "Nedenfor bæltestedet så margygen ud ligesom en fisk, med skæl, fiskehale og finner." Hun viste sig ligesom havstramben for det meste kun for at indvarsle storme. De to fænomener kan måske forklares som synsbedrag.  Rygtet om margygen spredte sig helt til Hebriderne. På gælisk blev ordet til muireartach, ved en sammenblanding med det gæliske navn Muircheartach (= Sø-kriger). Margygen beskrives med "tænderne krumme og røde, i hendes hoved stirrede et eneste øje".  I Olav Tryggvasons saga fortælles, at kongen nedkæmpede og dræbte en margyge. Kongespejlet beskriver også havgærdinge, som ser ud, som om al storm til havs og alle bølger, der findes i det hav, mødes tre steder, og deraf dannes tre bølger, som spærrer for det hele hav, sådan at folk ikke ser nogen åbning. De er højere end store bjerge, og ligner bratte, spidse bjergtoppe."

Uhyrer

Mytologiske 
 Drage
 Grif
 Kentaur
 Monstrum
 Kimære (uhyre)
 Tarasque

Nordisk mytologi 
 Fafner
 Hel (Lokes datter)
 Fenrisulven
 Midgårdsormen
 Nidhug

Mytologiske havuhyrer og søuhyrer 
 Storsjöodjuret
 Kraken
 Nessie
 Søslanger, ålehest, hesteål, lindorm

Babylonisk og sumerisk mytologi 
 Lotan

Græsk mytologi 
 Argus
 Hydra
 Kyklop

Egyptisk mytologi 
 Apophis

Science-fiction 
 Godzilla
 Frankensteins monster

Asien 
 Naga – f.eks. syvhovedet monster eller "blot" et slangemenneske, som levede i underjordiske byer

Bibelen 
 Leviathan

Se også 
 Kryptozoologi
 Dakosaurus andiniensis, ægte søuhyre "Godzilla"
 Loch Ness-uhyret
 Seljordsvannet
 Snåsavatnet
 Søslange

Henvisninger

Eksterne henvisninger 

 rsf.dk, Oldies: Søuhyre i Christianshavns Voldgrav. En oldie historie fra RSF-nyt april og juli nummeret 1974
 skeptica.dk: Skotske Nessie og andre uhyrligheder 
 youtube.com: mysterious world sea monsters 1 of 3

Overnaturlige væsner
Mytologi
Protister

Protisterne (latin: protista) er alle organismer med en cellekerne (Eukaryota) undtagen: Opisthokonta (dyr, Microsporidia, svampe...), Bikonta (Alveolates, Stramenopiles, Rhodophyta, Grønne planter).

Tidligere var Protisterne alle organismer undtagen Monera (bakterieriget), Fungi (svamperiget), Plantae (planteriget) og Animalia (dyreriget). Protista omfatter også mere komplekse encellede organismer og alger.

Det skal bemærkes at der findes en del protister, som i perioder lever af fotosyntese og i andre lever af at fortære andre mikrober (uden fotosyntese).

Traditionelt er protister blevet opdelt i:

 Protist protista
 Svampedyr Myxomycota – Svampe-lignende former.
 Protozoerne Protozoa (amøbe) – Dyre-lignende former.
 Eugleniderne Euglenophyta – flagellater.

Se også 

 Mikrobiom
 Mikroorganisme, alge

Eksterne henvisninger 

 Webarchive backup: Intro to Organismal and Population Biology Citat: "...Therefore, the protists are the single celled eukaryotes plus all the multicellular eukaryotes that don't fit anywhere else. The protists are a real mess. ..."
 Nearctica, Protista, General Introduction Citat: "...If you are confused, so are we. Much remains to be resolved..."
Ellen Marsvin

Ellen Marsvin (født 1. februar 1572, død 11. november 1649) var en dansk lensmand, adelsdame og godssamler. Hun var mor til Kirsten Munk der var Christian 4.s anden hustru.

Biografi 
Ellen Marsvin var datter af lensmanden på Landskrone slot, rigsråd Jørgen Marsvin (1527-1581) og hans hustru Karen Ottesdatter Gyldenstjerne (1532-1589). Hun blev født på Landskrone slot i Skåne.

