alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Календар на православните църковни празници/Август



Август 

Посочени са неподвижните празници от православния календар, които всяка година се случват в един и същи ден.

 1 август – Св. мъченици Седем братя Макавеи. Св. Соломония. Св. Елеазар (Водосвет) (Богородичен пост до 15 август)
 2 август – Пренасяне мощите на св. архидякон Стефан
 3 август – Св. преподобни Исакий, Фавст и Далмат
 4 август – Св. Седем отроци в Ефес. Св. преподобномъченица Евдокия
 5 август – Предпразненство на Преображение Господне. Св. мъченик Евсигний
 6 август – + Преображение Господне (Разрешава се риба)
 7 август – Св. преподобномъченик Дометий
 8 август – Св. Емилиан Изповедник, епископ Кизически. Св. мъченик Трендафил Загорски
 9 август – * Св. апостол Матия
 10 август – Св. мъченик и архидякон Лаврентий.
 11 август – Св. мъченик и архидякон Евпл
 12 август – Св. мъченици Фотий и Аникита
 13 август – Отдание на Преображение Господне. Св. преподобни Максим Изповедник. Св. Тихон, епископ Задонски
 14 август – Предпразненство на Успение Богородично. Св. пророк Михей
 15 август – † Успение на Пресветата Богородица (Разрешава се риба)
 16 август – * Пренасяне неръкотворния образ на Господ Исус Христос. Св. мъченик Диомид. Св. преподобни Йоаким Осоговски
 17 август – Св. мъченик Мирон Презвитер
 18 август – * Св. мъченици Флор и Лавър. Успение на преп. Иоан Рилски
 19 август – Св. мъченик Андрей Стратилат. Св. преподобни Теофан Македонски.
 20 август – Св. пророк Самуил. Св. 37 мъченици Пловдивски
 21 август – Св. апостол Тадей. Св. мъченици Васа Хелеспонтска и Васа Солунска
 22 август – Св. мъченик Агатоник и дружината му
 23 август – Отдание на Успение Богородично.Св. Ириней Лионски. Св. мъченик Луп (Вълко)
 24 август – Св. свещеномъченик Евтих
 25 август – * Възвръщане мощите на св. апостол Вартоломей. Св. апостол Тит
 26 август – Св. мъченици Адриан и Наталия
 27 август – Св. преподобни Пимен Велики
 28 август – Св. преподобни Моисей Мурин
 29 август – * Отсичане главата на св. Иоан Кръстител (Строг пост) Св. преподобни Анастасий Струмишки
 30 август – * Св. Александър, Павел и Иоан, патриарси Цариградски. Пренасяне мощите на св. Александър Невски
 31 август – Полагане пояса на Пресвета Богородица.Св. свещеномъченик Киприян Картагенски. Св. Генадий, патриарх Цариградски

Календар на православните църковни празници
Календар на православните църковни празници/Септември



Септември 

Посочени са неподвижните празници от православния календар, които всяка година се случват в един и същи ден.

 1 септември – * Начало на Църковната нова година. Св. преподобни Симеон Стълпник. Св. Марта
 2 септември – Св. мъченик Мамант. Св. преподобни Иоан Постник, патриарх Цариградски
 3 септември – Св. свещеномъченик Антим, епископ Никомидийски. Св. преподобни Теоктист
 4 септември – Св. свещеномъченик Вавила, епископ Антиохийски. Св. пророк Моисей Боговидец
 5 септември – Св. пророк Захария и праведна Елисавета
 6 септември – Св. мъченик Евдоксий. Св. преподобни Архип. (Ден на Съединението на България)
 7 септември – † Неделя пред Въздвижение. Предпразненство на Рождество Богородично. Св. мъченик Созонт
 8 септември – † Рождество на Пресвета Богородица
 9 септември – Св. праведни Иоаким и Анна
 10 септември – Св. мъченици Минодора, Нимфодора и Митродора
 11 септември – Св. преподобна Теодора Александрийска
 12 септември – + Неделя пред Въздвижение. Отдание на Рождество Богородично. Св. свещеномъченик Автоном
 13 септември – Предпразненство на Въздвижение. Св. свещеномъченик Корнилий Стотник
 14 септември – †Въздвижение на св. Кръст Господен (Кръстовден) (Строг пост) (Всичко на празника)
 15 септември – Св. великомъченик Никита
 16 септември – Св. великомъченица Евфимия Всехвална. Св. Людмила Чешка
 17 септември – * Св. мъченици София, Вяра, Надежда и Любов
 18 септември – Св. преподобни Евмений, епископ Гортински Чудотворец
 19 септември – + Неделя след Въздвижение. Св. мъченици Трофим, Саватий и Доримедонт
 20 септември – Св. великомъченик Евстатий и дружината му
 21 септември – Св. апостол Кодрат
 22 септември – Св. пророк Иона, син на Амасия. Св. свещеномъченик Фока, епископ Синопийски. Св. мъченик Фока Градинар. Св. Петър, който преди това бил митар. Св. преподобни Йона Презвитер. Св. преподобни Козма Зографски. (Ден на Независимостта на България)
 23 септември – Зачатие на св. Иоан Предтеча
 24 септември – Св. първомъченица и равноапостолна Текла
 25 септември – * Св. преподобна Ефросиния. Св. преподобни Сергий, Радонежки Чудотворец
 26 септември – * 1 Неделя след Неделя подир Въздвижение. * Успение на св. апостол и евангелист Иоан Богослов
 27 септември – Св. мъченик Калистрат и дружината му
 28 септември – * Св. преподобни Харитон Изповедник
 29 септември – Св. преподобни Кириак Отшелник
 30 септември – Св. свещеномъченик Григорий, просветител на Армения

Календар на православните църковни празници
Календар на православните църковни празници/Октомври



Октомври 

Посочени са неподвижните празници от православния календар, които всяка година се случват в един и същи ден.

