alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Hønsebenstræ

 
Hønsebenstræ (Thujopsis dolabrata) eller på japansk Hiba er et mellemstort, stedsegrønt nåletræ med en bredt kegleformet vækstform. Grenene er vandrette til opstigende, og stammen er ret og gennemgående. Planten tåler og holder af høj fugtighed, både i jorden og luften.

Beskrivelse 
Barken er først synlig på meget gamle grene og stammer, hvor den er gråbrun og strimlet. Skudsystemerne minder om Livstræets, blot i en grovere udgave. De er fuldstændigt flade. Nålene er trekantede, skælformede, læderagtige og skinnende grønne på oversiden. Undersiden er rent hvid med grønne kanter. Koglerne er korte og bredt ægformede, først blågrønne og siden brune. Frøene modner ikke i Danmark.

Rodnettet er højtliggende og groft. 

Højde x bredde og årlig tilvækst: 12 × 6 m (30 × 15 cm/år).

Hjemsted 
Hønsebenstræ vokser som underskov på de høje bjerge i Japan. 

120 km nord for Tokyo findes den i 1269 m højde sammen med Japansk Bøg, Japansk Lærk, Quercus mongolica var. grosseserrata, Skruegran, Tsuga diversifolia og Ulmus japonica.

Sorter 
 Hønsebenstræ 'Nana' (Thujopsis dolabrata 'Nana')

Kilde 
Sten Porse: Plantebeskrivelser, DCJ 2003 (CD-Rom).

Haveplanter
Nåletræer
Blomster i juni
Stedsegrønne
Cypres-familien
Skivelavsvampe

Skivelavsvampene (Lecanoromycetes) tilhører rækken Sæksvampe (Ascomycota). De danner en klasse, som rummer føgende ordener:
 Underklasse: Acarosporomycetidae
 Orden: Acarosporales
 Underklasse: Ostropomycetidae
 Orden: Agyriales
 Orden: Gyalectales
 Orden: Ostropales
 Orden: Prikvortelav-ordenen (Pertusariales)
 Orden: Trichotheliales
 Underklasse: Lecanoromycetidae
 Orden: Skivelav-ordenen (Lecanorales)
 Orden: Skjoldlav-ordenen (Peltigerales)
 Orden: Væggelav-ordenen (Teloschistales)

Litteratur 
Jens H. Petersen, Svamperiget 

Natur
Sæksvampe
Laver
Skivelav-ordenen

Skivelav-ordenen rummer mange familier. Her nævnes kun dem, som kan have almen interesse:
 Familie: Bægerlav-familien (Cladoniacea)
 Familie: Skivelav-familien (Lecidaceae)
 Familie: Skållav-familien (Parmeliaceae)
 Familie: Grenlav-familien (Ramalinaceae)
 Familie: Korallav-familien (Stereocaulaceae)

Ca. 97-98% af lav indeholdes i Skivelav-ordenen.

Litteratur 
Jens H. Petersen: "Svamperiget" 

Natur
Svampeordener
Sæksvampe
Laver
Bægerlav-familien

Bægerlav-familien (Cladoniacea) rummer symbiotisk levende svampe, som har samliv med grønalger eller cyanobakterier. Der er kun få slægter i denne familie.

Kilder 
 Jens H. Petersen, Svamperiget. 
  Taxonomicon – Family Cladoniaceae
  wikispecies:Cladoniaceae

Svampefamilier
Laver
Sæksvampe
Bægerlav

Bægerlav (Cladonia) er en slægt af ofte mos-agtige laver i Bægerlav-familien (Cladoniacea). Slægten omfatter to morfologisk set forskellige grupper:
 Cladonia-gruppen: Den mest talrige, der også har givet navn til hele slægten, omfatter laver med bæger- eller skål-formede frugtlegemer, kaldet bægerlav eller ofte (ukorrekt) trompetlav
 Cladina-gruppen: Måttedannende laver, ofte kaldet rensdyr-lav
Begge grupper optræder ofte som pionerarter på næringsfattig (ofte ekstremt næringsfattig) bund, og er også meget tolerant overfor periodevis udtørring. De er særligt udbredte i helt åbent land, f.eks. på heden: De ses også i klitter, da nogle arter kan gro på rent sand. Forekomsten af bægerlav, ofte i store måtteformeded kolonier, er et definerende karaktertræk ved den grå klit.

På Grønland, i det nordlige Canada, det nordlige Skandinavien og det nordlige Rusland er rensdyrlaverne en primær fødekilde for rensdyr, og derfor af stor økonomisk betydning for folk med rensdyrhold, som f.eks. samer i Skandinavien eller Nenets i Rusland.

Litteratur 
Jens H. Petersen, Svamperiget. 

Svampeslægter
Laver
Sæksvampe
Parasoltræ-familien

Parasoltræ-familien (Sciadopityaceae) er en lille familie med en enkelt slægt.

 Parasoltræ-slægten (Sciadopitys)

Litteratur 
Alan Mitchell, Træer i Nordeuropa 

 
Plantefamilier
Blommetaks-familien

Blommetaks-familien (Cephalotaxaceae) er en lille familie med tre slægter, der står Taks-familien nær. Den olivenagtige (eller altså: blommeagtige) frugt modner dog først efter to år.

 Amentotaxus
 Blommetaks (Cephalotaxus)
 Nøddetaks (Torreya)

Litteratur 
 Alan Mitchell: "Træer i Nordeuropa"

Eksterne henvisninger 

 

 
Plantefamilier
Blommetaks

Blommetaks (Cephalotaxus) er en planteslægt med kun få arter:

 Japansk blommetaks (Cephalotaxus harringtonia) – Koidzumi
 Kinesisk blommetaks (Cephalotaxus fortunei)

Litteratur 
Alan Mitchell: "Træer i Nordeuropa" 

 
Planteslægter
Sydtaks-familien

Sydtaks-familien (Podocarpaceae) er en lille familie med nogle få slægter. Familien er meget variabel, men det er fælles for alle, at hanblomsterne er samlet i stande, der minder om rakler.

 Phyllocladus
 Sydtaks (Podocarpus)
 Saxegothaea

Litteratur 
Alan Mitchell: "Træer i Nordeuropa" 

 
Plantefamilier
Sydtaks

Sydtaks (Podocarpus) er en slægt med fler end 100 arter, der er udbredt i bjergene over et mægtigt område, der strækker sig fra det sydlige Chile og New Zealand til Mexico og Japan i nord. Det er stedsegrønne buske eller træer med spredtstillede blade, der ikke (trods tilhørsforholdet i Gran-ordenen) er nåleformede, men flade og lancetformede. De er stive og læderagtige med en enkelt midterribbe og af og til også nogle parallelle sideribber. De fleste arter er enkønnede, sådan at kun hunlige individer bærer frugter. Det er frø med en saftig kappe omkring (svarende til den, man ser hos Taks).

 Tasmansk sydtaks (Podocarpus lawrencei)
 Stornålet sydtaks (Podocarpus macrophyllus)
 Neriesydtaks (Podocarpus neriifolius)
 Bjergsydtaks (Podocarpus nivalis)
 Argentinsk sydtaks (Podocarpus parlatorei)

Nåletræer
Mosstenbræk

 
Mos-Stenbræk (Saxifraga hypnoides) er en lille plante, der blandt andet er udbredt på Island og i Storbritannien, hvor den f.eks. vokser på våde klipper.

