alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Visdom

Visdom er et begreb, som betegner den gode egenskab, en vís person besidder. Det modsatte af at være vís er at være 'tåbelig'.

Anvendelser af begrebet 
Hvad, der præcis udgør visdom, er man uenige om. Herunder følger en række perspektiver på visdomsbegrebet.

Visdom som personlig egenskab 
En forsøgsvis definition på en vís person kunne være, at en vís person kendes på handlinger eller udtalelser, små som store, der efter lang tid og grundige undersøgelser kan billiges af mange. Problemet her er dog, at visdom ikke nødvendigvis er, hvad flertallet finder er visdom, for flertallet kan i al evighed forblive tåbeligt. Man er således nærmere fristet til at definere visdom, som det en vís person dømmer som víst. Dette er dog en cirkulær definition, der ikke tjener os til at nærme os begrebet.
En anden definition kunne være: "Evnen til at bruge kundskab klogt".

Fænomenet visdom adskiller sig således både fra viden, intelligens, evner og færdigheder. Kort sagt er visdom noget man er, mens viden er noget man har. Hvor intelligens er noget, der mere eller mindre bliver fastlagt i en tidlig alder, så siger man ofte at en persons visdom kan vokse eller falde hele livet igennem.

Visdom som egenskab er på den måde hverken afhængig af arv eller opvækst. En uuddannet bonde i en fattig del af verden, kan således sagtens være mere vís end en distræt professor på et vestligt universitet, der omvendt må formodes at være mere vidende og (måske) mere intelligent.

Visdom som dyd 
Sokrates var 'filosof', som på oldgræsk betyder "ven af visdommen". Dette er dog et udtryk, der i sin tid blev brugt for at skille filosoffens profession fra vismandens. Oprindeligt er filosofi derfor noget andet end visdom, selv om de på nogle områder er beslægtede. Således har filosofien visse emneområder, som ligner visdommen. Især er etikken et eksempel, men også den politiske filosofi i det omfang at denne søger at give råd til magthaverne om, hvordan man forvalter magten på en vís måde. Dels handler filosofi også om at udvise dømmekraft og faktiske moralske egenskaber inden for det etiske og politiske, dvs. menneskets sociale omgang og samfundsliv. Den, der for eksempel lyver og stjæler fra andre, eller som overvurderer sig selv og fører sig frem for at blive set på sociale medier eller lignende, mangler således visdom.  

I den græske filosofi fra Sokrates og frem var visdom en dyd, altså en karakteregenskab. Visdom handler som dyd især om, bevidst eller ubevidst, at kende sine egne begrænsninger. Således blev det sagt, at Sokrates (5. årh. f.Kr.) var den víseste mand i Athen, fordi 'han vidste, at han ikke vidste noget', eller mere præcist fordi han vidste, at alt hans menneskelige viden strengt taget ikke var noget værd. Dermed menes der dog ikke andet, end at han vidste, at alt – eller næsten alt – hvad der gik for viden kunne betvivles filosofisk.

Citater 

— Albert Einstein, 1954

Se også 
 De syv vise fra antikkens Grækenland.
 Geni
 Fornuft
 Paratviden
 Intelligens

Kognitionspsykologi
Filosofiske grundbegreber
Louis Moe

Louis Maria Niels Peder Halling Moe (født 20. april 1857 i Tromøy ved Arendal, død 23. oktober 1945 i København) var norskfødt maler, illustrator og forfatter bosat i Danmark fra 1881 og dansk statsborger fra 1919.

Han var en af Nordens vigtigste bogillustratorerer i tiden før og omkring første verdenskrig, særlig af eventyrbøger med dyremotiver for børn. 

I 1875 rejste Louis Moe til København, hvor han året efter begyndte på Kunstakademiet og fra 1882 til 1883 var elev af Lauritz Tuxen. Han bosatte sig fast i Danmark fra 1881. I folketællingen fra 1885 boede Louis Moe som gæst hos pianofabrikant Frederik Møller, hvis datter, Inger Møller (1868-1954), Moe giftede sig med i København d. 22. juni 1897. I 1896 byggede han imidlertid Juvlandsæter i Vrådal i Kviteseid kommune i Telemark. I dag er der et galleri på gården.

Louis Moe bidrog med fantasifulde illustrationer til klassiske værker som Saxo i 1898 og Eddadigtene i 1890, samt en mængde eventyrsamlinger og børnebøger. Han skrev og illustrerede Langt, langt borte i skoven! i 1904 og Den blaa fugl i 1912, og illustrerede værker af blandt andet Vilhelm Krag, Jacob B. Bull og Knut og Marie Hamsun. Han arbejdede også med grafik, det vil sige raderinger fra 1900 og litografier fra 1905. Hans billedhistorier uden tekst kan ses som forløbere for tegneseriene.

Han er begravet på Garnisons Kirkegård.

Louis Moe bør ikke forveksles med eventyrsamleren Jørgen Moe.

Udvalgt bibliografi 
 Illustrerede Julesalmer, København 1891.
 Norges Kongesagaer H.1, Kristiania 1896.
 Gamle Børnerim og Lege med nye Billeder, Kristiania 1901.
 Peder Paars : komisk Heltedigt, København 1902.
 Langt, langt borte i Skoge! : Stemninger og Vilddyrhistorier, Kristiania 1904.
 Brumle-Bumle : og andre muntre billedhistorier for barn, Kristiania 1921.
 I fest hos Skogkongen : ny billed og eventyrbok, Oslo 1929.
 Ragnarok : en Billeddigtning, København 1929.
 Valkyrien : romantisk Billeddigtning, København 1931.

Litteratur
Holger Jerrild, "Hos Maleren Louis Moe", s. 30-39 i: Gads Danske Magasin, 1935.
Rolf Schütze, Louis Moe 1857-1945 og hans kunst, Hagerup, 1949.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 
 Eros, mystikk og eventyr – Louis Moe og hans kunst 
 Louis Moe på Litteraturpriser.dk
 opslag i Nordisk familjebok
 opslag i Salmonsens Konverstionsleksikon (1924)
 Se billeder og raderinger af Louis Moe
 

Malere fra Danmark
Illustratorer fra Norge
Børnebogsforfattere fra Danmark
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Dansksprogede forfattere fra Danmark

Nordmænd i 1800-tallet
Nordmænd i 1900-tallet
Lokalhistorie

Lokalhistorie er beretninger om historie i et begrænset geografisk område, f.eks. et sogn, et herred eller en af de gamle købstæder. Det vil i mange tilfælde være slægtens og folkets historie til forskel fra bl.a. danmarkshistorien, der i mange gengivelser mest er magthavernes.

