alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Радецки (село)

Радецки е село в Югоизточна България. То се намира в община Нова Загора, област Сливен.

История 
Старото име на Радецки е Химитлий.

Културни и природни забележителности 
В близост до село Радецки се намира ТЕЦ „Марица Изток 2“.

Бележки 

Села в област Сливен
Населени места в община Нова Загора
Йорданово

Йорданово е село в Североизточна България. То се намира в община Силистра, област Силистра.

География 
Селото се състои условно от две части – горна махала и долна. Горната е в равниста местност, а долната е основно пресечена. В селото има Основно училище.

История 
Йорданово е село, обединяващо три махали – Голебина, Сабин /Чаталджа/ и Йорданово. Намира се на 23 km от Силистра и 25 km от Дулово.

Селото е кръстено на Йордан Димов, деец на комунистическата Добруджанска революционна организация, убит през 1938 година от румънската жандармерия.

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Културни и природни забележителности 
Землището на селото освен 17 000 декара обработваема земя включва и почти толкова гори. Има голямо разнообразие на растителни и животински видове. В селото има естествени водоизточници.

Редовни събития 
На 2 юни е празникът на селото. Празнува се като събор. Организират се народни борби, конни състезания и други спортни прояви.

Източници 

Села в област Силистра
Населени места в община Силистра
Стоил войвода (село)

Стоил войвода е село в Югоизточна България. То се намира в община Нова Загора, област Сливен. До 1906 година името на селото е Индже кьой (вариант Ендже кьой).

География 
Селото се намира на 3 км югозападно от град Нова Загора.

История 
За първи път селото е споменато от турския пътешественик Евлия Челеби през XV век. На пътя от с. Кортен за Търново сеймен (днес Симеоновград) на мястото на днешното село имало кантон, където започнали да се заселват хора. През 1842 година в селото се ражда Стоил Иванов Учков, наречен по-късно Стоил Войвода, той е участник в Априлското въстание и със своята чета в Сливенския балкан води няколко сражения с турските потери. Селото се именува Стоил Войвода от 1926 г., когато са върнати костите на войводата и са погребани повторно в костница в парка на селото.

Религии 
Основната религия в селото е източноправославната. В селото има църква на 180 години. През 1877 г. турците опожаряват цялото село и единствената сграда, която не разрушават, е църквата.

Личности

Родени в село Стоил Войвода 
 Стоил войвода – български революционер.
 Петко Енев (1889 – 1925) – деец на БКП, ръководител на Септемврийското въстание в Новозагорско.
 Никола Динев, роден на 18 октомври 1953 г. Спортист. Борец-класически стил. Категория тежка. Двукратен световен и петкратен европейски шампион. Носител е на Златния пояс на „Никола Петров“.
 Ради Славов (р. 1921), български политически офицер, генерал-майор
 Доньо Павлов Петров р.1932 г. Завършва военно въздушно училище в Долна Митрополия. Има 35 години летателна дейност. Полковник.

Починали в село Стоил Войвода 
 Добри Добрев (1926 – 2004), български офицер, генерал-лейтенант

Бележки 

Села в област Сливен
Населени места в община Нова Загора
Казимир (село)

Казимир е село в Североизточна България. То се намира в община Силистра, област Силистра.

География 
Село Казимир се намира на 18 километра югозападно от град Силистра. Климатът е умерено – континентален. Влиянието на река Дунав е слабо. През лятото в района често стават засушавания.

Селото е разположено на двата склона на дол, обърнат на север.

Почвата в землището на селото е черноземна, на места примесена с глина. Подпочвени води има на дълбоко и в малки количества.

История 
От падането на България под турска власт до 1853 година, когато от южна България пристигат изселници, в Казимир са живели само българи.

През 1913 година заедно с цялата околия Казимир е под румънско владение до 1940 година. В този период в Добруджа действа съпротива срещу румънските поробители, в която вземат участие и жители на Казимир. През 1950 година се основава ТКЗС. Хората, живеещи в Казимир, са работили предимно като полевъди, механизатори и животновъди. По късно започва преселението в града. Днес в селото живеят около 200 души предимно в пенсионна възраст.

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Други 
Към клуба на пенсионера и инвалида има певческа група, която представя успешно селото на регионално и републиканско ниво при различни културни изяви.

Кухня 
За кулинарните умения на казимирските домакини може да се съди по приготвянето на Гергьовденското агне, което се пече все още на жарава, в специални за целта пещи.

Източници 

Села в област Силистра
Населени места в община Силистра
Полковник Ламбриново

Полковник Ламбриново е село в Североизточна България. То се намира в община Силистра, област Силистра.

География 
Село Ламбриново се намира на 13 км югозападно от Силистра. В северната си част селото е разположено върху равнинен терен, а южната е на склон. Разположението на улиците е перпендикулярно, оформени са парцели с еднаква квадратура от по 2100 м2.

История 
Селото е заселено по време на румънското управление в Южна Добруджа и носи името Фрашари. През 1940 година като част от възвърнатите на България според Крайовската спогодба територии е включено в границите на България. От юни 1942 година селото носи името Полковник Ламбриново в чест на Константин Ламбринов (1868 - 1918), български военен деец, загинал през Първата световна война.

В селото живеят наследници на преселници от село Алмали, намиращо се на територията на днешна Румъния. Има участници във Втората световна война от 31-ви силистренски пехотен полк – „Железния“. В центъра на селото има парк, където се намира и паметник на загиналите през войната.

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Културни и природни забележителности 
В землището на селото се намира гражданско и военно Летище Силистра, закрито в края на XX век. Също до селото се намира и така нареченият Ламбриновски язовир. Като културна забележителност може да се отбележи наличието на чешма, която е една от най-големите в региона.

Редовни събития 
24 май- събор на селото. В Ламбриново са известни с гостоприемството си.

