alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Бориловец

Борѝловец е село в Северозападна България. То се намира в община Бойница, област Видин.

История 
Селото има предимно влашко население.

При избухването на Балканската война в 1912 година един човек от Бориловец е доброволец в Македоно-одринското опълчение.

По време на Кулските събития през март 1951 година създаденото малко по-рано от комунистическия режим Трудово кооперативно земеделско стопанство е разтурено, но властите скоро го възстановяват принудително. През следващите седмици от селото са изселени 3 семейства (10 души).

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Личности 

Родени

Личности родени в Бориловец са:

 Иван Маринов Митров (1934 – 2011), български учен

Бележки 

Села в област Видин
Населени места в община Бойница
Градсковски колиби

Градско̀вски колѝби е село в Северозападна България. То се намира в община Бойница, област Видин.

История 
По време на колективизацията в селото е създадено Трудово кооперативно земеделско стопанство „Победа“.

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Религия 
В селото има православна църква – „Свети Архангел Михаил“, осветена през 2014 г.

Вижте също 
 Градсков

Източници 

Села в област Видин
Населени места в община Бойница
Каниц (село)

Ка̀ниц е село в Северозападна България. То се намира в община Бойница, област Видин.

История 
Селото е кръстено на унгарския пътешественик и изследовател Феликс Каниц, преминал и изучил тези земи в края на 19 век. До 14.08.1934 г. се е наричало Фунден.

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Културни и природни забележителности 
Селото има амфитеатрално разположение. Под хълма, на който се намира, има голяма пещера, a в подножието му — чешми и извори.

Източници 

Села в област Видин
Населени места в община Бойница
Периловец

Перѝловец е село в Северозападна България. То се намира в община Бойница, област Видин.

География 
Намира се на 35 км от Видин, на територията на община Бойница. Съседни села са: Раброво, Бориловец, Шишенци. Границата с Република Сърбия е на 5 км. Теренът е варовикова скала и тънък слой песъклива почва, начесто пресечен от потоци и рекички. Горите в района са предимно церови.

История 
Въпросът за точния произход на власите е най-малкото спорен, но това което византийките историци са записали преди основаването на какъвто и да е румънски етнос, еднозначно отрича хипотезата на мнозинството учени от комунистическия период на България които са на мнение, че власите са преминали Дунава румънци.

Първи писмени данни за селото са през XVI в. в турските данъчни регистри. Селото е записано като Периловче. Любопитен факт е че Пере на влашки означава круши, т.е. преведено на български името на селото е Крушовец.

През зимата на 1950-1951 година, по време на довелата до Кулските събития насилствена кампания за „масовизация“ на колективизацията, в селото е създадено Трудово кооперативно земеделско стопанство (ТКЗС). По време на Кулските събития през март 1951 година ТКЗС-то е разтурено, но властите скоро го възстановяват принудително. През този период от селото са изселени 7 семейства (28 души), а само в една нощ 7 души бягат през границата с Югославия.

Жителите на Периловец са ортодоксални християни, празнуват празниците по стар и нов стил. Хората в селото, всички над 65 години, са почти без изключение двуезични като основния език, т.е. майчиния е влашки. Това не означава, че хората не се смятат за българи с такова самосъзнание.

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Културни и природни забележителности 
Между Периловец и Раброво се намира римска крепост, чиито камъни са използвани за строеж на краварници.

Редовни събития 
Съборът на селото е „Свети Дух“
Всяка година последната събота на месец март в с. Периловец се провежда Традиционен Пролетен Бал в салона на Читалището.

Източници 

Села в област Видин
Населени места в община Бойница
Шипикова махала

Шипѝкова махала̀ е село в Северозападна България. То се намира в община Бойница, област Видин.

История 
Селото е образувано след подписването на Ньойския мирен договор, когато през землището на село Шипиково е прокарана новата граница между България и Кралството на сърби, хървати и словенци. На онази част от землището му, която е останала на територията на България, част от жителите му образуват новото село Шипикова махала.

През 1950 година, по време на колективизацията, 1 семейство (6 души) е принудително изселено от селото.

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Вижте също 
 Шипиково

Източници 

Села в област Видин
Населени места в община Бойница
Шишенци

Шѝшенци е село в Северозападна България, област Видин, община Бойница.

География 
Селото отстои на 40 км западно от Видин, на 15 км северозападно от Кула и на 5 км източно от българо-сръбската граница.

История 
В началото на XIX век дядо Шишко от Тетевен се заселва на възвишение в селото. По-късно преселници от Тетевенско се заселват край техния земляк и селото се разраства. Местният диалект е силно повлиян от централния балкански говор, контрастирайки с околните преходни и северозападни говори.

През лятото на 1950 година, по време на колективизацията, 37 членове на новосъздаденото Трудово кооперативно земеделско стопанство (ТКЗС) правят неуспешни опити да го напуснат. След Кулските събития от следващата 1951 година 14 семейства (51 души) са принудително изселени от селото. В края на 1951 г. горянска група, водена от шишенчанина Вълчо Събин, участва в поредица престрелки с властите, при които загиват 5 горяни и 4 войници, а след разбиването ѝ от „Държавна сигурност“ 12 души от селото са осъдени като нейни ятаци.

В началото на XXI век в селото са разпространени легенди за самодиви и други духове.

Население

Численост 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етноси 

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Религии 
100% от населението на селото са православни християни.

Забележителности 
Селото разполага със собствено читалище и библиотека, съхраняваща българска и чуждестранна литература. На около 1 километър се намира местността Плочака.

Църквата „Свети Николай“ в селото е реставрирана. В нея рисува дебърският зограф Кръсто Янков.

Редовни събития 
На 3 март е местният празник на народното творчество. През юли се провежда редовен събор.