Eksterne henvisninger

 Eksternt billede
 Online Atlas of the British & Irish Flora

Stenbræk-familien
Brændvidde

Hvis man bruger en lup som brændeglas til at fokusere sollyset på et lille punkt, finder man ud af, at den fokuserede lysplet bliver mindst ved en ganske bestemt afstand mellem lup og lysplet: Denne afstand er den såkaldte brændvidde (også kaldet fokallængde) for linsen i den anvendte lup. Brændvidden benævnes ofte f, og da SI-systemets enhed for længde er meteren, bliver SI-enheden for brændvidde også meter. For mindre brændvidder anvendes også centimeter eller millimeter.

Brændvidder for samle- og spredelinser 

Illustrationen til højre viser hvordan parallelle lysstråler, der kommer ind i billedet fra venstre, bliver afbøjet i en sfærisk samlelinse.

Samlelinsen koncentrerer (som brændeglasset) de parallelle stråler i ét bestemt punkt langs linsens optiske akse; brændpunktet (eller fokus): Afstanden mellem midten af linsen og dette punkt er linsens brændvidde f, som for samlelinser angives som et positivt tal.

I spredelinsen på illustrationen til venstre bredes de parallelle stråler ud i en lyskegle. Forlænger man de afbøjede stråler tilbage mod linsen (de skrå, stiplede linjer), samles de forlængede linjer omtrent i ét punkt i brændviddens afstand på den belyste side af linsen. Brændvidden f for en spredelinse angives som en negativ længde.

Ved hjælp af linsemagerens ligning og nogle oplysninger om linsens facon og optiske kvaliteter kan man beregne den teoretiske brændvidde for alle slags sfæriske linser.

Sfærisk aberration 

Brændpunktets afstand til linsen er ikke en entydig størrelse – den teoretiske brændvidde, man kan regne sig frem til, ligger i bedste fald en smule længere væk fra linsen end den zone, hvor alle lysstråler er bedst muligt fokuseret. Linser med meget lange brændvidder samler lyset omkring et rimeligt veldefineret punkt, men forsøger man at skabe en linse med kort brændvidde, fordeles det fokuserede lys hen over et længere interval langs linsens optiske akse. Dette fænomen kaldes sfærisk aberration.

Se også 
 Briller
 Optik
 Optisk linse
 Refraktion
 Øje

Optiske fænomener og begreber
Længde
Hippie

Hippierne er en del af ungdomsoprøret, som opstod i slutningen af 1960'erne.

Begrebet 'hippie' var udledt af ordet 'hip'. Dette var amerikansk beatnikslang for en person, der var med på noderne. Ordet ”hippie” optræder i Jack Kerouacs roman On The Road fra 1957. 

Et af kendetegnene for hippierne var, at de var imod den materielle grådighed i samfundet. De var imod 8 til 16-job og jagten på profit. 
Hippierne var ikke-voldelige og antimilitaristiske. Deres slogan var: 'Make love, not war'. Derfor var Vietnamkrigen et symbol for alt det onde. Netop denne antimilitarisme var en af grundene til at hippierne gik med langt hår, og dermed markerede, at de var i opposition til, borgerlige idealer og de karseklippede amerikanske soldater. 

Paul Hammerichs En Danmarkskrønike 1945-1972 har i bind tre flere afsnit omhandlende tiden fra sidst i 60erne til først i 70erne, se bl.a. "Hårrejsende hippier" på side 216. Men især afsnittet om "Det store Flip" behandler emnet Ungdommen og ungdomsoprøret.

I hippiernes stortid blev de af mange borgerlige oplevet som værende rebelske, underlige eller ligefrem farlige. Realiteten var dog, at disse nysgerrige unge mennesker blot ville eksperimentere og drømme – som unge jo vil – og selvom de fantaserede om at revolutionere Danmark og skabe et samfund med direkte demokrati, kollektiver  og fri kærlighed, havde de en fredelig tilgang til hele fantasien.

Generelt betragtes hippier som værende meget afslappede mennesker, der så at sige tager tingene som de kommer. Det kan måske argumenteres, at denne bekymringsfrie tilgang hænger sammen med det store forbrug af euforiserende stoffer, især hash og LSD (eller syre), som mange hippier havde i perioden mellem Summer of Love i 1967 og Thylejren i 1970.

Se også 
 Yuppie
 Christiania
 Flipper
 Hippie trail

Eksterne henvisninger 

Kultur
Krap-ordenen

Krap-ordenen (Rubiales) er en ældre orden, der blev anvendt i Cronquist systemet. I dag er den blevet erstattet af Ensian-ordenen.

 Krap-familien (Rubiaceae)
 Theligonaceae

Planteordener
Tokimbladede
Klokke-ordenen

Klokke-ordenen (Campanulales) var en planteorden benyttet i cronquists system, hvori følgende familier findes:

 Familie: Pentaphragmataceae
 Familie: Sphenocleaceae
 Familie: Klokkeblomst-familien (Campanulaceae)
 Familie: Stylidiaceae
 Familie: Donatiaceae
 Familie: Brunoniaceae
 Familie: Goodeniaceae

Planteordener
Tokimbladede
Lilian Weber Hansen

Lilian 'Lillian' Oda Theodora Weber Hansen (27. januar 1911 i København – 20. november 1987 i Gentofte) var en dansk operasangerinde (mezzosopran), debut på Det kongelige Teater 1940; kongelig kammersangerinde 1950.

Ud over sine fortræffelige stemmemidler rådede Lilian Weber Hansen over betydelige evner som karakterfremstiller, hvilket kom til udtryk i et stort antal partier. Hendes mimiske evne kom specielt til udtryk i passager hvor komponisten ikke havde tildelt hende noget at synge, men hvor hun alligevel beherskede scenen (Ortrud i 1. akt af Lohengrin; Sekretæren i drømmesekvensen i Konsulen).

"Farlige" kvinder 
 Amneris i Aida af Verdi
 Eboli i Don Carlos af Verdi
 Carmen i Carmen af Bizet
 Sekretæren i Konsulen af Menotti

Hekse og spåkvinder 
 Azucena i Trubaduren af Verdi
 Mor Britta i Maskeballet af Verdi
 Heksen i Endor i Saul og David af Carl Nielsen
 Ortrud i Lohengrin af Wagner

Mødre, ammer, m.m. 
 Magdalena i Mestersangerne i Nürnberg af Wagner
 Filipjevna i Eugen Onegin af Tjajkovskij
 Giovanna i Rigoletto af Verdi
 Lucia i Cavalleria rusticana af Mascagni
 Ammen i Boris Godunov af Mussorgskij
 Suzuki i Madame Butterfly af Puccini
 Zita ("La Vecchia") i Gianni Schicchi af Puccini
 Maria i Porgy og Bess af Gershwin
 Bianca i Lucretias Voldførelse af Benjamin Britten

Højkomiske karakterer 
 Mistress Quickly i Falstaff af Verdi
 Ane i Den kongelige Gæst af Hakon Børresen
 Lady Billows i Albert Herring af Benjamin Britten
 Lille Forglemmigej i Pinafore af Sullivan

Operasangere fra Danmark
Modtagere af Tagea Brandts Rejselegat
Kongelige kammersangere
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Riddere af Dannebrog
Personer fra København
Danskere i 1900-tallet
Udvalgene vedrørende Videnskabelig Uredelighed

Udvalgene vedrørende Videnskabelig Uredelighed (UVVU) er en gruppe af tre udvalg under den danske Forskningsstyrelsen der undersøger videnskabelig uredelighed.