Lokalhistorie i Danmark 

Det folkelige arbejde med lokalhistorie foregår ofte i egnshistoriske foreninger eller omkring et lokalhistorisk arkiv.

I mange år blev lokalhistorisk forskning og indsamling i Danmark mest udført af amatørhistorikere. Efter 2. verdenskrig begyndte de professionelle historikere at interessere sig mere for lokalhistorien. Der blev også af Dansk Historisk Fællesforening udsendt en Håndbog for danske lokalhistorikere, som blev udgivet 1952-56 af Johan Hvidtfeldt. I 1970 blev der på Københavns Universitet oprettet Lokalhistorisk Afdeling, der i perioden 1972-94 udsendte i alt 17 småtryk og frem til 1997 10 skrifter, før afdelingen blev lukket i 2000.

Den mest brugte opdeling af lokalhistorien i Danmark er efter amter og herreder, hvor herrederne gennem historien har været en stabil administrativ enhed, mens grænserne for len og amter har været, og fortsat er, i forandring.

Lokalhistorie i Norge 
De fleste byer i Norge har et museum som har lokalhistorisk fokus, og for mange af landets kommuner foreligger bygdebøger, der bl.a. beskriver kommunens gårde og slægter.

De ældste bygdebeskrivelser var overvejende topografisk beskrivende; nogle af dem (fra 1500-tallet) blev udgivet af Gustav Storm i Historisk-topografiske Skrifter om Norge og norske Landsdele (1895). Eksempler fra en noget senere tid er Ludvig Holbergs Bergens Beskrivelse (1737). Fra anden halvdel af 1700-tallet findes en lang række bygdebeskrivelser, med Hans Strøms Beskrivelse over Fogderiet Søndmøre (1762–1769) som en af de betydeligste. 1792–1808 udkom Topographisk Journal for Norge, som fra 1811 blev fortsat i Historisk-topografiske Samlinger, udgivet af Selskabet for Norges Vel, og senere af samme selskabs Budstikken (til 1834).

Efter en periode med mindre aktivitet udkom 1885–1921 det store værk Norges land og folk i 44 bind, de fleste skrevet af Amund Helland, som fik stor betydning. Der blev i de følgende tiår stiftet en række foreninger rundt om i landet, som har haft udgivelse av by- og bygdebøger som en vigtig del af deres program.

Lokalhistorie i Sverige 
I Sverige er hembygdskunskap et skolefag i grundskolens 3. klasse, hvor eleverne lærer om deres lokalområde. Faget blev indført i 1919.

Kilder/henvisninger 
 DIS Danmarks indeks over Amter, Herreder og Sogne i Danmark , der også linker til wikipedias artikler om de enkelte steder.
 J.P. Trap: Kongeriget Danmark
 "Herreder og Herredsgrænser i Jylland", Henrik Larsen i Jyske Samlinger, 1935
 Den jyske Historiker, nr. 17: "Lokalhistorie", 1980
 Hvidtfeldt, Johan (red.) (1952-56, 1970). Håndbog for danske lokalhistorikere. Udgivet af Dansk Historisk Fællesforening. DK5=40.7.  – Af indholdet: Historie og lokalhistorie ; Indsamlingen af materiale ; Bearbejdelse og fremstilling
 Lokalhistorie.no, website for lokalhistorie i Norge
 Lokalhistoriewiki, wiki for norsk lokalhistorie
Taningia danae

Taningia danae er en tiarmet blæksprutte med bioluminescens, der viser sig som lysglimt. Den har ingen sugekopper, men derimod kroge. Taningia danae er fanget i eksemplarer på op til 2 meters længde og 61 kg. Et eksemplar ud for Spanien vejede dog ca. 135 kg. Den er blevet fundet eller fanget overalt på dybere vand.

Navn 
Navnet Taningia danae fik arten efter den danske biolog Aage Vedel Tåning (1890-1958). Han fangede blæksprutten med det danske forskningsskib Dana.

Arme forsvinder 
Taningia danae har som ung ti arme, men som voksen kan to af armene forsvinde. Derfor blev den oprindeligt opfattet som en ottearmet blæksprutte.

Lysglimt 
Indtil 2005 blev Taningia danae antaget for at være langsom. I 2005 blev den optaget på video i sine naturlige omgivelser og her er den relativt hurtig med en hastighed på op til 2,5 m/s (ca. 9 km/t). Herudover overraskede den forskerne med blændende lysglimt i angrebsøjeblikket.

Kilder/referencer 

Tiarmede blæksprutter
Sagprosa

Begrebet "prosa" kommer af det latinske udtryk "prorsa oratio", der betyder "ligefrem tale". Og det defineres som: "sproglig fremstillingsform som ikke er bundet af metriske regler (rytme og rim, min anm.), dvs. den ligefremme tale- og skrivemåde" (Nudansk Ordbog med Etymologi, 2. udg., 2001). Med denne definition markeres, at ”prosa” faktisk betyder stort set alt, der er talt eller skrevet, bortset fra lyrik (digte).

Begrebet "prosa" dækker altså både talte og skrevne tekster, både opdigtede og ikke-opdigtede tekster, der er uden metrisk mønster.

Prosa er således et begreb, der rummer både dronningens nytårstale, romanen og avisartiklen, både eventyret og tv-avisen, både novellen, dramaet, essayet og Bilkas annoncekatalog.

Den prosa, der ikke er opdigtet, kan deles i to hovedkategorier, nemlig ”sagprosa” og ”fagprosa” (eller faglitteratur).

Begrebet sagprosa kan vi definere som tekster, der vedrører forhold i den faktiske virkelighed, således at forstå, at der i sagprosateksten beskrives eller vurderes forhold, der rent faktisk er sket eller sker. 

En sagtekst handler om en sag, om kendsgerninger, der har fundet sted. Den fiktive tekst handler om begivenheder, som ikke har fundet sted, men som digteren frit opfinder.
 
Sagprosaen forsøger, så at sige, at fremstille verden som den forekommer at være, hvor fiktionsprosaen forsøger at fremstille verden, som den kan forestilles at være. Sagteksten viser den virkelige verden, den fiktive tekst viser et alternativ til den virkelige verden. 
 
Sagprosa er f.eks. artikler i aviser, ugeblade eller fagblade, lovtekster, offentlige eller private breve, fagbøger, lærebøger, debatbøger, elektroniske tekster på f.eks. tekst-tv eller internettet, dagbøger, erindringer, rejseskildringer, essays, brugsanvisninger, nyheds- og dokumentarudsendelser i tv, mv.

Sagprosa er således en genre, der dækker et utal af forskellige undergenrer.

Litteratur
Lagringsmedie

Et lagringsmedie er et medie til opbevaring af data.

