alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Долна махала

Долна махала е село в Южна България. То се намира в община Калояново, област Пловдив. Селото е на 25 километра от град Карлово и на 30 километра от град Пловдив. Селото има народен представител на първото велико народно събрание в местността Оборище през 1876 г. – Мате Чолаков.

География 
Село Долна махала се намира по средата на пътя между Пловдив и Карлово. Землището му обхваща около 18.447 km², а средната му надморска височина е около 218 м. През Долна махала преминава река Каварджиклийка, която е приток на река Стряма, която е 30 най-дълга река в България със 110,1 километра дължина. Река Стряма е 6-а по дължина река след Тунджа,  Арда, Еркене,  Тополница и Сазлийка във водосборния басейн на река Марица.

Редовни събития 
В селото се провежда ежегоден събор.

Други 

Според преброяването на население през 2011 година населението на село Долна махала е 417 души.

Външни препратки 
www.webcitation.org

Бележки 

Села в област Пловдив
Населени места в община Калояново
Дуванлии

Дуванлии (стар вариант на името Дуванджии) е село в Южна България, част от община Калояново в област Пловдив. Населението му е около .

География 

Дуванлии е разположено на 252 метра надморска височина в Горнотракийската низина, на 1,5 километра северозападно от центъра на общинския център Калояново и на 24 километра северно от Пловдив. През селото преминава река Тикла. Землището му има площ 13,104 квадратни километра и граничи със землищата на Житница на северозапад и запад, Калояново на юг, Черноземен на изток и Долна махала и Черничево на север.

История 

Край селото е открит един от най-важните тракийски некрополи. Той се състои от над 50 могили, от V век пр. Хр. до Римската епоха. Изследван е през 1926 – 1929 година под ръководството на професор Богдан Филов.

Население 

По текущи данни на ГРАО населението на Дуванлии е . При преброяването през 2011 година са отчетени 548 жители, като сред самоопределилите се по етническа принадлежност 89,6% са българи, 7,8% турци, а 2,4% роми.

Управление

Икономика

Инфраструктура 

През Дуванлии преминава Републикански път III-642, свързващ Калояново с Хисаря, а югозападно от селото – общински път от Калояново към Житница и Старо Железаре.

Култура 

Всяка година на 24 февруари се отбелязва кукеров ден – Заговезни.

Известни личности 
 Родени в Дуванлии
 отец Владимир Пенев – католически духовник, конвентуалец, иконописец-хералдик
 отец Фортунат Бакалски – редактор на вестник „Истина“ и директор на издателството „Добрият печат“

Вижте също 
 Католическа църква „Прескръбна Божия Майка“

Бележки

Външни препратки 
 „Историята на Дуванлии“, Петър Сарийски и Павел Гайдаджийски, Пловдив 1971 г.
Калояново

Името Калояново носят две български села:

 Калояново (Област Пловдив)
 Калояново (Област Сливен)
Отец Паисиево

Отец Паисиево е село в Южна България. То се намира в община Калояново, област Пловдив. Селото се намира на 40 км северно от Пловдив в полите на Средна гора, сред розови масиви на 550 – 600 м надморска височина.

География

История 
До 1934 г. село Отец Паисиево се нарича Кочмаларе (Кочмалари).

Личности 
 Нено Маринов, известен с прозвището Хайдут Нено, който е български революционер и гарибалдиец.
 Гюро Нечев, с прозвище Върли Гюро, български революционер четник на Ильо войвода, гарибалдиец и Ботев четник.

Религии 
 Източно православна религия.

Редовни събития 
Всяка година на Сирни заговезни се провежда събор. На този ден се провежда и кукерският празник, на който вземат участие не само кукерите от селото, но и състави от други села. Много забележима на празника е и самодейната група на селото под ръководството на Мата Манавска.

Други 
 В селото се е укривал Васил Левски;
 В селото се намира един от най-големите розови масиви в окръга.

Външни препратки 
 Сайт на с. Отец Паисиево

Бележки 

Села в област Пловдив
Населени места в община Калояново
Обекти, наречени на Паисий Хилендарски
Черноземен

Черноземен е село в Южна България. То се намира в община Калояново, област Пловдив.

География 
Селото е разположено на десния бряг на река Стряма и западно от Републикански път II-64.

История 
В района на селото има множество тракийски погребални могили. Всички те са проучени, а движимите находки в тях са изнесени от иманяри или археолози. Могилите в районна на оризищата са били напълно проучени и след това унищожени по време на комунистическия период. В близост до селото по времето на Римската империя минава римският военен път Via Militaris, използван от легионите, а също така и от търговци. Поради обилните находки на антична керамика в местността Юртата се смята, че там се е издигала укрепена римска пътна станция.

Селото се споменава за първи път в един османски джелепски регистър от 1576 под името Каратопраклу – т.е.чернозем, поради преобладаващите черноземно-смолни земи в района на селото. Селото е със смесено население – българи и турци, докато в началото на XVIII век в селото не се преселва голяма група бежанци от Чипровско вследствие разгрома на Чипровското въстание от 1688 г. До 1934 г. село Черноземен се нарича със старото си турско название Каратопрак. По време на османското владичество селото е вакъфски имот и служи за издръжка на мюсюлманското духовенство и благотворителни мюсюлмански заведения като джамии, мектеби, имарети и приюти. По тази причина след Априлското въстание през 1876 селото е било пощадено и не е имало посегателства спрямо местното християнско население. След Освобождението на България всички местни жители с мюсюлманско вероизповедание се изселват.

На 1 април 1923 г. в селото е разкрита телеграфо-пощенска станция с ограничено телеграфно действие и с прием на проста и препоръчана вътрешна и международна пощенска и телеграфна кореспонденция.

Религии 
Жителите на селото са източноправославни християни.

Обществени институции 
Единствените обществени институции са кметството и читалището.