Личности 
Личности родени в Шишенци са:
 проф. Въто Груев Груев (1915 – 2006), български учен, първи ректор на Висшия институт по зоотехника и ветеринарна медицина в Стара Загора (1974 – 1983), преобразуван в Тракийски университет

Бележки 

Села в област Видин
Населени места в община Бойница
Калина (пояснение)

Калина може да се отнася за:

 Калина (Viburnum), род храстовидни растения;
 Калина (Област Видин), село в Област Видин, България;
 Калина (Област Добрич), село в Област Добрич, България;
 Калина (име), лично женско име.Името Калина носят:
 Калина Малина, псевдоним на Райна Иванова Радева-Митова, българска писателка
 Калина Сакскобургготска, дъщеря на Симеон Сакскобургготски
 Калина Тасева, българска художничка
Калина в средно-тракийските говори означава и втората сестра на съпруга. Например: Тя ми се пада калина. В село Обручище, Старозагорско, тази дума още се употребява с такова значение, макар и вече рядко.
Косово (пояснение)

Косово може да се отнася за:
 Косово – частично призната държава, бивша автономна област в Сърбия
 Косово – географско-историческа област по името на Косово поле
 село Косово, община Брегово, област Видин, България
 село Косово, община Трекляно, област Кюстендил, България
 село Косово, община Асеновград, област Пловдив, България
 село Косово, община Каспичан, област Шумен, България
 село Косово, община Брод, Северна Македония
 Косово – защитена местност в област Велико Търново

Вижте също 
 Горско Косово – село в община Сухиндол, област Велико Търново, България
 град Косава, Брестка област, Беларус
 Косово поле (пояснение)
Куделин

Ку̀делин е село в Северозападна България, община Брегово, област Видин.

География 
Село Куделин е разположено върху територия с предимно равнинен релеф. Отстои на по около 1,5 – 2 км от граничната с Република Сърбия река Тимок на запад, от устието ѝ при вливането в река Дунав на север и от граничната с Румъния река Дунав на югоизток от устието на Тимок. Надморските височини са между 40 и 50 метра, на площада пред сградата на кметството – около 49 м.

През Куделин минава третокласен път, който започва от град Брегово и минава през селата Балей, Куделин, Връв, Ново село, Флорентин и други.

Населението на Куделин към 1934 г. наброява 433 лица, към 1975 г. има своя максимум – 596 лица, намалява към 2001 г. на 405 лица, а към 2018 г. – на 317 лица.

История 
Старото име на селото е Влашка Раковица. През 1934 г. е преименувано на името на владетеля на Браничевската област от края на 13 век Куделин.

При избухването на Балканската война в 1912 г. един човек от Влашка Раковица е доброволец в Македоно-одринското опълчение.

Обществени институции 
Куделин е център на кметство Куделин.

Православният храм „Възнесение Господне“, разположен в северозападния край на селото в местността Яса̀ци, действа само на големи религиозни празници.

Други

Дом за възрастни хора с умствена изостаналост 
Домът за възрастни хора с умствена изостаналост (мъже) в село Куделин е открит на 28 август 1961 г. Първите домуващи са хора с умствена изостаналост и тежки телесни недъзи, настанени в сградата на бившата гранична застава.

Сградата на дома е на три етажа, като всеки етаж е оборудван с необходимите помощно – технически средства за хора с увреждания. Домуващите са настанени по трима и четирима в стая.

Местности 
В землището на село Куделин са включени 6 местности:

 Пагони грандо маре
 Уния Барни
 Погоне
 Ясаци
 Татари
 Ливадите

Бележки

Външни препратки 
 История на село Куделин

Села в област Видин
Населени места в община Брегово
Ракитница

Ракитница може да се отнася за:

 Ракитница, село в област Видин, България
 Ракитница, село в област Стара Загора, България
 Ракитница, село в община Демир Хисар, Република Македония
 Ракитница, река в Босна и Херцеговина
 Ракитница, друго име на река Сазлийка
Тияновци

Тия̀новци е село в Северозападна България. То се намира в община Брегово, област Видин, на 15 – 16 км от гр. Видин в посока запад-северозапад.

История 
В църквата „Света Троица“ в селото рисува дебърският зограф Кръсто Янков.

В първите години на комунистическия режим в Тияновци, както в повечето влашки села във Видинско, голямо влияние има Българският земеделски народен съюз – Никола Петков и на изборите през 1946 година опозицията получава 63% от гласовете.

По време на Кулските събития през март 1951 година създаденото малко по-рано от комунистическия режим Трудово кооперативно земеделско стопанство е разтурено, но властите скоро го възстановяват принудително. По това време 8 семейства (31 души) от селото са принудително изселени от комунистическия режим.

Бележки 

 Цитирани източници
 

Села в област Видин
Населени места в община Брегово
Акациево

Ака̀циево е село в Северозападна България. То се намира в община Видин, област Видин. До 29 октомври 1960 г. се е наричало Раяновци.

География 
Намира се в западната периферия на Видинската низина, на брега на р. Тополовец.

История 
Чифлишката кула
След Кримската война (1853 – 1856 г.) между българските селяни и турските чифликчии се разгаря борба за владеене на земята. Чифлиците стават стокови стопанства, но в повечето от тях продължава да се прилагат феодални и полуфеодални начини на производство. Земята обработват изполичари и кесимджии, като се прилага ратайският труд. Турският чифликчия се стреми да произведе повече продукти, които да реализира на пазара или да продаде за износ.

Допреди 40 години, на няколко километра западно от Видин, имаше запазена жилищна кула на турския чифликчия Тахир бег. Долният етаж е изграден от камъни с бойници. В него се съхраняват зърнени храни. Горният етаж е с прозорци и служи за жилище на чифликчията. Най-отгоре се намира куличка-наблюдателница. От там се следи как работят селяните.

Михалаки Георгиев написва разказ за Тахир беговица.

Жилищната чифлишка кула при с. Раяновци (Акациево) днес е разрушена. Има макет във Видинския исторически музей.

Население 
 Население по официалните преброявания в България.