UVVU's arbejde styres blandt andet af Bekendtgørelse om Udvalgene vedrørende Videnskabelig Uredelighed.

Formand for udvalgene er Landsdommer Anne Birgitte Thalbitzer.
Hver af de tre udvalg består af 6 medlemmer og 6 suppleanter.
I Udvalget for Sundhedsvidenskabelig Forskning for finde man blandt andet Bente Pakkenberg.
Udvalget for Natur-, Teknologi- og Produktionsvidenskabelig Forskning har blandt andet Henrik Callesen og Peter Sestoft , mens Udvalget for Kultur- og Samfundsvidenskabelig Forskning består af Michael Møller, Signild Vallgårda, Caroline Heide-Jørgensen, Hans Henrik Edlund, Lene Koch og Erik Albæk.

UVVU er af flere forskere blevet kraftigt kritiseret for bl.a. at være blevet misbrugt af de til udvalgene knyttede forskere til at udføre straffeekspeditioner overfor konkurrerende forskere og for at hindre videnskabelig nytænkning. Yderligere er udvalgene blevet kritiseret for manglende faglig indsigt. Kritikken har bl.a. fået næring af UVVU's underkendelse i sagerne om Bjørn Lomborg og Bente Klarlund Pedersen. Som følge af kritikken blev i februar 2015 nedsat en arbejdsgruppe, der skulle vurdere mulighederne for en reform af UVVU og klagesystemet.

UVVU er siden blevet udskiftet af Nævnet for Videnskabelig Uredelighed.

Sager 
 Bjørn Lomborg
 Anders Pape Møller
 Helmuth Nyborg
 To lægers udtalelser om EDTA's virkning mod åreforkalkning.
 Milena Penkowa
 Bente Klarlund Pedersen

Eksterne henvisninger 
 Udvalgenes hjemmeside.

Noter 

Danmarks politik
SAR

Dette ord har flere betydninger:
 SAR – den Sydafrikanske Republik (Transvaal republikken).
 SAR – Specific Absorption Rate (strålingseffekt fra mobiltelefoner).
 Search and rescue – redningstjenesterne.
 Sar (Satureja) – En planteslægt af Læbeblomst-familien.
 Synthetic aperture radar – En højteknologisk metode til efterbehandling af radarsignaler.
 Distribueret antennesystem - eng. distributed antenna system, forkortet DAS
Igor Sikorsky

Igor Ivanovitj Sikorskij (, ; født 25. maj 1889 i Kyiv, Det Russiske Kejserrige, død 26. oktober 1972 i Connecticut, USA) var en russiskfødt ingeniør, der udvandrede til USA i 1919. Da han blev amerikansk statsborger, blev det som Igor Sikorsky, der er den engelske translitteration af hans navn. Han var fra drengeårene optaget af flyvning, kraftigt inspireret af Jules Vernes bøger. Eksperimenterede som ung med små helikoptermodeller og byggede allerede i 1909 sit første forsøg på en helikopter, der dog ikke magtede at løfte sig fra jorden. Han kastede sig i stedet over fastvingefly, og havde sit første fly på vingerne i 1911. Flere modeller fulgte, og i 1914 var han den første, der fløj et fly med 4 motorer. En forbedret version blev hurtigt produceret og fløj med passagerer samme år, og året efter var en bombeversion klar til den russiske hærs flyvertropper, der tog flyet i brug i 1915.

Efter sin udvandring til USA grundlagde han Sikorsky Aero Engineering Corporation i 1923 og udviklede flere fastvingefly, men drømmen om helikopteren fortsatte, og i 1931 fik han patent på den helikopterkonstruktion, vi i dag kender så godt: Den store, vandrette hovedrotor og den mindre, lodrette halerotor. I 1940 foretog han den første flyvning i en brugbar helikopter dagen før sin fødselsdag, og i 1941 havde han konstrueret en helikopter, der kunne holde sig i luften i mere end 15 min.

Den første helikopter (S-47) blev leveret til U.S. Army Air Forces i 1942.

Referencer

Eksterne henvisninger 
Igor Sikorsky, testflyvning 22. maj 1940.

Ingeniører fra Rusland
Personer fra USA
Personer fra Kyiv
Fastvingefly

Fastvingefly er flyvemaskiner i traditionel forstand med faste vinger, i modsætning til helikoptere.

Flyvemaskiner
Holmenkollbakken

Holmenkollbakken er en skihopbakke i Holmenkollen i Oslo, Norge. Bakken er et kendt vartegn for Oslo, og den er også en af de mest kendte hopbakker i verden.

Den første konkurrence i skihop på Holmenkollbakken blev arrangeret 31. januar 1892, med over 10.000 tilskuere. Siden da er bakken blevet udbygget mange gange. Det første hoptårn blev rejst i 1914. Daværende norske kronprins Olav deltog i Holmenkollrennene i 1922 og 1923.

Hopkonkurrencen ved Vinter-OL 1952 blev arrangeret i Holmenkollen, og Holmenkollbakken var også arena for VM i 1966 og 1982.
Hopbakken blev sidst udbygget i 1992.

I dag har bakken et k-punkt på 120 meter (bakkestørrelse 134 meter). Dagens bakkerekord i Holmenkollen er 136 meter, sat af normanden Tommy Ingebrigtsen 25. januar 2006. Bakkerekorden for kvinder har Anette Sagen med 131 meter, også sat 25. januar 2006.

Selve tårnet i Holmenkollbakken er 60 meter højt og ligger 417 meter over havet. I bunden af bakken ligger Besserudtjernet om sommeren. Om vinteren tappes vandet ud af den lille sø, og bunden af søen bliver enden af hopbakken. Dagens tilskuerkapacitet i Holmenkollbakken er ca. 50.000. Skimuseet i Holmenkollen har siden 1983 ligget i fjeldet ved siden af hopbakken.

Ny bakke 
I dag er Holmenkollbakken gammeldags og lille, og udsat for vind. Oslo ønsker at arrangere VM i 2011, men i så fald må der bygges en ny Holmenkollbakke + en ny K 90-bakke. 

Der planlægges nu en stor udbygning af Holmenkollbakken på samme sted som den eksisterende. Der har været ideer fremme om at bygge en overdækket hopbakke for undgå vindproblemmerne, men dette bliver næppe nogen realitet i Holmenkollen, i hvert fald ikke i denne omgang.