Der skelnes ofte mellem stationære og flytbare lagermedier samt digitale og analoge.

Eksempler på digitale lagringsmedier er: Harddiske, usb-nøgler cd'er og dvd'er.

Eksterne henvisninger 
Lagringsmedier – Hvilke lagringsmedier egner sig bedst til langtidsbevaring? 

 
Biblioteks- og informationsvidenskab
Digital bevaring
Nora Ebbesen

Nora Ebbesen var i slutningen af 1800-tallet en kendt, københavnsk kurtisane. Hun har også skrevet sine erindringer.

Danmarks Radio sendte Nora Ebbesen – Danmarks første demimonde den 11. februar 2004. Hun var, ifølge oplysningerne i udsendelsen, født i Hestemøllestræde i 1841 og døbtes i Vor Frue Kirke som Eleonora Frederikke Esbensen datter af ugifte Ane Kirstine Esbensen.

Danskere i 1800-tallet
Prostituerede
Douglas Adams

Douglas Noel Adams (født 11. marts 1952, død 11. maj 2001) eller DNA, var en britisk forfatter af humoristiske bøger, bedst kendt for sin romanserie The Hitchhiker's Guide to the Galaxy (oversat til dansk som Blafferens galakseguide eller, i den tidligere oversættelse, Håndbog for vakse galakseblaffere) samt Dirk Gently's holistic detective agency .

Douglas Adams blev født i Cambridge og uddannet på Brentwood School i Essex, og siden ved St. John's College, Cambridge Universitet, hvor han læste engelsk.

Se også 
 Britisk humor

Referencer

Eksterne henvisninger 

 
 
 
 TED: Douglas Adams holder foredrag om en rejse 

Personer fra Cambridge
Science fiction-forfattere fra Storbritannien
Humorister fra Storbritannien
Hitchhiker's Guide to the Galaxy
Ateister
Yukon

Yukon er et nordvestlig canadisk territorium ved Yukon-floden. Hovedstaden hedder Whitehorse. Yukon grænser op til den amerikanske delstat Alaska mod vest, til Britisk Columbia mod syd og til Northwest Territories mod øst. Yukon er især kendt for det store guldfund ved Klondike, som i 1896 medførte stor indvandring. Arealet er på 482.515 kvadratkilometer og befolkningstallet er cirka 26.000 (1990).

Eksterne henvisninger
Aspiration

Aspiration kan henvise til flere artikler
 Aspiration (sang) – at trække vejret (under sang)
 Aspiration (medicinsk) – indånding eller passage af luftrøret; anvendes også om "indånding" af skadeligt materiale, f.eks. aspiration af maveindhold (maveindhold der via luftrøret ender i lungerne). 
 Aspiration (åndeligt) – at søge efter viden om sjælen eller søge efter noget højere
 Aspiration (fonetik) – udånding med en konsonant (markeres med  i det internationale fonetiske alfabet, f.eks )

Se også
 Aspirationspneumoni – lungebetændelse forårsaget af inhalation af f.eks mad eller opkast
Aspiration (medicinsk)

Aspiration (fra latin: aspiratio: beånding) er indånding eller passage af luftrøret (trachea). Anvendes også om "indånding" af for lungerne skadelige stoffer, f.eks. maveindhold, der via luftrøret ender i lungerne. 

Aspiration kan også anvendes wom udsugning eller udtømmelse af væske fra et hulrum i legemet. Aspiration benyttes også som udtryk for passage af sekreter eller fremmedlegemer som f.eks. vand, opkast gennem luftrøret og ned i lungerne, herunder også fremmedlegemer som en sabelslugers sværd.

Se også 
 Aspirationspneumoni
 Udpumpning

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Beredskabsstyrelsen: Kunstigt åndedræt 

Fysiologi
Medicinske behandlinger
Aspirationspneumoni

Aspirationspneumoni er en lungebetændelse (pneumoni) forårsaget af væske eller fremmedlegemer i lungerne; modsat en almindelig lungebetændelse skyldes en aspirationspneumoni således ikke en infektion, om end det kan være en tilstødende komplikation. Sygdommen opstår almindeligst som følge af fejlsynkning (dysfagi) eller opkastning. Føde eller væske bliver fejlagtigt ført ad luftrøret til lungerne (kaldes aspiration) og starter lungebetændelsen.

Aspirationspneumoni må mistænkes hos patienter hvor der har været bevidsthedssvækkelse (apopleksi, epilepsi osv), og som udviser vejrtrækningsbesvær.

Luftvejssygdomme
Aspiration (åndeligt)

Åndelig aspiration er det at søge efter viden om sjælen eller søge efter noget højere.

Aspiration betyder stræben mod noget højere. Det er en af følelseslivets vigtigste evner og den betragtes som en af sjælens psykiske evner. Aspiration får mennesket til at overskride sine lavere selviske behov for et højere uselvisk. Aspiration er det følelsesmæssige brændstof, som muliggør at aspiranten (en der stræber mod det åndelige) evner at målrette sine bestræbelser og nå sine mål. Ofte er aspirationen rettet mod et idealbillede af en eller anden karakter.

Se også 
Aspirant

Eksterne henvisninger 
VisdomsNettets Åndsvidenskabelige Ordbog: Aspiration
Kentaur Nettets esoteriske ordbog: Aspiration

Religion
Udpumpning

Udpumpning er en populær betegnelse for opsugning af et menneskes maveindhold; inden for sundhedsvæsenet benyttes oftere aspiration. Dette kan gøres af forskellige årsager, om end den mest almindeligt kendte er for at tømme maven for en overdosis af f.eks. piller.

Udpumpning på skadestuen 
Den mest almindelige årsag til at foretage en udpumpning på skadestuen er for at begrænse forgiftningen ved en overdosis. Typisk drejer det sig om mennesker, der har indtaget store mængder smertestillende eller sovemedicin i suicidalt øjemed. Udpumpningen har her to formål: dels fjernes eventuelle pillerester fra kroppen, så forgiftningen begrænses mest muligt, dels kan det aspirerede maveindhold give et fingerpeg om hvilke farmaci, patienten har indtaget, hvilket giver mulighed for at vælge en eventuel modgift. 

Det er efterhånden sjældent, at man foretager en udpumpning på mennesker, der har indtaget for store mængder alkohol; erfaringer viser, at når man ankommer til skadestuen er der kun et minimum af alkohol tilbage i mavesækken. Derfor retter behandlingen sig primært mod at observere patienten for tilkommende komplikationer og behandling af disse.