Hun blev gift 29. juni 1589 med Ludvig Munk til Nørlund, der på tidspunkt var statholder i Norge. Efter hans død i 1602 blev Ellen Marsvin den 11. januar 1607 gift med lensmanden på Odensegård, Knud Eriksen Rud til Sandholt, som dog døde fire år senere. Hun blev altså enke for anden gang som 39-årig og koncentrerede sig herefter om at administrere sine mange ejendomme, samt kongelige len. Den enorme lade, hun lod opføre på Lundsgård på Fyn, står endnu og vidner om hendes succes. 

I 1615 giftede hendes datter Kirsten Munk sig med kongen. Der var ikke tale om et regulært ægteskab, og Christian omtalte Kirsten som "min ægte staldbroder". Samlivet var resultat af en voldsom, men ensidig forelskelse.  

Kongen beundrede Marsvins økonomiske evner og hun fik bl.a. ansvar for opdragelsen af parrets børn samt  Dalum kloster i forlening. Selv efter kongens reelle skilsmisse fra Kirsten Munk i 1630 forblev forholdet til Ellen Marsvin godt; hun facilierede ligefrem forholdet mellem kongen og hans nye samlever, Vibeke Kruse. Forholdet til Christian 4. blev ikke ved med at være lige godt men så støttede hun sig til sin datters svigersønner. 

I sine ældre dage i 1640'erne opholdt hun sig på herregården Ellensborg, senere Holckenhavn på Fyn Oprindelig Ulfeldtsholm, men 1616 købt af Ellen og udstyret med hendes navn, en sjælden praksis i en tid hvor man navngav gårde efter slægter.

Godsbesiddelser 
 (1602-1616) ejer af Nørlund slot syd for Rold Skov
 (1616-1649) ejer af Ellensborg, før kaldt Ulfeldtsholm, ved Nyborg
 (1621-1630) ejer af Boller sydøst for Horsens

Referencer 

Danskere i 1600-tallet
Godsejere fra Danmark
Ellen
Alleghenybærmispel

 
Alleghenybærmispel (Amelanchier laevis), også skrevet Allegheny-Bærmispel, er en stor, løvfældende busk eller et lille træ. 

Væksten er først åben og opret, men senere bliver den bredt overhængende med vandrette side­grene og hængende skudspidser. Barken er først glat og grøn, senere bliver den rød på solsiden og grøn på skyggesiden. Til sidst er den grå og let ru. Meget gamle stammer kan få opsprækkende, grå bark. 

Knopperne er spredte, tilliggende og ganske smalle med røde spidser. Bladene er ovale med få, grove takker langs ran­den. Oversiden er blågrøn, mens undersiden er grågrøn. Begge sider er hårløse. Høstfarverne spænder fra gul til orange og rød. 

Blomstringen sker i maj, hvor de hængende klaser af hvide blomster blandes med det kobberrøde løv. De enkelte blomster er regelmæssige og 5-tallige med mange støvdragere og smalle, hvide kronblade. Frugten er et kugleformet, mørkerødt bær med blivende bæger og blålig dug. Frøene modner godt og spirer villigt i Danmark.

Rodnettet består af få, men kraftige hovedrødder og et højtliggende netværk af fint forgrenede smårødder. 

Højde x bredde og årlig tilvækst: 5 x 5 m (15 x 15 cm/år).

Spiselige bær
Bærrene er spiselige og smager rigtigt godt. De er også meget søgt af fuglene.

Hjemsted 
Busken er udbredt i de blandede løvskove i det østlige Nordamerika. Her findes den som underskov og i skovbryn på både tør, kalkholdig jord og fugtig, sur bund.

Følgearter 
I højmoserne langs kysten af Michigansøen i Indiana findes arten i de skovdækkede dele af moserne sammen med bl.a. skovstjerne, tulipantræ, amerikansk bøg, amerikansk sassafras, feberbusk, fernisgiftsumak, Gaylussacia baccata (en art af bukkelbær), glansbladet hæg, gulbirk, hvidelm, kanelbregne, Maianthemum canadense (en art af majblomst), nikkende brøndsel, rødask, rødløn, skovtupelotræ, sortfrugtet surbær, storfrugtet blåbær, sumpeg, sumprose, sølvløn, virginsk vinterbær, weymouthfyr og østamerikansk lærk

Note 

Buske
Haveplanter
Hvide blomster
Bærmispel
Kvantespring

Inden for kvantefysikken betyder et kvantespring, at en elektron pludselig skifter fra én bane til en anden. For hvert indadgående spring frigiver den en lyskvant - et foton. For hvert udadgående spring optager den et lyskvant. En elektron kan kun eksistere i specielt fastlagte kredsløb og ingen steder indimellem. Ved kvantespringet ser den ud til forsvinde et sted og dukke op et andet sted på ingen tid.