Редовни събития 
Всяка година на празника Гергьовден на 6 май в Черноземен има събор с народна музика. През 1948 е създаден футболен клуб Чернозем, който играе редовно в двете нива на Пловдивската аматьорска футболна група.

Личности 
 Иван Арабаджията – близък приятел и сподвижник на Васил Левски.
 Иван Бонев (1895 – 1946), български офицер, един от създателите на ФК Марица (Пловдив).

Литература 
 Дионисиев, Иван. „Корени в чернозема“. Пловдив, 1985.

Бележки 

Села в област Пловдив
Населени места в община Калояново
Бегунци

Бегунци е село в Южна България. То се намира в община Карлово, област Пловдив.

История 
От всяка точка в Бегунци, се виждат две възвишения, които приличат на момински гърди, затова местните жители им казват „Момини гърди“. Преди хиляди години Бегунци е било езеро и на „Момини гърди“ са намерени останки от колчетата и синджирите, с които тогавашните жители са си връзвали лодките. Там е имало тракийско селище, доказателство за което са многото археологически находки – монети, съдове, кости. Ако се изкачите на някой от двата хълма „Момини гърди“, гледката, която ще се открие пред вас е неописуема: виждат се всички околни села и градове – Карлово, Баня, Ведраре, Куртово, Левски, Сушица, Домлян, Пролом, Войнягово, Дъбене, Горни Домлян.

Външни препратки 
 Снимки на село Бегунци 

Села в област Пловдив
Населени места в община Карлово
Ведраре

Ведраре е село в Южна България. То се намира в община Карлово, област Пловдив.

История 
Първото име на село Ведраре от създаването му до Освобождението е Кофаларда. От Освобождението до 14 август 1934 то носи името Кофаларе, когато с министерска заповед №2820 е преименувано на Ведраре.

Религии 
 Предимно православно християнство

Културни и природни забележителности 
В околностите на село Ведраре се намира местност, наречена „Момини гърди“. Представлява два хълма, които отдалеч напомнят женска гръд. Преданието е следното: Мома от близкото село била на нивата на баща си, за да оплеви посевите. Там я напада турски войник, който след ожесточена борба отрязва гърдите ѝ. Там, където те докосват земята, се образуват могили.

Редовни събития 
 На 24 май се провежда тържествен събор и свирят оркестри.

Външни препратки 

Села в област Пловдив
Населени места в община Карлово
Горни Домлян

Горни Домлян е село в Южна България. То се намира в община Карлово, област Пловдив.

География 
Горни Домлян е малко село, намиращо се на юг от гр. Карлово. Отстои на 10 км от общинския център, на 12 км от гр. Калофер, на 5 км.от гр. Баня, на 15 км северно от гр. Хисар, и на 56 км от гр. Пловдив.
. Намира се в полите на Средна гора.

Личности 
Родени в Горни Домлян
  Ангел Дежков, български революционер от ВМОРО, четник на Иван Наумов Алябака

Външни препратки 

Села в област Пловдив
Населени места в община Карлово
Куртово

Куртово е село в Южна България. То се намира в община Карлово, област Пловдив.

География 
Село Куртово се намира в планински район.

Външни препратки 

Села в област Пловдив
Населени места в община Карлово
Кърнаре

Кърнаре е село в Южна България. То се намира в община Карлово, област Пловдив.

География 
Село Кърнаре се намира в планински район.

История 
Името на селото е от турски произход и преведено на български означава „полето“. До Освобождението е чисто турско село, което започва да се заселва с българи след Съединението от 1885 г., най-вече от Троянско. В книгата си „Стари градища и друмове“ известният историк Петър Мутафчиев дава друга интерпретация на името на селото, като свързва корена му със спомена на по-късните български заселници за най-ранните такива, които били „кърдисани“ от турците („изклани“). В началото на ХХ век то вече има определено български облик. Било е със стратегическо положение, тъй като лежи на пътя за Троянския проход и по тази причина турците са избили и разселили българите при завоюването на земите ни през XIV век, които живели по тези места и колонизирали селото с турци.

Във връхните моменти на комунистическата диктатура през 1947 – 1955 г. село Кърнаре е единственото село в България, което успява да си построи църква. Това е храмът „Св. Великомъченик Георги Победоносец“. Населението в огромната си част е източноправославно, има и малко цигани-мюсюлмани.

Културни и природни забележителности 
Троянският проход (Беклемето) е един от основните пътища, свързващи северна и южна България. Дълъг е около 50 км, а най-високата му точка е на 1565 м н.в. Свързва град Троян със село Кърнаре в Карловското поле.

На места в района са запазени фрагменти от древния римски път, прочутата Виа Траяна – пътят на Траян. Тук по времето на римския император Траян Август започва строителството на пътната артерия с крепости около нея. Северно от прохода се намирала крайпътната станция Ад Радицес, южно – Суб Радицес, а в района на Беклемето – билната крайпътна станция Монтемно (Монте Аемо), от която се намират останки от основите. Събирайки в себе си няколко селищни пътеки, пътят е преминавал през девет тракийски селища и укрепления в района на Троянска община, на туристическото градче Беклемето, връх Курт хисар (Вълча крепост) на югоизток и е слизал в района на село Христо Даново. Трасето е част от пътя Ескус – Филипопол, осъществявал една от най-преките връзки от Дунавския лимес до провинция Тракия. Той е свързвал Крайдунавския с Централния път пресичайки Хемус през днешния Троянски проход.

Близо до Троянския проход е разположен паметникът (арка) на връх Горалтепе, намиращ се на 15 минути ход източно от най-високата точка от прохода Беклемето. До нея се стига по тесен, асфалтиран път, от южната страна на билото, през местността Костов полугар, покрита с обширни пасища. На арката чрез барелефи са изобразени хайдути, руски войници, жени в народни носии. Върховата част на паметника е площадка, от която на север се виждат долините на Бели Осъм и Троян, а на юг се разкрива гледка към Средна гора, Родопите и Рила.