 1 октомври – * Покров на Пресвета Богородица. Св. апостол Анания. Св. преподобни Роман Сладкопевец и Иоан Кукузел
 2 октомври – Св. свещеномъченик Киприян. Св. мъченица Юстина. Св. Андрей, юродив заради Христа
 3 октомври – + 2 Неделя след Неделя подир Въздвижение. Св. свещеномъченик Дионисий Ареопагит.
 4 октомври – Св. свещеномъченик Иеротей, еп. Атински
 5 октомври – Св. мъченица Харитина. Св. преподобномъченик Игнатий Старозагорски
 6 октомври – * Св. апостол Тома
 7 октомври – Св. мъченици Сергий и Вакх
 8 октомври – Св. преподобна Пелагия.
 9 октомври – * Св. апостол Иаков Алфеев. Св. преподобни Андроник и Атанасия
 10 октомври – + 3 Неделя след Неделя подир Въздвижение. Св. мъченици Евлампий и Евлампия. Св. преподобни Теофил. Св. 26 преподобномъченици Зографски
 11 октомври – Св. апостол и дякон Филип. Св. преподобни Теофан Начертани, епископ Никейски
 12 октомври – Св. мъченици Пров, Андроник и Тарах. Св. преподобни Козма, епископ Маюмски
 13 октомври – Св. мъченици Карп и Папила
 14 октомври – * Св. мъченици Назарий, Гервасий, Протасий и Целсий. Св. преподобна Параскева — Петка Търновска (Петковден)
 15 октомври – Св. преподобни Евтимий Нови. Св. преподобномъченик Лукиян
 16 октомври – Св. мъченик Лонгин Стотник
 17 октомври – + 4 Неделя след Неделя подир Въздвижение – на св. Отци от VII Вселенски събор. Св. пророк Осия. Св. преподобномъченик Андрей Критски
 18 октомври – * Св. апостол и евангелист Лука. Св. мъченица Злата Мъгленска
 19 октомври – + Св. преподобни Иоан Рилски чудотворец. Св. пророк Иоил. Св. мъченик Уар
 20 октомври – Св. великомъченик Артемий
 21 октомври – Свети Иларион, епископ Мъгленски. Свети преподобни Иларион Велики
 22 октомври – Св. равноапостол Аверкий, епископ Иераполски
 23 октомври – Св. апостол Иаков, брат Господен
 24 октомври – + 5 Неделя след Неделя подир Въздвижение. Св. мъченик Арета. Св. Богородица – Всех скорбящих радост
 25 октомври – Св. мъченици Маркиан и Мартирий
 26 октомври – + Св. великомъченик Димитрий Мироточец (Димитровден)
 27 октомври – Св. мъченик Нестор. Св. преподобни Димитрий Басарбовски
 28 октомври – * Св. мъченици Терентий и Неонила. Св. преподобни Стефан Саваит. Св. мъченица Параскева
 29 октомври – Св. преподобномъченица Анастасия Римлянка
 30 октомври – * Св. мъченици Зиновий и Зиновия. Св. крал Стефан Милутин
 31 октомври – + 6 Неделя след Неделя подир Въздвижение. Св. апостоли Амплий и Стахий. Св. мъченик Епимах

Календар на православните църковни празници
Календар на православните църковни празници/Ноември



Ноември 

Посочени са неподвижните празници от православния календар, които всяка година се случват в един и същи ден.

 1 ноември – * Св. безсребници и чудотворци Козма и Дамиан. Св. преподобномъченик Иаков.
 2 ноември – Св. мъченици Акиндин, Пигасий, Афтоний, Елпидифор и Анемподист и др.
 3 ноември – Св. свещеномъченици Акепсим, Йосиф и Айтал. Св. преподобни Пимен Зографски
 4 ноември – Св. преподобни Иоаникий Велики. Св. свещеномъченици Никандър и Ермей
 5 ноември – Св. мъченици Галактион и Епистима Задушница
 6 ноември – Св. Павел, архиепископ Цариградски.
 7 ноември – + 7 Неделя след Неделя подир Въздвижение. Св. Тридесет и три мъченици Мелитин. Св. преподобни Лазар
 8 ноември – † Събор на св. Архангел Михаил и другите небесни безплътни сили (Архангеловден). Св. мъченик Ангел Лерински
 9 ноември – Св. мъченици Онисифор и Порфирий. Св. преподобни Матрона и Теоктиста. Св. Нектарий Егински.
 10 ноември – Св. апостоли Ераст, Олимп, Родион
 11 ноември – * Св. мъченици Мина, Виктор и Викентий. Св. мъченица Стефанида. Св. преподобни Теодор Студит
 12 ноември – Св. Иоан Милостиви. Св. преподобни Нил
 13 ноември – * Св. Иоан Златоуст
 14 ноември – + 8 Неделя след Неделя подир Въздвижение. * Коледни заговезни. Св. апостол Филип. Св. благоверен цар Управда-Юстиниан
 15 ноември – Начало на Коледния пост. Св. мъченици Гурий, Самон и Авив
 16 ноември – Св. апостол и евангелист Матей
 17 ноември – * Св. Григорий, епископ Неокесарийски чудотворец
 18 ноември – Св. мъченици Платон и Роман
 19 ноември – Св. пророк Авдий. Св. мъченик Варлаам
 20 ноември – Предпразненство на Въведение Богородично. Св. преподобни Григорий Декаполит. Св. Прокъл, архиепископ Цариградски
 21 ноември – † 9 Неделя след Неделя подир Въздвижение. † Въведение Богородично (Ден на християнската младеж и семейство)
 22 ноември – Св. апостол Филимон. Св. Михаил Българин, войн
 23 ноември – * Св. Амфилохий, епископ Иконийски. Св. Григорий, епископ Акрагант. Св. благоверни княз Александър Невски
 24 ноември – * Св. великомъченица Екатерина. Св. великомъченик Меркурий
 25 ноември – * Отдание на Въведение Богородично. Св. Климент Охридски. Св. Климент Римски. Св. Петър Александрийски
 26 ноември – Св. преподобни Алипий Стълпник. Св. преподобни Стилиян Пафлагонийски
 27 ноември – * Св. великомъченик Яков Персиец. Св. преподобни Теодосий Търновски
 28 ноември – + 13 Неделя след Неделя подир Въздвижение. Св. преподобномъченик Стефан Нови. Св. мъченик Иринарх. Св. петнадесет свещеномъченици Тивериополски. Св. мъченик Христо
 29 ноември – Св. мъченици Парамон и Филумен
 30 ноември – * Св. апостол Андрей Първозвани (Андреевден)

Календар на православните църковни празници
Календар на православните църковни празници/Декември



Декември 

Посочени са неподвижните празници от православния календар, които всяка година се случват в един и същи ден.