Udtrykket kvantespring refererer altså til elektronens spring, ikke til kvantets spring - som udtrykket kunne lade formode. 

I overført betydning bruges udtrykket om en  meget stor og pludselig ændring der medfører en helt ny udvikling.

Kilder og henvisninger

Kvantemekanik
Vibeke Kruse

Vibeke Kruse (født ca. 1609, død 27. april 1648) var kammerpige for Christian 4.'s hustru til venstre hånd, Kirsten Munk, og senere kongens elskerinde.

Efter at Kirsten Munk blev forstødt på grund af utroskab, overtog Vibeke Kruse rollen, formentlig stærkt hjulpet af Kirstens mor, Ellen Marsvin. Vibeke var praktisk taget altid i kongens selskab, selvom hun altid holdt sig beskedent i baggrunden; hun kendte sin plads, præsiderede aldrig ved kongens bord og kørte kun med fire heste for sin vogn, selvom kongens svigersønner altid havde de seks, de havde ret til efter deres rang. Hun var den, kongen tilbragte de fleste år sammen med. (1629 - 1648).

Vibeke Kruse fik to børn med Christian 4.:
 Ulrich Christian Gyldenløve
 Elisabeth Sofie Gyldenløve

Kilder 

 Henning Dehn-Nielsen, Danske kongers friller og elskerinder, Holkenfeldt 3, 2007. .
 Sune Dalgård, Lidt om Vibeke Kruse – kong Christian 4.s sidste samlever, Det Kongelige Danske Videnskabernes Selskab, 2007. .
 

Danskere i 1600-tallet
Danske kongers elskerinder
Hans

Hans er et anerkendt drengenavn, som er en tysk kortform af Johannes. Sankthansdag den 24. juni er en fejring af Johannes Døberens fødselsdag. Navnet er et af de mest almindelige på dansk såvel alene som brugt i sammensætninger med og uden bindestreg.

Kendte personer med navnet
Hans af Danmark, dansk konge, der var døbt Johannes.
Hans "Hasse" Alfredson, svensk forfatter og filminstruktør.
Hans Christian Andersen, dansk forfatter.
Hans Niels Andersen, dansk iværksætter og grundlægger af ØK.
Hans Asperger, østrigsk læge efter hvem, Aspergers syndrom er opkaldt.
Hans Blix, svensk diplomat.
Hans Adolph Brorson, dansk biskop og salmedigter.
Hans Brøchner, dansk filosof.
Hans Egede Budtz, dansk skuespiller.
Hans Egede, dansk teolog og Grønlands apostel.
Hans Engell, dansk journalist og minister.
Hans Fallada, tysk forfatter.
Hans-Dietrich Genscher, tysk politiker og udenrigsminister.
Hans Peter Hansen, dansk politiker og minister.
Hans Hedtoft, dansk politiker og statsminister.
Hans Herbjørnsrud, norsk forfatter
Hans Hækkerup, dansk politiker og minister.
Hans Jensen, dansk fagforeningsleder.
Hans Jessen, dansk chokoladefabrikant (Galle & Jessen).
Hans Kirk, dansk forfatter.
Hans Knieper, flamsk maler.
Hans R. Knudsen, dansk politiker. 
Hans Kristensen, dansk filminstruktør.
Hans-Henrik Krause, dansk skuespiller og instruktør.
Hans Ernst Krøyer, dansk komponist.
Hans Kurt, dansk skuespiller og sanger.
Hans Christian Lumbye, dansk komponist og orkesterleder.
Hans Lundbeck, dansk medicinalfabrikant.
Hans-Jørgen Nielsen, dansk forfatter og kritiker.
Hans Nielsen, dansk speedwaykører.
Hans Edvard Nørregård-Nielsen, dansk kunsthistoriker og forfatter.
Hans W. Petersen, dansk skuespiller.
Hans Qvist, dansk tegner.
Hans Rasmussen, dansk forbundsformand.
Hans Morten Rubin, dansk afdelingsleder.
Hans Egede Schack, dansk politiker og forfatter.
Hans Scharoun, tysk arkitekt.
Hans Scherfig, dansk forfatter.
Hans Christian Schmidt, dansk politiker og minister. 
Hans Hartvig Seedorff, dansk digter. 
Hans Ludvig Smidth, dansk maler.
Hans Sølvhøj, dansk generaldirektør, minister og hofmarskal.
Hans Tabor, dansk politiker og diplomat.
Hans Tausen, dansk teolog og reformationsfader.
Hans Trojel, dansk apoteker og grundlægger.
Hans J. Wegner, dansk arkitekt og designer.
Hans Christian Ægidius, dansk skuespiller.
Hans Christian Ørsted, dansk videnskabsmand.
Hans-Henrik Ørsted, dansk cykelrytter.

