alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Кравино

Кравино е село в Южна България. То се намира в община Опан, област Стара Загора.

Личности 
 Руси Динев (р.1927) – Кмет на Стара Загора (1971-1973)

Външни препратки 

Села в област Стара Загора
Населени места в община Опан
Опан

Опа̀н е село в Южна България. То е административен център на община Опан, област Стара Загора.

География 
Село Опан е разположено на 26 km югоизточно от областния център град Стара Загора.

История 
Село Опан е възникнало в средата на 16 век. Споменава се за 1-ви път в османски данъчен регистър от месец януари 1655 г. Местоположението му се е менило няколко пъти, поради честите чумни епидемии в началото на 19 век.

Към момента село Опан администрира община, в която влизат селата: Бяло поле, Бял извор, Тракия, Васил Левски, Столетово, Бащино, Ястребово, Средец, Венец, Пъстрен, Кравино и Княжевско.

По време на социалистическото управление се създават училище, здравна служба, аптека, читалище с голяма библиотека, модерна сграда на общината за онова време, ТКЗС, ДАП, БКС, хлебопекарна и т.н. В района на селото функционира предприятие на ЗЗУ – Стара Загора, което след 1990 г. е приватизирано и към момента не функционира.

Училището е голямо и до 1997 г. към него функционира Техникум по селско стопанска техника. В училището се обучават деца от селата в общината. Училището разполага с кабинет за мултимедийно и компютърно обучение.

Със средства от европейски фондове през 2007 г. е разчистено коритото на реката минаваща през селото и е създадена бетонна дига за защита от наводнения.

Населението е застаряващо и намалява бързо.

Население

Известни личности 
 Родени в Опан
 Димитър Запрянов (р. 1960), джудист

Други 
Опан е стара турска дума и означава пещера.

Външни препратки 
 Официален сайт на Община Опан

Села в област Стара Загора
Населени места в община Опан
Пъстрен

Пъстрен е село в Южна България. То се намира в община Опан, област Стара Загора.

История 
Наричало се е Пъстре защото, когато сме били под османско владичество турците са забранявали носенето на светли дрехи(коприна)
, но жителите на нашето село са били единствените които са носили светли дрехи и от там идва днешното име на селото, Пъстрен.

Редовни събития 
Събор на село Пъстрен 7 ноември.

Външни препратки 

Села в област Стара Загора
Населени места в община Опан
Княжевско

Княжевско е село в Южна България. То се намира в община Опан, област Стара Загора.

География 
Намира се на 14 km от Гълъбово и на 28 km от Стара Загора.

История 
Селото е носило имената Пишмана, Царица Йоана и Разкаяние. Комисията, работила по преименуването на българските селища през 1931 – 1932 г. спазва правила при преименуването, сред които е приемане на имена на членове на Кобургската царска династия. Така селото до 1947 г. носи названието Царица Йоана. През 1980 г. е преименувано в Княжевско – на името на видния български просветник и възрожденец Захарий Княжески.

Население

Културни и природни забележителности 
 Автентична църква, построена с усилията и помощите на населението на селото през 50-те години на XX век.

Редовни събития 
Събор, на Петковден – месец октомври.

Личности 
 Захари Княжески – виден български просветител.

Източници

Външни препратки 

Села в област Стара Загора
Населени места в община Опан
Тракия (село)

Тракия е село в Южна България. То се намира в община Опан, област Стара Загора.

Културни и природни забележителности 
Интересна е минералната вода в южния край на селото.
Изворът, известен като „Сондата“ се е появил там след голямото земетресение в Чирпан от 1928 г. и на мястото е изградена чешма, която и до днес е много посещаемо място. Хора от с. Тракия, съседните села или пътуващи в посока Димитровград или Стара Загора спират, за да пълнят и пият от минералната вода.

Редовни събития 
Празника на селото е Спасов ден – Възнесение Господне.

Личности 
 Жеко Христов (р. 1936), поет
 Вълчо Иванов (р. 1947), народен певец

 Танко Танев (р. 1961), футболист от шампионския отбор на Берое

Други

Външни препратки 

Села в област Стара Загора
Населени места в община Опан
Асен (област Стара Загора)

Асен е село в Южна България. То се намира в община Павел баня, област Стара Загора.

География 
Село Асен се намира в планински район. Селото е разположено в Югоизточен планов регион на България, на 40 км западно от Казанлък и е част от община Павел баня.

История 
Селото съществува от времето на османското владичество, когато се е казвало Юренлий или Уранлъ.

