Франсис Скот Фицджералд

Франсис Скот Фицджералд () е американски писател, който пръв нарича 1920-те години в САЩ „Ерата на джаза“ и описва най-ярко живота и хората през онова бурно десетилетие.

С красивата си съпруга Зелда Сеър (Zelda Sayer), Фицджералд изживява години на интензивен светски живот и щедро харчене на пари. В началото на една от неговите истории Фицджералд пише, че „богатите са различни от вас и мен“. Той обрисува света на привилегированите в своите романи, от които „Великият Гетсби“ (1925) е най-известен.

Биография 
Фицджералд е роден в Сейнт Пол, Минесота, а произходът му е смесен южняшко-ирландски. Дадени са му три имена по подобие на автора на националния химн на САЩ – The Star Spangled Banner („Знаме, обсипано със звезди“), който му е далечен роднина. Баща му, Едуард Фицджералд, благородник от южните щати, прави опити да се занимава с търговия, но бизнесът му с мебели се проваля. Мери Маккилън, майка му, е дъщеря на преуспяващ бакалин на едро. Тя се посвещава изцяло на единствения си син. Семейството се мести често, но накрая се установява в Сейнт Пол през 1918 г.

Фицджералд започва да пише още като ученик в Сейнт Пол. Неговата първа публикация е разказът „Загадката на ипотеката на Реймънд“ (1909). През 1913 г. Фицджералд постъпва в Принстънския университет, където става запален футболист. През 1917 г. е изключен поради отсъствия и влиза в армията на САЩ. Неговите преживявания по време на Първата световна война са съвсем мирни, в сравнение с тези на Ърнест Хемингуей – той никога не е участвал в бойни действия и дори не заминава за Франция. По това време „Романтичният еготист“ – роман, започнат в Принстън, е върнат от издателство „Скрибнър“ с насърчително писмо.

Демобилизирал се през 1919 г., Фицджералд работи кратко време в Ню Йорк в една рекламна агенция. Разказът му „Наивници“ (Babes in the Wood) е публикуван в списание „Умната група“ (The Smart Set). Фицджералд получава за него тридесет долара и с тези пари си купува чифт бели панталони. Повратна точка в живота му става срещата със Зелда Сеър, самата тя амбициозна млада писателка, през 1918 г. Тя отказва да се омъжи за него, тъй като той не разполага с достатъчно средства. През 1920 г. се появява първият роман на Фицджералд, „Отсам рая“, където той използва материал от „Романтичния еготист“. „Отсам рая“ веднага става бестселър. Така Фицджералд изведнъж се оказва богат и същата година се оженва за любимата си Зелда.

Но парите се харчат лесно и скоро дълговете на Фицджералд започват да растат, а Зелда междувременно ражда дъщеря през 1921 – Франсес. „Красиви и прокълнати“ (The Beautiful and Damned), вторият роман на Фицджералд, описва Антъни Пач, интелигентен и чувствителен, но слабохарактерен мъж, който изхарчва парите си от наследство в пиене. В края на романа той е изгубил заедно с жена си илюзиите за красота и истина. Тази книга не е посрещната добре и през 1924 Фицджералд заминава да живее в Европа. Там се свързва с автори като Гертруд Стайн и Ърнест Хемингуей. През 1925 г. е публикуван шедьовърът на Фицджералд, „Великият Гетсби“, който получава отлични рецензии, но продажбите му не вървят толкова добре, колкото се е очаквало. Фицджералд почва да затъва в блатото на алкохолизма. През 1926 „Великият Гетсби“ е пригоден за сцена и се играе в Ню Йорк. Същата година сценарият е продаден и за филмова адаптация. Първата филмова версия на „Великия Гетсби“ е направена същата година.

Към алкохолизма на Фицджералд се добавя психическото заболяване на Зелда. След всеки пристъп тя се влошава все повече. Зависимостта на Фицджералд от алкохола нараства. Двамата често са в обектива на репортери от жълтата преса през 1930-те. Личната им трагедия е в основата на романа на Фицджералд „Нежна е нощта“ (1934), който той ревизира многократно. Фицджералд се връща в САЩ през 1937 г. и се заселва в Холивуд, където заживява с Шейла Греъм, репортерка на клюкарски рубрики. Той работи над различни филмови сценарии, но завършва само един, „Трима другари“ (1938), преди да бъде уволнен поради непродуктивност. Сценарият е базиран върху едноименния роман на Ерих Мария Ремарк. В писмо до дъщеря си от Холивуд (1938) Фицджералд пише „това, което правя тук, е последно уморено усилие на човек, който някога се е занимавал с по-стойностни неща и се е справял много по-добре“.

През 1939 г. Фицджералд започва роман за Холивуд, „Последният магнат“, който не успява да завърши. Умира на 21 декември 1940 г. в Холивуд в апартамента на приятелката си. Зелда умира през 1948 г. при пожар в болницата, където е настанена. Незавършеният му роман е издаден посмъртно.

Библиография

Романи 

 This Side of Paradise (New York: Charles Scribner's Sons, 1920) („Отсам Рая“)
 The Beautiful and Damned (New York: Scribners, 1922) („Красиви и прокълнати“)
 The Great Gatsby (New York: Scribners, 1925) („Великият Гетсби“)
 Tender Is the Night (New York: Scribners, 1934) („Нежна е нощта“)
 The Love of the Last Tycoon – оригинално заглавие The Last Tycoon – (New York: Scribners, незавършен, публикуван посмъртно, 1941) („Последният магнат“)

Новели 
 The Diamond as Big as the Ritz (1922) (в Tales of the Jazz Age) („Диамантът, голям колкото „Риц“)
 May Day (1922) (в Tales of the Jazz Age) („Първи май“)

Сборници с разкази 
 Flappers and Philosophers (New York: Scribners, 1921)
 Tales of the Jazz Age (New York: Scribners, 1922)
 All the Sad Young Men (New York: Scribners, 1926)
 Taps at Reveille (New York: Scribners, 1935)

Външни препратки 

 
  
 Текстове на някои ранни произведения на Фицджералд 
 Petri Liukkonen, Подробна биобиблиография на Франсис Скот Фицджералд, Books and Writers (kirjasto.sci.fi). Архивирано 
 Влиянията върху Скот Фицджералд

Писатели модернисти
Американски автори на разкази
Американски романисти
Принстънски университет
Американски военни дейци от Първата световна война
Хора от Минесота
Починали в Калифорния