 Самоопределяне по етническа принадлежност към 1 февруари 2011 г.

 Степен на завършено образование към 1 февруари 2011 г.

Данните са анонимизирани в съответствие с чл. 25 от Закона за статистиката.

 Население по възрастови групи към 7 септември 2021 г.

Религии 
 храм „Света Петка“. Годишният събор на селото е на 27 октомври, Петковден.

Бележки 

Села в област Видин
Населени места в община Видин
Антимово

Името Антимово носят две български села:

 Антимово, област Видин
 Антимово, област Силистра
Бела Рада

Бѐла Ра̀да е село в Северозападна България.
То е част от община Видин, област Видин. Намира се западно от град Видин.

Религии 
В селото се нахожда християнският параклис „Свети Великомъченик Прокопий“, осветен на 8 юли 2007 г. Храмът е разположен в стария черковен двор на селото и е с площ 35 m2.

Външни препратки 
 История на Бела рада

Села в област Видин
Населени места в община Видин
Войница

Во̀йница е село в Северозападна България. То се намира в община Видин, област Видин.

История 
В църквата в селото рисува дебърският зограф Кръсто Янков.

По време на колективизацията в селото е създадено Трудово кооперативно земеделско стопанство „Девети септември“ в чест на Деветосептемврийския преврат от 1944 година. През лятото на 1950 година едно семейство (3 души) от селото е принудително изселено от комунистическия режим.

Бележки 

Села в област Видин
Населени места в община Видин
Въртоп (село)

Въ̀ртоп е село в Северозападна България. То се намира в община Видин, област Видин.

География 
Село Въртоп е разположено над каньона на р. Арчар, на 3 км от път Е-79, София-Видин. От отбивката на този път при гара Срацимир до селото има асфалтов път.

История 
По време на колективизацията в селото е създадено Трудово кооперативно земеделско стопанство „Димитър Благоев“ по името на социалистическия активист Димитър Благоев.

Културни и природни забележителности 
В землището на село Въртоп се намират няколко пещери, които не са записани или картирани. Те са разположени във варовиковата скална маса, върху която се намира селото.

В местност край селото има запазен окопен комплекс от военното минало на региона.

Селото е захранено с много хубава и студена вода от много голям подземен извор Жидовец от който се е захранвала древната столица Рациария през римско време

За селото след събрани исторически и съвременни данни за жителите са написани няколко книги от д-р Костадин Костов-Дини, които е препоръчително да се прочетат.

Редовни събития 
Ежегодният събор в с. Въртоп се провежда на църковния празник Свети Дух.

Други 

Селото е подходящо за селски туризъм, лов и риболов и отдих през всички сезони.

В землището и горите около селото се срещат диви животни като дива свиня, сърна, заек, чакал, лисица и други.

Наименованията на местностите около селото са: Горановата градина, Врътляга, Смаилскии дол, Червеното вървище, Мъртвината, Луповец и други.

Външни препратки 

Села в област Видин
Населени места в община Видин
Гайтанци

Гайта̀нци е село в Северозападна България. То се намира в община Видин, област Видин.

География 
Селото се намира в Северозападна България, на 25 км от град Видин посока София по главен път Е79.

История 
По време на Балканската война в 1912 година един човек от Гайтанци се включва като доброволец в Македоно-одринското опълчение.

По време на колективизацията в селото е създадено Трудово кооперативно земеделско стопанство „Девети септември“ в чест на Деветосептемврийския преврат от 1944 година. През лятото на 1950 година 1 семейство (4 души) от селото е принудително изселено от комунистическия режим. През 1958 година местни жители пребиват изпратени в селото комунистически агитатори.

Камен Лилов, жител на селото написва книга за историята на Гайтанци, бита и развитието му, която е издадена през 2004-та година и която може да бъде намерена в кметството.

Религии 
Православно християнство

Културни и природни забележителности 
„Дачова дупка“ е пещера, която се намира в края на селото на пътя за село Въртоп, която не е неизследвана. Старите хора казват, че са пускали бременна свиня в нея, която после излязла в Румъния с прасенца. Пещерата в началото си е широка, след това има стеснение.

Редовни събития 
Събор на селото, който се провежда на 1 и 2 май.

Бележки 

Села в област Видин
Населени места в община Видин
Генерал Мариново

Генера̀л Марѝново е село в Северозападна България. То се намира в община Видин, област Видин. До 14.08.1934 г. се е наричало Мусумане.

География 
Генерал Мариново е село в Северозападна България. То се намира в община Видин, област Видин, на 10 км от центъра на града.

История 
Селото носи името на българския военен деец генерал-майор Кръстю Маринов, командир на 30-и Шейновски полк по време на Сръбско-българската война; началник на 6-а дивизионна област – Видин по време на Балканската война и комендант на Видин по време на Междусъюзническата война. В негова чест през август 1934 година видинското село Мусумане е преименувано на Генерал Мариново.

Културни и природни забележителности 
Наблизо до селото се намира местността Св. Петър, която е придимно от гори и има няколко пещери, за които се носят легенди, че има съкровищя в тях. Една от тях е т.нар. „Музикалната Пещера“, за която се носи свдение, че при падането на Видинското царство под османска власт Цар Иван Срацимир скрил царското съкровище в тази пещера.
Освен това се говори, че пещерата има три изхода, единия, който е в България, един в Сърбия и един в Румъния.
Пещерата носи името си от това, че водата, която капе от сводовете, издава звуци подобно на музикална кутия.
Района на селото има благорпиятен климат и релеф за развитието на лозарството. Открай време, преди 09.09.1944 г., гражданите от Видин са имали летни вили с лозя в землището на селото, а понастоящем са създадени два големи лозарски масива, които добиват суровина за избата в съседното село Рупци.

Други 

Населението на селото е около 190 жители, от които 143 избиратели за изборите през 2007 г. Кметски наместник на селото е Борислав Милков Борисов

Външни препратки 

Села в област Видин
Населени места в община Видин
Гомотарци

Гомота̀рци е село в Северозападна България. То се намира на 15 км от град Видин в община Видин, област Видин.