Според разкази на местното население е възникнало в резултат на изселването на съседни населени места поради върлуващи в района кърджалийски банди. Населението е било преобладаващо или изцяло турско до 1878 г., когато повечето турски жители се изселват, а от различни краища на Княжество България се преселва българско население. Според писателя Чудомир в селото се настаняват и бежанци от Разлог след потушаването на Илинденско-Преображенското въстание.

През 1906 г. турското име на селото е сменено и е кръстено Асен в чест на българския владетел Иван Асен I.

Обществени институции 
През 1921 г. е създадено читалище „Съзнание“.

Източници 

Села в област Стара Загора
Населени места в община Павел баня
Виден

Виден е село в Южна България. То се намира в община Павел баня, област Стара Загора.

География 
Намира се в подножието на Средна гора, на мястото, където река Тунджа се влива в язовир Копринка.

История 
До 1906 година името на селото е Карагитлии. Село Виден е голямо село до 1960 г. (800 жители), но строежът на язовира залива по-голямата част от селото и изселва много от тях, преселват се на 2 km в Павел баня.

Религии 
Източноправославни – 100%.

Обществени институции 
 Специално училище за деца с говорни увреждания.

Културни и природни забележителности 
Красива и чиста природа с много чист и свеж въздух.

Други 
Местните жители си основават Клуб на пенсионера „Добри сърца“ през 2004 г.

Кухня 
 Доматена попара, Пинерлия, Тутманик

Източници 

Села в област Стара Загора
Населени места в община Павел баня
Горно Сахране

Горно Сахране е село в Южна България. То се намира в община Павел баня, област Стара Загора.

География 
Селото се намира на 3 km южно от Стара планина и 5 km северно от Средна гора, в западната част на Розовата долина. На два километра южно от селото преминава главен път №6 София – Бургас (европейски път E871). Най-близките градове до селото са Павел баня и Казанлък.  Надморската височина е 414 метра.

Населението има смесен етнически състав – през 2004 г. от 1575 жители 365 са роми и 287 – каракачани. 

Климатът е преходно-континентален. Наблизо минава река Габровница.

История

Религии 
В селото се изповядва православно християнство и има църква „Рождество Богородично“ изписана през втората половина на 40-те години на ХХ век от зографския колектив на Николай Ростовцев Храмовият празник до 1968 година е на 21 септември, а понастоящем – на 8 септември.

Обществени институции 

 Основно училище „Васил Левски“.
 Ритуална зала
 Читалище „Светлина 1905“.

Читалището е основано през 1905 година. До 1960 г. то пребивава в различни сгради, докато тогава е решено да се построи собствена, която е завършена през 1965 г. През 1980 г. е наградено с орден „Кирил и Методий“ I степен за активната си и народополезна дейност. 

Към читалището функционира група за автентичен фолклор „Перуника“, която разучава, съхранява и популяризира горносахранските песни, обичаи и традиции. Има и естрадно-сатиричен състав, в който са гастролирали Стоянка Мутафова и Георги Парцалев. 

Ансамбъл „Каракачани“ популяризира каракачанския фолклор. Има турнета и в чужбина. 

В читалището е изложена етнографска сбирка, показваща бита на българите през вековете, а библиотеката към читалището притежава 11 000 тома техническа и художествена литература.

Икономика 
Фирма „Габровница“ АД открива врати през 1943 г. като частно дървообработващо ателие. Към 2010 г. произвежда плоскости от дървени частици, фурнири и ламинати.  През 2006 г. предприятието е глобено от министъра на околната среда за изпускане в атмосферата на прах в концентрации, надвишаващи между 14 и 58 пъти пределно допустимите норми. Постановлението е обжалвано и отменено от Казанлъшкия районен съд.

Културни и природни забележителности 
В центъра на селото има мини-зоопарк с ягуари, лами, сърни, елени, муфлони, крокодили, костенурки, орли, фазани, диви патици, щрауси, пеликани, японски петли, токачки и други екзотични животни.

Редовни събития 
Местното културно-просветно дружество на каракачаните „Карамандра“ организира Илинденския каракачански събор ежегодно. 

На 8 ноември празника на селото има концерти и много сергии. Селото също има и кукери, коледари и лазарки.

Спорт 
Футболният отбор на селото носи името ФК „Габровница“ – 04. Участник е в регионалната група. Играе своите мачове на стадион „Цвятко Радойнов“.  Най-доброто постижение е 4-то място в „А“ ОФГ-Стара Загора през 2004/05 г. Треньор е Петко Димов. Спонсор на отбора е местният завод „Габровница“ АД. Отборът се състезава в Югоизточна „В“ група.

Кухня 
Горносахранската кухня включва зеленчукова супа със сирене, чорба от зрял фасул и постен гювеч.

Източници 

Села в област Стара Загора
Населени места в община Павел баня
Долно Сахране

Долно Сахране е село в Южна България. То се намира в община Павел баня, област Стара Загора.