 1 декември – Св. пророк Наум. Св. Филарет Милостиви
 2 декември – Св. пророк Авакум
 3 декември – Св. пророк Софония
 4 декември – * Св. великомъченица Варвара. Св. преподобни Иоан Дамаскин
 5 декември – * Св. преподобни Сава Освещени и Нектарий Битолски
 6 декември – † Св. Николай, архиепископ Мирликийски, Чудотворец (Никулден)
 7 декември – Св. Амвросий Медиолански. Св. преподобна Филотея Търновска
 8 декември – Св. преподобни Паталий
 9 декември – * Зачатие на св. Анна
 10 декември – Св. мъченици Мина, Ермоген и Евграф
 11 декември – Св. преподобни Даниил Стълпник
 12 декември – * Св. Спиридон, епископ Тримитунтски Чудотворец
 13 декември – Св. мъченици Евстратий, Авксунтий, Евгений, Мардарий и Орест. Св. мъченица Лукия девица
 14 декември – Св. пророк Агей. Св. мъченик Марин
 15 декември – Св. свещеномъченик Елевтерий. Св. преподобни Павел Латрийски
 16 декември – Св. пророк Агей. Мчк Марин
 17 декември – Св. пророк Даниил. Св. три отроци Анания, Азария и Мисаил
 18 декември – Св. Модест, патриарх Иерусалимски. Св. мъченик Севастиан и дружината му
 19 декември – Св. мъченик Бонифаций
 20 декември – * Предпразненство на Рождество Христово. Св. свещеномъченик Игнатий Богоносец (Игнажден) [Не се прави помен за починалите до Ивановден]
 21 декември – Св. мъченица Юлияния
 22 декември – Св. великомъченица Анастасия
 23 декември – * Св. преподобни Наум Охридски. Св. десет мъченици в Крит. Св. мъченик Геласий
 24 декември – Бъдни вечер (Утреня, Царски часове, Василиева литургия). Св. преподобномъченица Евгения. Св. преподобни Николай
 25 декември – † РОЖДЕСТВО ХРИСТОВО (Златоустова литургия)
 26 декември – † Събор на Пресвета Богородица. Св. Йосиф Обручник. Цар Давид. Иаков брат Божи. Св. свещеномъченик Евтимий (Блажи се)
 27 декември – † Св. първомъченик и архидякон Стефан (Стефановден). Св. преподобни Теодор Начертани
 28 декември – Св. двадесет хиляди мъченици, изгорени в Никомидия
 29 декември – Св. четиринадесет хиляди младенци-мъченици, избити от Ирод. Св. преподобни Маркел (Блажи се)
 30 декември – Св. мъченица Анисия. Св. свещеномъченик Зотик
 31 декември – Отдание на Рождество Христово (Блажи се). Св. преподобна Мелания Римлянка

Календар на православните църковни празници
Цукуба

Цукуба (на японски: つくば市, по английската Система на Хепбърн Tsukuba-shi, Цукуба-ши) е планиран град в префектура Ибараки в Япония. Според данните за населението от 2003 г., в града живеят 195 686 души, като средната гъстота е 688,87 km². Територията, която Цукуба заема, е 284,07 km².

Градът е основан на 30 ноември 1987 г. като „град на науката“, след като са слети вече съществуващи градове и села. В него се намират повече от 60 изследователски института, включително Цукубският университет, Изследователския център по високи енергии, Националния екологичен институт, както и главния център на Японското национално управление за изследване на космическото пространство (НАСДА).

През 1985 г. в града се провежда панаира ЕКСПО '85, който е увековечен от ракета в естествена големина, намираща се в градския парк.

Връх Цукуба се намира близо до града. Той е известен с шинтоисткия си храм, наподобяващ жаба.

Побратимени градове 
  Ървайн, САЩ

Източници

Външни препратки 
 Официален сайт на Цукуба (на японски) 
 www.city.tsukuba.ibaraki.jp
 www.mlit.go.jp

Градове в Япония
Дъстин Хофман

Дъстин Лий Хофман () е един от най-изтъкнатите актьори на американското кино от края на XX век. Роден е на 8 август 1937 г. и става известен с ролята си във филма „Абсолвентът“. Печели две награди Оскар – за работата си в „Рейнман“ и „Крамър срещу Крамър“. Също така е печелил шест награди Златен глобус, три награди БАФТА и награда Еми.

Избрана филмография

Озвучаване 
 „Зебрата състезател“ (2005)
 „Легендата за Десперо“ (2008)
 „Кунг-фу панда“ (2008)
 „Кунг-фу панда 2“ (2011)
 „Кунг-фу панда 3“ (2016)

Източници

Външни препратки 

 
 
 
 Информация за Дъстин Хофман 

Американски актьори и актриси
Евреи в САЩ
Носители на „Оскар“
Носители на Златен глобус
Носители на награда BAFTA
Носители на награда Еми
Носители на награда Сезар
Носители на награда „Ани“
Бен Афлек

Бенджамин Джиза „Бен“ Афлек-Болд () е американски актьор, кинорежисьор, киносценарист и продуцент, носител на „Сатурн“, „Сателит“, по две награди „БАФТА“, „Златен глобус“ и „Оскар“, номиниран е за четири награди „Еми“. Известни филми с негово участие са „Бъфи, убийцата на вампири“, „Добрият Уил Хънтинг“, „Влюбеният Шекспир“, „Армагедон“, „Пърл Харбър“, „Дявол на доброто“, „Градът“, „Арго“ и други.

Биография 
Бен Афлек е роден на 15 август 1972 г. в Бъркли, Калифорния, но израства в Кеймбридж, Масачузетс, в семейството на Тим и Крис Афлек. Баща му е социален работник, а майка му е учителка, има по-млад брат на име Кейси. Живее в Санта Моника, Калифорния.

През 2002 г. е обявено, че е сгоден за актрисата и певицата Дженифър Лопес, но двамата се разделят само две години по-късно – през 2004 г. По време на снимките на филма „Дявол на доброто“ среща бъдещата си съпруга Дженифър Гарнър, за която се жени на 29 юни 2005. На 1 декември им се ражда момиченце Вайълет Ан Афлек. Двойката междувременно дели времето си между Санта Моника, Калифорния и Кембридж, Масачузетс. През януари 2008 им се ражда втора дъщеря, Серафина. Имат и един син, Самюъл. Развеждат се през октомври 2018 г.

Идентифицира се като „умерен демократ“. Дългогодишен активист е за узаконяването на гей браковете.

Афлек е страстен покерджия. На 20 юни 2004 г. печели Калифорнийското щатско първенство по покер.

Кариера 
Играе още от ранна детска възраст. Става известен със сценария, който той и Мат Деймън пишат за филма „Добрият Уил Хънтинг“ (1997). Този филм им донася „Оскар“ за „най-добър сценарий“. Продуцент е на филма „Откраднато лято“ (2002).