Галерия 

Села в област Пловдив
Населени места в община Карлово
Московец

Московец е село в Южна България. То се намира в община Карлово, област Пловдив.

География 
Московец е село в Южна България. То се намира в община Карлово, област Пловдив. На 10 км се намира Карлово, на 69 км е град Пловдив.

История 

Във втората половина на XVI век (около 1580 г.) по тези места дошли и се заселили татари на мястото на днешното село Московец (бивше Татаре), като беят им се заселил на мястото на село Татаре, което получило това си име. Този бей имал една дъщеря и трима синове, на които поделил земите си по следния начин: дъщеря си, която била най-голямото дете в семейството му, и кака на останалите му синове (на турски кака е „абла“) той дал за жена на някой си турчин от Анево. Оттам започнали да наричат село Анево – Аблалардан (т.е. Какиното село), на най-големия си син оставил с. Татаре, на втория, който бил кьосе, оставил селото, което взело неговия прякор – Кьоселер (бивше Мали Богдан – дн. квартал на с. Каравелово), а на третия си син дал новозаселеното Йени обаси (тур. Ново село), което отпосле се преселило на мястото на дн. Иганово. До времето на Съединението село Татаре, макар и малко като население, имало една от най-големите общински мери в нахия Гьопса (Карлово) и по население оставало чисто турско. След Съединението, обаче турските му жители започват да се изселват в Османската империя и разпродават имотите си, а в селото се заселват българи от околните български села Мали Богдан, Каравелово, Войнягово и др.

Културни и природни забележителности 
В Московец има военен паметник. През селото минава река.

Други 
В селото има 243 жители.

Галерия

Външни препратки 

Села в област Пловдив
Населени места в община Карлово
Мраченик

Мраченик е село в Южна България. Намира се в община Карлово, област Пловдив.

География 
Село Мраченик се намира в планински район на Средна гора, между други две села – Домлян и Свежен. Дотам може да се стигне с автобус от Карлово или с автомобил по пътя Баня – Бегунци – Домлян – Мраченик, а също така и по пътя Брезово – Свежен – Мраченик

История 
Селото възниква по време на османското владичество, когато хората се опитват да се скрият колкото може по-далеч от армиите на Османската империя. 

През 2008 г. се честват 250 години от създаването на селото.

Културни и природни забележителности 
Селото е разположено в Средна гора, на 600 м надморска височина с борова, дъбова и букова гора, които са подходящи за туризъм. Интерес представляват римската крепост в местността Калето, паметникът на Хаджи Димитър, стари къщи с възрожденска архитектура (в една от тях е отсядал Васил Левски). Има разработена карта на туристическите маршрути.

Редовни събития 
Организират се традиционни празници – празник на църквата Св. Архангел Михаил – 8 ноември, почитане на смъртта на Хаджи Димитър, родови срещи и други.

Други 
Инициативен комитет разработи „Програма за възраждане на Мраченик“. За реализирането ѝ, съвместно с кметското наместничество ще се създаде сдружение „Възраждане на село Мраченик“.

Източници 

Села в област Пловдив
Населени места в община Карлово
Певците

Певците е село в Южна България. То се намира в община Карлово, област Пловдив.

География 

Селото се намира в падина в близост да река Стряма, на 1 км от подбалканския път Бургас-София, на 9 км от гр. Сопот, на 14 км от гр. Карлово, на 6 км от прохода Кърнаре-Троян.

История 
По време на османското владичество землището на селото се е използвало от местния бей, за отглеждане на магаретата му, а самото село е било в подножието на Стара Планина. Турското име на селото било Ешеклар, което в превод от турски език значи „магарета“, а по-късно на подбив името било променено на Ашиклар - т.е. Певците, заради магарешките солисти, „пеещи“ по цял ден из селото и землището му. Селото е тихо и спокойно с приятен изглед към Стара планина на север и Средна гора на юг.

Културни и природни забележителности 
През селото минава малка рекичка, извираща от Стара Планина.

Личности 
 Васил Банов, актьор
 Донко Ангелов, спортист

Други 
Тук се заснела част от сериала Стъклен дом.

Външни препратки 
 Кратка информация за селото

Села в област Пловдив
Населени места в община Карлово
Пролом (село)

Пролом е село в Южна България. То се намира в община Карлово, област Пловдив.

География 
Село Пролом се намира в планински район.

История 
Село Пролом до 1934 г. е носило турското име Боаз (Боазкьой), което буквално преведено от турски означава „пролом“. То получава това си име, тъй като се намира в началото на пролома на р. Стряма през Средна гора. Селото явно е съществувало още преди османското нашествие, пръснато в пет махали, вероятно охранявали пролома, по който минавал пътя от Горнотракийската низина към Стремската долина. Към края на XVIII век махалите се събират приблизително на сегашното местоположение на селото. По време на кърджалийските погроми в началото на XIX век селото е изгорено и успява да се събере и възстанови едва към 1825 г. По време на Освободителната война от 1877/78 г. селото отново е опожарено, но успява да се възстанови сравнително бързо и в 1882 г. възстановяват и изгорената църква „Света Троица“.

Редовни събития 
Всяка година на храмовия празник на църквата „Света Троица“ се провежда и събора на селото посветен на народната певица Тинка Пешева.

Външни препратки 

Села в област Пловдив
Населени места в община Карлово
Соколица

За река Соколица в Югоизточна България вижте Соколица (река).

Соколица е село в Южна България. То се намира в община Карлово, област Пловдив.

География 
Селото се намира по средата на пътя Карлово-Баня на 2 км източно от пътя.

История 
До 1934 г. името на селото е Доганджии, тъй като във времето на османското владичество по българските земи то е било соколарско село-т.е. село със специален статут-отглеждало соколи, които са били предназначени за султанския двор в Цариград. Такова то било до 1839 г. Оттук и името му Доганджие-(от тур.)-Соколица. До Освобождението селото е било смесено полутурско-полубългарско, като след Съединението турското население масово се изселва и селото остава населено само с българи. Днес 2/3 са българи и 1/3 цигани.