Udpumpning på hospitalet 
Det er ikke ualmindeligt at aspirere mavens indhold for indlagte patienter. Den primære årsag hertil er, hvis der er mistanke om et blødende mavesår, hvor en blødning vil være tydelig at se i det aspirerede maveindhold. Tillige kan svært forkvalmede patienter og patienter med andre mave- eller tarm-problemer have gavn af en tom mavesæk.

Procedure 
En udpumpning foregår ved, at en sonde, der er en tynd plastikslange, lægges ned i mavesækken, typisk via næsen; herigennem kan maveindholdet suges op med et sugeaggregat. 

Inden sonden lægges påføres sonden en smule lokalbedøvende gel; dette har dels til formål at bedøve de øvre luftveje, så sondeanlæggelsen er så lidt ubehagelig som mulig, dels at smøre de øvre luftveje, så sonden glider lettere. Tillige gives patienten, hvis denne kan samarbejde til det, en mundfuld vand at holde i munden. Sonden føres ind gennem det ene næsebor, indtil den ligger bagerst i svælget. Når patienten synker den mundfuld vand, han har holdt i munden åbnes spiserøret, og sonden kan føres resten af vejen ned til mavesækken. Det, at patienten synker vand undervejs, forhindrer således, at sonden lægger sig i lungerne i stedet for i maven. 

De fleste synes at sondeanlæggelse er en ubehagelig, men ikke smertefuld procedure. Den er som regel overstået på få minutter. Det, der oftest generer, er når sondespidsen passerer ned gennem svælget, idet den kan komme til at stimulere brækrefleksen i større eller mindre grad.

Se også 
Aspiration

Medicinske behandlinger
Diagnostik
Catharina Sforza

Catharina Sforza (født 1462, død 28. maj 1509) var en uægte datter af Milanos hersker, hertug Galeazzo Maria Sforza. Hun blev hertuginde af Forlì og Imola.

Personer fra Italien
Tjek fødselsår
Personer fra renæssancen
Kvinder i renæssancen
Italienere i 1400-tallet
Italienere i 1500-tallet
Galeazzo Maria Sforza

Galeazzo Maria Sforza (født 24. januar 1444, død 26. december 1476) var hertug af Milano og far til Catharina Sforza, hertuginde af Forlì og Imola.

Eksterne henvisninger 

Personer fra Italien
Personer fra renæssancen
Italienere i 1400-tallet
Klo

En klo er en buet voksende spids, fundet for enden af en tå eller finger eller på leddyr.

Hos tetrapoderne er kløer lavet af keratin.

En negl er homolog med en klo, men den er fladere og har en buet kant i stedet for et punkt. En negl som er stor nok til at gå på, kaldes en hov.

Se også 
 Klo (mekanisk)
 krog
 hank
 hage
 bådshage
 fiskekrog
 hæklenål
 tap
 horn
 Enhjørning
 Narhval
 Næsehorn
 Tyr
 Buk

Dyreanatomi
Negl

I anatomi er en negl et horn-lignende stykke for enden af et menneskes eller dyrs finger eller tå. 

Beskadiges neglen kan den falde af, hvorefter en ny negl som regel gror ud igen. Neglene kan angribes af svamp.

En negl er homolog med en klo, men den er fladere og har en buet kant i stedet for et punkt. En negl, som er stor nok til at gå på, kaldes en hov. Neglen består af keratin, ligesom eksempelvis hornet på et næsehorn.

Anatomi

Det lille stykke hud der vokser ud på neglen kaldes neglebånd. Neglene kan have små hvide pletter og nogle menesker har et halvcirkelformet lysere parti ned mod neglebåndet.

Neglen gror hele livet og i snit vokser den 0,1 mm (60-årig) og 0,123 mm (32-årig) per døgn.

Pleje og mode

Pleje af hænder og fingernegle kaldes manicure, og pleje af fødder og tånegle kaldes pedicure. Der findes også kunstige negle, der kan limes udenpå de ægte negle. Neglelak bruges til at dække neglen med farve, at give neglene glans og til en vis grad beskytte neglene, så de ser velplejede ud.

Neglene kan vokse sig meget lange hvis de plejes. Virkeligt lange negle har en tendens til at vokse i en spiral.
Der findes forskellige måder at klippe neglene på og hertil findes flere forskellige værktøjer og produkter f.eks. neglesaks, neglefil og neglebåndsfjerner.

Se også 
 Neglesaks
 Hestesko
 Franske negle

Kilder/referencer 
 (William Bean, ”Nail growth – 35 years of observation”), ing.dk: Hvor hurtigt vokser en negl? På 100 dage, 1 cm! 

Bevægeapparatets anatomi
Hov

Hov kan have flere betydninger:

 Hov (negl) – udtryk for blandt andet hovdyrs (f.eks. hestes) trædeflader.
 Hov (by) – en mindre havneby i Halling Sogn, Odder Kommune
 Hov (Middelfart Sogn) – en bebyggelse i Middelfart Sogn, Middelfart Kommune
 Hov (Sennels Sogn) – en bebyggelse og et ejerlav i Sennels Sogn, Thisted Kommune
 Hov (bygd) – en bygd på Suðuroy, Færøerne ved nordsiden af Hovsfjørður.
 Hov (helligsted) – religiøs bygning i Norden fra før-kristen tid.

Se også
 Hou – by ved Limfjordens udmunding til Kattegat.
 Hou Sogn – et sogn i Langelands Provsti (Fyens Stift), i Langeland Kommune.
 Hou (Langeland) – en bebyggelse i Hou Sogn.
Niche

Niche kan henvise til tre artikler:

 Niche (økologi) – i økologien et sæt af vilkår, som en art er tilpasset
 Niche – Nordisk tidsskrift for kritisk biologi – tidsskrift (1980-1987)
 Niche (bygningsdel) – i arkitektur er en niche en krum eller kantet fordybning i en mur eller væg
 Niche (økonomi) – inden for økonomi et smalt markedssegment
Opfinder

En opfinder er en person, som skaber nye opfindelser, typisk mekaniske eller elektriske maskiner eller andre apparater med praktiske anvendelser.

Eksterne henvisninger 
 Ben Wiens Energy Science Infosite  (God vejledning til patent relaterede udfordringer)
 Engelsk Wikipedia: List of inventors

 
Immaterialret
Metaludvinding

Metaludvinding  er en del af metallurgien, hvor man beskæftiger sig med at udvinde metaller af malme, rense dem og genanvende dem.