Афлек е играл във всички филми на режисьора Кевин Смит, освен в един – „Clerks“.

Избрана филмография

Като актьор

Като режисьор

Източници

Външни препратки 

 

Американски актьори и актриси
Американски режисьори
Американски сценаристи
Американски продуценти
Носители на „Оскар“
Носители на Златен глобус за най-добър режисьор
Носители на Златен глобус
Носители на награда BAFTA
Носители на награда „Сатурн“
ЛГБТ активисти от САЩ
Родени в Бъркли
Съзвездие

В миналото и в ежедневието, под съзвездие се разбира група от звезди. Съзвездието обикновено води името си от обект, на който е оприличена конфигурацията от звездите в групата, например: Скорпион, Орел, Делфин, Лебед, Орион и др. Различните народи са оприличавали различни групи звезди на различни предмети, животни или герои, обикновено свързани с легендите, преданията, бита и културата на съответния народ. Много от имената на съзвездията са свързани с древногръцката митология – Орион, Андромеда, Касиопея, Цефей, Пегас и др. Някои съзвездия носят имената на предмети – според фигурите, образувани от влизащите в тях звезди – Щит, Триъгълник, Стрела и др.

През 1603 г. астрономът Йохан Байер се опитва да внесе ред в съзвездията, като определя точно границите им и пръв въвежда буквените означения на звездите във всяко съзвездие. Тези означения се използват и до днес. Звездите в дадено съзвездие се означават по ред на блясъка им от най-ярката към по-слабите с буквите на гръцката азбука. При изчерпване на гръцките букви се ползват латинските букви, а по-нататък и числата. Така най-ярката звезда в дадено съзвездие се бележи с алфа (α), по-бледата – с бета (β) и т.н. Например, най-ярката звезда в съзвездието Голямо куче се бележи с „α CMa“, където CMa е стандартното трибуквено съкращение за Голямо куче (вижте списъка на съзвездията по-долу). Освен тези систематични означения с гръцки и латински букви, някои звезди имат и собствени имена. Например „α CMa“ е известна като Сириус.

С течение на времето различни астрономи ползват различни дефиниции за различните съзвездия и така се достига до нуждата от международна конвенция за границите и имената на всяко съзвездие. Такава конвенция е постигната и утвърдена на първия конгрес на Международния астрономически съюз (МАС) през 1922 г.

Така в астрономията „съзвездия“ се наричат 88 точно разграничени области по небето, обхващащи традиционните съзвездия, повечето с имена, оставени ни от древните народи.

Произходът на най-ранните съзвездия вероятно датира от праисторията. Хората са ги свързвали с истории от техните вярвания, преживявания, сътворение и митология. Различни култури и народи са приемали свои съзвездия, някои от които сигат до началото на 20 век, преди съвременните съзвездия да бъдат признати. Признаването на съзвездията се променя значително през времето. Много от тях се променят значително по размер или форма. Някои са станали известни за известен период от време, след което са загубили значимостта си. Някои са лимитирани до определена култура (народ).

Традиционните 48 съзвездия на Западната цивилизация са гръцки. Те са описани в творбата на Арат "Phenomena" и в "Almagest" на Птолемей, въпреки че техният произход вероятно предхожда тези произведения с няколко века.

Списък на съвременните съзвездия

Източници
Милтиад Младши

Милтиад () е атински стратег (пълководец), живял през 5 век пр.н.е. и умрял около 488 пр.н.е.. По време на Гръко-персийските войни побеждава персите в битката при Маратон (490 пр.н.е.).

Битката с персите при Маратон се забавя няколко дни, защото поредните командващи стратези не се осмеляват да проведат двубоя срещу няколко пъти по-многочислената персийска армия. Така битката не се състои, докато идва деня на командването на стратега Милтиад Младши, който взема героичното решение да даде начало на бойните действия, в които малочислените атиняни обръщат многобройната персийска армия в бягство.

Милтиад произхожда от стар аристократичен род. През 524 г. пр.н.е. е избран за архонт-епоним в Атина, а по-късно (от 520 г. пр.н.е.) управлява в качеството на тиран на тракийския Херсонес като наследник на Милтиад Старши. През 513 г. пр.н.е. е принуден да стане васал на персийския цар Дарий Хистасп и да го съпровожда в похода му срещу скитите, и е оставен с другите гърци да охранява построения от персите мост над река Дунав. По време на Йонийското въстание, Милтиад е принуден да напусне Херсонес и да се укрие в Атина. Там той е обвинен в това, че е бил тиранин в Тракия, но е оправдан.

След съда, Милтиад става един от най-влиятелните политици на Атина.

Източници 

Древногръцки пълководци
Гръко-персийски войни
Родени в Атина
Починали в Атина
Чарли Мърфи

Чарлс Куинтън „Чарли“ Мърфи младши () (12 юли 1959 г. – 12 април 2017 г.) е американски актьор. Той е по-голям брат на Еди Мърфи.

Сценарист е на филма „Вампир в Бруклин“ (1995).

Личен живот 
През 1997 Мърфи се жени за Тиша Тейлър, която умира през декември 2009 г. Двойката има две деца, а Мърфи има още едно от предишна връзка.

Смърт 
Мърфи умира от левкемия на 12 април 2017 г. на 57 години.

Източници

Външни препратки 
 

Американски сценаристи
Американски озвучаващи актьори
Афроамерикански актьори
Американски комици
Родени в Ню Йорк
Починали в Ню Йорк
Починали от рак
Мария Мутола

Мария де Лурдес Мутола е спортистка от Мозамбик, специализирала се в бягането на 800 метра.

Биография 
Родена е на 27 октомври 1972 г. в столицата Мапуто. В младежките си години Мутола играе футбол, а след това започва да се занимава с бягане. Когато е на 15 години, участва в Олимпиадата в Сеул (1988), но не успява да се класира за следващия кръг.

След като завършва на 4-то място на финала на световното първенство през 1991 г., страната ѝ възлага надеждите си да спечели първия олимпийски медал за Мозамбик през 1992 г. Става първия финалист на Мозамбик на олимпийски игри, като завоюва 5-о място зад нидерландката Елън ван Ланген. На същите игри тя за първи и последен път пробягва 1500 м на международно първенство, като се класира на 9-о място.