Други 
Селото е малко и няма много хора. Но колкото и хора да има там, те са прекрасни със своята кухня, характер и гостоприемство. Към настоящия момент на територията на селото има една действаща дървопреработвателна фабрика, хладилна база за плодове и зеленчуци и база на две транспортни фирми. Интересно е, че в землището на селото се намира и масив от около 1600 дка лозе, запазен след 10 ноември. Но към днешна дата повече от половината са изкоренени. Сортовете, които се отглеждат, са винени: мускат, шардоне, ризлинг и ркацители
Има магазин/бар в центъра на селото, до парка.

Бележки 

Села в област Силистра
Населени места в община Силистра
Съдийско поле

Съдѝйско полè е село в Югоизточна България, община Нова Загора, област Сливен.

География 
Село Съдийско поле се намира на около 26 km запад-югозападно от областния център град Сливен, около 8 km север-североизточно от общинския център град Нова Загора и около 38 km изток-североизточно от град Стара Загора. Разположено е в югоизточните подножия на Кортенския дял на Сърнена Средна гора (Кортенски хълмист район), един от чиято поредица върхове – Градище (555,1 m), се намира на около 2 km северно от селото. Западно от връх Градище тече на юг потокът Пашов дол, който слива водите си с други потоци в малка местна река по източния край на селото. Теренът в Съдийско поле е с преобладаващ наклон на югоизток; надморската височина в центъра е около 273 m и нараства на север до около 310 m, а на югоизток намалява до около 250 m. Климатът е умереноконтинентален.

Общински път на юг-югозапад през село Ценино свързва Съдийско поле с град Нова Загора и прави връзка там с второкласния републикански път II-66 (Европейски път Е773).

Землището на село Съдийско поле граничи със землищата на: село Червенаково на север; село Сърцево на североизток; село Научене на изток; село Съдиево на югоизток; село Кортен на юг; село Ценино на югозапад; отново село Кортен – на запад; село Баня на северозапад.

Югозападно от Съдийско поле в посока към село Ценино има микроязовир.

Населението на село Съдийско поле, наброявало 881 души при преброяването към 1934 г. и 915 към 1946 г., намалява до 399 към 2001 г. и 368 (по служебен документ на НСИ от 2022-12-31) към 2022 г.

При преброяването на населението към 1 февруари 2011 г., от обща численост 384 лица, за 238 лица е посочена принадлежност към „българска“ етническа група, за 130 към „ромска“, за 15 – „не отговорили“, а за принадлежност към „турска“, „други“ и „не се самоопределят“ не са посочени данни.

История 
След Руско-турската война (1877 – 1878 г.) по Берлинския договор 1878 г. селото – тогава с име Кадъ̀ алàн – остава в Източна Румелия; присъединено е към България след Съединението 1885 г.. Село Кадъ̀ алàн е преименувано на Съдийско поле през 1906 г.

Читалище в село Съдийско поле е създадено през 1926 г.

Обществени институции 
Село Съдийско поле към 2023 г. е център на кметство Съдийско поле.

В село Съдийско поле към 2023 г. има:
 действащо читалище „Н. Й. Вапцаров – 1926“;
 православна църква „Свети Димитър“;
 Целодневна детска градина;

Забележителности 
На връх Градище има развалини на късноантична и средновековна крепост.

Бележки

Външни препратки 
 Топографска карта, мащаб 1:100000 Картен лист: K-35-053
 Топографска карта, мащаб 1:50000 Картен лист: K-35-053-1. Актуалност 1980 г. Издание 1985 г.
 Горнотракийска низина. Географска карта
 Сърнена Средна гора. Географска карта
 Източна Румелия. Карта

Села в област Сливен
Населени места в община Нова Загора
Попкралево

Поп Кралево е село в Североизточна България. То се намира в община Силистра, област Силистра.

География 
Селото се намира на 21 км югоизточно от град Силистра.

История 
По време на османската власт селото се нарича Гюргенджик, като запазва това име и в Кралство Румъния. След подписването на Крайовската спогодба през 1940 г.  Южна Добруджа и Гюргенджик са върнати в границите на Царство България. Днешното си име селото получава със заповед на МЗ № 2191/обн. 27 юни 1942 г.

Забележителности
В селото има 3 чешми за вода, като най-старата е построена през 1873 г.
Близо до селото е съществувала късноантична крепост по времето на Първото българско царство.

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Източници 

Села в област Силистра
Населени места в община Силистра
Професор Иширково

Професор Иширково е село в Североизточна България. То се намира в община Силистра, област Силистра.

География 
Село Професор Иширково се намира на 18 km от общинския център Силистра. Разположено е между полегатите склонове на два хълма. Това е характерен релеф за североизточната Дунавска равнина. Климатът на селото е типично умерен.

История 
През Османския период селото носи името Кочина. Това име се запазва след Освобождението и по време на румънската власт над Южна Добруджа (1919 - 1940). През този период са регистрирани многобройни нападения, опити за самоуправство и побой от страна на арумънски колонисти над жители на селото и окръга. Запазени са сведения от 29 декември 1927 г., че на вниманието на църковните власти е изложен случая на свещеника от Кочина, който отказал да служи на румънски език, въпреки молбите на 40 колонисти, посетили църквата заедно с около 10 българи, като вместо това довършил службата на български език.

Със заповед на МЗ № 2191/обн. 27 юни 1942 г. селото получава днешното си име в чест на географа професор Анастас Иширков. Според местната устна традиция този своеобразен теоретик на преименуването на населени места след Освобождението на България посещава селото, а през 1922 г. публикува изключително интересната статия „Имената на нашите селища“.