De fleste metaller, som findes i jordens skorpe, indgår i iltrige forbindelser, malme. For at udvinde det ønskede metal må man reducere metaloxiden, og der er to metoder, man kan bruge: elektrisk eller kemisk. Elektrisk reduktion eller elektrolyse medfører, at man sender en kraftig strøm gennem den smeltede metaloxid eller en smeltet metaloxidopløsning. På den måde fremstiller man  aluminium og mange andre metaller. Den kemiske reduktion gør brug af en reducerende, kemisk forbindelse til at ændre metallets oxidationsgrad. I tilfældet jern er det reducerende stof koks) . Koks er kulstof, og når koksene bliver blandet med jernoxiden og opvarmet, vil ilten flytte sig fra jernet over på kulstoffet. Jernet bliver reduceret, og samtidig dannes der (CO2) og kulilte.

Før man fandt ud af at bruge koks af stenkul, var det eneste tilgængelige reduktionsmiddel trækul. Det var besværligt at fremstille, og forbruget medførte udstrakte skovrydninger i malmrige egne. Det ser ud til, at kelterne allerede i oldtiden havde fundet en løsning på dette problem, nemlig at fremstille træ i store mængder med en omdriftstid på ca. 15 år (se stævningsdrift).

Metallurgi
Taq-e Kasra

Taq-e Kasra er den eneste synlige ruin i den forhistoriske by Ktesifon, som ligger nær Tigris ca. 30 km sydøst for Bagdad i Irak.

I det tidligere palads ses Ktesifonporten, som er resterne af en hvælving i Tag-i Kisra-paladset. Den er bemærkelsesværdig ved sin størrelse og konstruktion – 25,5 meter bred, 37 meter høj og 48 meter dyb og bygget af mursten. Ruinens oprindelige navn er Takhti Khesra der betyder Khesras trone og hentyder til den sassanidiske kong Khosrau I.

Bygningen er efter sigende bygget kort før år 600.

Antikken
Mesopotamien
Irak
Gyvel (art)

 
Gyvel (Cytisus scoparius) er en 50-200 cm høj busk, der vokser på heder, skrænter og affaldspladser. Oprindeligt udplantede Gyvel spreder sig nu i Danmark på næringsfattige arealer, hvor den fortrænger den naturlige vegetation. Frøene er meget giftige på grund af indholdet af alkaloidet cytisin.

Beskrivelse 
Gyvel er en halvkugleformet busk med overhængende vækstform. Grenene er grønne, furede og meget tynde. Bladene er meget fåtallige eller mangler helt. De er i øvrigt trekoblede med elliptiske småblade. Blomsterne er smørgule og har en kraftig, til tider noget overvældende duft.

Frugterne er smalle bælge, der tørrer ud på planten og sprænges på grund af indre spændinger, og derved spredes frøene med et lille smæld. Frøene kan ligge uspirede i jorden i op til 10 år. Den har derfor en stor frøpulje til rådighed i jorden.

Gyvel har symbiose med knoldbakterier, som gør den selvforsynende med kvælstof ved hjælp af kvælstoffiksering.

Højde x bredde og årlig tilvækst: 2 × 2 m (75 × 75 cm/år). Målene kan anvendes ved udplantning.

Voksested 
Gyvel er en meget lyskrævende pionerplante. Arten formodes at være oprindelig på tørre, næringsfattige og lysåbne jorde i Danmark og det meste af Europa. Den danner plantesamfund sammen med f.eks. bølget bunke, hedelyng og hedemelbærris.

Rodnettet er dybtgående og planten er derfor tidligere blevet udsået på jernbaneskråninger, som værn mod erosion. Gyvel der er blevet brugt til udplantning stammer ofte fra Mellemeuropa og spreder sig nu i den danske natur på næringsfattige, lysåbne arealer, hvor den fortrænger den naturlige vegetation.

Anvendelse 
Busken yder et glimrende og næringsrigt vinterfoder til harer, der ofte gnaver busken helt ned til jorden. Den tåler vind og er meget nøjsom. Lav dansk gyvel tåler frost en del bedre end andre gyveltyper, som fryser ned i kolde vintre.

De grønne plantedele er svagt giftige for mennesker og er tidligere blevet anvendt som medicin mod bl.a. hjertesygdomme. Frøene er dog meget giftige på grund af indholdet af alkaloidet cytisin.

Kilde 
 Signe Frederiksen et al., Dansk flora, 2. udgave, Gyldendal 2012. .
 Træer og buske til skovbryn, læhegn og vildtplantninger 
 Christiansen, M. S. 1970, Danmarks vilde planter
 Skov og Landskab, Vidensblad, 2005, Italiensk Gyvel – spredning og erfaringer med bekæmpelse

Eksterne henvisninger 
 Arne og Anna-Lena Anderberg: Den virtuella floran, Naturhistoriska riksmuseet 

Buske
Gule blomster
Tørketålende planter
Symbioser
Giftige planter
Gyvel (Cytisus)
Optisk dispersion

Dispersion refererer til, at fasehastigheden af en elektromagnetisk bølge afhænger af bølgens frekvens.
Når lys passerer en grænseflade mellem to gennemsigtige materialer, f.eks. luft og glas, brydes lyset ved det der kaldes refraktion og skifter derved retning. Graden af afbøjning afhænger bl.a. af det såkaldte brydningsindeks mellem de to materialer, og dette brydningsindeks varierer i større eller mindre grad med lysbølgernes længde, og dermed lysets farve. Alle kendte, gennemsigtige materialer har en større eller mindre, men målelig variation i deres brydningsindeks, og for langt de fleste materialers vedkommende er brydningsindekset større overfor kortere end overfor længere bølgelængder (dvs. blåt lys brydes mere end rødt).

Materialer med stor variation i brydningsindeks siges at have stor dispersion (farvespredning): Prismet øverst på illustrationen til højre har denne egenskab, og er derfor egnet til at "sortere" det hvide lys der kommer ind fra venstre i dets bestanddele af forskellige bølgelængder/farver, i for langt de fleste materialer er brydningsindekset større for korte bølgelængder end for længere bølgelængder.

Det nederste af de to viste prismer har en lille dispersion, og er således egnet til brug i billeddannende optisk udstyr som f.eks. kameraer og kikkerter, fordi alle farver i motivet sendes i omtrent samme retning. Bruger man det "forkerte" materiale til den slags udstyr, vil skarpe kontraster i billedet blive forsynet med blå og røde "kanter" – en fejl som kaldes for kromatisk aberration.

Da lysets hastighed igennem et gennemsigtigt materiale afhænger af brydningsindekset, betyder dispersionen i materialet også, at lys med forskellige bølgelængder passerer med forskellige hastigheder -- jo længere bølgelængde, desto større hastighed: Sender man et kort, hvidt lysglimt (dvs. lys "blandet" af mange forskellige bølgelængder) igennem f.eks. en lysleder, vil glimtet i den anden ende observeres som først rødt, så gult og grønt, og til sidst blåt.