История 
Селото има странна история. Някога е било на друго място, на километри от сегашното. След като страшна чума натръшкала голяма част от жителите му, оцелелите решили да изгорят къщите си и да търсят ново място за заселване. Избрали големия речен завой, а високият бряг привличал и заселници отвъд Дунава, където водата често заливала низината. Дали му името Гомотарци, което означава шум, врява от събиране на много хора на едно място. Препитавали се със земеделие и рибарство. За пръв път за него се говори в документ от 1560 година.

Комисията, работила по преименуването на българските селища през 1931 – 1932 г. спазва правила при преименуването, сред които е приемане на имена на членове на Кобургската царска династия. Така селото до 1947 г. носи названието Евдокия.

През лятото на 1950 година, по време на колективизацията, 1 семейство (5 души) от селото е принудително изселено от комунистическия режим.

Религия 
Жителите на селото са православни християни.

В църквата в селото рисува дебърският зограф Кръсто Янков.

Културни и природни забележителности 
Употребявани езици за ежедневна комуникация в селото са влашки и български.

Спорт 
Село Гомотарци има футболен отбор, който се казва Дунав (Гомотарци) и се състезава в „А“ окръжна футболна група.

Други 
Гомотарската могила на Антарктическия полуостров е наименувана на село Гомотарци.

Външни препратки 
 История на Гомотарци

Бележки 

Села в област Видин
Населени места в община Видин
Градец

Градец означава градче (малък град).

Също така може да се отнася за следните села:
 в Албания
 Градец (община Вора)
 Градец (община Дебър)
 в България:
 Градец (област Видин)
 Градец (област Сливен)
 Градец (Софийска област)
 в Република Македония:
 Градец (Валандовско)
 Градец (община Виница)
 Градец (община Врабчище)
 Градец (община Крива паланка)

Други 
 Градец – крепост в община Ботевград
 Грац - град в Австрия, който произлиза от Градец или Градац
Динковица

Дѝнковица е село в Северозападна България. То се намира в община Видин, област Видин.

Външни препратки 
 история на Динковица и Динковската шайка

Села в област Видин
Населени места в община Видин
Долни Бошняк

До̀лни Бошня̀к е село в Северозападна България. То се намира в община Видин, област Видин.

История 
По време на колективизацията в града е създадено Трудово кооперативно земеделско стопанство „Петолъчка“.

Културни и природни забележителности 
На 3 км западно се намира Алботински скален манастир

Редовни събития 
5 и 6 май – празник на селото (Събор)

Външни препратки 
 Уебсайт на с. Долни Бошняк 

 История на с. Долни Бошняк

Села в област Видин
Населени места в община Видин
Дружба (село)

Дру̀жба е село в Северозападна България, област Видин, община Видин.

География 
Село Дружба е разположено в Дунавската равнина, на 14 km от град Видин, на Малалийското дере. Най-близките села, до които се намира, са Генерал Мариново, Каленик, Градец и Пешаково. Има връзка с Видин посредством автобусна линия.

Преобладаващата част от населението на селото са власи. Средната възраст на населението е 50 години. По-голямата част от населението се занимава предимно със земеделие и животновъдство.

Селото разполага и с детска площадка.

История 

Селището се среща в османски регистър от 1454 – 1455 г. с името Свети Петър. По онова време в него са записани 9 домакинства и 6 неженени данъкоплатци. Намерените в землището му находки доказват, че селището съществува от предосманската епоха. Преименувано е на Дружба.

През зимата на 1950 – 1951 година, по време на довелата до Кулските събития насилствена кампания за „масовизация“ на колективизацията, жители на селото неколкократно масово се укриват в горите, за да избегнат „групите за натиск“, опитващи се да основат Трудово кооперативно земеделско стопанство.

Забележителности 
Село Дружба разполага с читалище. Макар и неголямо, то е важна част от живота на населението. Благодарение на читалищното настоятелство и секретаря животът в селото е разнообразен и по-жив.

Редовни събития 
Празниците се отбелязват с музика и забавления. На 29 юни тази година се състоя първият от много традиционен курбан по инициатива на кметския наместник и секретаря на читалището.

Външни препратки 

Села в област Видин
Населени места в община Видин
Жеглица

Жеглѝца е село в Северозападна България. То се намира в община Видин, област Видин.

География 
Селото се намира на 4 километра от река Дунав. Има много красива гора и прекрасна гледка. Северозападно от селото преминават железопътната линия Мездра-Видин и Републикански път I-1 (Видин-София-Кулата).

История 
Податките говорят за много старо село и местните жители приписват посочените находки и най-вече мястото около извора като първо поселение на с. Жеглица. По неизвестни причини жителите напускат това място и се настаняват върху двете тераси на склона Селището (ЮИ, 3). Тук селото се дели на Горно село и Долно село, но запазва общото име Жеглица. Там наблизо минавал пътят Лом – Видин. Освен градовете покрай Дунав, този път свързвал и стражевите постове на брега, поради което турски военни лица често „гостували", притеснявали жителите и правели живота им несигурен. За да избегнат насилията, във втората четвърт на XIX в. жегличани заселват сегашното място – полегат склон с югоизточно изложение, затулен тогава от гори и шумаци.

Помни се, че при заселването на това място, селото е брояло 17 къщи. Други твърдят, че това бил броят на дошлите само от Долно селище. Родовете пазели като различен белег принадлежността към Горно селище и долно селище. За стари родове, свързани с далечния живот на селото смятат: Мишовци, Ниновите, Вътовци, Къчовци и др. Начало на нови фамилии поставят пришълци от други места. Преди Освобождението идват: Илия Варзоев от с. Репляна със семейството си – 4 сина и 3 дъщери, Цоновци от Боровица, Държанчани от Държаница, Шумаковци от с. Скеля и др.