Navnet anvendt i fiktion
Hans og Grete er et af de mest kendte eventyr af Brødrene Grimm.

Andre anvendelser
Hans Ø er et skær mellem Canada og Grønland, der har været genstand for en diplomatisk strid mellem Canada og Danmark.
Sct. Hans Hospital er et psykiatrisk hospital i Roskilde.
En række kirker i Danmark har Hans i navnet.

Se også 
 Hans af Danmark (flertydig), prinser, hertug mv.

Drengenavne
Gorm

Gorm er et gammelt dansk drengenavn, afledt af det ældre Guttorm, som er mest udbredt i Norge og på Færøerne.

Guttorm er igen afledt af de norrøne navne Guttormr, Guðormr, Guðþormr, Goðþormr og *Goð-þormR. Navnet har urnordisk oprindelse, dannet af *Guða- = (gud) og *wurmaR (= orm, slange). 

Kun kortformen GórmR kendes fra runeindskrifter fra vikingtiden. Bare fem indskrifter kendes, så navnet har sandsynligvis ikke været udbredt. En af de første, man kender med navnet, er den norske barnekonge Guttorm Sigurdsson (1199–1204), søn af kong Sverre.  I middelalderen var Guttorm udbredt i Norge; flere end 220 forskellige personer med navnet er omtalt i Regesta Norvegica.  I starten af 1900-tallet blev Guttorm igen et populært drengenavn i Norge.

Kendte personer med navnet Gorm 
Gorm den Gamle, dansk konge i 10. århundrede.
Gorm den Engelske, dansk sagnkonge.
Gorm den Gamle (Æthelstan), engelsk sagnkonge.
Gorm Boje Jensen, dansk læge (født 1944)
Gorm Rasmussen, dansk forfatter.
Gorm Toftegaard Nielsen, dansk professor.
Hans-Georg Møller, dansk journalist med kaldenavnet "Gorm".
Gorm Tortzen, klassisk filolog og forsker.
Gorm Bretteville, norsk plastikkirurg og squashspiller (født 1939).

Anden brug af navnet 
Navnet Gorm er brugt i en række andre sammenhæng:
 Modstandsgruppen Gorm under Danmarks besættelse under 2. verdenskrig ledet af forfatteren Carlo Andersen.
 Flere danske skibe har båret navnet Gorm, se Gorm (skib).
 Gorm (panserskib) - et dansk panserskib.
 Gormfeltet - et oliefelt i Nordsøen.
 Stormen Gorm - en storm i november 2015.

Noter 

Drengenavne
Christiane Sehested

Christiane Sehested (15. juli 1626 på Haderslevhus – 1670) var datter af kong Christian 4. af Danmark-Norge og hans hustru til venstre hånd Kirsten Munk. Christiane bar ligesom sin moder og søstre titlen grevinde af Slesvig-Holsten.