Bakkerekorder 
Udvalgte bakkerekorder (kilde: skisprungschanzen-archiv.de):

 1892: 21,5 m 
 1893: 22,0 m 
 1896: 24,5 m 
 1909: 31,0 m 
 1918: 42,0 m 
 1929: 50,0 m 
 1939: 62,0 m 
 1947: 70,0 m 
 1962: 80,5 m 
 1968: 91,0 m 
 1980: 105,0 m 
 1985: 110,5 m 
 1994: 126,5 m 
 1999: 131,0 m 
 2006: 136,0 m – Tommy Ingebrigtsen, Norge

Eksterne henvisninger 

 Skiforeningen: Holmenkollbakken 
 skisprungschanzen-archiv.de om Holmenkollbakken (tysk)

Skisport i Norge
Idrætsanlæg i Norge
Seværdigheder i Oslo
Vintersportssteder i Norge
Vestre Aker
Skihop
Åbenbaring

Åbenbaring er et teologisk begreb, der findes i mange religioner, og hvis indhold er ligeså forskelligt som disse. I almindelighed kan åbenbaringen siges at være en afsløring af en guddommelig sandhed eller en guddommelig vilje. For eksempel var der ifølge kristendommen tale om en åbenbaring, da Gud viste sig for Moses og gav ham de 10 bud, eller da han viste sin vilje for Paulus ved at inspirere ham til at skrive sine breve. En åbenbaring er altså en handling fra Guds side, rettet mod mennesket. Da en åbenbaring ikke kan bevises videnskabeligt, må den opfattes og formidles som tro.

Se også 
 Johannes' åbenbaring
 Profeti

Kilder/henvisninger 

 Salmonsens Leksikon

Se også 
Verbalinspiration – Realinspiration – Personalinspiration

Teologi
Religion
Bygdø

Bygdø (Bygdøy og før 1877 Ladegaardsøen) er en halvø i den vestlige del af Oslo. Frilandsmuseet Norsk Folkemuseum, den kongelige ejendom Bygdø Kongsgård, vikingeskibene og Thor Heyerdahls Kon-Tiki ligger på Bygdø.

Bygdø var til ca. år 1800 en ø, men blev landfast efter flere landhævninger og jordpåfyldninger. Øen var oprindelig et klostergods under Cistercienserne på Hovedøya men kom under kongen som krongods ved reformationen. Bygdø er administrativt under Frogner. 

Bydele og forstæder til Oslo
Oslos geografi
Thor Heyerdahl

Thor Heyerdahl (født 6. oktober 1914 i Larvik, død 18. april 2002 i Colla Micheri, Italien) var eksperimentel arkæolog, forfatter og eventyrer, oprindeligt havbiolog og med stor interesse for antropologi.

Barndom 
Han blev født i Larvik i Norge, hvor hans far ejede det lokale bryggeri og en del ejendomme. Efterhånden opkøbte faderen også store skovområder i oplandet.

Kon-Tiki ekspeditionen 
Heyerdahl blev i 1947 berømt for sin Kon-Tiki-ekspedition. Den havde til formål at bevise Heyerdahls teori om, at de indianske folk har berejst Stillehavet på store balsaflåder.
Teknisk set blev ekspeditionen en succes, for det lykkedes at sejle flåden fra Peru til Marquesas øgruppen, men forskerne blev ikke overbevist om teorien, og Heyerdal var skuffet over reaktionen.
I dag tror de færreste på Thor Heyerdahls teori, fordi omfattende DNA-prøver har vist, at sammenhængen mellem øernes befolkning og asiatiske folk er langt stærkere end kontakten til Sydamerika.

I 2020 blev det bekræftet via DNA, at Thor Heyerdahl delvis har ret. Der er (også) rejst mennesker fra Sydamerika til Polynesien.

Ekspeditioner 
 Polynesien ekspeditionen 1937-1938
 Kon-Tiki ekspeditionen 1947
 Galapagos ekspeditionen 1952
 Påskeøen ekspeditionen 1955-1956
 Ra ekspeditionerne 1969-1970
 Tigris ekspeditionen 1977-1978

Se også 
 Jagten på Odin
 Pyramiderne ved Güímar

Referencer

Bibliografi 
 På jakt efter paradiset: Et år på en sydhavsøy (1938)
 Kon-Tiki ekspedisjonen (1948)
 Aku-Aku : Påskeøyas hemmelighet (1957)
 Archaeology of Easter Island vol. 1 (1961)
 Archaeology of Easter Island vol. 2 (1965)
 Sjøveier til Polynesia (1968)
 Ra (1970)
 Fatuhiva : Tilbake til naturen (1974)
 Early Man and the Ocean: The Beginning of Navigation and Seaborn Civilizations (1978)
 Tigris: På leting etter begynnelsen (1979)
 Fatu-Hiva (1980)
 Mysteriet Maldivene (1986)
 Påskeøya: En gåte blir løst (1989)
 Grønn var jorden på den syvende dag (1991)
 Skjebnemøte vest for havet: De beseiredes historie (1992)
 Pyramidene i Tucume (1993)
 I Frøyas fotspor (1998)

Litteratur 
 Arnold Jacoby: Señor Kon-Tiki. Bogen om Thor Heyerdahl. Gyldendal, 1966.
 Christopher Ralling og Thor Heyerdahl: Thor Heyerdahl, eventyret og Livsverket. Gyldendal, 1989, 
 Snorre Evensberget: Thor Heyerdahl, Oppdageren. Stenersens forlag, 1994 
 Ragnar Kvam jr.: Thor Heyerdahl, Mannen og havet. Bind 1. Gyldendal, 2005. Bind II, Thor Heyerdahl, Mannen og verden  (2008). Bind 3 (sidste) vendtes i 2011.

Eksterne henvisninger 

 Kon-Tiki Museum 
 

 
Rejsebogsforfattere fra Norge
Ateister fra Norge
Personer fra Larvik
Modtagere af Vegamedaljen
Norsksprogede forfattere fra Norge
Alumni fra Oslo Universitet
Nordmænd i 1900-tallet
Nordmænd i 2000-tallet
Amtskommune

En amtskommune eller amtsrådskreds var i Danmark indtil strukturreformen i 2006 betegnelsen for kommuner med større geografisk område (sekundærkommuner) end primærkommunerne. 

Amtskommunerne var normalt geografisk sammenfaldende med amterne, men omfattede i modsætning til disse indtil kommunalreformen i 1970 ikke købstadskommunerne, men kun sognekommuner, handelspladser, flækker (i Sønderjylland efter genforeningen i 1920) og købstadslanddistrikter. De bornholmske købstæder var dog med i Bornholms Amtskommune.

Nogle amter var delt i to amtskommuner. Det gjaldt Københavns Amt som omfattede Københavns Amtskommune og Roskilde Amtskommune, Odense Amt som omfattede Odense Amtskommune og Assens Amtskommune, samt Aarhus Amt som omfattede Aarhus Amtskommune og Skanderborg Amtskommune.

Fra 1970 var amter og amtskommuner helt sammenfaldende, indtil begge dele blev afskaffet 1. januar 2007.

Referencer 

 

Tidligere kommuner i Danmark
Statsamt

Statsamt eller stiftamt var tidligere et ekspeditionskontor for statsadministrationen. Statsamtet blev ledet af en amtmand udpeget af Indenrigsministeriet. I Københavns Kommune varetoges opgaverne af Københavns Overpræsidium, som ledtes af Københavns overpræsident. Indtil udgangen af 2006 var Danmark på nær Københavns Kommune inddelt i 14 statsamter. Frederiksberg Kommune og Københavns Amt udgjorde tilsammen Statsamtet København, men alle andre amter (herunder også Bornholms Amt efter amtet blev til Bornholms Regionskommune) svarede præcis til statsamterne.

Som led i Strukturreformen blev statsamterne per 1. januar 2007 samlet i de 5 regionale statsforvaltninger, der afløste de 14 statsamter samt Københavns Overpræsidium, og som desuden overtog en del af amternes opgaver.