Опит да се обясни името Жеглица намираме в Юбилеен сборник „Българското село", С., 1931, с. 98: „Така го нарекли от основаването, тъй като жителите му, както в миналото, така и сега, мъчно се споразумяват по разни въпроси, т.е. теглят на „жегла". Също толкова неприемливо е твърдението за възникването на селото: „Основано е от баба Селима от с. Главановци, вдовица със 7 деца, която напуснала родното си място и тръгнала да им търси препитание, като ги главила овчари при турците във Видин, а тя се заселила на сегашното място на селото, защото било близо до града."

Поради липсата на източници е трудно да определим кога възниква Жеглица. Името му обаче ни дава основание да мислим, че селото има многовековно минало. Жеглица е от старобългарското ,  със значение „горял, изгорял", и вероятно в началото е било двуосновно с първа съставка Жегла (гора)у, т.е. „Изгоряла гора", по-късно втората съставка отпаднала, а първата се развила с топонимичната наставка – ица, като Бойница, Войница и други.

По време на колективизацията в селото е създадено Трудово кооперативно земеделско стопанство „Първи май“, именувано в чест на Деня на труда.

Външни препратки 
 www.vidin-online.com

Бележки 

Села в област Видин
Населени места в община Видин
Иново

Ѝново е село в България, област Видин, община Видин.

География 
Селото е разположено на 3 километра северозападно от Видин. Районът на Летище Видин опира до югозападния край на Иново.

Местности 
В Иново са разположени 34 местности, изцяло земеделска земя, без горски фонд:
 Ефенди
 Градец
 Колтук
 Под Градец
 Мирилайските
 Бостаните
 Върха
 Фондовете
 Над село
 Падината
 Брестовете
 Геранчето
 Чунгуруските
 Пировитите
 Могилата
 Чешмата
 Долен гред
 Герена
 Под село
 Алимана
 Трънките
 Гьола
 Бановци
 Кратките
 Ендечето
 Смолниците
 Немския ендък
 Ново лозе
 Гръчки път
 Динковско бърдо
 Лозята
 Инивото
 Белуйна
 Неговановски път

История 

Селище съществува на това място още от Средновековието. В османските регистри се среща под името Хиново, което се свързва с „лековит извор“, „лековита вода“. Към Иново е присъединено село Смърдан (или Смардан), считано от 1 януари 1960 г.

През Руско-турската война край Смърдан румънски войски водят решително сражение с турците на 24 януари 1878 г., като понасят загуби от 119 убити и 316 ранени войници, 4 убити и 7 ранени офицери. В селото има паметник на загиналите румънски воини.

По време на Сръбско-българската война от 1885 г. при село Иново се водят тежки боеве срещу обсаждащите сръбски войски, като сърбите не са допуснати да преминат защитната линия.

В първите години на комунистическия режим в Смърдан голямо влияние има Българският земеделски народен съюз – Никола Петков; опозицията получава 51 % от гласовете на изборите през 1946 г.

По време на колективизацията в селото е създадено трудово кооперативно земеделско стопанство „Димитровски завет“ по името на комунистическия лидер Георги Димитров. По онова време 9 семейства (35 души) от Смърдан са принудително изселени от комунистическия режим. Местни жители пребиват изпратени в селото комунистически агитатори през 1958 г.

Редовни събития 
Съборът в селото се провежда в края на май или края на юни. Така например през 2010 г. е на 22 – 23 май, а през 2013 г. е на 25 юни.

Бележки 

 Цитирани източници

Външни препратки 
 История на Иново

Села в област Видин
Населени места в община Видин
Каленик

Каленик може да се отнася за:

 вариант на името на рибата лин;
 Каленик, село в Област Видин, България;
 Каленик, село в Област Ловеч, България;
 Горно Каленик, на гръцки Ано Каленики, село в Ном Лерин, Гърция;
 Долно Каленик, на гръцки Като Каленики, село в Ном Лерин, Гърция.
Кошава (село)

Коша̀ва е село в Северозападна България. То се намира на брега на река Дунав в община Видин, Видинска област.

География 
Кошава също е и понятие за източен хладен вятър, характерен за района на град Видин. Същото понятие за студен източен вятър Кошава се използва по поречието на Дунав и в съседна Сърбия.

История 
До брега на Дунава, откъм мина Кошава, са останките на римската крепост Ад Марум (надморска височина 35 m), но останките от основите ѝ са разрушени. Селото е наречено Кошава, най-вероятно по името на вятъра, който за останалите села изглежда като че ли идва от тази посока. Селото е споменато за пръв път в турски документи на Видински санджак през 1454 г. През цялата си история Кошава никога не е променяла името си.

По време на колективизацията в селото е създадено Трудово кооперативно земеделско стопанство „Сталин“ по името на съветския диктатор Йосиф Сталин.

Религия 
Жителите на с. Кошава са православни християни.

Културни и природни забележителности 
До брега на Дунава, откъм мина Кошава, са останките на римската крепост Ад Марум (надморска височина 35 m), но останките от основите ѝ са разрушени.

В селото се намира една от най-старите църкви в района на град Видин, построена през 1860 г.

Известни със своя златист и мек пясък плажове са остров „Кошава“ (или остров „Кикинете“), и „Рибарите“.

Икономика 
„Олингер“ е бивша пивоварна фабрика със седалище в Кошава, основана от унгареца Виктор Олингер през 1895 г. и прекратила съществуването си през 1927 г.

Тук се намира мината „Гипс Кошава“. Известно е като най-голямото гипсово находище в Република България, в което са съсредоточени 88% от общите залежи.

Цех за производство на млечни продукти.

В процес на строеж е винарска изба.

Личности 
 Красимир Емилов Димитров (Ембето) – три пъти републикански шампион по самбо;
 Евстати Маринов – художник.

Други 
Рибарството в с. Кошава е поминък, който се предава от поколение на поколение.