Външни препратки 

Села в област Пловдив
Населени места в община Карлово
Столетово

Името Столетово носят две български села:

 Столетово (Област Пловдив)
 Столетово (Област Стара Загора)
Джурково

Джурково е село в Южна България. То се намира в община Лъки, област Пловдив.

География 
Село Джурково се намира в планински район на 13 км южно от град Лъки. То се намира в подножието на рида Манастирище и връх Скалата (1722 м). Съставено е от 3 махали, разположени на различна надморска височина.

Селото е разположено по западните склонове на рида Манастирище, а под него тече река Джурковска, водеща своето начало от седловината „Момина вода“.

История 
Селото е заселено от жители на село Момчиловци през далечната 1890 г.

Повечето жители са християни. Има християнски храм, който се казва „Св. Богородица“. Има още четири параклиса – „Св. Георги“, „Св. Дух“, „Св. Илия“ и „Св. Никола“.

Културни и природни забележителности 
През лятото има много красива гледка и много зеленина. Селото е заобиколено от високи и красиви планини. Хората са много добродушни и приветливи, те са малко, но за сметка на това се веселят много.

Известни местности са „Табаковата лочка“, „Св. Георги“, „Търлицата“, „Горна и Долна Мешова бърчини“, „Скалата“, Ливадето", „Сливата“

Редовни събития 
На всеки Гергьовден и Илинден има големи празненства и се прави курбан.

Създателят на селото се е казвал Дели Панайот от село Момчиловци. Още известни личности – Куц Каньо, Пейо Шишманов, Гочо Чалъка (майстор на гайди), Тодор Топузов (Капката).

Външни препратки 

Села в област Пловдив
Населени места в община Лъки
Лъкавица

Лъкавица е село в Южна България. То се намира в община Лъки, област Пловдив.

География 
Село Лъкавица се намира в планински район.

Външни препратки 

Села в област Пловдив
Населени места в община Лъки
Четрока

Четрока е бивше село в Южна България, намиращо се в община Лъки, област Пловдив.

География 
Село Четрока се намира в планински район.

История 
Към 1956 г. селото има 206 жители, но в началото на 21 век се обезлюдява. През 2012 г. селото е закрито.

Бележки

Външни препратки 

Исторически села в област Пловдив
Населени места в община Лъки
Югово

Югово е село в Южна България. То се намира в община Лъки, област Пловдив.

География 
Село Югово се намира в централната част на Родопите на 40 km от град Пловдив. Районът е карстов и стръмен.

История 

Село Югово е разположено високо в дефилето на Юговска река. През селото минава добре асфалтирания път Асеновград-Лъки.

Реката е изключително чиста с риба, което я прави интересна за риболовците. В непосредствена близост до селото е ловният резерват „Карамуш“. Селото е малко, изцяло в стръмен склон, от който се открива мащабна гледка.

Село Югово се намира в областта Източен Рупчос (днешната община Лъки, Пловдивска област), в Средните Родопи. До най-ново време основният поминък на неговите жители от мъжки пол е дюлгерството.

Най-важният сакрален топос в землището на с. Югово е върхът ”Боже име”. Той е с надморска височина 1450 метра и е на главното било на Радюва планина, по което е минавал стар римски път 1. ”Боже име” се намира над селото, на около 2,5 ч. път. На 50 – 60 м от най-високото му място има параклис „Свети Пантелей“ 2. Там на върха се събира цялото село на празника на св. Пантелей (св. вмчк. Пантелеймон – 27.07.). Според археологическата карта на общ. Лъки 3, на ”Боже име“ е имало тракийско светилище, по-късно ранносредновековна църква, днес разрушена и считана от жителите на с. Югово за параклис 4.

Християнство

Редовни събития 
На 27 юли се организира поход до връх Св. Панталей на около 2,5 часа път от селото.

Изследвания 
 Гащилов, Ив. Село Югово и неговите майстори строители. Плов­див, 1994.

Външни препратки 

Села в област Пловдив
Населени места в община Лъки
Войсил

Войсил е село в Южна България. То се намира в община Марица, област Пловдив. Селото наброява 1027 регистрирани с постоянен адрес жители.

История 
Войсил е създадено около 1600 г. от преселници от земите на днешна Западна Македония (Арнаутлука). Преданията говорят, че първите заселници са от български произход и са дошли от днешните земи на Албания и Западна Македония след поредно потушаване на антиосмански бунтове. Известно е, че най-големите бунтове са били във Велико Търново през 1598 г. след като влашкият княз Михаил Храбри навлиза в България. Тогава е убит и Охридския владика Варлаам, духовен ръководител на българите в днешна Македония и Албания.

Вследствие на кърджалийските погроми селото е било опожарявано и сменяло местоположението си.

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Редовни събития 
На Спасовден се коли курбан. Два дни след това е и общоселският народен събор, организиран съвместно от НЧ „Христо Ботев“ и кметството.

Фотогалерия

Личности 
Родени във Войсил
  Ангел Консулов, български революционер от ВМОРО, четник на Иван Наумов Алябака
  Атанас Славенов, български революционер от ВМОРО, четник на Иван Наумов Алябака
  Петко Костадинов, български революционер от ВМОРО, четник на Иван Наумов Алябака
  Петко Черкезов, български революционер от ВМОРО, четник на Иван Наумов Алябака

Източници

Външни препратки 

Села в област Пловдив
Населени места в община Марица
Динк

Динк е село в Южна България. То се намира в община Марица, област Пловдив.

География 
Село Динк се намира в Горнотракийската низина на 16 км североизточно от град Пловдив на надморска височина 100-199 м. Площта на селото е 588,3 ха.