Se også 
 Brydningsindeks
 Optik
 Optisk linse
 Optisk prisme
 Refraktion

Kildehenvisninger 

Optiske fænomener og begreber
DB

DB Akronymet kan betyde flere ting:

 Danmarks Biblioteksforening, en dansk interesseorganisation, der varetager de danske bibliotekers interesser overfor det politiske system, samt søger at bidrage til samarbejde og erfaringsudveksling indenfor området
 Danmarks Biblioteksskole
 Deutsche Bahn AG

dB Akronymet:

 Bel (enhed), Decibel
Blomstereng

Blomstereng er et fast begreb i dagligsproget. Det betyder simpelthen et stykke jord, der er dækket af en vegetation med masser af blomster.

I gartneres og havearkitekters fagsprog er begrebet mere præcist: en planlagt og fagmæssigt udført beplantning, som er domineret af blomstrende, urteagtige planter. Det er et spørgsmål om pris og smag, om urterne skal være énårige eller flerårige. Blandinger af de to slags vil kun lykkes det første år, og selv da kun tilsyneladende. Da vil de etårige planter nemlig blomstre og skjule de flerårige, mens de flerårige derefter vil overtage stykket fuldstændigt.

Som alle anlagte beplantninger kræver også blomsterengen en grundig forberedelse, hvor det drejer sig om at få fjernet ujævnheder, sten og ukrudt fra det øverste jordlag. Først derefter kan man så eller plante de arter, som man ønsker at se i engen.

Senere kræver blomsterengen omhyggelig, omend forholdsvis sjælden pleje. Den skal nemlig slås mindst en gang årligt, og det slåede skal fjernes for at holde jorden udpint. Hvis jorden bliver ved med at være meget velgødet, vil græsser overtage billedet fuldstændigt, da velgødet jord netop passer fint med deres nichetilpasning.

Endelig stiller blomsterengen krav om tålmodighed hos betragteren, for den er ikke i blomstring hele tiden. Hvis den bliver slået i foråret eller forsommeren, vil hovedblomstringen ligge om sensommeren eller i efteråret. Omvendt, når man slår engen i sensommeren: da vil blomstringen ligge i foråret og forsommeren. I de perioder, hvor engen skal samle kræfter, er den ikke altid lige køn, og mange ville måske endda betragte den som rodet.

Forslag til plantevalg 
Hvis man vil anlægge sig en blomstereng, som er vedvarende, må der bruges flerårige planter. I de to lister her nedenfor er der kun foreslået planter, som findes vildtvoksende i danske naturtyper. Herved undgår man at bidrage til den floraforurening, der ofte bliver resultatet, når fremmede og aggressive arter bliver brugt.

Litteratur 
 Christopher Lloyd: Meadows, 2004, 

Havedyrkning
Gartner

En gartner beskæftiger sig med planteproduktion samt pleje, pasning, rådgivning og udvikling af alle typer planter. Gartner er en fælles betegnelse der dækker over en række forskellige fagområder. 

 En væksthusgartner beskæftiger sig med produktion af potteplanter, snitblomster, væksthusgrøntsager ol. i højt avancerede væksthuse. Her anvendes klimacomputere, transportbånd og i stigende grad maskiner for at sænke lønomkostningerne. Erhvervet er i disse år under stærkt pres grundet den stigende konkurrence fra lande som Holland, Spanien og Italien. 
En planteskolegartner kan være specialiseret indenfor planteproduktion af prydbuske, stauder, roser, frugttræer, frugtbuske og prydtræer. En planteskolegartner kan også være specialiseret indenfor detailbranchen og videresælge produkterne direkte til forbrugerene fx i et havecenter. 
Som frilandsgartner beskæftiger man sig med produktion af frilandsgrøntsager og blomstrende frilandsplanter. 
Frugtavlere producerer frugt og bær i store plantager. 
Anlægsgartnere anlægger og vedligeholder private haver, offentlige pladser og parker og spiller en væsentlig rolle i byfornyelses projekter. En grøn anlægsgartner beskæftiger sig med sammensætning og etablering af planter, hvorimod en grå anlægsgartner arbejder med belægning i form af fliser, brosten mv.
Handelsgartnere, som danner detailledet i rækkefølgen "fra jord til bord", medtages traditionelt blandt gartnere, selv om de ikke nødvendigvis behøver at have gartneruddannelse eller erfaring.

Gartnerens arbejde består i vid udstrækning i at vande, gødske, beskære, sprøjte, så, plante, stikke samt pakning og klargøring af planter til salg.

Gartnerfaget har meget lange traditioner i Danmark. For at blive gartner skal man stå i lære i på 3 år og 8 måneder. Uddannelsen omfatter både praktiske færdigheder, teoretisk viden og faglige holdninger. Uddannelsen foregår dels på et praktiksted og dels på en fagskole. Der er for tiden følgende skoler, der uddanner gartnerelever (de tilbudte fagretninger er nævnt i parentes):

 Roskilde Tekniske Skole i Roskilde (væksthus-, planteskole- og anlægsgartnere)
 Selandia i Slagelse (anlægsgartnere)
 Kold College i Dalum (Odense) (anlægsgartnere, frugtavlere, væksthusgartnere)
 Jordbrugets UddannelsesCenter Århus (anlægsgartnere, frilandsgartnere, planteskolegartnere, væksthusgartnere)

Uddannelsen kan senere udbygges med en videreuddannelse som produktionsleder på et halvt år, eller som jordbrugsteknolog, der varer 2 år, og er rent teoretisk.
Endvidere kan faglærte gartnere uddanne sig til hortonomer (havebrugskandidater) på Det Biovidenskabelige Fakultet på Frederiksberg. Som udlært gartner kræves ikke en fuld gymnasial uddannelse for at påbegynde studiet.

Stillingsbetegnelser
Gartneri
Håndværk
Anlægsgartner

Anlægsgartner er betegnelsen for de håndværkere, som anlægger og plejer haver og parker. Betegnelsen er fri, dvs. at enhver, som har lyst, kan kalde sig anlægsgartner – også uden at have en formaliseret gartneruddannelse bag sig.

Faglærte anlægsgartnere har en dybtgående viden om jord, planter, sten og fliser, og de har færdigheder i at opmåle og afsætte terrænstykker meget præcist. Ligeledes forstår de at foretage alle de nødvendige – men ofte usynlige – beregninger og forarbejder, som lægger grunden til et pålideligt og smukt resultat.

De fleste anlægsgartner firmaer med en faglig baggrund er sluttet sammen i organisationen Danske Anlægsgartnere, der bl.a. stiller garantiordning og klagenævn til rådighed for kunderne.