Statamternes opgaver 

 Separation og skilsmisse
 Børne- og ægtefællebidrag
 Samvær
 Forældremyndighed
 Faderskab
 Værgemål
 Adoption
 Navne 
 Værnepligt
 Klager i forbindelse med social- og byggelovgivningen
 Indfødsret
 EU-borgeres ophold
 Tilsyn med både amt og kommuner
 Sekretariat for De Psykiatriske Patientklagenævn

Se også 
 Amt

Kilder/henvisninger 
 Officiel hjemmeside

Amtmænd fra Danmark
Ophørt i 2007
Venstre (Norge)

Venstre er et norsk socialliberalt politisk parti, grundlagt 1884 af Johan Sverdrup. Partiet er Norges ældste og var i en periode det dominerende parti i Stortinget. I dette årtusinde har partiet været i regering tre gange. Det deltog i Regeringen Kjell Magne Bondevik I 1997–2000 og senere i Regeringen Kjell Magne Bondevik II 2001–05 sammen med Høyre og Kristelig Folkeparti. Venstre forlod regeringen den 17. oktober 2005. Samme dag dannede Jens Stoltenberg (Ap) sin anden regering.

Venstre kom igen i regering, da det indgik i Erna Solbergs regering 17. januar 2018 med fire ministre: kulturminister Abid Raja, kunnskapsminister Guri Melby, miljøvernminister Sveinung Rotevatn og næringsminister Iselin Nybø.

Partiets leder har siden 2020 været Guri Melby.

Venstre er søsterparti til Det Radikale Venstre i Danmark.

Udbryderpartier 
I tidens løb er der brudt en række partier ud af Venstre. Eksempler på dette er:
 Arbeiderdemokratene (oprettet i 1902), skiftede navn til Det Radikale Folkeparti i 1921.
 Bondepartiet (oprettet i 1918–1920), skiftede navn til Senterpartiet i 1959.
 Kristelig Folkeparti (oprettet i 1933).

Partiledere 
 1884 Johan Sverdrup
 1884–1889 Ole Anton Qvam
 1889–1893 Johannes Steen
 1893–1894 Viggo Ullmann
 1894–1896 Ole Anton Qvam
 1898–1900 Viggo Ullmann
 1900–1903 Lars Holst
 1903–1909 Carl Berner
 1909–1927 Gunnar Knudsen
 1927–1940 Johan Ludwig Mowinckel
 1945–1952 Jacob S. Worm-Müller
 1952–1964 Bent Røiseland
 1964–1970 Gunnar Garbo
 1970–1972 Helge Seip
 1972–1974 Helge Rognlien
 1974–1976 Eva Kolstad
 1976–1982 Hans Hammond Rossbach
 1982–1986 Odd Einar Dørum
 1986–1990 Arne Fjørtoft
 1990–1992 Håvard Alstadheim
 1992–1996 Odd Einar Dørum
 1996–2010 Lars Sponheim
 2010–2020 Trine Skei Grande
 2020–nu Guri Melby

Eksterne henvisninger 
 Venstres hjemmeside

Politiske partier i Norge
Socialliberale partier
Etableret i 1884
Oaxaca

Oaxaca har flere betydninger:

 Oaxaca (stat) – delstat i Mexico
 Oaxaca (by) – hovedstad i samme mexicanske delstat
Puebla

Puebla kan henvise til:

 Puebla (stat) - en delstat i Mexico.
 Puebla (by) - hovedstaden i delstaten.
Campeche

Campeche har flere betydninger:

Campeche (stat) - en delstat i Mexico.
Campeche (by) - hovedstaden i delstaten af samme navn.
Campeche (kommune) - en kommune i delstaten af samme navn.

Se også
 Campeche-bugten
Campeche (stat)

Den mexicanske delstat Campeche var længe en del af Yucatán og delte dens historie til midten af det 19. århundrede. Campeche brød ud fra Yucatán og blev en separat stat i Mexicos Forenede Stater den 7. august 1857.

Campeche deler grænser med de mexicanske stater Yucatán mod nordøst, Quintana Roo mod øst og Tabasco mod sydvest. Mod syd grænser staten op til provinsen Peten i Guatemala, mod sydøst til Belize og mod vest til Campeche-bugten, der er en del af den Mexicanske Golf. 

Campeches areal er 56.798 km². Ifølge en folketælling i 1998, er statens indbyggertal 708.041. ISO 3166-2-koden er MX-CAM.

Foruden hovedstaden af samme navn, Campeche, er der blandt andre byerne Champotón, Ciudad del Carmen og Escárcega, foruden mange maya-ruiner, såsom Becan, Calacmul, Civiltuk, Dzibilnocac, Etzna, Hochob, Holactun, Rio Bec, Uxul, Xicalango, Xpuhil og Xtampak. 

Staten er opdelt i elleve kommuner (municipios): Campeche, Carmen, Candelaria, Escárcega, Calkiní, Calakmul, Champotón, Hecelchakán, Hopelchen, Palizada og Tenabo.

Se også 
 Campeche for andre betydninger.

Delstater i Mexico
Puebla (stat)

Den mexicanske delstat Puebla har grænser til Veracruz mod nord og øst, Hidalgo, Mexico (staten), Tlaxcala og Morelos mod vest og Guerrero og Oaxaca mod syd. Staten dækker et areal på 33.919 km². Terrænet er overvejende bjergrigt. I 2003 var det anslåede indbyggertal 5.377.800. Foruden hovedstaden af samme navn, Puebla, ligger blandt andre byerne Actlan, Atlixco, Chignahuapan, Cholula, Cuetzalan, Izucar og Teziutlan i staten. ISO 3166-2-koden er MX-PUE.

Delstater i Mexico
Oaxaca (by)

Oaxaca (udtales "wa-HA-ka") er en by i Mexico og hovedstad i delstaten af samme navn. Byen, der ligger i Oaxaca-dalen i Sierra Madre del Sur-bjergene, har et anslået indbyggertal på 259.600 (2003).

Referencer

Eksterne henvisninger 

Præcolumbianske kulturer
Byer i Mexico
Etableret i 1532
Natskygge

Slægten Natskygge (Solanum) er udbredt over hele kloden. Det er urter eller buske med spredte blade. Blomsterne er endestillede og regelmæssigt 5-tallige. Frugterne er saftige bær. De fleste arter indeholder en række alkaloider, først og fremmest solanin, som i for store doser gør dem yderst giftige for mennesker. I meget små doser har solanin til gengæld vist sig at fremme immunforsvaret mod fx Salmonella-bakterier.

 Trætomat (Solanum betaceum)
 Bittersød natskygge (Solanum dulcamare)
 Tomat (Solanum lycopersicum)
 Aubergine (Solanum melongena)
 Sort natskygge (Solanum nigrum)
 Bøffelburre (Solanum rostratum)
 Kartoffel (Solanum tuberosum)

Noter
Tordenskjold

Tordenskjold har flere betydninger:
 Peter Wessel Tordenskiold (1690 - 1720) – norsk/dansk søhelt
 Tordenskjolds soldater (udtryk) – et udtryk som anvendes ved gentagen brug af samme personer
 Tordenskjolds soldater (forening) – bornholmsk paraplyforening
 Tordenskjold (panserskib) – Panserskib opkaldes efter Peter Wessel Tordenskiold
Kile

Kilen, brændekile og dørkilen er en enkel maskine og et gear, da f.eks. vis en stor ændring (lille kraft) af en dørkile giver en lille ændring i en næsten vinkelret retning (stor kraft).