Мутола доминира в бягането на 800 метра през следващите няколко години, спечелвайки световната титла в Щутгарт през 1993 г. Тя е фаворитка за титлата през 1995 г., но е дисквалифицирана в един от кръговете. На Олимпийските игри в Атланта през 1996 г. Мутола печели първия медал за Мозамбик от олимпийски игри, след като завършва на 3-то място след Ана Кирот от Куба.

През 2000 г., на нейната 4-та олимпиада, Мутола най-накрая печели златото. През 2001 г. завоюва световната титла в Едмънтън. След 36 поредни победи, считано от юни 2002 г., тя е победена в Лозана от рускинята Светлана Черкасова на 7 юли 2004 г.

Родени в Мапуто
Олимпийски шампиони
Мозамбикски спортисти
Лекоатлетки
Отавиано Петручи

Отавиано Петручи () е италиански художник. Роден е на 18 юни 1466 г. и през 1501 г. отпечатва за пръв път музикални партитури във Венеция.

Отавиано Петручи почива през май 1539 г.

Италиански художници
Починали във Венеция
Фанфан Лалето

За филма от 2003 г. вижте Фанфан Лалето (филм от 2003).

„Фанфан Лалето“ () е приключенски италианско-френски филм от 1952 г. В главните роли участват Жерар Филип и Джина Лолобриджида. Режисьор на филма е Кристиан-Жак. През 2003 е създаден негов римейк Фанфан Лалето (филм, 2003) с участието на Пенелопе Крус в ролята, изпълнявана от Джина Лолобриджида. Подходящ е за всяка възраст.

Сюжет 

Младият парижанин Фанфан, след като съблазнява една девойка, се опитва да се отърве от преследването на нейните роднини и се записва в армията. Една циганка му гледа на ръка и му казва, че ще се ожени за дъщерята на краля. По пътя към полка той спасява Мадам дьо Помпадур и дъщерята на краля от нападението на разбойници и тя в знак на благодарност му дава брошка с формата на лале.

В ролите

Източници

Външни препратки 
 
 
 „Фанфан Лалето“ в Rotten Tomatoes

Филми на Кристиан-Жак
Филми от 1952 година
Френски комедии
Френски приключенски филми
Джордж Е. Кинг

Джордж Едуин Кинг () е политик и юрист от канадската провинция Ню Брънзуик. Роден е на 8 октомври 1839 г. в Сейнт Джон и почива на 7 май 1901 г. в Отава.

Канадски политици
Починали в Отава
Джордж Кинг

Джордж Кинг може да се отнася за:

 Джордж Е. Кинг (1839-1901) – канадски юрист и политик
 д-р Джордж Кинг (1919-1997) – британски уфолог
Алфред Моисиу

Алфред Спиро Моисиу () е бивш президент на Албания. На тази длъжност е от 24 юли 2002 до 24 юли 2007 г.

Моисиу е роден в Шкодра на 1 декември 1929 г. Баща му е Спиро Моисиу.

През периода 1943 – 1945 г. взема участие във войната за албанско освобождение срещу германската окупация. През 1946 г. е изпратен да следва в СССР. През 1948 г. завършва Военната академия в Ленинград (днешен Санкт Петербург). Служи в Тирана като взводен командир в Академията на обединените офицери (1948 – 1949) и като преподавател във Военната академия (1949 – 1951). От 1952 до 1958 г. следва във Военно-инженерната академия в Москва, която завършва със златен медал.

Завръщайки се в Албания, Моисиу продължава своята военна кариера в инженерния отдел на Министерството на отбраната. От 1967 до 1968 г. е на висши курсове в Академията на отбраната, Тирана. По същото време е командир на понтонна бригада в Кавая (1966 – 1971). През 1971 г. става началник на отдел „Инженерство и укрепления“ в Министерството на отбраната.

Владее руски, италиански и английски. Написал е много статии и научни трудове по въпроси, свързани с военното дело, отбраната и сигурността.

Президенти на Албания
Албански генерали
Родени в Шкодра
Кавая

Кавая ( или Kavaja, ) е град в Западна Албания. Координатите на града са 41° 20' с. ш., и 19° 56' и. д., а надморската височина, на която се намира, е 8 м. Според данните за населението от 2003 г. в града живеят 28 200 души, което го прави десетия по големина град в страната.

Градът е главен административен център на Окръг Кавая. Площта на Окръг Кавая е 393 км² и в него живеят 78 415 по данни от 2001 г. 95% от населението са мюсюлмани.

По време на вълненията през 1997 г. Кавая остава единственото мирно място в Албания.

Външни препратки 
 Снимка от Кавая

Област Тирана
Градове в Албания
Шкодра

Шкодра или Скадър (; ; ) е град в Северозападна Албания, намиращ се в Шкодренска област. Географските координати на Шкодра са 

Градът е разположен на източния бряг на Шкодренското езеро, откъм южната страна на Мбишкодренската равнина и между реките Дрин и Бояна.

Той е един от най-старите в Албания и е важен културен и икономически център. Днес в него живеят около 86 000 души.

История 

През 15 век Шкодра е най-важната крепост на Венецианската република в Албания. През пролетта на 1474 година османски войски, водени от румелийския бейлербей Сюлейман паша, нападат града. Въпреки опитите на венецианците и на княза на Зета Иван I Църноевич да разкъсат обсадата, тя продължава до края на юли, когато османците се оттеглят.

През пролетта на 1478 година самият султан Мехмед II оглавява османски поход към Шкодра. Обсадата на града започва на 14 май 1478 година, а султанът пристига край града в началото на юли. В края на юли османците предприемат няколко неуспешни атаки срещу Шкодра, след което Мехмед се отказва от преките нападения. Градът остава под обсадата на контингент, воден от Евреносоглу Ахмед, а основните сили превземат Драч и Леш и през октомври се оттеглят. Изтощена от продължителната война и изправена пред пряка заплаха за сигурността си, в началото на 1479 година Венеция успява да сключи мир с Мехмед, като му отстъпва Лемнос и Шкодра, чието население е евакуирано и заменено с нови заселници.

При избухването на Балканската война в 1912 година един човек от Шкодра е доброволец в Македоно-одринското опълчение. От началото на войната градът е обсаждан без успех от черногорски и сръбски войски, но остава под османски контрол до края на военните действия.