География 
Селото се намира между Казанлъшката и Карловската котловина. Разположено е близо до яз. Копринка. На 9 km е от град Павел баня, а на 49 km – от град Стара Загора. Близо до селото минава река Габровница.

История 
В съседство със село Долно Сахране се намира древната столица и представителен град на Одриското царство от 320 г. пр. Хр. Севтополис, основан от тракийския цар Севт III, понастоящем под водите на язовир Копринка. Севтополис е превзет и унищожен като знак за края на властта на Севт ІІІ от келтите по време на югоизточния лъч на тяхното преселение през 3 век пр. Хр. В периода от 278 до 213 г. пр. Хр. по долината на река Тунджа келтите обединили под своята власт в царство, просъществувало повече от 60 години, и други племена (етосаги, тектосаги, трокми, толистобогии и част от одрисите), които не последвали келтските завоеватели в малоазиатските им походи.

Религии 
Населението е предимно българско, в селото живеят и няколко турски фамилии. Повечето жители изповядват православно християнство, има и мюсюлмани. Двете религиозни общности живеят в унисон, уважавайки взаимно религиозните си обичаи.

Културни и природни забележителности 
Има читалище с библиотека, пенсионерски клуб, детска градина.

На заден план на снимките се вижда храмът „Св. Николай“, както и читалището „Иван Вазов“, в което се помещават библиотеката и местният пенсионерски клуб.

Редовни събития 
През една година, в първата седмица на месец юни, се провежда фестивал на детско народно творчество „Загорче“. На него се представят местни автентични обичаи от всички етноси в България. През годините долносахранските деца са възпроизвели обичаите Лазаруване, Коледуване, Гергьовден и др. Всяка пролет на Сирни заговезни се провеждат кукерски игри. Събитието се превръща в празник за селото. Кукерският ансамбъл посещава домовете на долносахранци, за да прогони злите духове и дари с мир и благодат домочадието. Вечерта се пали огън в центъра на селото, момците го прескачат за здраве и късмет. Църковният празник на селото е на 6 декември – Никулден. Традиция е на този ден местната управа да раздава риба на жителите и гостите на празника.

Бележки 

Села в област Стара Загора
Населени места в община Павел баня
Манолово

Манолово е село в Южна България. То е най-малкото селище в община Павел баня, област Стара Загора.

География 
Село Манолово се намира в подножието на средна Стара Планина, в Розовата долина. На изток, на около 30 км е град Казанлък. На запад, на около 30 км е град Карлово. В близост са резерватите „Централен Балкан“ и „Джендема“. Съседните села са Тъжа (на североизток), Осетеново (на югозапад) и Александрово (на юг). В село Манолово са съхранени традициите в отглеждането на етеричномаслени култури и производството на розово масло. Собственик на розоварната в селото е Костадин Джатев. Жителите на селото се самоопределят като българи, роми и турци. През Манолово преминава живописният подбалкански път София – Бургас, а от северната страна е железопътната линия София – Карлово – Бургас.

История

Културни и природни забележителности 
Природните забележителности са Поляновите области – Високите камъни и Юрдалан. На Високите камъни има място наречено „Крали Марковата стъпка“. Това е скална формация, приличаща на стъпка. Легендата разказва, че единият крак на Крали Марко е стъпил там, а другият на Средна гора.

Културният живот в селището се организира основно от Народно читалище „Михал Захариев-1909“. Михал Захариев – Манол е един от участниците в партизанския отряд в района. С неговото партизанско име е свързано и сегашното име на селото – Манолово. Посветени са му два паметника – в центъра и пред къщата на неговото семейство.

В селото действат Основно училище „Георги Бенковски“, Детска градина „Еделвайс“ и Пенсионерски клуб „Роза-2004“.

Православен храм „Света Петка“

Личности 
 Стойчо Стойчев (1920 – ?), български партизанин, генерал-майор от НРБ

Галерия

Бележки 

Села в област Стара Загора
Населени места в община Павел баня
Осетеново

Осетѐново е село в Южна България. То се намира в община Павел баня, област Стара Загора.

География 
Село Осетеново се намира в планински район, има жп спирка по линията Карлово-Тулово. В селото има микро-язовири – Сипея, Беджа.