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Икономика 
В селото се развива предимно земеделска дейност, провеждана от две земеделски кооперации – ЗК „Плодородие-93“ и ЕТ „Нива-93“. Най-популярни от трайните насаждения са няколкото овощни градини в околността на селото. Други важни култури, които се отглеждат в района на селото са пшеницата, царевицата, слънчогледът, ечемикът и др.

Вижте също 
 Бюст-паметник на Анастас Иширков

Източници 

Села в област Силистра
Населени места в община Силистра
Анастас Иширков
Ценино

Цèнино е село в Югоизточна България, община Нова Загора, област Сливен.

География 
Село Ценино се намира на около 29 km югозападно от областния център град Сливен, около 6 km север-североизточно от общинския център град Нова Загора и около 36 km изток-североизточно от град Стара Загора. Разположено е в североизточната периферия на Горнотракийската низина, в прехода ѝ към южните подножия на Сърнена Средна гора. Теренът в селото е с наклон на юг; надморската височина в центъра е около 197 m и нараства на север до около 220 m, а на юг намалява до около 175 m. Климатът е умереноконтинентален.

През селото минава общински път, който на север-североизток води до село Съдийско поле, а на юг-югозапад прави връзка в град Нова Загора с второкласния републикански път II-66 (Европейски път Е773).

Землището на село Ценино граничи със землищата на: село Съдийско поле на север и изток; село Кортен на юг и запад.

Населението на село Ценино, наброявало 156 души при преброяването към 1934 г. и 201 към 1946 г., намалява до 186 към 2001 г. и нараства до 338 (по служебен документ на НСИ от 2022-12-31) към 2022 г.

При преброяването на населението към 1 февруари 2011 г., от обща численост 231 лица, за 177 лица е посочена принадлежност към „българска“ етническа група, за 48 към „ромска“, за 5 – към „други“, за един – „не отговорили“, а за принадлежност към „турска“ и „не се самоопределят“ не са посочени данни.

История 
След Руско-турската война (1877 – 1878 г.) по Берлинския договор 1878 г. селото – тогава с име Коймаклии – остава в Източна Румелия; присъединено е към България след Съединението 1885 г.. Село Коймаклии е преименувано на Ценино през 1906 г.

Училище в село Ценино е открито през 1929 г. Първата година училището се е помещава в къщата на Петко Русев, а следващата година се премества в къщата на Борис Коленичев – до построяването на училищна сграда, чийто строеж започва през 1931 г. със средства, събрани доброволно от населението и с помощи от околните села. Училището е закрито към края на 1960-те години.

Трудово кооперативно земеделско стопанство (ТКЗС) в село Ценино е основано на 18 септември 1950 г. При самото основаване в ТКЗС са влезли всички 38 домакинства с 92 ha ниви и 15 ha лозя. В края на 1956 г. стопанството се присъединява към ТКЗС – село Съдийско поле. Целите и характера на стопанството са били чрез коопериране на едноличните стопани в едно уедрено стопанство да се въведе пълна механизация при обработката на селскостопанските култури за по-високи добиви.

Обществени институции 
Село Ценино към 2023 г. е център на кметство Ценино.

Природни и културни забележителности

Бележки

Външни препратки 
 Топографска карта, мащаб 1:100000 Картен лист: K-35-053
 Топографска карта, мащаб 1:50000 Картен лист: K-35-053-1. Актуалност 1980 г. Издание 1985 г.
 Горнотракийска низина. Географска карта
 Източна Румелия. Карта

Села в област Сливен
Населени места в община Нова Загора
Срацимир (село)

Срацимир е село в Североизточна България. То се намира в община Силистра, област Силистра.

География 
Срацимир е село в община Силистра. То се намира на 13 км от Силистра.

История 
Предполага се, че селото възниква около 1830 г. под името Караорман.

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Културни и природни забележителности 
Край село Срацимир, община Силистра, област Силистра има аязмо – свещен извор.

Източници

Външни препратки 
 Бояровата чешма в с. Срацимир .

Библиография 
 архим. доц. д-р Павел Стефанов, Психологически анализ на феномена „Ангелуш“ Едно религиозно движение през 1861 

Села в област Силистра
Населени места в община Силистра
Сребърна

Срѐбърна е село в Североизточна България. То се намира в община Силистра, област Силистра.

География 
Село Сребърна е разположено на 15 км западно от областния град Силистра, на западния бряг на езерото Сребърна и на около 1,5 км южно от река Дунав.

История 
Сред жителите на селото се носят легенди за името на Сребърна. Казват, че ако се изкачиш на възвишението до езерото, на лунна светлина водата изглежда като излята от сребро. Други смятат, че името на Сребърна идва от легендата за кан Сребрун, който по времето на кан Аспарух разположил своя стан край езерото на мястото на днешна Сребърна.

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Културни и природни забележителности 
Биосферен резерват „Сребърна“ през 1977 г. е обявен от ЮНЕСКО за резерват със световно значение. Единствено тук гнезди световно застрашеният вид къдроглав пеликан. През лятото на територията на резервата могат да се наблюдават още 20 вида земноводни, 21 вида влечуги, 39 вида бозайници, 10 вида риби. Тук гнездят над 160 вида птици: къдроглав пеликан, малък корморан, чапла, блестящ ибис, лопатар, ням лебед, червен ангъч, сива гъска, патица, тръстиков блатар, рибарка, синьогушка, мустакат синигер и други.

Източници 

Села в област Силистра
Населени места в община Силистра
Сърпово

Сърпово е село в Североизточна България. То се намира в община Силистра, област Силистра. Разположено е на 17 км от град Силистра.

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Източници 

Села в област Силистра
Населени места в община Силистра
Ценович

Ценович е село в Североизточна България. То се намира в община Силистра, област Силистра. Разположено е на 12 км от град Силистра. В периода 1942 – 1956 г. се нарича Майор Ценович, на името на кавалерийския офицер Александър Ценович.