История 
В землището на село Динк в годините на османската власт е имало само арменски чифлици, построени приблизително през 1850 г. Първата къща, построена през 1872 г., е била на Георги Николов Бодуров, дошъл от село Ситово през 1872 г. На река Аврамица е имало воденица за люпене на ориз, която се е казвала Динката. Около нея се заселват от околните села Крислово, Калековец, Ръжево Конаре първите жители на селото, наричано тогава „Динк махала“. Впоследствие се заселват цели родове от селата Ситово, Дедево, Храбрино, Добралък, Старо Железаре и Хисаря.

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Културни и природни забележителности 
Местната църква – „Успение Богородично“ – според преданията е построена върху стара римска сграда. През 1928 г. е разрушена от земетресение. Впоследствие е възстановена.

Първото училище в село Динк е открито 1905 г. в частна сграда. То продължило да функционира като частно училище до 1912-1913 г., когато става държавно. Първото училище, построено със средства от населението, е разрушено от земетресението през 1928 г. През 1929 г. е построена сградата на сегашното училище „Отец Паисий“.

Читалището на име „Просвета“ – е открито през 1938 г. През 2007 г. е реставрирано.

В село Динк се издига исторически паметник на убит антифашист Стоян Танкин (Касаба) от село Стряма.

Източници 

Села в област Пловдив
Населени места в община Марица
Желязно

Желязно е село в Южна България. То се намира в община Марица, област Пловдив.

География 
Село Желязно се намира в Горнотракийската низина на 5 км северно от град Пловдив на надморска височина 100 – 199 м. Площта на селото е 651 ха.

История 
Село Желязно е създадено в началото на 19 век под името Денемир капи. През 1878 г. в един от чифлиците се заселва Никола Латинин от Пловдив, който можем да приемем за основател на днешното село. Първоначално то се е намирало на северозапад от настоящото местоположението на селото. Обитавало се от смесено население – българи и турци. Било е голямо, заградено с големи дувари и с тежки железни порти. Това е и причината да носи името Денемир Капи (железни порти). Легенда разказва, че в селото дошъл свещеник да събира пари за построяване на църква или манастир. Никой от населението не се отзовал. Свещеникът прокълнал селото, което в действителност по-късно изгоряло. Днешното село е създадено върху три големи чифлика. По време на Руско-турската война продаваните на безценица от турците чифлици били купени от заможни хора, дошли от Средногорието, от Демирджелер. През 1944 г. селото, наричано Демирджелер, е преименувано на Желязно.

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Любопитно 
Местната църква носи името „Св. Георги Победоносец“.

Първото училище в село Желязно – „Св. св. Кирил и Методий“ – е открито през 1930 г. В него до 1998 г. се обучават ученици от 1. до 4. клас. Към днешна дата училището е закрито.

Читалище „Васил Левски“ е открито през 1943 – 1944 г. от Иванка Бояджиева – учителка от село Гъбарево, Казанлъшко, преподавала в училището. Към 1995 г. сградата на читалището е реституирана и то престава да съществува.

Селото е заселено в мнозинството си от преселници от село Тешово, Гоцеделчевско, бившата бомболеярна на ВМРО и съответно сега повечето от желязновци са членове на местната организация на ВМРО, представлявана от Цветан Малехунов.

Културни и природни забележителности 
В землището на селото се намират две тракийски могили – „Висока могила“ и „Петранина могила“.

Източници 

Села в област Пловдив
Населени места в община Марица
Калековец

Калековец е село в Южна България. То се намира в община Марица, област Пловдив.

География 
Село Калековец се намира на 14 km североизточно от Пловдив.

Преди село Калековец се намира село Войводиново, а непосредствено след Калековец е село Стряма. В близост се намира и град Раковски. Село Калековец е разположено на около 160 m надморска височина и е почти в центъра на Горнотракийската низина. Площта му е 17 000 ха със землището.

Покрай селото на около 1.5 km в североизточна посока протича река Стряма.

Релефът в района е равнинен. Климатът е преходно-континентален. Зимният сезон е сравнително мек и топъл, а лятото е горещо. Средната януарска температура е около 0 °C, а средната юлска е около 23-24 °C.

История 
Село Калековец е създадено през 1711 г. под името  Аачкьой в превод 'Дървено село' през 1711г. от турски феодал, който наема 17 ратаи за да обработват земите му. По-късно им дава земя и така се формират 17 рода. В началото на 20 век кметът на селото е бил калеко на управетеля на град Пловдив. Когато управителя на град Пловдив е посещавал селото, казвал, че отива в Калековото село и от там идва сегашното име на селото 'Калековец'.

През вековете землището е било обрасло с вековни дървета – дъб, бряст и други широколистни, които са давали поминък и на населението, като са правени дървени въглища и са продавани извън пределите на селото.

Население 
Към 2020г населението на селото е около 2800 човека.

Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Обществени институции 
В селото има читалище, в което се провеждат курсове по народни танци и народно пеене. В него е разположена и библиотека.

В Средното училище „Свети свети Кирил и Методий“ учат около 380 деца.

На фестивала „Софийска пролет“ 2009 децата от ДЮТСТ село Калековец получават златен медал и грамота

Редовни събития 
 24 май – ежегодно се провежда традиционния събор в Калековец.

Личности 
 Мария Атанасова – първата жена командир на тежък тип самолет в света и първата жена командир на реактивен пътнически самолет в България.

Бележки 

Села в област Пловдив
Населени места в община Марица
Костиево

Костиево е село в Южна България. То се намира в община Марица, област Пловдив. Населението му е около .

География 

Село Костиево се намира на 175 метра надморска височина в Горнотракийската низина, на 3 километра северно от река Марица и на 11 километра западно от центъра на град Пловдив. Землището на селото е с площ 23,695 квадратни километра.

История 

Селото се споменава за първи път в османски документ от 1576 година под името Кьосте.

Според местни легенди веднъж в селото нощува революционерът Васил Левски.