Остров „Кошава“ край остров Ливингстън, Южни Шетландски острови е наименуван в чест на село Кошава.

Източници 

Села в област Видин
Населени места в община Видин
Майор Узуново

Майо̀р Узу̀ново е село в Северозападна България. То се намира в община Видин, област Видин.

География 
Селото се намира на 12,62 km северно от Видин. Съседни на Майор Узуново са селата Иново, Калина и Динковица. На 3 km от селото преминава река Делейнска. Надморското му равнище е 92 – 93 m.

История 
До 1934 година името на селото е Халваджии. Прекръстено е на офицера Атанас Узунов, ръководил отбраната на Видин през Сръбско-българската война в 1885 г.

Селото има предимно влашко население.

По време на Кулските събития през март 1951 година създаденото малко по-рано от комунистическия режим Трудово кооперативно земеделско стопанство е разтурено, при което е ранен един милиционер, но властите скоро го възстановяват принудително.

Бележки 

Села в област Видин
Населени места в община Видин
Пешаково

Пеша̀ково е село в Северозападна България. То се намира в община Видин, област Видин.

История 
През 1958 година, към края на колективизацията местни жители пребиват изпратени в селото комунистически агитатори.

Външни препратки 
 Радио и телевизия в Пешаково 

Села в област Видин
Населени места в община Видин
Плакудер

Плаку̀дер е село в Северозападна България. То се намира в община Видин, област Видин.

История 
По време на колективизацията в селото е създадено Трудово кооперативно земеделско стопанство „Мичурин“ по името на съветския агроном Иван Мичурин. По това време 10 семейства (52 души) от селото са принудително изселени от комунистическия режим.

Редовни събития 
Ежегодно в дните около Петровден (по стар стил, 12 юли, но винаги в събота) се провежда събор.

Външни препратки 

Села в област Видин
Населени места в община Видин
Рупци

Името Рупци носят две български села:

 Рупци, област Видин
 Рупци, област Плевен
 Рупци е название на една от българските етнографски групи
Цар Симеоново

Ца̀р Симео̀ново е село в Северозападна България. То се намира в община Видин, област Видин.

География 
Селото се намира на брега на река Дунав.

Религии 
 християнство

Забележителности 
 защитена местност „Острови Близнаците“.
 дигите на река Дунав

Редовни събития 
Съборът на селото.

Източници

Външни препратки 

Села в област Видин
Населени места в община Видин
Синаговци

Сина̀говци е село в Северозападна България. То се намира в Община Видин, област Видин.

География 
Село Синаговци се намира на 13 км от Видин и на 3 километра от град Дунавци.

В близост до селото тече река Видбол, която е десен приток на река Дунав. На 3 километра от селото в западна посока се намира курортната местност Божурица с хижа, почивни домове и др.

История 
В землището на селото са намирани следи от първобитни хора – примитивни оръдия на труда, скални рисунки и др. Самото селище възниква още по времето на Римската република. По намерени останки се счита, че преди повече от 2 хиляди години на това място е имало добре развито селище с водопровод и канализация.

През Средновековието в землището на селото е построен православният манастир „Св. Троица“. След падането на България под османско владичество селището продължава да съществува основно като духовен център на поклонници. Според „Регистър на Видинския санджак от 1560 година“ селото се е казвало Снагофче. По време на Чипровското въстание през 1688 г. селото въстава и е напълно опожарено от турците заедно с манастира.

Синаговци е възстановено едва в началото на 19 век от преселници от Чипровския край.

Транспорт 
Селото е свързано с автомобилен път с близкия град Дунавци (на 3 км източно), както и с град Грамада (на ок. 10 км югозападно). Обслужва се също и от железопътна спирка Синаговци-Гурково на БДЖ (Гурково е квартал на Дунавци).

Забележителности 

Храмът „Св. св. Константин и Елена“ е построен е през 1885 г. с дарения от местното население и е обявен за културен паметник. Според надписа на фасадата майстор е Христо Каратодоров от Росоки.
 Курортна местност Божурица – намира се на 3 км от селото в западна посока. Има хотел, почивни домове, туристическа хижа „Божурица“ и др.
 Язовир „Божурица“ – край едноименния курорт.

Редовни събития 
Съборът на село Синаговци се провежда всяка година на 3 юни.

Външни препратки 
 История на Синаговци

Села в област Видин
Населени места в община Видин
Слана бара

Сла̀на ба̀ра е село в Северозападна България. То се намира в община Видин, област Видин.

География 
Селото се намира на 6 км югозападно от град Видин. Многоотраслово аграрно стопанство. Железопътна спирка на линията от Мездра за Видин. Историята на селото е многовековна. Тя е повече от четиристотин години. В селото има православен храм „Възнесение Господне“, който е построен през 1856 г. В църквата има икони на Дичо Зограф, подписани от май до септември 1867 година. В селото се намира и читалище, казващо се „Съгласие“. В него се намират над 1000 тома художествена и научна литература.

История 
През 1950 – 1951 година, по време на колективизацията, 2 семейства (8 души) от селото са принудително изселени от комунистическия режим.

Религии 
християнство, източноправославно вероизповедание.

Обществени институции 
кметство, пощенска служба, здравна служба, полудневна детска градина, православна църква, библиотека.

Културни и природни забележителности 
Писмена история на селото написана от д-р Бърни Бончев, икони, футболно игрище, наблизо до селото на път за град Видин се намира отводнително съоръжение, дига. Тя е построена заради голямото наводнение във Видин и околностите от 1942 г. Селото носи сегашното си име от 14.08.1934 г. На тази дата с указ на Негово Величество Цар Борис III селото е преименувано от с. Татарджик на с. Слана бара. Това име се запазва и
до днес. Първите заселници на селището се заселват откъм югоизточната страна на днешното село, което постепенно започва да расте на северозапад. Селото е било арена на бойни действиа по време на Сръбско-Българската война от 1885 г.