Allerede som tiårig i 1636 blev hun trolovet med Hannibal Sehested. Brylluppet fejredes først 6. november 1642 i København under stor pragtudfoldelse. Hendes ægtefælle var i foråret 1642 udnævnt til statholder i Norge, og parret tog derfor ophold på Akershus. Frederik 3. fældede 1651 sin svoger på grund af underslæb, og parret var nu berøvet deres magt og rigdom. Christiane måtte 6. oktober 1651 efter at være kommet fra Norge til København for sit eget vedkommende underskrive en erklæring, der stadfæstede hendes mands afståelse af hans norske godser til kronen. I de følgende år opholdt hun sig for det meste i Hamborg, men besøgte dog ofte sin moder på Boller ved Horsens. Hendes stilling var alt andet end glædelig. Efter eget udsagn havde hun aldrig været afholdt af sine søstre. Ulykken forsonede dem ikke, og bitterhed og had synes at have præget hendes stemning. Men heller ikke forholdet til hendes mand var godt. Medens han var på rejser, havde han efterladt hende i yderst dårlige økonomiske omstændigheder i Hamborg. Hun hævnede sig ved at sælge hans gård og møbler og tænkte på at forlade ham, hvad hun dog opgav efter henstilling fra moderen. I 1658 vendte hun tilbage til Danmark i anledning af sin moders død, og ligesom sin mand tog hun fra august samme år ophold i svenskekongen Carl Gustavs lejr uden for København. Hendes tanker var her stærkt optagne af ønsket om at få udslettet den krænkelse, der var tilføjet hende ved, at det var forbudt hende og hendes søstre at føre titel af Grevinde af Slesvig og Holsten. Da hendes mand i sommeren 1660 blev taget til nåde af Frederik 3. og hurtig steg til fornyet magt, opnåede hun ganske vist ikke anerkendelse af sin grevindetitel, men i maj 1662 fik hun dog et nyt våben, hvorefter hun skrev sig grevinde. Ved skiftet efter sin moder havde hun fået gårdene Tybrind, Vejlegård og Lundegaard. Hun opholdt sig på den sidstnævnte gård på Fyn, da hendes ægtefælle 13. september 1666 døde i Paris. Uden at tage sig synderligt af hans sager førte hun en temmelig ubemærket tilværelse. Hun døde i foråret 1670. Der findes et håndskrevet bind med folkeviser, som skal være samlet af hende.

Kilder 

 

Tvillinger fra Danmark
Grevinder fra Danmark
Danskere i 1600-tallet
Personer fra Haderslev
Christiane
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Artikler fra 1. udgave af Dansk biografisk leksikon
Godsejere fra Danmark
Hedevig Ulfeldt

Hedevig Ulfeldt (Hedevig Christiansdatter, 15. juli 1626 på Haderslevhus – 5. oktober 1678 i Christianstad, på svensk Kristianstad) var datter af Christian 4. og hans hustru til venstre hånd Kirsten Munk. Hedevig opfostredes i en del af sin barndom hos mormoderen, Ellen Marsvin.

6. november 1642 ægtede hun på Københavns Slot lensmanden på Christianstad, Ebbe Christoffersen Ulfeldt til Ovesholm slot. Hun og Leonora Christina var de eneste af børnene, der var tilstede ved Christian 4.s død på Rosenborg 28. februar 1648. Få år efter greb Svigersønnernes fald og den inden for deres kreds voksende opløsningstilstand ind i hendes skæbne. Hendes mand, der på grund af mislig embedsførelse havde mistet sit len Bornholm, forlod i januar 1652 Danmark og søgte tilflugt i Stockholm. Hedevig fulgte ham to måneder senere. Hun deltog her i det underlige liv ved Dronning Christinas hof. Senere levede hun med sin mand på Braheberg i Uppland. Men forholdet mellem ægtefællerne var i høj grad ulykkeligt. Allerede under deres forlovelse i oktober 1641 vides der at have været uenighed imellem dem, og i Sverige kom de på fuldstændig krigsfod. Ebbe Ulfeldt var uden tvivl en brutal natur, der efter sin hustrus sigende svirede sine og hendes penge op, tyranniserede hende på enhver måde og endog truede hende med prygl. Hendes stemning over for ham var til gengæld det mest levende had; i et brev kalder hun ham "det forbandede kreatur"; sandsynligt er det også, at hun stod i kærlighedsforhold til en af hans undergivne. Til sidst kunne hun ikke udholde det længere og flygtede i oktober 1655 med sin formodede elsker til søsteren Leonora Christina, der boede på slottet Barth i Pommern. Herfra rejste hun til moderen, Kirstine Munk, på Boller; hun var også tilstede ved dennes begravelse i Odense i juli 1658. Ved skiftet efter moderen tilfaldt der hende Tåsinge; men besiddelsen af dette gods tiltrådte hun først et par år efter, og den blev kun lidet glædelig for hende. Hun måtte afstå eller pantsætte stykke for stykke til sine og sin mands kreditorer og levede 1661-64 i den yderste fattigdom på Valdemars Slot. I april 1664 rejste hun til Skåne, hvor hun opholdt sig den meste tid på Ebbe Ulfeldts gård Råbelev, måske af og til på Ovesholm. Det tjener til hendes ære, at hun viste sin ulykkelige søster Leonora Christina en varm sympati under hendes fangenskab; hun korresponderede hemmelig med hende, tog en tid hendes to yngste sønner til sig og rejste endog lige efter Frederik 3.'s død 1670 til København for at arbejde på hendes frigivelse. Hun døde 5. oktober 1678 og blev begravet i Trefoldighedskirken i Christianstad.