През 20-те години на XX век в селото за кратко съществува толстоистка колония.

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Управление 
Кметът на селото е Георги Калоферов.

Икономика 
В Костиево се намират няколко предприятия.

Инфраструктура 

Училището в Костиево съществува от 1872 г., по спомени на възрастни жители на селото, а по официални данни от 1889 г., като се помещава в малка къща в двора на църквата. През 1929 – 1930 г. се построява южното крило на днешното училище, а през 1934 г. става основно училище с първи директор Рашко Семков. Основното училище в село Костиево носи името на двамата братя Кирил и Методий.

Култура 

Църквата „Света Троица“ е открита и осветена през 1905 г. Иконите и стенописите в нея са рисувани от пловдивския художник Георги Данчов.

Читалището „Цар Борис III“ е открито на 30 януари 1928 г. Председател е Стоица Хр. Джамбазов. Сградата на читалището е построена през 1942 г. и е преименувано на „Тодор Павлов“, а понастоящем носи името на поета-революционер Никола Йонков Вапцаров. През месец ноември 1959 г. се открива новият читалищен дом. В читалището се развиват дейности като: танци и пеене. Танцов състав „Хоп-троп“, „Мини хоп-троп“, танци за най-малките и Вокална група „Тракийка“. Всяка година от читалището се честват български обичаи като: Лазаруване, а от скоро и Коледуване и Кукери. Всяка година, на 3 март, се прави поход до паметника на капитан Бураго.

Всяка година в първата събота на месец юни се празнува традиционният селски събор.

Личности 
Родени в Костиево
 Кръсто Спасов, български революционер от ВМОРО, четник на Димитър Кирлиев
 Трифон Михаилов, български революционер от ВМОРО, четник на Димитър Кирлиев

Източници 

Села в област Пловдив
Населени места в община Марица
Крислово

Крислово е село в Южна България. То се намира в община Марица, област Пловдив.

География 
Селото се намира близо до град Пловдив. Предимно равнинно, почвите се използват за обработване и селскостопански дейности. В този район като цяло има много гори и равнинни местности.

История 
Името на селото е с доста интересна предистория.
Хората разказват, че по време на владичеството тук са били скрити много ценни книжа, за Българската Църква и бунтовнически дейности. И поради факта, че тук се е криело слово, така и името – Крислово (крие слово).

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Редовни събития 
Всяка година на 8 септември (Малка Богородица) се състои съборът на селото, когато много хора от близките села и градове идват, за да се забавляват. За децата има много забавления, а тези, които обичат да седнат на маса и да поприказват със съседа в иначе толкова забързаното ежедневие – това е доста подходящ момент. Има жива музика, скара, въртележки, сергии и най-вече забавление!

Футбол 
Селото има футболен клуб с името „Сокол Крислово“, основан през 2009 г. Играе в Б-Областна Група СЕВЕРОЗАПАД Пловдив. Играе мачовете си на местния стадион „Сокол“ в с. Крислово.

Емблемата на отбора наподобява тази на италианския Лацио; екипите са в синьо и жълто.

Източници 

Села в област Пловдив
Населени места в община Марица
Маноле

Маноле е село в Южна България. То се намира в община Марица, област Пловдив.

География 
Намира се на 12 км североизточно от Пловдив.

История 
През 1988 г. бе отпразнувана 500-годишнината от създаването на село Маноле. Според легендата селото е основано от майстор Манол, които построил хан до стария римски път.

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Културни и природни забележителности 
В границите на село Маноле се намира могилата Малтепе. Тя е останала от времето на траките и е най-голямото съоръжение, направено от човешка ръка в цялата околност. Преди време беше сканирана. Установяват, че в нея няма злато, но вероятно ще бъдат изкопани три саркофага.

През 2019 год. в могилата Мал тепе са проведени археологически разкопки с ръководител доц. Кисьов. Разкрито е внушително инженерно съоръжение, представляващо стъпаловидна кула с височина повече от 20 м, покрита с могилния насип, която е служила като фундамент за изградено на върха на могилата монументално съоръжение, вероятно с вид на античен храм със стъпаловиден подиум, колонада и вероятно статуарна група. За съжаление, след като през 2019 г. е разкрита почти изцяло южната фасада на римската кула, през зимата тя е оставена без никакво укрепване и без да бъде засипана обратно, поради което през февруари 2020 г. цялата южна фасада се срутва. Вероятната причина е, че съоръжението е било строено като фундамент за паметника на върха на могилата и съответно зидарията не е била здраво превързана и укрепена с тухлени пояси, тъй като не е била предназначена да носи тежестта на свободно стояща сграда. Това обстоятелство не е отчетено от археолозите, които си пожелават кулата да не се струти през зимата и не предприемат мерки за нейното укрепване.

Намерените на обекта монети са от времето на император Филип I Арабина (244 – 249 г.). Работна датировка на съоръжението, предложена то изследователския екип, е II – ІІІ в. сл. Хр., около или след епохата на Войнишките императори в древен Рим.

Преди време имаше и друга по-малка могила. Тя се намира в селскостопанския двор на „Маноле 2“. Обектът е проучен и са установени разнообразни археологически материали, които се съхраняват в Археологическия музей в Пловдив.

При село Маноле е локализирана пътна станция Сирнота (лат. Sernota, Syrnota) на римския военен път (Виа Милитарис), отстояща на 11 римски мили (18 km) източно от Филипопол (дн. Пловдив). Отбелязана е на Бурдигалския пътеводител от 333 г. като mutatio (спирка за кратка почивка и смяна на коне). Намирала се е на територията, администрирана от Филипопол. Вероятно е изградена заедно със строежа на военния път през 60-те години на I в. сл. Хр.

Част от римския път е окрита между с. Рогош и с. Маноле и южно от гарата на селото.

Редовни събития 
Ежегодно се организира събор на 8 септември.