Личности 
Родени в Шкодра
  Албан Края (р. 1970), албански писател и журналист
  Василие Попович (1914 – 1962), художник от Северна Македония
   Елис Гури (р. 1983), български състезател по борба от албански произход
  Атанас Димитров – македоно-одрински опълченец, 3-та рота на 10-а Прилепска дружина, 11-а Сярска дружина
  Георги Радовани (1734 – 1790), епископ на Софийско-Пловдивския викарият през XVIII в.
  Никола Радовани (1714 – 1774), епископ на Софийско-Пловдивския викарият от 1742 до 1754 г.

Починали в Шкодра
  Борко Пащрович (1875 – 1912), сръбски офицер и революционер

Бележки 

 Цитирани източници

Външни препратки 
 Уебсайт на града 
 Shkoder.net
 InfoShkodra.com 
 Inyourpocket.com/albania/shkodra/en
Фатос Нано

Фатос Танас Нано () е албански политик, бивш премиер на Албания.

Основател е на Албанската социалистическа партия, реформираната Албанска партия на труда.

Има научна степен в политическата икономия, както и професура по икономика в Тиранския университет.

Роден е в Тирана на 16 септември 1952 г. Става комунист, а по-късно социалистически лидер.

Предложен е за премиер през февруари 1991 г. от тогавашния президент Рамиз Алия, но през юни същата година е принуден да се откаже поради всенародни протести и стачки. За втори път е министър-председател на Албания от 24 юли 1997 г. до 2 октомври 1998 г.

Нано става премиер на Албания за трети път на 25 юли 2002, след като е назначен от президента Алфред Моисиу. На този пост остава до 11 септември 2005 година, когато е заменен от основния си опонент в страната Сали Бериша.

Възпитаници на Тиранския университет
Преподаватели в Тиранския университет
Министър-председатели на Албания
Албански комунисти
Албански политици
Социалисти
Икономисти
Албански учени
Родени в Тирана
Албанци (село)

Албанци е село в Южна България. То се намира в община Джебел, област Кърджали.

География 
Село Албанци се намира в планински район.

Външни препратки 

Села в област Кърджали
Населени места в община Джебел
Национално знаме на Албания

Националното знаме на Албания е правоъгълно, с черен двуглав орел в центъра на червено поле. Идеята за него идва от сходния печат на Георги Кастриоти Скендербег – албанец, живял през 15 век, който ръководил въстание срещу Османската империя, довело до краткосрочна независимост на Албания от 1443 до 1478 г.

Днешното национално знаме е прието официално на 7 април 1992 г. Предишните албански режими са използвали почти същото знаме, като Кралство Албания и следвоенна комунистическа Албания. В първия случай над орела е изобразен „Шлемът на Скендербег“, а във втория – червена звезда с жълт кант над орела.

Дизайн 
Националното знаме на Албания представлява червено поле с черен двуглав орел в средата, с отворени криле настрани. Всяко от крилата на орела има девет пера, а опашката има седем пера. Размерът на националното знаме е в съотношение 1 към 1,4 единици (5:7). Описанието е записано в Конституцията на страната приета на 28 ноември 1998 г. и описано в детайли в „Закона за формата и размера на националното знаме, съдържанието на националния химн, формата и размерите на герба на Република Албания и начините за тяхното използване“ от 22 юли 2002 г.

Цветовете на знамето на Албания са определени в „Закона за формата и размера на националното знаме, съдържанието на националния химн, формата и размерите на герба на Република Албания и начините за тяхното използване“. В този закон е официално определен само оттенъкът на червения цвят във формат CMYK, а черният цвят няма официално определение.

Знаме през годините

Външни препратки

Източници 

Национални символи на Албания
Албания
Герб на Албания

Гербът на Албания е пригоден от албанското знаме. В основите му лежи печатът на Георги Кастриоти Скендербег, на който е изобразен двуглав орел. Над главата на двуглавия орел се намира Шлемът на Скандербег. Съотношението на герба е 1:1,5.

Исторически гербове

Източници 

Национални символи на Албания
Албания
Официален език

Официални езици са онези езици, които са определени да бъдат такива в конституциите на отделните държави, щати, съюзи и други териториални обединения . Официален език е също всичко, което се включва в официалните употреби на езика.

Повечето страни в света имат един официален език.  Страни, в които има само един официален език са например Албания, България, Германия, Литва и Франция. В някои други официалните езици са повече от един — в Афганистан, Беларус, Белгия, Боливия, Индия, Канада, Парагвай, Финландия, Швейцария, ЮАР.

В страни като Ирак, Испания и Италия има един официален език, но в някои важни части на тези страни има други официални езици. В някои страни като САЩ няма официален език, но някои американски щати са определили свой официален език. В Австралия, Еритрея, Люксембург, Тувалу и Швеция, както и в други страни, няма официален език.

В някои страни е много спорно това кой език в какъв контекст да бъде използван и това се е превърнало в проблем от политическо естество.

Източници

Вижте също 
 Списък на официалните езици по страна
 Списък на страните по официален език
Гъстота на населението

Гъстотата на населението представлява броя на хората на единица площ (което може да включва или изключва вътрешните водни басейни), въпреки че това може да се изрази и в съотношение с обитаема, населявана, плодородна (или с потенциал за плодородие) или обработваема площ.

Този показател обикновено се измерва в души на километър или на хектар, което се получава, просто като се раздели броят на жителите на общата площ в километри. Ниската плътност на населението може да доведе до изчезване чрез намалена плодовитост. Плодовитостта може да намалее вследствие затрудняване на намирането на сексуални партньори, както и повишено близкородствено размножаване.

Плътността на населението може да се изчисли за държава, град, области или дори за целия свят.

Населението на света е около 8 милиарда, а общата площ на Земята (включително вода и суша) е 510 млн. km2. Следователно, световната гъстота на населението е  = 14,7 души на km2. Ако се вземе предвид само сушата на Земята (150 млн. km2), то човешката гъстота на населението е около 50 души на km2. Ако се изключи и Антарктида, тогава общата гъстота на населението би била 55 души на km2. Все пак, повечето от сушата на Земята включва области, които са неблагоприятни за човешко обитаване (пустини, високи планини и други), поради което населението като цяло се струпва около водните източници. Следователно, нужни са допълнителни критерии, които да направят простата гъстота на населението смислена.

Някои от най-гъсто населените места по света са градове държави, минидържави или градски зависими територии. Тези територии имат относително малка площ и високи нива на урбанизация.

Пустините имат много малък потенциал за отглеждане на селскостопански култури, тъй като там не вали достатъчно дъжд. Следователно, гъстотата на населението там е ниска. Все пак, някои градове в Близкия Изток, като например Дубай, увеличават населението и инфраструктурата си с бързи темпове, въпреки че се намират в пустиня.