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Източници 

Села в област Силистра
Населени места в община Силистра
Бинкос

Бинкос е село в Югоизточна България. То се намира в Община Сливен, област Сливен. Названието Бинкос значи хиляда пашкула, вероятно от това, че вместо данък било задължено да дава толкова пашкули през османското владичество.

География 
Село Бинкос е разположено в Източна Стара планина, на брега на Беленска река, приток на река Тунджа. Намира се на кръстопът, свързващ Сливен с Твърдица и Сливен с Нова Загора.

История 
Преди Руско-турската война (1877 – 1878) е било изцяло османско село, но след идването на руските войски османското население бяга към Османската империя. Земите, които те оставят, са купени от българи и селото става изцяло българско. На запад от селото се намира известната Сатма чешма, където през месец май 1876 г. са заловени и убити Стоил войвода и неговите четници. От османски турски името „бин кос“ означава „хиляда пашкула“. В селото има над сто орехови дървета. Орехите са не само във и покрай селото, но също така и по бреговете на минаващата близо река Тунджа. Бинкос е известно с воденицата, барата и системата от канали за независимо водонапояване, които жителите на селото все още поддържат в отлично състояние. Жителите на с. Бинкос са известни и с производството на сочни праскови и череши.

Запазени са сведения, че през лятото на 1891 г. край селото е разкрито находище на каменни въглища.

В миналото в Бинкос е имало начално училище (изградено в 1880) и детска градина. Поради липсата на деца са затворени. Причината може да се търси в това, че много от младите жители бягат в близкия административен център – Сливен. Известно е също, че Бинкос е единственото село с разрушено читалище след демократичния преход.

На 23 септември 2019 г. са положени основите за строеж на параклис (какъвто не е имало в селото).

Религии и етноси 
Основна религия е православното християнство.

Културни и природни забележителности 
Коритото на река Тунджа около селото е подходящо за туризъм и риболов.
В близост, по поречието на река Беленска, се намира извор, за водата на която местните твърдят, че е лековита. Това е подходящо място за почивка през лятото, далеч от шума на всекидневието.

Източници 

Села в област Сливен
Населени места в община Сливен
Босна (село)

Босна е село в Североизточна България. То се намира в община Ситово, област Силистра.

География 
Село Босна се намира на 8 км от общинския център Ситово и на 35 км от областния център Силистра.

История 
Основатели на селото се смятат Бошнаковият род, изселили се преди два века от Босна и Херцеговина. И от там произлиза името му.

През 1947 година комунистическият режим създава при селото концентрационен лагер за жени, който е закрит няколко години по-късно, а лагеристките прехвърлени в Белене.

Религии 
Джамията е построена през 1862 година.

Културни и природни забележителности 
Голямата Чешма е построена през 1854-1856 година с послание, написано на османски език с арабски букви, издълбани на камъка над голямата чучура, гласящо: „Построена е да дарява щастие на бащи и синове, да излива доброто на слънцето и небето върху жителите на Босна, да бъде благославян техният род, тъй както е славно името на Пророка Мохамед“ – Юмер уста.

Редовни събития 
Тук на 22 май 1989 година е проведен мирен митинг срещу т.нар. Възродителен процес. По този повод е издигнат паметник-чешма на площада пред кметството, където е проведено събитието. Надписът на мемориалната плоча, поставена на предната страна на паметника гласи: "Тук на 22 май 1989 г. се проведе митинг срещу „Възродителния процес“ да няма повече подобен повод! Вечно братство между етносите в България!"

Личности 
 Хюсеин Расим Гюлер – поет
 Хабил Курт – поет
 Исмаил Исмаилов – депутат
 Али Осман – скулптор

Литература 
„Село Босна – легенда и истина“ – книга за историята на селото, написана от Хабил Курт.

Други 
От тук към Юга започва най-голямата гора (158 000 дка) в Североизточна България „Зли дол“ и съответно и Лудогорието, а към Севера Край Дунавска Добруджа.

След 9 септември 1944 година край селото е изграден един от първите комунистически лагери за принудителен труд за жени. По лагерите са изпращани предимно бивши полицаи, царски офицери, белогвардейци, легионери и ратници, иванмихайловисти, бивши лидери на буржоазни партии, бивши министри, анархисти, николапетковисти и лулчевисти, заловените при опит за бягство от България, участници в нелегални групи и конспирации, разпространители на слухове и вицове.

Села в област Силистра
Населени места в община Ситово
Ирник (село)

Ирник е село в Североизточна България. То се намира в община Ситово, област Силистра.

География 
Село Ирник се намира на 38 км от Силистра и на 12 км от Ситово. Околните села са: Босна, Добротица, Любен.

История 
Селото носи името на прабългарския кан Ирник. До 1946 г. носи името Саарлар (Саярлар).

Обществени институции 
Селото разполага с църква и народно читалище.

Културни и природни забележителности 
Около селото е разположена широколистна гора, която е населена с разнообразни растителни и животински видове. От растителните видове най-широко разпространение намира акация (салкъм), габър, дрян, през ранна пролет поляните са изпъстрени от цветовете на кокичета, минзухари, синчец и др. От животинските видове най-разпространени са чакали, лисици, дива свиня, елени, змии, гущери, кос, кълвач, катерици и др. На приблизително 3 км към вътрешността на гората е построена хижа, която e частна собственост.

Редовни събития 
Ежегодно се провежда събор на 8 ноември в чест на Св. Архангел Михаил.

Други 
Морският нос Ирник на остров Сноу в Антарктика е наименуван в чест на село Ирник.

Бележки 

Села в област Силистра
Населени места в община Ситово
Божевци

Божевци е село в Югоизточна България. То се намира в община Сливен, област Сливен.