История 
Село Осетеново е разположено в долината между Стара планина и Средна гора, наречена още „Розовата долина“. То е съществувало още през римско време. Тогава е било разположено в полите на Стара планина. Доказателство за това са останките от крепостни стени в местността „Калето“. След римския период, селото се премества в долината по поречието на река Тунджа. По време на османската власт селото се е наричало Доймушларе. Има една легенда, която разказва как се е създало името на селото, и тя е следната: По време на османската власт е имало един областен управител (валия), който постоянно ядял и никога не можел да усети, че се е нахранил. Един ден той решил да обходи владенията си и когато стигнал селото, усетил, че се е нахранил и казал: „доймуш“, което на турски означава „усещам“ (нахраних се). Така нарекли и селото Доймушларе, преведено на български Осетеново. До Съединението от 1885 г. селото си останало чисто турско, след което от изселващи се турци калоферецът Димитър Силейменов си закупил имот в селото, но не живеел постоянно в него, а си прихождал в Калофер. Година по-късно имоти в селото си купили и Димитър Пиронков и Димитър Бизов от Дъбене, и така трите семейства на Димитровците се заселили за постоянно. След тях в началото на ХХ век дошли и се заселили и семействата на Колю Колев от Бегунци, Георги Джемерски от Ръжево, а след Балканските войни от 1912/13 г. дошли със семействата си и Стойо Карчев от Домлян и братя Кирови от Войнягово, които довели за период от 20-ина години още 14 семейства от Войнягово, а именно: 1) на Петко Петров Топалов (Щандарта); 2) на Иван Ганчев Панчалиев и на сина му Ганчо Ив. Панчалиев; 3) на братята Ганчо, Георги, и Иван Колеви Буюклиеви; 4) на Минчо Ив. Танковски (Комитата) и на сина му Иван Минчев; 5) на братята Тоню и Стойно Топови и на племенника им Колю Маринов Топов. По тези причини Войнягово може да се смята за „метрополия“ на Осетеново.

Селото е с големи традиции в отглеждането на маслодайна роза, лавандула, мента, маточина и други билки. Има добри условия за развитие на селски туризъм.

Бележки 

Села в област Стара Загора
Населени места в община Павел баня
Търничени

Търничени е село в Южна България. То се намира в община Павел баня, област Стара Загора.

География 
Намира се в Розовата долина в подножието на Стара планина и Източно Средногорие. Тук се счита, че е естественият географски център на България.

Селото отстои на 12 км северозападно от гр. Павел баня и е само на 1 км. асфалтов път от подбалканските шосейна и железопътна линия.

История 
Има данни, че селото е основано от преселници от Търново и от там произхожда името му Търничени.

Културни и природни забележителности 
В село Търничени има филиал на художествената галерия в Казанлък с творби на Дечко Стоев, Стефан Янкулов, Христо Форев, скулптури на Иван Топалов, както и постоянна експозиция от дървопластика на обработени природни форми на художника Христо Йотов.

Интерес представлява възстановената розоварна.

Селото се намира в центъра на тракийската Долина на царете в близост до древната столица на траките Севтополис. Има множество тракийски могили.

Невероятна природа, все още чиста. Минават 2 реки – Тунджа и Тъжа.

Редовни събития 
В Търничени, подобно на Тъжа, кукерският карнавал се провежда една седмица преди Сирни Заговезни. Празника на селото е на Тодоров ден. Тогава се провеждат куший (надбягвания с коне) и народни хора.

Личности 
  Нестор Байков (1872 – 1955), български революционер, прилепски войвода на ВМОРО;
 Иван Топалов (1906 – 1989), скулптор.
 Васил Козаров (1921 – 1985), български офицер, генерал-майор

Източници 

Села в област Стара Загора
Населени места в община Павел баня
Бели бряг

Бели бряг е село в Южна България. То се намира в община Раднево, област Стара Загора.

Други 
Има планове селото да бъде изселено след 2023 г., заради разширяването на мини „Марица-изток“. Към днешна дата дружеството изкупува имотите в селото.

Източници 

Села в област Стара Загора
Населени места в община Раднево
Гледачево

Гледачево е бивше село в Южна България. То се е намирало в община Раднево, област Стара Загора.

География 
Към днешно време землището на селото попада изцяло в мини Марица-изток. Багери изкопават селото от 2001 до началото на 2009 г., когато останалата южна част е заличена.

История 
До 1906 г. селото се нарича Куфалчево. Предполага се, че името Гледачево се мотивира от факта, че турчинът, управлявал селото преди Освобождението, имал наблюдателна кула, от която гледал към земите си. На 17 март 1982 г. е взето решение за изселването на село Гледачево (по това време населявано от около 1000 души), което трябва да завърши към края на 1987 г. На жителите са предоставени обезщетения и е позволено да се заселят в съседните градове Раднево и Гълъбово.