Referencer 

Tvillinger fra Danmark
Danskere i 1600-tallet
Personer fra Haderslev
Hedevig
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Artikler fra 1. udgave af Dansk biografisk leksikon
Dorothea Elisabeth Christiansdatter

Dorothea Elisabeth Christiansdatter (1. september 1629 på Kronborg – 18. marts 1687 i Köln) var datter af Christian 4. og hans hustru til venstre hånd Kirsten Munk. 

Omtales som den kasserede frøken, idet Christian 4. mistænkte Kirsten Munk for at have en affære med Rhingreve Ludvig af Salm, og ham for at være faderen. Ludvig af Salm synes dog ikke at have været i landet omkring undfangelsestidspunktet.

Dorothea Elisabeth indtrådte i et augustinerkloster i Köln i 1646.

Danskere i 1600-tallet
Anne Cathrine Christiansdatter (1618-1633)

Anne (også Anna) Cathrine Christiansdatter  (10. august 1618 på Frederiksborg Slot – 20. august 1633) var datter af Christian 4. og hans hustru til venstre hånd Kirsten Munk. Anne Cathrine delte navn med sin fars første hustru.

Opvækst 
Anne Cathrine blev, sammen med sine søskende, opdraget på Dalum kloster hos deres mormor Ellen Marsvin, indtil 1627 hvor familien flyttede til København. I forbindelse med hendes forældres brud beskylde Christian 4. Kirsten Munk for omsorgssvigt overfor børnene, herunder at hun havde kaldt børnene for "unger, tæver og horeunger", at Anne Cathrine havde været forment adgang til Munks kammer og at hun havde måtte opholde sig og spise med tjenestefolkene, i strid med kongens befaling.

Anne Cathrine havde et godt forhold til sin sin far, på trods af forældrenes uenigheder, idet kongen mente at Anne Cathrine mindede meget om ham selv.

Forlovelse 
Anne Cathrine blev i 1627 forlovet med den 23-årige lensmand Frants Rantzau (1604 - 5. november 1632), men han døde i en drukneulykke på Rosenborg inden ægteskabet kunne finde sted.

Død 
Anne Cathrine døde af ukendte årsager d. 20. august 1633. Hun er begravet i Sankt Birgittas Kapel i Roskilde domkirke.

.

Referencer 

Danskere i 1600-tallet
Anne Cathrine
Frants Rantzau (rigshofmester)

Frants Rantzau (også Frands) (1604 – 5. november 1632 i København) var en dansk rigsråd og rigshofmester, søn af rigsråd Breide Rantzau.

Frants Rantzau blev gift med Christian 4.s ældste datter med Kirsten Munk, Anne Cahthrine Christiansdatter. Han blev i 1627, kun 22 år gammel, rigsråd og statholder i København og fik dermed ansvaret for bl.a. orlogsværftet på Bremerholm, Tøjhuset og Provianthuset. Allerede i 1632 blev han udnævnt til rigshofmester, men samme år døde han, da han druknede i Rosenborgs voldgrav efter en fest hos kongen.