Село Божевци се намира в Стара планина.

Старото име на село Божевци е Конезлери.

По-голямата част от населението изповядва християнството, останалата — исляма.

Културни и природни забележителности 
На 12 октомври 2008 г. новопостроеният православен храм „Света Петка“ е осветен от великотърновския митрополит Григорий в съслужение с архимандрит Панарет — игумен на Мерданския манастир „Свети 40 мъченици“, отец Тодор от с. Марян и Александър Пиндиков от гр. Елена, в присъствието на много гости и миряни от селото и околността.

Името „Света Петка“ е свързано с легендата, според която по времето на цар Иван Асен II мощите на светицата били пренесени за Велико Търново през тези места.

Храмът е построен изцяло от дарения.

Ежегодно на Петдесетница в селото има събор.

Външни препратки 

Села в област Сливен
Населени места в община Сливен
Бозаджии

Бозаджии е село в Югоизточна България. То се намира в община Сливен, област Сливен.

Външни препратки 

Села в област Сливен
Населени места в община Сливен
Бяла (село)

Бя̀ла е село в Югоизточна България. То се намира в община Сливен, област Сливен.

География 
Село Бяла се намира в планински район. Намира се в северозападната част на Община Сливен, разположено заедно с още три села – Новачево, Градско и Въглен – в долината на старопланинската река Беленска и едноименната малка котловина.

Релефът тук е планински, с надморска височина 600 до 1100 м. Климатът е планински и умереноконтинентален. Средната годишна температура е между 8 и 10 градуса.

Природните условия благоприятстват за отглеждането на фуражни култури, картофи, тютюн, малини. Горите и поляните са богати на гъби и планински ягоди. Неслучайно в миналите векове хората на Бяла са се препитавали основно с дърводобив и знахарство. И сега още значителна част от населението е заета в дърводобива, дървообработването и залесяването, а през летните месеци много от хората събират диворастящи билки и гъби за прехрана.

История 
Селото е основано след Второто Търновско въстание. Името на селото никога не е било променяно. Носи името на белия камък, който някога е бил в центъра му.

Религии 
Жителите са православни християни. Има църква, която се казва „Света Троица“. Тя е реставрирана и на всеки християнски празник събира вярващите хора.

Обществени институции 
В селото има основно училище. Училището е средищно и в него се обучават деца от четири села на община Сливен: Бяла, Въглен, Градско и Новачево. До 1991 година в него са учели децата и от околните села. Читалището е с доста богата библиотека. Към него има и група за народни танци и обичаи.

Редовни събития 
 Ежегоден сбор на селото по Коледа и Нова година

Празник на билките и лечителите 
От 2000 година по инициатива на фондация „Съхраняване на духа на българина“, читалище „Христо Ботев“ и Кметство – с. Бяла на 24 юни всяка година се провежда Празник на билките. Посветен е на слънцето и борбата срещу болестите. Съвпада с лятното слънцестоене. Празникът се провежда в рамките на два дни – 23 и 24 юни. Вечерта преди Еньовден, след залез слънце, се изпълнява ритуала „Мълчана вода“ – прави се шествие от селото до определен извор, пазен от самодиви, откъдето се налива вода.

Източници 

Села в област Сливен
Населени места в община Сливен
Нова Попина

Нова Попина е село в Североизточна България, област Силистра, община Ситово.

География 
Селото се намира на 2 км северно-северозападно от село Искра и на 8 км западно от общинския център с. Ситово.

Край селото има микроязовири – западно (достигайки до него) и източно (на километър).

История 
Старото име на селото е Ходжакьой. В него се заселват доста преселници от с. Попина (край р. Дунав, на около 10 км северно), поради го наименуват Нова Попина.

В селото действа народно читалище „Зора - Нова Попина - 2008“.

Източници

Външни препратки 
 Десет птици от вида червен ангъч са пуснати в язовира на село Нова Попина – в bntnews.bg, 22.06.2017 г.

Села в област Силистра
Населени места в община Ситово
Ястребна

Ястребна е обезлюдено село в Североизточна България. То се намира в община Ситово, област Силистра. Наблизо се намира варовиковото находище „Ястребна“. Селото няма постоянно население.

География 
Селото се намира в изключително красива местност. Близо до селото има кариера за добив на камъни.

Население 
През преброяването през 2011 г. в селото не са преброени хора. По настоящ адрес към дата  жителите на село Ястребна са , но няма хора с постоянен адрес на регистрация в селото.

История 
В миналото там е имало много повече хора. Имало е и кооперация, която след обезлюдяването на селото престава да функционира.

Други 
Пчеларството е било сериозно застъпено в поминъка на малобройните му жители.

Външни препратки 

Села в област Силистра
Населени места в община Ситово
Гергевец

Гергевец е село в Югоизточна България. То се намира в община Сливен, област Сливен.

История 
През османския период селото се нарича Аладаглии.

Личности 
 Александър Хаджидимитров Чендов – Комитчето (1860-1876) - български революционер, най-младият член на Ботевата чета.
 Димитър Трайков, български революционер от ВМОРО, четник на Ефрем Чучков

Източници

Външни препратки 
 Кметство Гергевец

Села в област Сливен
Населени места в община Сливен
Глуфишево

Глуфишево е село в Югоизточна България. То се намира в община Сливен, област Сливен.

Външни препратки 

Села в област Сливен
Населени места в община Сливен
Голямо Чочовени

Голямо Чочовени е село в Югоизточна България. То се намира в община Сливен, област Сливен.

География 
Село Голямо Чочовени се намира в планински район.

Културни и природни забележителности 
Това е единственото село, което е населено само от каракачани.

Личности 
 Ася Емилова (р. 1945), български политик, член на Държавния съвет на НРБ

Външни препратки 

Села в област Сливен
Населени места в община Сливен
Градско

Градско е село в Югоизточна България. То се намира в община Сливен, област Сливен.