Население

Археология 
В средновековното селище от последната четвърт на 12 век от палеоорнитолога проф. Златозар Боев по костни останки са установени посевна врана (Corvus frugilegus) и домашна кокошка (Gallus gallus f. domestica). От доц. Георги Рибаров са намерени и останки от изчезналия тур (Bos primigenius), както и от благороден елен (Cervus elaphus), сърна (Capreolus capreolus) и още 8 вида диви и домашни бозайници.

Източници 

Исторически села в област Стара Загора
Населени места в община Раднево
Боздуганово

Боздуганово е село в Южна България. То се намира в община Раднево, област Стара Загора.

География 
Намира се на 20 километра от град Стара Загора и на около 25 километра от град Раднево. През землището му минават реките Сазлийка, Азмака и Бедечка. Също така там се намира мястото, където Бедечка и Азмака се вливат в Сазлийка. Почвата преобладаващо е канелено горска. Посевите най-често биват зърнени култури. Има голяма гора, предимно от широколистни дървета.

Селото обслужват автобусите от автогара Стара Загора, линия от градския транспорт # 23 и автобусите от автогара Раднево.

История 
Селото съществува още по време на османската власт под името Боздуванджи, означаващо сив сокол. След Освобождението то бива изменено на Боздуганово. След 1944 година селото получава името Грудево, кръстено на известния партизанин Груди Филипов, инструктор на партизанското движение от съветското разузнаване, който е родом от Боздуганово и чието име носят читалища и улици в страната. Това име се задържа до 1991 г. след като е променено отново на Боздуганово.

Описания за селото могат да се открият във „Видрица“ – книгата на поп Минчо Кънчев от с. Арабаджиево, днешно Коларово.

Културни и природни забележителности 
В красив парк в центъра се намира кметството заедно с действащо НЧ „Груди Филипов – 1920“ с председател Ангелин Андонов, известно със своята богата библиотека (ок. 9000 тома) и фолклорния си състав, печелил много награди и грамоти през годините, и компютърна зала. Детската градина, пощата, здравната служба, магазини и кафета също красят центъра на село Боздуганово. Селото има хлебарница, детски площадки, волейболно и баскетболно игрище.

В землището на селото се намират два от най-големите свинекомплекси в страната. Северно от река Сазлийка се намира известната Боздугановска кория с площ 5200 дка, пресечена от автомагистрала „Тракия“.

До спирката в центъра е паметникът на далите живота си през войните.

Редовни събития 
Съборът на селото е на 2 юни.

Села в област Стара Загора
Населени места в община Раднево
Даскал-Атанасово

Даскал-Атанасово е село в Южна България. То се намира в община Раднево, област Стара Загора.

Външни препратки 

Села в област Стара Загора
Населени места в община Раднево
Диня (село)

Диня е село в Южна България. То се намира в община Раднево, област Стара Загора.

География 
Диня се намира в централната част на Горнотракийската низина, покрай селото протича р. Съзлийка, приток на р. Марица. Заобиколено е от широколистни гори. В близост до селото има изграден микроязовир с издигната дига.

История 
Според легендата българският цар Иван Шишман минава със своя кон край работливите българки и ги попитал какво правят, а те отвърнали, че сеят карпузи (дини), затова той дал и точно това име на селото – Карпусча. Днес селото се казва Диня.

Религии 
Населението е изцяло с Източноправославно изповедание. В селото има камбанария издигната до кметството.

Културни и природни забележителности 
В центъра на селото е издигнат паметник с имена и снимки на загинали в боевете с Турция българи от селото.

Редовни събития 
Съборът на селото е възобновен, провежда се ежегодно и е посветен на Св. св. равноапостоли Константин и Елена.

Личности 
Желязко Петков Жътварски – роден през 1840 г. в с. Карпосча (дн. с. Диня). Участник в боевете при Шипка (1877 г.), по-късно околийски началник на околия Къзъл Агач. Елховски народен представител в трето и четвърто велики народни събрания.

Села в област Стара Загора
Населени места в община Раднево
Землен

Землен е село в Южна България. То се намира в община Раднево, област Стара Загора.

География 
През селото минават две реки, по-основната от които го разделя на две, а на около километър преди да влезе в селото образува естествено езеро, чието дъно и крайбрежие са покрити с пясък, откъдето вероятно местните са го нарекли Пясъка.

Двете реки са почти пресъхнали, но „Пясъка“ все още има вода, което означава, че най-вероятно освен от реката, се захранва и от подпочвени води. Подпочвените води около и в селото са в изобилие.

История 
Старото име на селото е Топрак хисар (Toprak hisar) от турски пръстен форт – на няколкостотин метра северозападно от селото все още съществува въпросният форт – това е кръгла могила, заобиколена от ров, който вероятно е бил пълен с вода, т.к. цялото място е заобиколено от тополи (това дърво най-често расте около водоеми), а и хисар (hisar) на турски означава „крепост“

Личности 
 Кольо Райнов (ок. 1815-1876), революционер
 Георги Райчев (1882–1947), писател

Села в област Стара Загора
Населени места в община Раднево
Знаменосец (село)

Знаменосец е село в Южна България. То се намира в община Раднево, област Стара Загора.