Най-отглежданите земеделски култури са: пшеница, царевица, слънчоглед. Отглежда се също и люцерна и овес. Развито е и винаро-лозарството. Отглеждат се масово и следните животни: кози, овце, крави, свине, коне, магарета. Застъпено е и зеленчукопроизводството, а също така и градинарството, овощарството.

Редовни събития 
събор на селото, провеждан ежегодно на Възнесение, Зарязване на лозята на 14 февруари, лазаруване.

Личности 
Върбан Качов Младенов – участник във Втората Световна Война, участвал в боевете на българската армия на унгарска територия като част от антихитлеристката коалиция.

Литература 
„История на Слана бара“

Други 
От 2001 г. в селото вече може да се гледа кабелна телевизия. Наблизо до селото на път за железопътната спирка се намира асфалтова база. Ето и някои по-известни местности в землището на селото: Крушака, Бабачковото, Беговото и други.

Външни препратки 
 история на Слана бара

Бележки 

Села в област Видин
Населени места в община Видин
Търняне

Търня̀не е село в Северозападна България. То се намира в община Видин, област Видин.

История 
По време на колективизацията в селото е създадено Трудово кооперативно земеделско стопанство „Сталин“ по името на съветския диктатор Йосиф Сталин.

Културни и природни забележителности

Редовни събития 
Редовен събор на 24 май.

Външни препратки 

Села в област Видин
Населени места в община Видин
Бояново

Името Бояново може да се отнася за:
 Бояново (Буяновац), град в Сърбия
 Бояново (Област Видин), село в Област Видин
 Бояново (Област Ямбол), село в Област Ямбол
Бранковци

Бра̀нковци е село в Северозападна България. То се намира в община Грамада, област Видин.

История 
По време на колективизацията в селото е създадено Трудово кооперативно земеделско стопанство „Васил Коларов“ по името на комунистическия функционер Васил Коларов. През лятото на 1950 година 141 души правят неуспешни опити да го напуснат.

През зимата на 1950 – 1951 година, по време на довелата до Кулските събития насилствена кампания за „масовизация“ на колективизацията, изпратените в селото комунистически функционери арестувате нежелаещи да постъпят в ТКЗС селяни и след продължителни побоища част от тях приемат да постъпят в ТКЗС, а останалите са принудени да подпишат декларации, че са „врагове на ТКЗС и народната власт“ и са изпратени на принудителна работа в кариерите при строежа на ВЕЦ „Китка“ над Горни Лом. След Кулските събития 7 семейства (21 души) са принудително изселени от селото.

При проведените през 2019 г. археологически разкопки под ръководството на арх. Катя Меламед (НАИМ-БАН) в средновековното селище от 10-13 в. край селото проф. Златозар Боев определя останките на 9 вида и домашни форми животни, сред които и такива на благороден елен, сърна и дива свиня. Обитателите на селището се изхранвали основно със скотовъдство (говеда, коне, кози, овце, свине и кокошки)  С това селището се нарежда сред едва 13-те археологически обекта в Северозападна България, в които са провеждани е археозоологически проучвания.

Бележки 

 Цитирани източници
 

Села в област Видин
Населени места в община Грамада
Водна

Во̀дна е село в Северозападна България.
Намира се в община Грамада, област Видин.

География 
Водна се намира на 4 километра от град Грамада.

История 
През лятото на 1950 година 3 семейства (13 души) от селото са принудително изселени от комунистическия режим. През зимата на 1950-1951 година, по време на довелата до Кулските събития насилствена кампания за „масовизация“ на колективизацията, в селото е създадено Трудово кооперативно земеделско стопанство, наречено на името на комунистическия диктатор Георги Димитров.

Културни и природни забележителности 
Природна забележителност е пещерата „Куртова пещера“, намираща се в местността Краварника с поглед към село Ивановци. Също така и многобройните чешми и кладенчета в землището, от където идва и името на селото.

Редовни събития 

Сборът на село Водна се провежда всяка година на църковния празник „Свети Дух“ – 50 дни след Великден

Външни препратки 
 www.predavatel.com
 история на село Водна

Села в област Видин
Населени места в община Грамада
Милчина лъка

Мѝлчина лъ̀ка е село в Северозападна България. То се намира в община Грамада, област Видин.

География 
В землището на селото се намира защитена местност „Липака“.

История 
През периода 1930 – 1943 жителите на Милчина лъка преместват границите на селото на запад, в посока вън от коритото на местната река, поради честите наводнения и болестите които вилнеели по това време.

През лятото на 1950 година 2 семейства (10 души) от селото са принудително изселени. През зимата на 1950 – 1951 година, по време на довелата до Кулските събития насилствена кампания за „масовизация“ на колективизацията, в селото е създадено Трудово кооперативно земеделско стопанство (ТКЗС), наречено на името на комунистическия диктатор Вълко Червенков.

На 22 март 1951 година, ден след ликвидирането на ТКЗС-то в Грамада, жителите на Милчина лъка също решават да напуснат своето ТКЗС. Първите двама селяни, отишли да приберат животните си, са арестувани. В отговор цялото село се събира, напада кметството, в което са затворени, и след като ги освобождава отива в стопанския двор и хората прибират оттам добитъка и инвентара си.

Културни и природни забележителности 
Основна културна забележителност на Милчина лъка е паметник на загиналите през двете Балкански войни, намиращ се в центъра на селото.

Доста запазено е и училището, което не е имало ученици повече от 40 години. Но в края на 70-те години на 20 век там са подслонени проституиращи жени, преди това държани в Белене.

Интерес у туристите биха събудили и останките на няколко турски чешми в местността „Липака“.

Близо до Милчина Лъка се намира и стар партизански бункер, за чиито някогашни обитатели и днес разказват жители на селото.

Редовни събития 
Ежегодно се провежда събор около датата 6 май.

Личности 
Един от най-известните люде, родени в селото, е писателят и поет Цветан Крилашки, чийто син – Евгени Крилашки, е сред успелите български художници на новото време.

