Калина (област Добрич)

Калина е село в Североизточна България. То се намира в община Генерал-Тошево, област Добрич.

География 
Село Калина се намира в красива местност. На юг от него е разположена красива гора. Между нея и селото минава коритото на пресъхнала някога река. Землището на селото е на север и е от 17 000 дка. Това е една от най-плодородните земи в Добруджа. През последните години къщи в селото закупиха и английски граждани.

Село
Калина е разположено в Приморска Добруджа, на 30 км на запад от
Шабленските езера. Богат земеделски район на 140 м надморска височина.

Още от турско време тук са концентрирани много чифлици – безспорно
доказателство за голямото плодородие на земята. Може да се каже, че този
райски кът е нещо като витрина на българското земеделие. Големият
добруджански писател Йордан Йовков е описал събитията от онова време
точно по тези места, като дори в разказите си не е променил имената на
селата недалеч от Калина: Сърнино, Люляково, Чамурлий (Житен), Мусу бей
(Изворово) и др. Тук наблизо е бил и Антимовият хан. Заведение със
същото име работи в село Дропла, а самата Филипова кръчма е възстановена
в село Красен.

Село
Калина е изградено върху някогашен чифлик. Старото му име е Емирлер. До
него е имало друг чифлик – малкият Емирлер (малката Калина), с къщи за
работниците, 1000 хектара земя, 90 вола, 80 коня, вършачка – собственост
на турчин, известен като „Арапа“. Той бил справедлив, коректен, плащал
точно и навреме и в чифлика царяло благоденствие.

По-късно
двете Калини стават собственост на двама братя – Петър и Драгни
Калинкови. В чест на фамилията Калинкови, които са и първите заселници,
селото се нарича Калина. С течение на времето малката Калина изчезва.

Сега там са останали само кладенеца, очертанията от градините и остатъци
от пещи за печене на негасена вар.

Името Калина в българския език символизира физическата красота и здраве.

По
време на румънската окупация чифликът се владее от румънския чокой
Флореску. Той се разпорежда да убият през 1916 г. българския опълченец
Васил Контаров. Сега на лобното му място е издигнат паметник на
територията на някогашната малка Калина. Костите на опълченеца днес са
преместени във Военните гробища в Добрич, в Алеята на опълченците. В
негова чест съседното село Курт думан (Вълча мъгла) е преименувано
Василево.

Всички
минали заселници са оставили своя отпечатък върху местните бит и
традиции, който ги изпъстря интернационално и мултикултурно.

На
1500 м на изток, между село Калина и село Средина има останки от голям
благоустроен някога римски град. Намерени са мраморни и каменни колони,
архитектурни детайли, монети от III и IV век. На хората от селото
това място е известно като „римския камък“. Друга местност край Калина,
постоянен обект на иманяри е известна като „римския лагер“.

Макар
и разположена в Добруджа, Калина не се характеризира с типичния за
региона равнинен релеф. Пейзажът тук е почти планински. Има каньон на
пресъхнала река, а селото е опасано от гъста смесена гора – габър,
гледичия, клен, дива череша, оксен, дрян, дъб, акация, бряст, глог.

Гората е чиста, незамърсена и е под обхвата на Натура 2000. Има голямо
количество билки – мащерка, дива ягода, овчарски босилек, магарешки
бодили, глухарче, великденче. Срещат се фазани. През зимата вият чакали.

Селото е тихо и спретнато. Хората са предимно пенсионери. Има магазин и читалище.

В съседното село Средина, на 3 – 4 километра има църква, отворена за посетители в неделя и празнични дни.

История 
Селото е основано по време на османската власт и е със старо име Емирлер. Това е било бейски чифлик. През 1898 г.братята Петър и Драгни Калинкови купуват от заминаващите турци два чифлика. Големият чифлик е на Петър – 11200 декара, закупен от турчин с прякор Арапина. Чифликът е извън село Калина, затова се нарича Малка Калина. Драгни купува 1600 дка в с. Голяма Калина. През 1940 г. след Крайвската спогодба, в селото се заселват преселници от Северна Добруджа – от с. Съраюрт (сега Михай Витязу – Румъния). Това са заможни българи, които се отличават със своето трудолюбие. Днес от чифлиците нищо не е останало. Селото наброява около 70 къщи. Населението е само от българи, православни християни.

Културни и природни забележителности 
Ежегодно през месец май се организира земляческа среща на площада на селото.

Външни препратки 
 Информация от Официален сайт на Община Генерал Тошево

Села в област Добрич
Населени места в община Генерал Тошево