География 
Село Градско се намира в планински район.

История 
Данни за село Градско датират още от римско време. Но местоположението му от този период не е известно. Смята се, че около XIII-XIV век се е намирало на югоизток от днешното му разположение, близо до село Новачево. Но поради тежка болест, надвиснала над селото и довела до смъртта на много хора, останалите били принудени да се преместят на по-голяма височина. Населението е съставено главно от българи и турци.

Обществени институции 
 Читалище „Искра“.

Културни и природни забележителности 
Селото може да се похвали с красивата си природа. Градско е подходящо за развитие на селски туризъм, дарено е с пищни природни гледки, богат растителен и животински свят.

Външни препратки 

Села в област Сливен
Населени места в община Сливен
Варненци (село)

Варненци е село в Североизточна България. То се намира в община Тутракан, Област Силистра.

История 
Старото име на селото е Денизлер. То е прекръстено през 1942 г. в памет на 31-ви пехотен варненски полк, участвал в Тутраканската епопея.

При избухването на Балканската война в 1912 година един човек от Денизлер е доброволец в Македоно-одринското опълчение.

Външни препратки 
 Галерия ТУТРАКАН 
 Общински съвет Тутракан
 Тутраканска епопея

Бележки 

Села в област Силистра
Населени места в община Тутракан
Драгоданово

Драгоданово е село в Югоизточна България. То се намира в община Сливен, област Сливен.

География 

Село Драгоданово се намира в югоизточната част на Сливенска област. Землището на селото се равнява на 27779 дка (с горския фонд). На юг граничи със с. Зимница, Ямболска област. Тази част на землището му се пресича от жп линията Сливен – Зимница. Най-близките села са: с. Блатец – 2 км западно и с. Трапоклово – 3 км източно. Град Сливен е на 22 км, а гр. Ямбол – на 20 км.

Землището обхваща южните части на Източна Стара планина – полите на Гребенец и върховете Секирец и Стражица, прорязано от Трапокловската река, р. Азмак и Чернева ряка.

Релефът на района е предимно равнинен, с лек наклон на юг. Средната надморска височина на полето е около 160 метра. Почвеното разнообразие е: черноземни смолници, ливадно-канелени и канелено-горски почви.

История 

До селото се намира т.нар. Крастава могила – с тракийски произход, изследвана от археолога Диана Димитрова. При разкопките е намерен вавилонски амулет, издаден от Кабалан Мукарзел.

Първите сведения за селото датират от 1548 година, когато се е наричало Дъргодан дол и е било в местността Матей в Балкана. Неслучайно и днес поляната в местността носи името „Драгодановски колиби“. През годините името на селото се променя: Дъргодан дол, Дранданово, Драгуданово, Дирагодан, Драгоман и сегашното Драгоданово.

Както името си, селото е сменяло и местонахождението си на няколко пъти, като е минало през местностите: Юрта, Чернева ряка, Драгица, Герена, където водата била солена и това принудило населението да се измести около извор със сладка вода. Този извор съществува и до днес – Голямата чешма.

Религии 
В селото се намира православен храм – „Свети Иван Рилски“.

Културни и природни забележителности 

 Бездънни, водно-песъчливи, с кръгообразна форма участъци (тресавища), наричани от местното население „очите на дявола“ между с. Драгоданово и с. Зимница.
 Пробитата канара в местността Грамадите.

Редовни събития 
Празникът на селото е на 1 ноември. Организира се събор на площада на селото.

В началото на годината (януари–февруари), в продължение на два дни (събота и неделя) се провеждат кукерските игри в селото. Събират се много участници от Драгоданово и от съседните села, както и много наблюдатели.

На Гергьовден (6 май) местните жители организират друг празник – Денят на моториста, който се състои от обиколка на селото и игри за мотористите, отново на площада в центъра.

Личности 
Желяз Кондев – писател

Библиография 

 Диана Димитрова. Археологическият комплекс „Крастава могила“ при село Драгоданово, Сливенско. – Thracia, XX, 2012,
 Кабалан Мукарзел. Амулет с късно-вавилонска сцена от Крастава могила, село Драгоданово.

Села в област Сливен
Населени места в община Сливен
Дунавец

Дунавец е село в Североизточна България. То се намира в община Тутракан, област Силистра.

История 
Името Спанчов е по изчезналото лично име *Спан < спан „който много спи“. Сравними са местното име Спанча, горист хълм и пасище на З от Алистрат, Драмско, селищните имена Горно и Долно Спанчево, Санданско, Спанчово, Ругуновско, Спанчево, Кочанско, Спанци, Леринско, Спанците, Габровско, река Спанч, Кукушко.

В документите на Доростоло-Червенската митрополия е съхранена настоятелна покана от 1881 г. да се посети църквата на селото, което тогава носи названието Спанчов.

Източници

Външни препратки 
 Галерия ТУТРАКАН 
 Общински съвет Тутракан
 Тутраканска епопея 

Села в област Силистра
Населени места в община Тутракан
Желю войвода (село)

Желю войвода е село в Югоизточна България. То се намира в община Сливен, област Сливен.

География 
Разположено на левия бряг на река Тунджа. На 18 km югоизточно от Сливен и 15 km северно от Ямбол. Гара по жп линията София – Сливен – Бургас.

История 
Данни за населеното място се срещат още в пътеписи от 15-16 век. Обединено е от три съседни махали – Лулица (Чибук), Черкешлий и Нова Махала. Носило е името Михайлово (до 1938 г.) по името на църквата „Св. Михаил“ (построена в близост до центъра на селото).

Селото е наречено на името на хайдутина Желез Добрев Железчев, известен като Желю войвода.