Se også 
 Havearkitekt
 Hortonom
 Danske Anlægsgartnere

Eksterne henvisninger 
Danske Anlægsgartnere
Enårig strandvegetation

Enårig strandvegetation er én blandt mange naturtyper, der har dannet grundlag for udnævnelsen af en række beskyttede naturområder i EU, de såkaldte Natura 2000-områder, hvor den har betegnelsen 1310 Vegetation af kveller eller andre enårige strandplanter, der koloniserer mudder og sand. 

Når højvandet fører det meget finkornede slik med sig ind mod kysten, lægger der sig et lag oven på de tidligere lag. Når det samlede lag er blevet så tykt, at det er delvist tørlagt ved ebbe, er der opstået en vade. I den mineralrige jord etablerer der sig efterhånden en vegetation af særligt tilpassede planter, og de bidrager så til, at der fastholdes yderligere materiale på vaden.

De typiske arter for enårig strandvegetation er:
 Salturt (Salicornia europaea) eller Kveller
 Dansk kokleare (Cochlearia danica)
 Kødet hindeknæ (Spergularia marina)
 Smalbladet hareøre (Bupleurum tenuissimum )
 Stivhåret spidshale (Parapholis strigosa)
 Strandfirling (Sagina maritima)
 Strandgåsefod (Suaeda maritima)

Naturtypen findes pletvis langs dele af de danske kyster, men i mere sammenhængende udstrækning kun i Vadehavet. Naturtypen forekommer oftest i eller ved strandeng.
Naturtypens udstrækning kan variere meget fra år til år alt efter vandstandsforholdene.

Eksterne henvisninger 

 Enårig strandengsvegetation 1310   novana.au.dk
 Danske Naturtyper i det europæiske NATURA 2000 Netværk , udg. af Skov- og Naturstyrelsen i 2000, 

Naturtyper i Danmark
Naturtyper (naturkanon)
Wisła

Wisła (tysk: Weichsel, latin: Vistula) er en polsk flod, som udspringer i det sydlige Polen og udmunder i Østersøen. Den er 1.047 kilometer lang og passerer store byer som Kraków, Warszawa og Gdańsk.

Wisła bidrager i høj grad til forureningen af Østersøen som følge af store udledninger og dårlig rensning af spildevand.

Den danske digter Carsten Hauch har i romanen En polsk familie (1839) hyldet floden og landet i sangen: "Hvorfor svulmer Weichselfloden".
Henryk Górecki har skrevet korværket Wislo Moja, Wislo Szara.

Bifloder 
højre bred
 Biała
 Soła flyder lige ved Auschwitz, og lejrens kvindelige fanger risikerede at måtte stå i vand til brystet og rense damme til fiskeopdræt i sumpene langsmed Soła. For dem var forventet levetid ikke tre måneder, men kun få uger. Aske fra lejrens krematorier blev en gang imellem tømt i bifloden.
 Skawa
 Raba
 Uszwica
 Dunajec
 Wisłoka
 San (flod)
 Wieprz
 Świder
 Narew – til 1962 som Bug
 Skrwa
 Drwęca
 Osa
 Liwa (til Nogat)

venstre bred
 Przemsza
 Rudawa
 Dłubnia
 Szreniawa
 Nida
 Czarna Staszowska
 Opatówka
 Kamienna
 Iłżanka
 Radomka
 Pilica
 Bzura
 Brda
 Wda
 Wierzyca

Vigtige byer ved Wisła 
 Kraków
 Tarnobrzeg
 Sandomierz
 Puławy
 Warszawa
 Płock
 Włocławek
 Toruń (Thorn)
 Grudziądz
 Tczew
 Gdańsk (Danzig)

Landsbyer ved Wisła 
 Janowiec

Noter

Se også 

 Europæiske floder

Østersøens afvandingsområde
Floder i Polen
Vadegræssamfund

Vadegræssamfund er én blandt mange naturtyper, der har dannet grundlag for udnævnelsen af en række beskyttede naturområder i EU, de såkaldte Natura 2000-områder. 

Vadegræs er indført her i landet omkring 1930 og er i fremgang. Nogle steder fortrænger den naturaliserede art af Vadegræs det naturlige plantesamfund, dvs. den enårige strandvegetation. Da Vadegræs har alle pionerplanternes ukrudtsagtige træk, kan den overtage mudderfladerne på forbavsende kort tid.

Engelsk vadegræs har i Danmark en dobbeltrolle, idet den beskyttes som en del af udpegningsgrundlaget for habitattype 1320, Vadegræssamfund i Vesterhavet, mens den regnes som invasiv art i Kattegat og bekæmpes både på Samsø og Læsø
.

Plantevækst 
Den typiske planteart er:
 Alm. vadegræs (Spartina alterniflora x townsendii) (Krydsningen her var tidligere steril og kunne kun spredes via rodstiklinger. Nu er der imidlertid sket en spontan kromosomfordobling, så den kan danne spiredygtigt frø!)

Litteratur 
 Danske Naturtyper i det europæiske NATURA 2000 Netværk, udg. af Skov- og Naturstyrelsen, .

Eksterne henvisninger 

 Vadegræssamfund (1320) på novana.au.dk

Naturtyper i Danmark
Naturtyper (naturkanon)
Albrecht von Wallenstein

Albrecht von Wallenstein (Født i 1583, død i 1634) var hertug af Friedland og Mecklenburg og kejserlig general og feltmarskal i Trediveårskrigen, hvor han var leder for den troppestyrke, der i 1627 og 1628 udplyndrede Jylland. Som den første kaldte han det noget andet: krigsskat.

Han blev afskediget for forræderi i 1634 efter fredsforhandlinger med svenskere og saksere og blev kort efter myrdet af en officer, muligvis efter ordre fra kejseren.

Han stammede fra en gammel bøhmisk familie, og navnet stammer fra slottet Waldenstein eller Waldstein i Turnau.

Kilder 

Kejserlige generaler fra Det tysk-romerske Rige
Hertuger fra Tyskland
Personer fra Trediveårskrigen
Tyskere i 1500-tallet
Tyskere i 1600-tallet
Personer der er blevet myrdet
Walhalla
Riddere af Den gyldne Vlies
D-mark

D-Marken eller den Deutsche Mark (forkortet DM eller DEM) var en møntenhed i Tyskland, der blev indført i 1948 i den vestlige besættelseszone som afløser for den værdiløse Reichsmark.

D-marken blev i 2002 udskiftet med euroen. En euro blev sat til 1,95583 DEM under ombytningen.