Градовете с голяма гъстота на населението понякога се считат за пренаселени, макар това да зависи и от фактори като качество на жилищата и инфраструктурата, както и достъпа до ресурси. Най-гъсто населените градове се намират най-вече в Азия (по-конкретно в Югоизточна Азия). В тази категория попадат и Лагос, Киншаса и Кайро в Африка, Богота, Лима и Сао Пауло в Южна Америка, както и Мексико Сити и Санкт Петербург.

Най-гъсто населени държави и зависими територии

Вижте също 
 Списък на страните по гъстота на населението

Източници 

Демография
Демографска теория
Йонийско море

Йонийско море (, Нашето море, гр. Ιόνιο Πέλαγος, ит. Mare Ionio) е море в централната част от акваторията на Средиземно море.

Разположено е между югозападните брегове на Балканския полуостров на изток, югоизточните брегове на Апенинския полуостров на северозапад и източния бряг на остров Сицилия на запад. На юг по линията (650 km) между крайния югоизточен нос на остров Сицилия и крайния южен нос на полуостров Пелопонес е широко отворено към останалата част на Средиземно море, на север чрез протока Отранто се свързва с Адриатическо море, а на северозапад чрез Месинския проток – с Тиренско море.. В тези си граници дължината му от запад на изток в най-южната му част е около 650 km, о ширината от север на юг – около 400 km.

Бреговете му са предимно скалисти, стръмни и планински, силно разчленени особено на изток, край бреговете на Гърция. Тук най-големите заливи са Амбракийски, Патраикос, Коринтски и др., а на северозапад край бреговете на Апенинския полуостров – заливите Таранто, Скуилаче и др. В източната му част на протежение от 150 km са разположени Йонийските острови, в т.ч. островите Корфу, Лефкада, Итака, Кефалония, Закинтос и др. Дъното му представлява тектонска падина с дълбочина над 4000 m, максимална 4594 m, разположена в югоизточната му част. Дънните наслаги са съставени предимно от тиня, а в близост до бреговете – от тинест пясък, пясък и мидени черупки. Най-голямата река вливаща се в него е Ахелоос от изток в Гърция. Повърхностните течения образуват циклонален кръговрат и тяхната скорост е около 1 км/ч. Климатът е средиземноморски. Средна февруарска температура на водата на повърхността 14 °C, средна августовска – 25,5 °C. Соленост над 38‰. На дъното температурата на водата е около 13 °C, а солеността 38‰.

По бреговете на морето са разположени множество градове и курортни селища на Италия, Гърция и Албания, най-големи от които са:
 Италия – Сиракуза, Катания, Месина (на остров Сицилия), Реджо ди Калабрия, Кротоне, Таранто, Галиполи (на Апенинския полуостров);
 Гърция – Керкира, Игуменица, Превеза, Патра;
 Албания – Саранда.

Източници
Борислав (име)

Борислав е българско име, което има две възможни етимологии:
 чисто славянска – от „борба“ и „слава“ – тоест, този „който се бори за слава“ или „слава в борбата“; „слава в битката“;
 смесена – от старобългарското Борис, което е най-вероятно от тюркски произход, и славянската наставка -слав, характерна за много славянски имена, като Светослав, Любослав, Станислав, Бранислав и други. Така името Борислав може да се приема за доказателство за смесването на прабългарски и славянски племена, които формират българската народност в 9 – 10 век.

Носителите на името Борислав подобно на Борисовците обикновено биват наричани накратко Борко, Боби или Боре и празнуват именния си ден на 2 май, Борисовден.

Борислав е и името на малко село в Северна България – община Пордим, Област Плевен.

Български имена
Мъжки имена
Яматокорияма

Яматокорияма (на японски: 大和郡山市, по английската Система на Хепбърн Yamatokoriyama-shi, Яматокориама-ши) е град в префектура Нара, Япония. Население 93 462 души (2003), обща площ 42,68 km², средна гъстота на населението 189,83 km². Градът е създаден на 1 януари 1954 г. след обединение на четири града Ята, Шова, Хеива и Харумичи.

Побратимени градове 
  Кофу, Япония

Източници

Външни препратки 
 Официален сайт на Яматокорияма (на японски)

Градове в Япония
Пимен Велики

Преподобният Пимен Велики се родил в Египет около 340 г.

Още от младини отишъл в пустинята да се подвизава с двамата си братя. Искреността на отричането на Пимен от света била така безгранична, че той се отказал дори от свиждане с майка си, когато тя дошла да навести децата си в малкия манастир. Само по силното настояване на братята Пимен дошъл до вратата, зад която стояла майка му и ѝ казал: „Мамо, какво повече предпочиташ: да ни видиш тук на земята или там – във вечността? Ако великодушно понесеш временната раздяла с нас, то в бъдещия живот непременно ще ни видиш. Тъй много ние се надяваме на Божието човеколюбие!“ „Щом непременно ще ви видя там – отговорила добрата и благочестива майка – то не желая да ви видя тук. “ И утешена с тая надежда, тя си заминала от пустинята, без да прави повече опити да види децата си и да ги отвлича от подвига на избрания от тях живот.

По-късно преподобни Пимен също така отказал да приеме и управителят на египетската област, който бил чул много за подвижничеството му и пожелал да го посети. Преподобният отказал да го приеме, понеже смятал, че ако висши светски лица започнат да го посещават, то и мнозина от простия народ ще нарушат неговото усамотение и тогава той ще се подложи на опасност да изгуби смирението и да падне в гордост.

Преподобни Пимен се славел със строгия си живот и имал много ученици, които наставлявал с голяма мъдрост. „Един брат, който живее заедно с други братя – казвал той, -трябва да бъде като каменен истукан: оскърбяван – да не се сърди, прославян – да не се превъзнася. “ „Злобата никога не изгонва злоба, но ако някой ти стори зло, ти му направи добро, и твоето добро ще победи неговата злоба!“

Преподобни Пимен починал около 450 г.

Православни духовници
Египтяни
Драч

Драч(, Дуръс,, Дирахиум, , Дурацо, , Дирахио, катаревуса: Δυρράχιον, Дирахион) е град в Албания, административен център на едноименните област и окръг. По административни данни от 2009 г. в Драч живеят около 203 550 души, което го прави втория по население град в страната след столицата Тирана. Драч е и един от най-важните стопански центрове в страната. Пристанището му е най-голямото в Албания и обслужва голяма част от страната включително и Тирана. Посещава се ежегодно от много туристи, главно от Албания.