En kile bruges også som øgning i tøj, for eksempel ved øgning af livvidde i et par bukser med indsyning af en (trekant) kile.

En økse er sammensat af en kile og en skafte.

Kileeffekt 
Kileeffekt er en enkel maskine der udøver kraftudveksling, som omsætter en lille kraft over et stort areal – til en stor kraft over et mindre areal – eksempler:
 neglen og fingeren har tilsammen kileeffekt og virker som kraftudveksling; fingerens tryk (kraft per arealenhed) koncentreres til neglens kant.
 En spids damehæl virker også som en enkel maskine (udover selvfølgelig primært at være en del af en sko).
 Isskøjten koncentrerer vores tryk til kanten af selve skøjtens metalskinne, så vi kan styre på is.
 Kniv
 Økse
 Tand
 Tand (mekanik)
 ostehøvl
 fodjern
 stemmejern
 syl
 søm (mekanik)
 nål
 stikvåben
 kørner
 dorn
 mejsel

Et eksempel på at selv spidse ting kan bære en vis masse uden at gennemtrænge huden så længe et menneskes masse spredes over mange spidse ting, er en fakirseng fuld af søm.

Omvendt kileeffekt 
En omvendt kile eller omvendt kileeffekt er en enkel maskine der udøver kraftudveksling, som omsætter en stor kraft over et lille areal – til en mindre kraft over et større areal – eksempler:
 Overgangen fra fodsål til ski har også funktion af at være en "omvendt kile". Skien fordeler menneskets tryk over et større areal end foden. Derfor synker vi så ikke ned i blød sne.
 Når vi står stille oprejst, virker overgangen mellem vores nederste benled og ned til fodsålen som en enkel maskine ifølge definitionen. Tilsammen har de faktisk en omvendt kilefacon. Trykket fra nederste benled fordeles over foden.
 Fingerbøl
 skudsikker vest
 sikkerhedssko
 armering
 panser
 hjelm
 brynje
 skjold
 sikkerhedsbriller
 rustning
 handske
 fodtøj
 snesko

En tømrer eller snedker som ønsker at banke en lægte på plads med en lægtehammer uden at lave mærker, anvender en træklods mellem hammeren og lægten som omvendt kileeffekt og tildels skjold. Træklodsen bliver fuld af hammermærker, men lægten gør ikke, da klodsen spreder kraftimpulserne fra hammeren over et større areal. Resultatet er at lægten ikke bliver svækket – og heller ikke får korrosionsmærker fra hammeren.

Se også 
 Trekant

Kilende værktøj
Enkle maskiner
Klassisk mekanik
Fastgøringsemner
Skovbrugsredskaber
Skrue

En skrue er et skaft med en tilspidset skruelinjeformet rille på sin overflade, som ikke passer til en møtrik med utilspidsende gevind.
 

Den anvendes mest til at fastgøre eller holde genstande sammen. Skruen har en kærv, der kan være lige eller med et antal fikspunkter. Ved fire fikspunkter taler man om en stjerneskrue, ved seks en unbrakoskrue eller en torxskrue. De forskellige kærvtyper kræver tilsvarende forskellige skruetrækkere.

Historie  
Ideen med skruen blev først  virkeliggjort af den græske matematiker Archyta. Skruer af træ blev brugt I de tidlige år brugte man træskruer til maskiner som fx vinpresseren.
Men de tidligste tegn på brug af metalskruer stammer fra Europa i den sene middelalder. Den første dokumentation af skruen findes i den middelalderlige Hausbuch af Schloss Wolfegg, et manuskript skrevet engang mellem 1475 og 1490. 
Men mange anser dog, at en tysk urmager har lavet den første skrue i 1513, De første blev lavet af messing eller ståltråd, og trådrenen var håndskåret ved hjælp af en fil. Skruehovedet blev lavet ved at slå og udflade den ene ende af tråden. En slids blev skåret i hovedet med en fil. Denne produktionsmetode var dog meget ineffektiv. 

Derfor var det et stort gennembrud, da Henry Maudsley i England skabte den første praktiske skrueproduktions-drejebænk i 1797.  Jesse Ramsden  udviklede videre på skrueproduktions-drejebænken, der gjorde masseproduktion mulig. Men skruer med konisk spids blev ikke masseproduceret, før George Nettlefield begyndte at lave i 1840'erne.
I 1906 udviklede Lymburner Roibertson en firkantet skruefordybning, kendt som Robertson-skruen. Denne nye skrue var selvcentrerende og kørte med fire punkter i stedet før to ligesom en slids. Dette tillod et større drejningsmoment. Skruen blev brugt af snedkere og møbelproducenter, der havde brugt skruer, der bedre kunne skrues i fx hårde træsorter. 
I 1930'erne blev Phillips-skruen udviklet af Henry F. Phillips. Skruen blev oprindeligt designet til bilfabrikation og blev første gang brugt i slutningen af 1930 af Cadillac. Skruen er designet til at blive drevet af en automatiseret skruetrækker med stigende kraft. Hvad mange mennesker i dag anser det som en designfejl var faktisk en tilstræbt funktion.

Typer  
Pinolskrue
Torx 
Philips Skrue
Robertson skrue

Kilder/referencer

Se også 
 Bolt (mekanik)
 Søm
 Kile
 Vægtstang
 Maskinskrue
 Selvskærende skrue
 Pinolskrue
 Skruedyvel
Træskrue

Eksterne henvisninger 

 fagteori.dk: Tandhjulstyper
 cft.dk: Beregningstabeller  for tandhjul.
Jærv

Jærven (Gulo gulo) er det største landlevende medlem i mårfamilien og det eneste medlem af slægten Gulo. Den findes i spredte bestande cirkumpolart i nordlige fjeldområder.

Jærven, som kan veje op til 25 kilo, er meget solidt bygget og stærk af sin størrelse. Biddet er kraftigt, så den kan spise frossent kød og knuse knogler fra store dyr for at få fat i knoglemarven. Den er i stand til at slæbe byttedyr flere gange større end sig selv, som den vinterlagrer i huler og sprækker.

Den lever i de nordlige egne af Europa (herunder i Norge og Sverige), Asien og Amerika.

Eksterne henvisninger 

 Information om jærven fra World Conservation Union

Arktis' fauna
Mårfamilien
Nordamerikas fauna
Abeskræk-slægten

Abeskræk-slægten (Araucaria) er en slægt af stedsegrønne nåletræer, der er udbredt på den sydlige halvkugle undtagen Afrika. Slægten har 19 arter, hvoraf de 2 nedenstående træffes i Danmark. Abetræ (Araucaria araucana) er et velkendt omend særegent prydtræ, mens Stuegran (Araucaria heterophylla) er en velkendt stueplante. I Danmark ses disse træer praktisk taget aldrig i grupper, men er som regel enkeltstående individer, og egentlige bestande ses aldrig. De har ingen forstlig anvendelse.