Baggrund 
Fra 1948 og frem til genforeningen med DDR var D-marken Europas mest stabile valuta. Garanten for denne stabilitet var Bundesbank, som den amerikanske besættelsesmagt gav tilnærmet autonomi, da Vesttyskland blev oprettet efter krigen. Politikerne skulle ikke blandes ind i pengepolitikken. For Bundesbank fremstod det derfor nærmest som et kup, da Helmut Kohl tillagde Ostmark samme værdi som DM, med vekselkursen 1 : 1. Baggrunden for Bundesbanks autoritet var de problemer, som Tyskland have kæmpet med i første halvdel af det 20. århundere; ikke kun hyperinflationen i 1923, men også udviklingen efter 1936, hvor nazi-regimet pålagde tyskerne store kapitalrestriktioner og tiltagende rationering og priskontrol. Pengemængden voksede, men der var ikke meget at få købt for de penge. I 1948 forstod amerikanerne, at tysk økonomisk stabilitet var truet af denne kolossale pengemængde. Som en modvægt blev DM indført, men folk opdagede, at mere end 90 % af deres sparepenge forsvandt i den proces. Konrad Adenauer og finansminister Ludwig Erhard lovede, at sådan noget skulle tyskerne ikke igen udsættes for. Det samme lovede Helmut Kohl og Gerhard Schröder ved euroens indføring, og fik stabilitetspagten ind som en del af Maastricht-traktaten. Men få af løfterne blev overholdt.

Noter

Eksterne links 
 Historiske Sedler fra Tyskland (på tysk)

Historiske møntenheder
Tysklands historie
Tysklands økonomi
Potentil

Potentil (Potentilla) er en slægt af urter (eller sjældnere: buske) med flere end 70 arter, som er udbredt i næsten alle den nordlige halvkugles egne med tempereret klima. Bladene er fingrede eller fjersnitdelte. Blomsterne har både bæger og yderbæger. De er 5-tallige med talrige støvdragere og frugtanlæg. Frugterne er nødder, der sidder på en hvælvet blomsterbund (sammenlign med Jordbær).

 Hvid potentil (Potentilla alba)
 Liggende potentil (Potentilla anglica)
 Gåsepotentil (Potentilla anserina)
 Sølvpotentil (Potentilla argentea)
 Rød potentil (Potentilla atrosanguinea)
 Guldpotentil (Potentilla aurea)
 Grå potentil (Potentilla cinerea)
 Tormentil (Potentilla erecta)
 Mat potentil (Potentilla heptaphylla)
 Klippepotentil (Potentilla hookeriana)
 Småblomstret potentil (Potentilla intermedia)
 Indisk potentil (Potentilla nepalensis)
 Blank potentil (Potentilla nitida)
 Norsk potentil (Potentilla norvegica)
 Rank potentil (Potentilla recta)
 Krybende potentil (Potentilla reptans)
 Jordbærpotentil (Potentilla sterilis)
 Vårpotentil (Potentilla tabernaemontani)
Kragefod (Comarum palustre) er udskilt af denne slægt og tilhører nu sin egen slægt, Kragefod-slægten (Comarum). Desuden er fire arter, der hidtil har været henført til Potentilla, nu  anbragt i en ny slægt, Buskpotentil (Dasiphora). Blandt disse er almindelig buskpotentil (Dasiphora fruticosa), som tidligere  hed "Busk-potentil" (Potentilla fruticosa))

Note

Litteratur 
 Lis Langschwager (red.), Havens Staudeleksikon
 Mossberg & Stenberg, Den store nordiske flora
Jagerfly

Et jagerfly er en militær flyvemaskine til jagt og nedskydning af flyvemaskiner og balloner/luftskibe. Kort efter de første militære fly kom i brug under 1. verdenskrig som observationsfly, kom der naturligt en ny kategori fly – jagere, der havde til formål at forhindre fjenden i at observere troppebevægelser.

Under 2. verdenskrig var jagerflyene små og hurtige og bevæbnet med maskingeværer og/eller maskinkanoner (forskellen er kaliberen). Mange underkategorier af jagerfly blev skabt:

 nogle til at nedskyde bombefly, før de nåede deres mål.

 eskortejagere, der fulgte med bombeflyene for at beskytte dem.

 Tomotorers natjagere med tungt radarudstyr og radaroperatører udviklet i løbet af krigen.

Til slutningen af 2. verdenskrig var alle jagerfly stadig propeldrevne, men både Tyskland, Storbritannien og Sovjetunionen skabte jetfly, og nogle få nåede at flyve missioner inden krigens afslutning.

Herefter fulgte den kolde krig, og jagerfly blev igen mere specialiserede. Luft til luft-missilet blev udviklet og betød helt nye måder at føre luftkrig på. Små, lette jagerfly med kraftige motorer nåede hurtigt op til indtrængende fly, mens større og tungere jagere kunne afpatruljere et område i længere tid eller eskortere bombefly eller rekognosceringsfly.

En type tæt på jagerflyene er jagerbomberen. Den ligner ofte jagerflyet, har samme størrelse og udformning, men er beregnet til jordangreb. Et eksempel er den britisk-italiensk-vesttyske Panavia Tornado, som blev lavet både i en luftforsvars- og en jagerbomberudgave.

Efterhånden som flyene blev mere og mere avancerede og dyrere i fremstilling og drift, kom de enkelte flytyper til at udføre flere forskellige opgaver. De kaldes multirollefly og kan være fly, med luft-til-luft-missiler mod fjendens forsvar, mens et andet fly af samme type ødelægger mål på landjorden eller tager billeder til brug for luftstaben. Senest er swing-role flyene kommet til: det enkelte fly kan udføre forskellige opgaver på samme mission og skal altså ikke lande for at få udskiftet våben og udstyr.

Femtegenerations jetjagere som F-22 Raptor og F-35 Joint Strike Fighter er stealth fly, der har en beskeden radar-signatur.

Jetjager-generationer 
 1. generations jagerfly – subsoniske jetjagere, 2. verdenskrig t.o.m. Koreakrigen.
 North American F-86 Sabre
 2. generations jagerfly – supersoniske jetjagere, efterbrænder.
 Lockheed F-104 Starfighter
 3. generations jagerfly – dopplerradarer, beyond-visual-range-missiler.
 McDonnell Douglas F-4 Phantom II
 4. generations jagerfly – multirollefly, aerodynamisk ustabile,
 Lockheed Martin F-16 Fighting Falcon
 4,5. generations jagerfly – avanceret digital avionics, datalink.
 Saab 39 Gripen
 5. generations jagerfly – stealth, supercruise.
 Lockheed Martin F-35 Lightning II
 6. generations jagerfly – evt. førerløs.
 Boeing F/A-XX

Kilder

Eksterne henvisninger 

 aef.se: Taktiska anfallstyper i Flygvapnet

 Jagerfly