Име 
На албански език името на града е Дуръс, но в българския език с правопис като Драч е посочен в „Енциклопедия на братя Данчови“ от 1936 г. Така Драч спада към географските обекти, за които има исторически създадени български съответствия, чиито форми са утвърдени в българския език с друг правопис.

География 
Драч е древен град разположен на брега на Адриатическо море, в равнинен и плодороден район по крайбрежието. Отстои на около 33 km западно от столицата Тирана. На отсрещния бряг на Адриатика, в Италия са пристанищата на Бриндизи, на около 200 km и Бари на около 300 km.

История на Драч 

Градът е основан през 627 пр.н.е..

До обявяването на Тирана за нова столица на 27 март 1921 г. е такава на княжество Албания.

Политика 
В Драч действа филиал на партията „Македонски алианс за европейска интеграция“

Личности 
  Анастасий I (ок. 430 – 9/10 юли 518 г.) – източноримски (византийски) император от 11 април 491 до 9/10 юли 518 г.;
  Йоан Кукузел (ок. 1280 – ок. 1360) – най-значителният средновековен български светец, църковен певец и композитор (13 – 14 в.);
  Франц Бабингер (1891 – 1967) – германски османист.
  Намик Докле (р. 1946) – албански политик.

Галерия

Бележки
Зог I

Зог I или Ахмет Бей Зогу () е албански политик – президент и първи крал на Албания, управлявал страната от 1928 до 1939 година.

Биография 
Роден е в крепостта Бургает (днес село Бургает, близо до град Бурел) в Албания на 8 октомври 1895 г. в семейството на Джемал Паша Зогу и Садие Топтани. Първоначалната му фамилия „Зоголи“ означава сокол на някои славянски езици, а „зог“ означава птица на албански.

Оглавява гегски клан в област Мат в Северна Албания. През Първата световна война през Албания преминават войски от различни държави. Страната официално обявява неутралитет, но Зогу взема страната на Австро-Унгария.

Зогу заема министерски служби в албанското правителство от 1920 година. Получава най-голяма подкрепа от бейовете-земевладелци на юг и от байрактарите (племенни вождове) на север. Става лидер на реформистката Народна партия и министър-председател на републиканското правителство през 1922 година до юни 1924 година. През декември 1924 година сваля демократичното правителство на Фан Ноли и установява еднолична военна диктатура: отначало е президент на Републиката, а през 1928 г. се провъзгласява за крал.

Прострелян е и е ранен в парламента през 1923 г. Основният му противник е получилият образованието си в САЩ епископ Фан Ноли, лидер на либералната опозиция. Подчинява Албания на интересите на Фашистка Италия. Избягва в чужбина през 1939 година.

Крал Зогу умира на 9 април 1961 година.

Източници 

Албански политици
Министър-председатели на Албания
Президенти на Албания
Монарси на Албания
Носители на Ордена на Франц Йозеф
Добромир Карамаринов

Добромир Карамаринов е президент на Българската федерация по лека атлетика. Роден е в Сливен на 26 март 1958 г.

Професионална кариера 
 от 2010 г. – президент на Балканската асоциация на атлетическите федерации (АБАФ)
 от 2003 г. – президент на БФЛА
 1994-2003 – генерален секретар на БФЛА
 1993-1994 – отговорник олимпийска подготовка в БФЛА
 1991-1994 – председател на КЛА Атлет", Габрово
 1985-1991 – председател на СВСМ на ДФС „Янтра“, Габрово
 1982-1985 – треньор по лека атлетика на ДФС „Янтра“, Габрово

Международна дейност 
 от 2007 г. – член на Съвета на Европейската атлетическа асоциация (ЕАА), член на Състезателния комитет (Competition Committee) на ЕАА
 2007-2011 – член на комитета на Международната асоциация на атлетическите федерации (ИААФ)
 2010 – тийм лидер на отбор Европа (мъже) за Континенталната купа на ИААФ
 2004-2007 – член на комисията по предложенията (Reflection Commission) на ЕАА,
 1995-2003 – член на Състезателния комитет на ЕАА,
 от 1994 г. – член на Жури д’апел, технически делегат и делегат на Съвета на ЕАА за международни състезания
 Директор на международни състезания
 Ръководител на делегациите на националните отбори на България на световни и европейски първенства и турнири
 Делегат на конгресите на ЕАА и ИААФ

Образование 
 1978-1982 – Национална спортна академия, треньорски факултет, специалност Лека атлетика
 1976-1978 – военна служба в АШВСМ „Чавдар“, София (ЦСКА)
 1972-1976 – Национална математическа гимназия гр. Габрово

Състезателна дейност 
 1975-1980 – национален състезател на 400 м с препятствия

Бележки 

Български лекоатлетически функционери
Български треньори по лека атлетика
Български лекоатлети
Родени в Сливен
Почетни граждани на Луковит
Златко Кранчар

Златко Кранчар () е бивш хърватски футболист и треньор.

Биография 
Роден е на 15 ноември 1956 г. в Загреб, където и умира на 1 март 2021 г.

Кранчар е нападател и играе за Динамо Загреб, където има 556 мача и 276 гола. Носи номер 9 от края на 70-те до средата на 80-те. Прекарал е общо 17 години в различните формации на отбора. Печели една титла (1981/82) и две купи (1979/80, 1982/83).

След това отиде да играе в Рапид Виена, а по-късно и в Санкт Полтен (1990/91). С Рапид печели два пъти титлата в Австрия (1986/87, 1987/88) и три пъти купата (1983/84, 1984/85, 1986/87). За Рапид играе 201 мача за първенството и 33 за купата, като отбелязва съответно 106 и 14 гола.

Като треньор на Динамо Загреб Златко Кранчар печели титлата и купата на Хърватска през 1996 и 1998 г. През 2002 г. става шампион с ФК Загреб. Други отборите, които води, са Сегеста, Марсония, Линц и Риека.

На 13 юли 2004 г. е назначен за треньор на хърватския национален отбор по футбол. Под негово ръководство "ватрените" се класират за Световното първенство по футбол в Германия. За съжаление отборът отпада още в груповата фаза, като записва две равенства (0:0 срещу Япония и 2:2 срещу Австралия) и една загуба (1:0 срещу Бразилия).

Югославски футболисти
Хърватски футболисти
Хърватски треньори по футбол
Футболисти на Динамо Загреб
Родени в Загреб
Починали в Загреб