Други 

През 2006 г. ирландец закупува къща в Милчина лъка, което е ясно доказателство за атрактивните природни условия, които предоставя местността.

Легенди 
Днес едва ли някой би спорил откъде точно идва името на малкото село, но една от легендите е свързана още с времето на османската власт. Предполага се, че момче на име Милчо било преследвано от турците, за да бъде помохамеданчено, но достигайки до една пропаст (в близост до мястото, на което днес се намира селото), то предпочело да скочи и загине като християнин, отколкото да измени на рода и вярата си.

Бележки 

 Цитирани източници
 

Села в област Видин
Населени места в община Грамада
Срацимирово

Срацимѝрово, наричано и Срацимир по името на обслужващата го железопътна гара, е село в Северозападна България. То се намира в Община Грамада, област Видин.

География 
Селото е разположено в Северозападна България. Закътано между 2 хълма и разделено на 2 махали – по-новата е до железопътната гара Срацимир.

Намира се на западния бряг на река Видбол, отстои на 22 км от гр. Кула. Населението на селото е българско, предимно застаряващо, състоящо се от 39 жители:
 жени от 18 до 58 г. – 3, над 58 г. – 21. Общо 24 жени.
 мъже от 18 до 63 г. – 4, над 63 г. – 11. Общо 15 мъже.

При преброяването на 1 февруари 2011 г. селото има 72 жители.

История 
В турско време е малко селище и често е нападано и ограбвано. Старото име на селото е Гол тупан, а по време на кампанията по преименувания на селища след 1934 година е преименувано на Срацимирово. През 1978 г. Срацимирово е отделено от община Дунавци и е присъединено към община Грамада.

Икономика 
Къщите в село Срацимирово са едноетажни, с гредоред, направени от измазан плет и покрити с обикновени керемиди.

Населението се занимава главно със земеделие и скотовъдство. Нивите са засети с пшеница и царевица.

Забележителности 
Днес през с. Срацимирово минава екопътека.

Бележки 

Села в област Видин
Населени места в община Грамада
Бела

Бѐла е село в Северозападна България. То се намира в община Димово, област Видин.

География 
Намира се на 13 км от Белоградчик, 5 км от Димово и на около 14 км от пещерата Магура. Селото е между единствените два тунела по жп линията Мездра-Видин. Селото има три махали – горна, средна и долна Бела.

История 
В землището на селото са намирани археологически находки, датирани към ранната античност.

Според местни хора, село Бела е съществувало през 18 век. Населението е било християнско, поминъкът е бил земеделие, но са съществували и 13 воденици.

Името на селото идва от бялата глина (хума), която изобилства в района. Също така над с. Бела е била лятната резиденция на видинския цар Иван Срацимир (местността Срацимирица), която е била построена изцяло от бял камък, но от този дворец не се е запазило нищо до наши дни. Единствено могат да се видят тези бели камъни разхвърляни из местността.
В своята история на Видинския край Иван Цухлев пише, че над извора "Врелото" при село Бела е бил изграден летния дворец на цар Срацимир, в която историкът описва двореца, като рядко творение на тогавашната архитектура. Той е представлявал двуетажна сграда с колони от мрамор, целият заобграден от яка крепостна стена, чийто цвят бил бял. От “белия” дворец на Иван Срацимир идва и името на селото Бела.
Данни за село Бела ни дава в своите спомени френският маршал Бусико, който участва в похода на унгарския император Сигизмунд против турците през 1396 г. “Ние преминахме – пише той – през село, разположено на една река с много водни мелници и един прекрасен замък в подножието на планината”. Явно войските на Сигизмунд са минали през Бела в похода си срещу турците, за да се срещнат с тях в  битката при Никопол.
Църквата „Св. св. Петър и Павел“ в Бела е изписана в 1883 година от Аврам Янков.

По време на колективизацията в селото е създадено Трудово кооперативно земеделско стопанство „Цоло“ по името на местен комунистически функционер.

Население 
 Население по официалните преброявания в България.

 Самоопределяне по етническа принадлежност към 1.02.2011 г.

 Степен на завършено образование към 1 февруари 2011 г.

 Население по възрастови групи към 1 февруари 2011 г.

Културни и природни забележителности 
 Паметник на Боян Чонос.
 Затворената църква.
 Близо до кантона където шосето пресича жп линията е водопадът Бобука – около 20 м. висок.
 В Горна БЕЛА се намира извор наречен „Врелото“, който е каптиран и дава вода на над 30 селища в региона.
 Съществуват изследвания на учени по околната среда, които доказват, че климатът в селото е много близък до климата на Велинград.

Редовни събития 
 До 1960-те години празник на селото е 12 юли, Петровден. Впоследствие празникът е променен на 12 август.

Бележки 

Села в област Видин
Населени места в община Димово
Владиченци

Владѝченци е село в Северозападна България. То се намира в община Димово, област Видин.

История 
Знае се, че селото е основано от Владика, чието име е неизвестно.

Културни и природни забележителности 
Във Владиченци можете да посетите пещерата Белилката.

Редовни събития 
Съборът на селото е на 23 и 24 май.

Други 
Предстои изграждане на православен храм.

Външни препратки

Източници 

Села в област Видин
Населени места в община Димово
Воднянци

Името Воднянци носят две български села:

 Воднянци (Област Видин)
 Воднянци (Област Добрич)
Върбовчец

Върбо̀вчец е село в Северозападна България. То се намира в община Димово, област Видин.

История 
По време на Балканската война в 1912 година един човек от Върбовчец се включва като доброволец в Македоно-одринското опълчение.

Външни препратки 
Точното географско местоположение на село Върбовчец може да видите на този адрес в Google(R) maps
тук

Бележки 

Села в област Видин
Населени места в община Димово
Дълго поле

Името Дълго поле носят две български села:

 Дълго поле, област Видин
 Дълго поле, област Пловдив