Робърт Де Ниро

Робърт Антъни де Ниро () е американски актьор, режисьор, продуцент и основател на филмовия фестивал в Трибека. Носител на два Оскара, с право е смятан за един от най-великите актьори на своето време. Известен най-вече с ролите си на гангстери, мафиотски босове и конфликтни и проблемни индивиди, той често играе роли във филми на режисьора Мартин Скорсезе, а също и на Брайън де Палма.

Де Ниро е известен със със своята отдаденост и отговорно отношение към ролите си: наддава приблизително 25 килограма и се научава да се боксира, за да изиграе ролята на Джейк Ламота в „Разяреният бик“; изпилва си зъбите за „Нос Страх“; научава се да свири на саксофон за филма на Скорсезе „Ню Йорк, Ню Йорк“.

Биография

Детство 
Де Ниро е роден в квартала Манхатън, Ню Йорк, по-точно в район, наречен Hell's Kitchen („Дяволската кухня“) поради високата концентрация на организирана престъпност, известни гангстери от миналото и контрабандисти на алкохол.

Баща му Робърт де Ниро Старши – художник, скулптор и поет и майка му Вирджиния Адмирал, която също е художничка, са от италиански произход. Те се разделят когато той е на 2 години. Малкият Де Ниро израства по улиците на квартала също като образите във филмите, в които той се превъплъщава. Прякорът му е „Боби Млякото“ поради бледия му цвят на кожата тогава.

Образование 
По настояване на майка му, той се записва в гимназия за музика и изкуства, но на 13-годишна възраст напуска и става член на уличната банда Little Italy („Малката Италия“). Тогава има и конфликт с баща си, с когото се помирява отново чак на 18 години, като лети специално до Париж, за да го отведе обратно в Ню Йорк, защото баща му страда от депресия.

Де Ниро посещава консерваторията на известната актриса и учителка по актьорско майсторство Стела Адлер (посещавана и от Марлон Брандо, Мартин Шийн, Бенисио дел Торо и други) и актьорското студио на Ли Страсберг, но оспорва похватите му. На 16 години получава и първата си роля в пиесата „Мечка“ от Антон Чехов.

Актьорска кариера 

Де Ниро дебютира в киното през 1968 г., когато играе във филма на Брайън де Палма „Приветствия“. След това играе малки и незначителни роли в много филми, докато не идва 1973 – годината, в която печели одобрението на критиците с ролята си в „Бий бавно барабана“. Дългогодишното му сътрудничество с Мартин Скорсезе започва през същата година, когато играе във филма му „Коварни улици“ заедно с Харви Кайтел. Други филми на Скорсезе, в които той участва, са „Шофьор на такси“, „Разяреният бик“, „Кралят на комедията“, „Добри момчета“, „Нос Страх“, „Ню Йорк, Ню Йорк“ и „Казино“.

Той получава Оскар за най-добър актьор за изпълнението си в „Разяреният бик“ и Оскар за най-добра поддържаща мъжка роля за „Кръстникът 2“.

Де Ниро и Марлон Брандо са единствените актьори, получили Оскар за изпълнение на ролята на един и същ човек. Де Ниро го печели за ролята си на младия Вито Корлеоне в „Кръстникът 2“, а Брандо получава почетната статуетка (въпреки че отказва да приеме наградата) за ролята си на стария дон Вито в „Кръстникът“.

Де Ниро е смятан за вещ наблюдател на мимики и подробности, както и за отдаден на работата си перфекционист.

Филмография

Източници

Външни препратки 

 
 
 

Американски актьори и актриси
Американски озвучаващи актьори
Американски филмови продуценти
Носители на Златен глобус
Носители на „Оскар“
Награди „Сателит“
Почетни доктори в САЩ
Членове на Демократическата партия (САЩ)
Американци от италиански произход
Американци от ирландски произход
Родени в Ню Йорк