География 
Селото се намира на 4 km от общинския център Раднево и на 31 km от областния център Стара Загора.

История 
Възникнало е в периода на голямото изтребление на българите и обезлюдяването на Северна Тракия през времето на султан Баязид I – около 1380 г. В 1713 г. е построена църквата „Свети Димитър“, вкопана 3 стъпала в земята. По това време тя била единствената в цялото Старозагорско поле. При черквата се открила килийна школа за подготовка на свещеници. Тази църква впоследствие се оказала малка за големия брой посетители, затова карабурунци решили да я преустроят и разширят. В 1823 г. те издигнали голям храм. Разрешение за строежа се получило от правителството със съдействието на Молла бей.

В църквата в 1903 година рисува дебърският зограф Христо Благоев. До август 1934 г. селото носи името Кара бурун (Черни нос), когато получава сегашното си име. Населението на селото към 1956 г. достига 1194 души.

В с. Знаменосец е роден Димитър Николов – Заралията, който е бил знаменосец в четата на Хаджи Димитър. Убит е в околността на Агликина поляна до Темната гора над Сливен на 6 август 1868 г.

Културни и природни забележителности 
В селото има 3 паметника, единият от които е на Димитър Николов – Заралията.

Друг от паметниците е паметникът на Митьо Станев, на когото е кръстено и местното читалище, разполагащо с библиотека и голяма зала със сцена. В читалището има танцов състав „Димитровден“ както и читалищен хор. В читалището се намира и пенсионерският клуб.

Третият паметник е направен в памет на загиналите във войните.

Личности 
Родени в Знаменосец
 Велко Илиев, български революционер от ВМОРО, четник на Иван Наумов Алябака

Източници 

Села в област Стара Загора
Населени места в община Раднево
Ковач (област Стара Загора)

Ковач е село в Южна България. То се намира в община Раднево, област Стара Загора.

Населението му наброява приблизително 90 души към 31.12.2013 г.

Източници

Външни препратки 

Села в област Стара Загора
Населени места в община Раднево
Константиновец

Константиновец е село в Южна България. То се намира в община Раднево, област Стара Загора.

География 
Селото е разположено на 4 км северно от жп линията Нова Загора – Симеоновград и на около 8 км от Източномаришкия каменовъглен басейн - Рудник „Трояново 1“ и „Брикел“.

Местността е леко хълмиста. Почвата е чернозем. Виреят почти всички селскостопански култури, но главно се отглеждат зърнените
Предимно пшеница, ечемик, царевица, слънчогледи, зеленчуци и др. Киматичното влияние на Средиземноморието се чувства вследствие поречието на р. Марица и на р. Сазлийка.

През селото преминава малка река, приток на р. Сазлийка (р. Батканлийска), и на нея, на около 3 км. е построен язовир „Константиновец“, където се развъжда много риба – шаран.

От спирка Любеново до селото има асфалтиран път. Вътре в селото има минерален извор, чиято вода е добра за пиене.

История 
Старото село – Батканлий е било отначало разположено на около три километра нагоре по течението на реката, в местността „Сталевата чешма“. Сега, в близост до това място, има язовир – Константиновец". Но когато се появила чумна или холерна епидемия, цялото село се е преместило по на юг, на сегашното си място.

За тези далечни времена някои сведения могат да се намерят в книгата „Видрица“ на поп Минчо Кънчев, близък съратник на Васил Левски. За да развива революционна дейност и да организира дружества, настоятелства и комитети за борба против поробителя, той е назначен от хаджи Господин Славов, главен настоятел на старозагорските училища, за ревизор на училищата в Старозагорско, като известен духовник и комитетски човек.

В тази ценна и оригинално написана книга, под формата на спомени, се откриват, макар и малко, данни за село Батканлий (сега с. Константиновец). По това време /около 1871 г./ то е съизмеримо с останалите села тогава – Раднево, Знаменосец. Любеново, Трояново, Свободен, Трънково и др.. имало е 60 къщи, училище с 28 деца и споменава учителите: Продан Йовчев, Димитър Полаков, Захария Тонев. Споменава се също, че в селото, за разлика от околните села, е имало най-много „наши“, както ги нарича поп Минчо Кънчев, революционно настроени хора, готови да участват в борбата за освобождение от османско владичество.

В миналото, понякога и в днешно време, на 2 юли (Илинден, по стар стил) се провежда сбор.