Други 
На селото има гара за линията Пловдив-Бургас

Източници

Външни препратки 
 Информация за селото може да се намери на Всичко за село Маноле

Села в област Пловдив
Населени места в община Марица
Манолско Конаре

Манолско Конаре е село в Южна България. То се намира в община Марица, област Пловдив. Населението му е .

География 

Село Манолско Конаре е разположено на 136 m надморска височина в Горнотракийската низина, на 18 km североизточно от центъра на град Пловдив. Землището на селото е с площ 13,429 km².

История 
Село Манолско Конаре е създадено около 1700 година. Първоначално то се намира край реката в местността „Юртища“, на около 2 километра западно от сегашното се местоположение. Около 1800 година чумна епидемия убива повечето жители. Останалите живи изгарят всичко, някои от тях се заселват в село Маноле, други – в съседното село Чакъре (Ясно поле), а шест-седем семейства си правят къщи на сегашното място отново край реката. Името на селото произхожда от пастирите – коняри от село Маноле, които са отглеждали коне за нуждите на Османската империя.

Първото училище в село Манолско Конаре е открито през 1899 година, а първата църква - през 1903 година. Селото е тежко засегнато от Чирпанското земетресение през 1928 година. Разрушената църква е заменена с малка временна сграда, която обаче остава да работи до края на века. През 1929 година е построена нова сграда на училището и е основано читалище „Пробуда“, чийто пръв председател е първият директор на новото училище – Драгомир Попов.

През 1939 година е построена сграда за прогимназията, а през 1965 година се открива нова масивна читалищна сграда. През 1987 година до училището е построена и детска градина. През 1999 година е построена нова църква, носеща името „Св. Теодор Тирон и Стратилат“, която заменя временната сграда, използвана от Чирпанското земетресение. През 2008 година училището е закрито, поради недостатъчен брой ученици.

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Инфраструктура 

В селото работи общинска Целодневна детска градина „Лилия“, която обслужва и децата от съседното село Ясно поле.

Култура 

В центъра на село Манолско Конаре през 2005 година е открит паметник, посветен на загиналите във войните жители от селото.

Село Манолско Конаре организира ежегодно събори по случай Коледа и Нова година, Великден, Ивановден и Йордановден, Тодоровден и специален събор в чест на селото. На тези събори се събират много хора, вият се кръшни хора до късно.

Редовно събитие в село Манолско Конаре е и Лазаровден. Всяка година младите девойки се организират и цял ден пеят за здраве и плодородие в къщите на хората.

Източници

Външни препратки 

 Страница във Фейсбук

Села в област Пловдив
Населени места в община Марица
Рогош

Рого̀ш е село в Южна България. То се намира в община Марица, област Пловдив.

География 
Рогош, се намира в Горнотракийската низина на 7 км североизточно от град Пловдив на надморска височина 100 – 199 м. Площта на селото е 2711,2 ha.

История 
Село Рогош е създадено около 1576 г. под имената „Рогуш“ и „Кебър“. По-късно са съществували две села – Малък Рогош и Голям Рогош. По време на османската власт селището се установило на левия бряг на река Марица на 12 км източно от град Пловдив, в близост до „Друма“ – стратегическия път на турските кервани. Жители на селото нападали керваните и избивали съпровождащата ги потеря. Турски съгледвачи, забелязали печат от ограбен керван върху плата на сукмана на местна жителка, впоследствие предизвикват масово клане и опожаряване на селото. Малкото оцелели се заселват в местността Юрта, за което свидетелстват намерени гробищни камъни, монети, гърнета, тухли. Вероятна причина за преместването на селото от местността „Юрта“ на сегашното му място през 1760 година е маларията.

През 20-те години на XX век в селото за кратко съществува толстоистка колония.

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Религии 
Православно християнство.

Обществени институции 
В Рогош има кметство, поща, читалище, училище, красива детска градина и футболен отбор.

Културни и природни забележителности 
В селото са издигнати 2 паметника, посветени на незнайния воин и на участвалите във войните.

Личности 
По-известни личности на селото са:
 Тодор Чонов – (1945 - ) поет; автор е на сборниците със стихове „Изпит“(1978), „Тревожен кръг“ (1980), „Сълза“ (1983) и „Ъгъл“ (1988); редактор, завеждащ редакция „Българска художествена литература“ при Държавно издателство „Христо Г. Данов“, управител на вестник „Глас“; учредител на Радикалдемократическата партия - Пловдив и на Дружество на пловдивските писатели и негов председател.
 Проф. д-р Желязко Христов – (1948-2010), хуманен лекар, хирург, професор в Пловдивския медицински университет, декан на Факултета по обществено здраве, председател на КНСБ
 Проф. д-р инж. Атанас Ламбрев - (1943-2018) професор, доктор на техническите науки, машинен инженер. Професор в Университет по хранителни технологии-Пловдив
 Доц. д-р инж. Ангел Трифонов - (1956 - ) доцент, доктор на техническите науки, машинен инженер. Доцент в Аграрен университет-Пловдив, катедра "Mеханизация на земеделието"
 Гл. ас. д-р Георги Латев - доктор по астрофизика и звездна астрономия. Работи в Българската академия на науките (БАН), където е главен асистент в Института по астрономия.

Източници 

Села в област Пловдив
Населени места в община Марица
Строево

Строево се намира до град Пловдив и е на 13 км северно от него в Южна България. Намира се в община Марица, област Пловдив.

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Религии 
Християнство, има православна църква и параклис.

Обществени институции 
В селото има читалище, училище, детска градина, кметство, дневен център за стари хора, пенсионерски клуб, поща, аптека, здравно заведение, църква и параклис, тракийска гробница. Намира се на 13 км от Пловдив, свързва ги автобусен и автомобилен транспорт. Населението му наброява 1700 жители.