 Abetræ (Araucaria araucana) – havetræ, kun hårdført under beskyttede forhold
 Stuegran (Araucaria heterophylla) – stueplante

Beskrivelse 
De fleste arter er store træer med kraftige oprette stammer og med højder på 30–60 m og i visse tilfælde helt op til 80 m. De vandret voksende grene danner symmetriske former, og er dækket med læderagtige, ofte brede, nåle.

Disse træer er tvebo med hanlige og hunlige strobili på hver sit træ – hist og her ses dog individer der er enbo. De hunlige kogler, der oftest sidder i toppen af træet, er tøndeformede til kugleformede og kan være op til 25 cm i diameter. De indeholder 80-200 oftest spiselige frø som minder om pinjekerner men er større.

Udbredelse 
I alt er der 19 arter i slægten, hvoraf dog de 13 er endemiske for Ny Caledonien. Desuden forekommer der en del arter på Norfolk Island og resten er spredt med få arter i hver af områderne østlige Australien, Ny Guinea, Argentina, Chile og det sydlige Brasilien. De få arter til trods kan træerne dække store områder, men anses almindeligvis for at være i tilbagegang da de fældes for tømmer og deres frø indamles og spises. Flere steder er bestandene nu beskyttet, men truet af ulovlig fældning.

De fleste populationer er relikte og har en begrænset udbredelse indenfor skov eller maki, ofte på vejrmæssigt udsatte lokaliteter. Disse søjleformede træer er levende fossiler der kan dateres tilbage til Jura og Kridttiden hvor de også forekom på den nordlige halvkugle og var ganske udbredte.

Eksterne henvisninger

Litteratur 
Alan Mitchell: "Træer i Nordeuropa" 

 
Planteslægter
Mesozoikum
Gummi

Gummi (latin gumma) kan henvise til flere artikler:

 Ebonit – en meget hård variant af vulkaniseret gummi
 Gummi (materiale) – for gummis industrielle anvendelse
 Naturgummi, også kaldet latex – saften fra gummitræet, der kan høstes og forarbejdes til et stærkt og elastisk materiale.
 Syntetisk gummi – fremstilles af olie og har mange af de samme kvaliteter som naturgummiet.
 Gummi arabicum – substans fra Akacie-træer, især Gummi-Akacie (Acacia senegal)
 Neopren – et materiale af syntetisk gummi der er fyldt med luftbobler

Se også
 Gummibåd – en båd af gummi
 Gummiged – gummihjulslæsser
 Gummi-Tarzan – en børnebog af Ole Lund Kirkegaard
 Gummi-Tarzan (film) - spillefilm fra 1981 af Søren Kragh-Jacobsen
 Gummi T - 3D-animationsfilm fra 2012 af Michael Hegner
 Knetgummi – et blødt viskelæder som ikke smuldrer men opsuger grafit og papirstøv under brug
 Kondom – som i slang kaldes "gummi"
 Tyggegummi – en sliktype beregnet til at tygge på
Abeskræk-familien

Abeskræk-familien (Araucariaceae) er en meget gammel familie inden for Nåletræerne. Familien havde sin største udbredelse i Jura- og Kridttiden. Ved Kridttidens afslutning, hvor dinosaurerne uddøde, forsvandt Abeskræk-familien fra den nordlige halvkugle.

De 3 slægter har i alt ca. 40 arter. Det højeste antal forskellig arter (18) findes på Ny Caledonien, men familien er også udbredt i Sydamerika, New Zealand, Australien, Malaysia og ø-havet øst for Malaysia og nord for Australien. I sidstnævnte område strækker slægten Agathis sig nordpå til 18°N på Filippinerne.

 Abeskræk-slægten (Araucaria)
 Wollemia
 Agathis

Alle er stedsegrønne træer der typisk har en enkelt kraftig stamme og en meget regulær grenstruktur. Dette gør at flere er værdsatte prydtræer, dog kan kun Abetræ og til dels Wollemia nobilis trives udendørs i Danmark. Et par af arterne er også vigtige tømmer-træer i subtropiske områder, da tømmeret er af god kvalitet. Nogle af arterne har spiselige frø (ligesom pinjekerner), og nogle arters harpiks udnyttes.

I skovene hvor de forekommer er de som regel de største og dominerende træer – en rækker arter kan blive 50-65 m høje og enkelte rapporteres at kunne blive helt op til 90 m på Ny Guinea.

De forstenede træstammer i den berømte Forstenede Skov i Arizona er fossile arter fra Abeskræk-familien. Arizona var mild og fugtig i Jura-tiden. Der kan ofte konstateres en påfaldende lighed mellem uddøde og nulevende arter i Abeskræk-familien, en lighed der nok er mest berømt i tilfældet Wollemia nobilis (Se billedet).

Eksterne henvisninger 

 
Plantefamilier
Skruelinje

En skruelinje eller helix er en snoet form som en fjeder, skrue eller spiraltrappe. Skruelinjer er vigtige i biologi, eftersom DNA er skruelinjet, og mange proteiner har skruelinske delstrukturer, måske kendt som alphaskruelinjer.

Vi gør forskel på højrehåndede og venstrehåndede skruelinjer. Hvis du flytter langs en skruelinje i retningen af din højre hånds tommelfinger, og skruelinjen drejer i retningen af din højre hånds fingre, så er den en højrehåndet skruelinje, ellers en venstrehåndet. En anden måde at visualisere denne forskel: forestille sig skruelinjen vertikal; hvis de forreste tråde drejer fra venstre-underside til højre-overside, så er den en højrehåndet skruelinje. Bemærk at håndetheden (eller chiraliteten) er et egenskab af skruelinjen, ikke af perspektivet: du kan dreje en højrehåndet skruelinje rundt og den er stadig højrehåndet.

De fleste skruer er højrehåndede skruelinjer. Alphaskruelinjen i biologi samt A og B formene af DNA er også højrehåndede skruelinjer. Z-formen af DNA er venstrehåndet.

Frekvensen (?) af en skruelinje er længden af en hel skruelinjedrejning, målt langs skruelinjens akse.

I matematik er en skruelinje en kurve i et tredimensionalt rum. De følgende tre ligninger i rektangulære koordinater definerer en skruelinje:

x = cos t
y = sin t
z = t

Her er t en reel parameter. Efter som t vokser, sporer punktet (x, y, z) en højrehåndet skruelinje med frekvensen 2π rundt om z-aksen, i et højrehåndet koordinatsystem.

I cylindriske koordinater (r, θ, h), beskrives den samme skruelinje ved:

r = 1
θ = h

Bortset fra rotationer, translationer og ændringer/strækninger af skala, er alle højrehåndede skruelinjer ækvivalente med skruelinjen defineret ovenover.

Geometriske former
Kurver
Japansk taks

 
Japansk taks (Taxus cuspidata) er et træ med en bred og busket krone og mørkegrønne nåle. Der er udviklet et stort antal sorter af denne art, og derfor kan den findes dyrket i haver og parker. Alle dele af planten er stærkt giftige – med undtagelse af den røde frøkappe.

Beskrivelse 
Japansk taks er et stedsegrønt nåletræ med en bred og busket krone. Stammen er kort og hovedgrenene tykke og opstigende. Barken er først lysegrøn og furet, men senere bliver den brun med lyse striber. Gamle grene og stammer får en lysebrun bark, som løsner sig i aflange, gyldent farvede flager. Knopperne er spredt stillede, små og aflange med lysegrønne skæl. 