Религии 
Населението е източноправославно. След 1950-те години има и други вероизповедания. Селото никога не е имало църква. Вярващите са посещавали църквата в с. Любеново, което отстои на 4 км. югоизточно.

Села в област Стара Загора
Населени места в община Раднево
Маца (село)

Маца е село в Южна България. То се намира в община Раднево, област Стара Загора.

География 
Село Маца се нармира на около 25 km на югоизток от град Раднево.

История 
Село Маца е заселено около 1680 година. Легендата разказва, че наблизо по скалите имало диви пчели и местните ги мамели с маточина, за да ги преместят и вземат меда им. Когато успявали, се нахвърляли лакомо на вкуснотията и целите се намацвали (изцапвали) с мед и восък по устата. От там дошло и името на селото Маца.

Културни и природни забележителности 
В центъра на селото се намира чешма, която същевременно е и паметник, на който са написани имената на част от загиналите във войните.

Външни препратки 

Села в област Стара Загора
Населени места в община Раднево
Полски Градец

Полски Градец е село в Южна България. То се намира в община Раднево, област Стара Загора.

География 
Селото има малък център, състои от 2 магазина.

От едната страна селото е обградено от борова гора, а от другата герен.

История 
До 1906 година селото се нарича Дилджилери.

През 1830 година от преселници от селото заедно с жители на Налбантларе, Сливенско, основават село Делжилер в Бесарабия. 

През 1906 година селото е преименувано на Градец, а от 1960 година е Полски Градец. През 1985 година има 1335 жители.

Културни и природни забележителности 
Късноантичната и средновековна крепост Градище се намира на 0.73 km южно по права линия от центъра на село Полски Градец. Изградена е върху ниско възвишение. Има формата на неправилен четириъгълник. Има приблизителни размери 70х 40 m. Крепостната стена, широка 1.4 m е изградена от ломен камък, споен с хоросан, смесен със счукана тухла. Източно от крепостта личат основите на кула.

Личности 
 Еню Вълчев (р. 1936), български борец, олимпийски шампион
 Величко Петров (р. 1934), български политик от БКП
 Иван Бинев (р. 1938), български генерал-лейтенант

Бележки 

Села в област Стара Загора
Населени места в община Раднево
Рисиманово

Рисиманово е село в Южна България. То се намира в община Раднево, област Стара Загора.

Религии 
В селото единствената изповядвана вяра е християнството. Населението е хомогенно, почти на 100% етническо българско.

Обществени институции 
На центъра на селото се намират кметството, хранителен магазин, читалището и клубът на ловджиите. В неговия край се намира гарата (сега неработеща).През 1872 – 1873 г. е построена железопътната линия Симеоновград – Раднево – Нова Загора от немско-еврейския предприемач барон Хирш. Някога през селото са преминавали пътнически, сега преминаващи са само товарни такива. Линиите са електрифицирани.

Културни и природни забележителности 
Първите селища в региона, датират от преди 4000 години. Доказателство за това са археологически находки. През 2009 г. един от местните арендатори, Каньо Радев, подарява на селото чешма и почивна площадка, осветена с пищно празненство, курбан и пр.

Други 

Селото е известно с хубавата си черноземна почва.Намира се на 38 км югоизточно от Стара Загора и на 8 км от Раднево.

Села в област Стара Загора
Населени места в община Раднево
Свободен

Свободен е село в Южна България. То се намира в община Раднево, област Стара Загора.

Външни препратки 

Села в област Стара Загора
Населени места в община Раднево
Тихомирово

Тихомирово е село в Южна България. То се намира в община Раднево, област Стара Загора.

География 
Тихомирово се намира на 8 km от град Раднево в разклонението Раднево-Знаменосец-Тихомирово-Свободен.

История 
Името на Тихимирово до 14 август 1934 г. е Япча .

Личности

Тодорка Колева-народна певица

Източници

Външни препратки 

Села в област Стара Загора
Населени места в община Раднево
Тополяне

Тополяне е село в Южна България. То се намира в община Раднево, област Стара Загора.

География 
Село Тополяне е разположено в Горнотракийската низина на левия бряг на река Сазлийка. Надморска височина 101 метра. Отстои на 5 километра северозападно от гр. Раднево.

Външни препратки 

Села в област Стара Загора
Населени места в община Раднево
Арнаутито

Арнаутито е село в Южна България. То се намира в община Стара Загора, област Стара Загора.

География 
Село Арнаутито се намира на 21 km от град Стара Загора, между селата Ракитница и Калояновец. Въпреки че е в непосредствена близост до автомагистрала Тракия, няма изградена отбивка.