Ekstern henvisning 
 Biografi hos Dansk Biografisk Leksikon 

Rigsråder fra Danmark
Rigshofmestre fra Danmark
Danskere i 1600-tallet
Frants
Personer fra København
Svamp (flertydig)

Svamp har flere betydninger:

 Spiselige svampe, Svampe som kan konsumeres
 Svamp (redskab) – er et redskab af organisk eller syntetisk materiale til rengøring
 Svampe, fungi – flercellede organismer der hverken er dyr eller planter
 Havsvampe, spongier – er primitive dyr

Se også 
 Svampedyr
Ich bin ein Berliner

"Ich bin ein Berliner" er en vending, der stammer fra den amerikanske præsident John F. Kennedy.

Under en europarejse kom han 26. juni 1963 til Berlin, hvor han blev modtaget af overborgmester Willy Brandt. På rådhuset i Vestberlin (Rathaus Schöneberg) holdt han en tale til en enorm menneskemængde, der var forsamlet på Rudolph Wilde Platz.

I talen indgik sætningen: Ich bin ein Berliner 2 gange:

 Two thousand years ago the proudest boast was "civis Romanus sum." Today, in the world of freedom, the proudest boast is "Ich bin ein Berliner"
 For to tusind år siden var det stolteste, et menneske kunne sige: "civis Romanus sum" (jeg er romersk borger). I dag, i frihedens verden, er det stolteste ord: Jeg er en berliner. 

 All free men, wherever they may live, are citizens of Berlin, and, therefore, as a free man, I take pride in the words Ich bin ein Berliner
 Alle frie mennesker er borgere i Berlin, hvor de end lever, og som fri mand siger jeg derfor med stolthed disse ord: Jeg er en berliner.

Baggrund 

Det var mindre end 20 år siden, Tyskland var blevet overvundet af de allierede i 1945. Tyskland (og Berlin) var delt af sejrsmagterne, og den kolde krig mellem de kommunistiske lande i østblokken og den vestlige verden var på sit højeste og næppe noget sted så synlig og mærkbar, som i det brohovede Vestberlin udgjorde dybt inde i den sovjetiske besættelseszone.

Vestberlins eneste adgang til den vestlige verden gik gennem den sovjetiske besættelsezone. Efter luftbroen i 1948, der gennem 11 måneder bragte byen forsyninger frem ad luftvejen, efter at den var blevet afskåret ved lukning af biltrafikken, og efter DDR's opførelse af Berlinmuren i 1961, var byen et ømt punkt i konfrontationen mellem øst og vest. Kennedys udtryk blev derfor set som et løfte til befolkningen i Vestberlin om at blive støttet af vesten under enhver konflikt mellem parterne. 

Selv sagde han efter talen til sin rådgiver og taleskribent Ted Sorensen: En sådan dag oplever vi aldrig igen, så længe vi lever.

Note 
Som et kuriosum kan bemærkes, at navneordet på tysk "ein Berliner" også betyder en berømt berlinsk kage (en Berliner Pfannkuchen), så nogle oversættere kunne have fået den galt i halsen, hvis de citerede sætningen ude af sammenhæng. Kennedy fik lokket smilet frem, da han først brugte sætningen. Hans tale blev oversat – sætning for sætning – til tysk. "Ich bin ein Berliner" blev "oversat" til "sig selv", hvilket fik oversætteren til at lyde som en papegøje. Da klapsalverne døde ud, holdt Kennedy en pause og sagde så: "I appreciate my interpreter translating my German" (tak for oversættelsen af mit tyske), hvilket udløste mere latter fra mængden.

Eksterne henvisninger 

 Youtube har en video af talen.
 Wikisource har den fulde ordlyd af talen på engelsk – samt en lydudgave i ogg-formatet.

Den kolde krig
Berlins historie
Citater
Begivenheder i 1963
Tyske ord og vendinger
Rævekage

Rævekage har flere betydninger: 

 Rævekage (udtryk) – eller en politisk rævekage er en aftale indbyrdes imellem politikerne, uden for den demokratiske kontrol, eller noget man gør i det skjulte for at føre nogen bag lyset og derved selv opnå en fordel.
 Rævekage (plante) – en giftig plante, der stammer fra Sydasien

Se også 
 Rævekagen –  en dansk film fra 1985