Културни и природни забележителности 
Намира се в Горнотракийската низина, в долината на река Пясъчник.
Преходноконтинентален климат. Плодородни мощнохумусни почви. Има богато разнообразие на заведения за развлечение и магазини. Има много добри хора.

Източници 

Села в област Пловдив
Населени места в община Марица
Драгойново

Драгойново е село в Южна България. То се намира в община Първомай, област Пловдив.

География 
Драгойново се намира на 17 км южно от Първомай.

История 
Старо име на селото (до 1906 г.) е Козлук.

В ранното средновековие селището се е превърнало в крепост като тези в Плиска и Преслав. Според учените за първи път в околностите на Драгойново са открити доказателства за съществуването през X век на култура, в която мирно са съжителствали българи и ромеи. В района са намерени уникални скални двуезични надписи. Най-големият от тях е от 17 реда, в който част от думите и буквите са от гръцката азбука, а другите са изписани на кирилица. Откритията накланят везните към твърдението, че границите на Първото българско царство с Византия не са били до Стара планина, а са стигали до северните склонове на Родопите.

На връх Драгойна е разкрит голям тракийски градски център. Открити са останките на светилище, което е може би прочутият храм на Дионисий. При новите разкопки в местността Хисаря са разкрити част от стените на голяма християнска църква с останки от дебела вътрешна и външна мазилка, богато украсена със стенописи.

При избухването на Балканската война в 1912 година 2 души от селото са доброволци в Македоно-одринското опълчение.

Културни и природни забележителности

Археологически обекти 
Тракийско светилище на връх Драгойна (в рамките на древното фортификационно съоръжение) в близост до селото е разкрито през есента на 2004 г.

В района на село Драгойново се намират 49 надгробни тракийски могили; от тях 47 са разкопани от иманяри. Една могила е разкопана от археолози от АМ Пловдив. Открити са иманярски тунел и колела от антична колесница.

Редовни събития 
29 юни – празник на селото

Личности 
 Ангел войвода, хайдутин от средата на 19 век
 Атанас Запрянов (р. 1950), генерал-лейтенант от резерва, зам.-министър на отбраната
 Паун Везирев, ятак на Ангел войвода, национален революционер
 Стоян Точката – Точка войвода, хайдутин
 Дели Петър, хайдутин
 Кольо Нацков-Кьосе Кольо – хайдутин, втори байрактар на Ангел войвода
 д-р Симеон Грозев – интербригадист
 Райчо Кирков – антифашист

Туризъм 
Туризмът е слабо развит.

В района има маркирани еко маршрути, могат да се предприемат пешеходни преходи из красивите ридове Мечковец, Драгойна и до хижа „Аида“.

Бележки

Външни препратки 
 Построяването на храм „Св. Георги“ в с. Драгойново на Pravoslavieto.com
 www.archaeologicalmuseumplovdiv.org 
 Драгойна – Другият Перперикон
 ancastles.com/phpbbforum/viewtopic.php?f=64&t=1023&view=print bulgari]ancastles.com]
 otkrovenia.com
 alexooo.blog.bg
 www.pravoslavieto.com

Села в област Пловдив
Населени места в община Първомай
Поройна

Поройна е село в Южна България. То се намира в община Първомай, област Пловдив.

По време на османското владичество селото е носело името Дерекьой.

География 
Поройна се намира на 10 км от Първомай, на пътя Първомай – Асеновград.

Бележки 

Села в област Пловдив
Населени места в община Първомай
Православен

Православен е село в Южна България. То се намира в община Първомай, област Пловдив. До 1906 година името на селото е Мюселим.

География 
Православен се намира на 10 км южно от Първомай.

История

Културни и природни забележителности

Редовни събития

Личности 
 Родени в Православен
 Благой Пенев (1910 - ?), български партизанин
 Георги Атанасов (1933 - 2022), български политик, министър-председател на България (1986-1990)

Бележки 

Села в област Пловдив
Населени места в община Първомай
Момино село

Момино село е село в Южна България. То се намира в община Раковски, област Пловдив.

География 
Селото се намира в Горнотракийската низина, близо е до Пловдив и гр. Раковски. Населението на Момино село бележи връхната си точка през 1947 г. Преброяването на населението сочи, че в него живеят 1670 жители.

Наименования 
Старото име на селото е Муртатлии. Новото си име Момино село носи от 1934 г.

История 
Селото възниква като чифлик по време на османската власт. Първите сведения за селото датират от 3 ноември 1576 г. Първите обитатели на това място са били от турски произход и няколко български семейства.

Освобождението от османска власт заварва село Муртатлии със 100 къщи. На 2 км южно от село Муртатлии е съществувало и село Севишлии, населено с турци. То се е състояло от 70 къщи и в административно отношение селото се е водело към община Муртатлии. През 1886 г. Севишлии изселване и земята му се присъединява към Муртатлии.

През 1892 г. започва строителството на училище. През 1894 г. в местността Хаджищерев чифлик до селото, е открито съкровище от 264 сребърни монети на Тракийски Херсонес, Парион и Абдера. Църквата „Свети мъченик Георги Победоносец“ е осветена на 15 октомври 1900 г. Читалището е построено през 1928 г.

Културни и природни забележителности 
 Църква „Свети мъченик Георги Победоносец“
 Народно читалище „Петко Мандажиев“
 Паметник на загиналите през Втората световна война

Личности 
 Свръзани с Момино село
 Кристина Видолова Борукова (1998) - лекоатлетка
 Нина Георгиева Рангелова (1990) - плувкиня № 1 на България за 2010 г.

Други 
През 2005 г. е издадена книга „Момино село“ с автор Георги Николов Йотов /Дончев/, издателство „Матадор“ гр. Добрич.

В книгата е отразено географското положение на селото, неговият бит и култура от Освобождението до 9 септември 1944 г. А така също и след тази дата. В книгата се прави съпоставка на живота на населението през различните периоди.

Външни препратки 
 Официален сайт на община Раковски
 Информационен портал на община Раковски

Източници