На 4,5 km южно от центъра на с. Желю войвода, в подножието на Зайчи връх, се намира националният археологически резерват Кабиле, в който се намират развалините на едноименния древен тракийски град, както и модерен археологически музей

Религии 
 Източно православие.

Обществени институции 
 Читалище „Даскал Димитър Димов“ – основано през 1908 г., помещаващо в масивна двуетажна сграда с киносалон, библиотека и два клуба. Работи ФТА „Черкешлий“. Колективът е създаден през 1947 г. под ръководството на Костадин Генов – учител самодеец, започнал пресъздаването на местни обичаи, песни и танци. Танцов ръководител е Стайко Стайков. Целта е да се съхранят старите български традиции, да се възроди народното творчество характерно за селото.
 Основно училище „Д-р Петър Берон“ – основано през 1848 г. От месец март 1974 г. се помещава в съвременна триетажна сграда, с физкултурен салон, кабинети по химия, физика и биология.
 Целодневна детска градина „Роза“

Стопанско развитие

Редовни събития 
 Събор на селото на 6 май.

Личности 
 Желез Добрев Железчев (1810 – 1878), български хайдутин
 Иван Костов – мини дърворезба, носител на международни награди
 Съби Събев (р. 1950) – български офицер, генерал-майор, кандидат за вицепрезидент от РБ президентска кампания 2016 г.

Външни препратки 

Села в област Сливен
Населени места в община Сливен
Нова Черна

Нова Черна е село в Североизточна България. Намира се в община Тутракан, област Силистра.

География 
Селото се намира на 40 км източно от Русе, посока Силистра. Лежи на път 21 от РПМ, и е на 15 км. преди гр.Тутракан. На 4 км северно от селото тече река Дунав

История 
Селото е основано от български изселници от румънското село Черна. От там идва и името му – Нова Черна.

Повече информация в книгата на новочерненския писател Пеню Владимиров Пенев „Нова Черна Перлата на Златна Добруджа“

Културни и природни забележителности 
Северно от селото, по поречието на Дунав, се намира защитената местност Калимок-Бръшлен и Биологична експериментална база „Калимок“. До селото е открита крепост от римско време и е наричана „Калето“.

Редовни събития 
 Съборът на селото е на 24 май.

Всяка година в началото на месец юни се провежда „OFFROAD НОВА ЧЕРНА“. Атрактивно състезание с високопроходими машини с тегло до 3.5т. Събитието е двудневно. като през първия ден е навигация по пътна карта, а вторият е движение по силно пресечена местност.

Вижте също 
 Черна (окръг Тулча)

Села в област Силистра
Населени места в община Тутракан
Зайчари

Зайчари е село в Югоизточна България. То се намира в община Сливен, област Сливен.

Външни препратки 

Села в област Сливен
Населени места в община Сливен
Пожарево

Пожарево може да се отнася за:

 Пожарево – село в област Силистра, България
 Пожарево – село в област София, България
 Пожарево (Пожаревац) – град в източна Сърбия

Вижте също 
 Пожаревско блато
Преславци

Преславци е село в Североизточна България. То се намира в община Тутракан, област Силистра. Старото име на селото е Енджекьой. То е прекръстено през 1942 г. в памет на 7-и Преславски пехотен полк, участвал в Тутраканската епопея.Село Преславци (област Силистра) е разположено в Северен Централен планов регион на България.

Външни препратки 

 Общински съвет Тутракан
 Тутраканска епопея 

Села в област Силистра
Населени места в община Тутракан
Сяново

Сяново е село в Североизточна България. То се намира в община Тутракан, област Силистра.

География 
Отстои на 53 км източно от град Русе, на 81 км западно от Силистра и на 79 км северно от Разград.

Културни и природни забележителности 
До Сяново се намира манастирът на Света Марина. В параклиса има извор с лековита вода. Малко дете прогледнало след като си умило очите. Местните хора помнят баба Василка, която припадала и имала съновидения, с които пророкувала. Манастирчето запада по време на румънската окупация на Северна добруджа и се възражда след 1940 г. През 1944 – 1945 година, със средства, събрани от християни, които всеки ден посещавали аязмото от най-близките села в района, бил построен малък параклис около самия извор, а с личните дарения на Донка Хлебарова от с. Нова Черна – три стаи за поклонници. За храмов празник бил определен денят на Света Марина – 17 юли. За известен период съществува като девически манастир, тъй като се знае, че около 1950 година тук постъпва монахиня Текла. Нейният земен път завършва трагично през 1960 година на това отдалечено – макар и божие място. Заедно със смъртта на монахинята, настъпва и един доста труден период в съществуването на Сяновската обител. Съградените до момента постройки били обявени за незаконни. Злосторници непрестанно заплашвали с лошите си действия прииждащите поклонници, и в страха си – християните започнали да се отдръпват, а манастирът – да се руши. През 1991 г. местните хора с подкрепата на Русенска епархия, предприемат всеобщи действия за възстановяване на изгубените следи на вярата. Изворът е разкрит наново, а над него – издигнат параклис, с помощта на местното население и местния майстор Никола Сабански. Вярващи християни и поклонници от близо и далече пак започват да търсят спасение и вяра край лековитото аязмо. Именно, след съграждането на малката манастирска постройка, тук постъпва като послушник, а по-късно е подстриган за монах и нашият домакин. Тъй като, манастирът си няма църква – една от стаите е пригодена и изпълнява функциите на манастирска черква, в която все пак да запалите свещ и да се помолите – стига да пожелаете това. Днес, Сяновски манастир е единствен действащ с аязмо манастир в Добруджа.

Редовни събития
Събор на Илинден. Край селото има оброчен паметник, където се прави курбан за здраве.