Nålene sidder stift opret på hver side af skuddet. De er linjeformede og let krummede med en pludseligt tilspidset afslutning. Oversiden er blank og mørkegrøn med en tydelig midterribbe, mens undersiden er lysegrøn med lyse kanter. Blomstringen foregår i maj-juni med de hanlige og de hunlige blomster på énkønnede individer (tvebo). Frugterne er bærlignende med en rød og saftig beskyttende kappe.

Rodsystemet består af kraftige hovedrødder og mange siderødder. 

Højde x bredde og årlig tilvækst: 20 x 25 m (20 x 25 cm/år)- dette gælder den vildtvoksende art, mens de fremavlede sorter har helt andre størrelser.

Hjemsted 
Japansk taks er hjemmehørende i det russiske Fjernøsten, på Kurilerne og Sakhalin, i Korea og det nordlige Kina samt på de nordlige øer i Japan. Overalt indgår den i den mellemste etage i de blandede skove. 

I området nordøst for Ussurifloden indgår arten i de blandede løv- og nåleskove, hvor den vokser sammen med bl.a. amurkorktræ, amurmaackia, Fraxinus mandshurica (en art af ask), fuglekirsebær, hjertebladet avnbøg, japansk elm, kalopanax, koreafyr, manchurisk valnød, mongolsk eg, monoløn, ribbet birk, Sorbus amurensis (en art af røn) samt Tilia amurensis og Tilia mandshurica (arter af lind)

Sorter 
 Japansk taks 'Nana' (Taxus cuspidata 'Nana')
 Japansk taks 'Nana Compacta' (Taxus cuspidata 'Nana Compacta')
 Japansk taks 'Nana van Nes' (Taxus cuspidata 'Nana van Nes')
 Japansk taks 'Nana Pyramidalis' (Taxus cuspidata 'Nana Pyramidalis')
 Japansk taks 'Skalborg' (Taxus cuspidata 'Skalborg')

Noter 

Nåletræer
Haveplanter
Taks
Taxus x media

Taxus x media er en hybrid i slægten taks, og der er udviklet et stort antal sorter af den.

Sorter 
Her nævnes dog kun de mest brugte sorter:
 Taxus x media 'Brownii'
 Taxus x media 'Densiformis'
 Taxus x media 'Fairview'
 Taxus x media 'Farmen'
 Taxus x media 'Green Mountain'
 Taxus x media 'Hicksii'
 Taxus x media 'Hillii'
 Taxus x media 'Nidiformis'
 Taxus x media 'Sentinalis'
 Taxus x media 'Stricta Viridis'

Nåletræer
Haveplanter
Stedsegrønne
Taks
Taks-ordenen (Taxales)

Taks-ordenen var tidligere regnet for en separat orden, med kun en familie – Taks-familien (Taxaceae).
I dag regnes Taks-familien som en del af Gran-ordenen (Pinales).

Planter efter orden
Interferens

Når to eller flere harmonisk svingende fænomener af samme beskaffenhed (f.eks. elektriske signaler, eller bølger af lyd eller lys) blandes, adderes de enkelte "bidrag" bogstavelig talt til et nyt signal: Denne sammenblanding kaldes for interferens, og resultatet heraf kan være "ingenting" (fravær af resulterende bølge eller signal), eller svingninger med "nye" amplituder og/eller frekvenser.

Konstruktiv og destruktiv interferens 

Ved interferens mellem to signaler eller bølgefænomener med ens frekvenser, vil det eventuelle resulterende signal/bølgeudslag have samme frekvens som de to kilder. Amplituden (størrelsen på udslaget) af "blandingen" kan til gengæld variere, og afhænger dels af de to "bidrags" amplituder, dels af forskellen i fase på de to signaler eller bølger.

Konstruktiv interferens 
Hvis de to signaler svinger i takt, er faseforskellen 0°, eller 0 rad: I denne situation er udslagende hhv. "i top" og "i bund" samtidigt, og resultatet bliver således et signal med en amplitude der er lig med summen af de to "bidrags" amplituder. Interferens ved disse omstændigheder kaldes for konstruktiv interferens.

Destruktiv interferens 
"Forsinker" man nu det ene signal, så det svinger "i modtakt" med det andet, bliver faseforskellen 180°, eller π rad: Så "mødes" bølgetoppe fra det ene signal med bølgedale fra det andet signal—signalerne bliver trukket fra hinanden, og slutresultatet bliver et signal hvis amplitude er den numeriske differens mellem de to bidragende signalers amplituder. Er de to signaler lige store, udslukker de fuldstændig hinanden, og man taler da om destruktiv interferens.

Generelt gælder, at ved interferens mellem to signaler med ens frekvens, amplituderne A1 og A2 og den indbyrdes fasevinkel φ skabes et signal med samme frekvens og en amplitude A, som er givet ved:

Interferens mellem forskellige frekvenser 
Hvis to signaler eller bølger med forskellige frekvenser interfererer, skabes to nye frekvenser, som er hhv. summen og den numeriske differens mellem de to frekvenser: hvis f.eks. to lydkilder udsender ensartede lyde ved næsten samme frekvens, kan man høre differens-frekvensen som en pulserende modulation ("wah-wah" eller beating).
Dette fænomen udnyttes indenfor elektronikken blandt andet i superheterodynmodtagere, hvor det modtagne signal (hvis frekvens kan variere indenfor et vist interval) interfererer med et signal af en anden frekvens i et blanderkredsløb, og derved skaber et tredje signal som altid har én og samme, faste frekvens. "Resten" af elektronikken i modtageren skal så blot være indrettet til at behandle denne ene frekvens, hvilket forenkler den praktiske konstruktion af modtageren.

Historisk udnyttelse af interferensbillede 
Det er interessant, at polynesierne (se fx også Mau Piailug fra mikronesien) kunne navigere uden kompas på åbent og ukendt hav. Det gjorde de bl.a. ud fra et grundigt kendskab til den interferensvirkning, en fjern ø (dvs. en ø under horisonten) fremkalder i bølgebilledet på åbent hav.

Eksterne henvisninger 

Bølger
Radio
Retsvæsen

Retsvæsen er fællesbetegnelse for den del af statsmagten, som består af domstolene samt politi og anklagemyndighed.

 
Jura
Retsvidenskab
Juridiske begreber
Anklagemyndighed

En anklagemyndighed, undertiden også benævnt politi- og anklagemyndighed er en offentlig myndighed, der i samarbejde med politiet varetager den retlige indsats mod strafbare handlinger. Hovedopgaven er at være anklager i straffesager.

Den danske anklagemyndighed hedder slet og ret Anklagemyndigheden, hvis øverste chef er Rigsadvokaten.

Se også 
 Politirang i Danmark

Politi i Danmark
Straffeproces
Juridiske begreber
Politiadvokat

En politiadvokat er en nu ophævet titel for den person, der er chef for en politiadvokatur i anklagemyndigheden i en dansk politikreds, som ledes af en politidirektør. Lederen af en politiadvokatur kaldes nu en advokaturchef. En advokaturchef er uddannet jurist og har normalt i en længere årrække gjort karriere i politiet.

En advokaturchef er underordnet Chefanklageren.

Politiadvokatbetegnelsen blev afløst af titlen advokaturchef primo 2012. 

Historiske Retspersoner