Външни препратки 
 Галерия ТУТРАКАН 
 Общински съвет Тутракан
 Тутраканска епопея 
 Да вземеш благодат, пътепис на Дария Захариева за Сяново

Села в област Силистра
Населени места в община Тутракан
Царев дол

Царев дол (старо име: Вискьой) е село в Североизточна България. То се намира в община Тутракан, област Силистра.

История 
При избухването на Балканската война в 1912 година един човек от Вискьой е доброволец в Македоно-одринското опълчение.

Бележки 

Села в област Силистра
Населени места в община Тутракан
Козин дол

Ко̀зин дол е историческо село в Югоизточна България. Името на селото до 1934 г. е Кечи дере. Намира се на 503 m надморска височина. Селото е закрито на 26 август 2006 г.

Население

Бележки 

Исторически села в област Сливен
Община Сливен
Шуменци (село)

Шуменци е село в Североизточна България. То се намира в община Тутракан, област Силистра.
Старото име на селото е Дайдър. То е преименувано през 1942 г. в памет на 19-и Шуменски пехотен полк участвал в Тутраканската епопея.

История 
При избухването на Балканската война в 1912 година двама души от Дайдър (Шуменци) са доброволци в Македоно-одринското опълчение.

Културни и природни забележителности 
Село Шуменци има събор на 6 май.

Външни препратки 
 Галерия ТУТРАКАН 
 Общински съвет Тутракан
 Тутраканска епопея

Бележки 

Села в област Силистра
Населени места в община Тутракан
Малко Чочовени

Малко Чочовени е село в Югоизточна България. То се намира в община Сливен, област Сливен.

История 

Край селото са разкрити останки от антично селище. Разположената в крепостта му църква е строена през втората половина на IV век. Пристройки към нея са правени през VI век и по-късно през Средновековието.

През 40-те години на XX век в селото има влиятелна комунистическа група – полицейски доклади го определят като „напълно комунизирано“ – и то е сред опорните точки на местния Партизански отряд „Хаджи Димитър“.

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Известни личности 
 Родени в Малко Чочовени
 Иван Гинчев (1918 – 1973), български партизанин

Източници 

Села в област Сливен
Населени места в община Сливен
Мечкарево

Мечкарево е село в Югоизточна България.

География 
Намира се между Сливен и Сливенски минерални бани, на 14 км югозападно от град Сливен, на близо 30 км североизточно от град Нова Загора и на 297 източно от столицата София.

Има редовен автобусен транспорт до град Сливен.

Намира се на 148 м надморска височина. Климатът се характеризира с мека зима, а лятото е сравнително горещо.

Населението наброява около 500 души.

История

Културни и природни забележителности 
На 5 км се намират Сливенски минерални бани. Лековитата минерална вода и живописната природа, определят курорта като предпочитано място за балнеолечение и семейна почивка.

Районът е популярно място и за винен туризъм. Една от атракциите е шатото „Уинди хилс“ в землището на село Злати войвода. Комплексът е разположен в центъра на лозов масив, разполага с дегустационна зала и 4 звездна хотелска част. За посетители се организира обиколка с екскурзовод.

Редовни събития 
Ежегодно на 26 декември в село Мечкарево над 300 самодейци от 20 читалища от Сливен и Ямбол участват в традиционния фолклорен фестивал „Зимни празници“. В рамките на събора се провеждат конкурси за най-точно възпроизвеждане на зимен обред, за изпълнение на обреден танц, за обредни хлябове и сурвакници. Възпроизвеждат се фрагменти от декемврийските празници – Коледа, Игнажден, Бъдни вечер и др. Организатори на събитието са община Сливен, кметството и читалището в Мечкарево.

Други 
Тук функционират кметство, читалище, църква „Св. Апостоли Петър и Павел“, здравна служба, магазини и кафенета. В селото има кабелна телевизия, интернет и покритие на мобилните оператори.

Най-близко разположените учебни и здравни заведения се намират на територията на град Сливен.
Местният футболен отбор е „Тунджа 2009“ и играе в местната Окръжна група.

Села в област Сливен
Населени места в община Сливен
Младово

Младово е село в Югоизточна България. То се намира в община Сливен, област Сливен.

Села в област Сливен
Населени места в община Сливен
Мъсърлии

Мъсърлии е историческо село в Югоизточна България, в община Сливен. От 10 август 2006 година е слято със село Средорек. В 2006 в селото има само пет къщи и само един жител с постоянен адрес. Селото е разположено на надморска височина 501 метра, а географските му координати са 42° 53' северна ширина и 26° 11' източна дължина.

Външни препратки 

Исторически села в област Сливен
Община Сливен
Новачево

Новачево е село в Югоизточна България. То се намира в Община Сливен, област Сливен.

География 
Село Новачево се намира в планински район, в Област Сливен. Близките села до Новачево са – Бяла, Градско, Бяла паланка и др.

История 
Преди време селото се е намирало на известно разстояние от сегашното си местоположение. При чумна епидемия се наложило да се преместят да живеят на друго място (на сегашното местоположение на селото) и от там идва името Новачево.

Други 
Селото е населено само от етнически турци, които изповядват сунитски ислям.

Външни препратки 

Села в област Сливен
Населени места в община Сливен
Панаретовци

Панаретовци е село в Югоизточна България. То се намира в община Сливен, [[област Сливен]

Външни препратки 

Села в област Сливен
Населени места в община Сливен
Ръченица (село)

Ръченица (изписване до 1945 година Рѫченица) е историческо село в Югоизточна България, в Сливенско. Името на селото до 1934 година е Кючеклари. На 10 август 2006 година селото е присъединено към село Зайчари. Населението на селото към 2006 година е 6 души. Селото е разположено на надморска височина от 598 метра, а географските му координати са 42° 58' северна ширина и 26° 15' източна дължина.

Исторически села в област Сливен
Населени места в община Сливен