История 
Арнаутито е село, което е останало с турското си име в региона. Предполага се, че наименованието се е получило от първия турски бей, заселил се в землището на селото, който бил арнаутин (албанец). През 1877 г. местният турски чифликчия Хаджи Тахир ага убива 30 българи, неуспели да избягат от чифлика му. Около 120 души от местното население бягат в Стара Загора, за да не бъдат убити от настъпващата армия на Сюлейман паша.

Редовни събития 
Събор на селото на Гергьовден – празнува се с масов курбан и музика пред читалището.

Източници 

 „Страданията на българите и Освобождението на България“, Георги Димитров, 1902 г.

Села в област Стара Загора
Населени места в община Стара Загора
Богомилово

Богомилово е село в Южна България. То се намира в община Стара Загора, област Стара Загора.

География 
Богомилово се намира на 2,7 километра западно от Стара Загора, но бързите темпове на застрояване, както в Стара Загора, така и в самото Богомилово, бързо стапят разстоянието. Селото е сгушено между последните възвишения на Сърнена Средна гора, на главния път София-Бургас.

История 
В района на селото не са провеждани сериозни археологически проучвания, но доколкото може да се съди от случайни находки и от регулярните иманярски набези, по тези земи е имало населено място вероятно от преди римско време.

В две от множеството могили в непосредствена близост до селото са намирани добре запазени глинени съдове, а в един от новите квартали – почти изцяло запазена позлатена колесница. Нито една от тези находки не намира място в музеите.

През османския период селото носи името Теке и се включва в семейния вакъф на влиятелната фамилия Гюмлюоглу, което според Халил Иналджък произхожда от български аристократичен род. В непосредствена близост до селото се е намирало теке на Мюмин баба, строежът на което се приписва на членовете на това семейство.

Легендата за „Бобата“ 
Интерес представляват легендите, свързани с най-старата чешма в селото, изградена от монолитен гранитен блок с впечатляващия обем от около 15 кубични метра.

Според най-разпространената легенда, някакъв турски военачалник забил копието си на една празна поляна и оттам бликнала вода. В чест на „чудото“ заповядал да се построи чешма.

Няма как да е вярно, тъй като реално водата извира на повече от километър североизточно от чешмата и стига дотам по керамичен тръбопровод, идентичен на тези, открити в останките от римски вили в региона. Освен това ниско в задната част на блока има надпис на старогръцки, който понастоящем се намира на около метър под земята.

Религии 
Както и на много други места в България, основните застъпени религии са християнството и мюсюлманството. В селото има действаща църква – „Свето Възнесение Господне“, ремонтирана основно през 2005 – 2006 година, както и действащ мюсюлмански храм.

Редовни събития 
5 май – празник на село Богомилово; всяка година на този ден се отбелязва празника на селото с тържествена програма и хоро.

Личности 
  Иво Папазов – Ибряма, кларинетист
  Мария Карафезиева, народна певица
  Георги Нунев, фотограф
  Светлозар Недев, художник
  Симоне Маркова, народна певица
  Евгени Марков, барабанист
  Марко Недев Марков, кавалджия

Източници 

Села в област Стара Загора
Населени места в община Стара Загора
Борилово

Борилово е село в Южна България. То се намира в община Стара Загора, област Стара Загора.

География 
Село Борилово се намира в планински район. По-точно в подножието на Средна гора. Надморската височина варира от 450 – 550 м над морското равнище. Жителите на село Борилово към 1 януари 2007 г. са 333 души. Селото се намира на 14 км от Стара Загора, на 7 км от Старозагорските минерални бани, на 15 км от гр. Казанлък и на 6 км от с. Змейово.

В центъра на селото се намира един от основните извори на река Бедечка. Този извор беше пресъхнал от няколко години, но тази година няколко дни преди Великден отново бликна вода.

История 
Легендата която се разказва от старите бориловци е че Средна гора преди доста години е била значително по-висока. Самото село Борилово е било само камънак и скали. След невероятна буря разразила се в района в началото на 20 век, се свличат тонове земна маса, дървета и вода върху селото.

Религии 
В селото живеят само български християни. Има много красива църква.

Обществени институции 
Кметство

Културни и природни забележителности 
Селото е заобградено с поляни от диви ягоди и иглолистни и широколистни гори, в които има голямо разнообразие от гъби (сърнела, манатарка, пачи крак, биволски нос, булка, рижика, съждивка, полска печурка и др.). На около 1,5 км от селото в много красива местност се намира Йорговият кладенец. Той съществува от началото на 20 век. Водата е изворна и ледено студена, а там е явката на местната ловна дружинка.

Редовни събития 
Събор на селото – всяка година на 24 май.

Други 
Село Борилово не може да се похвали с минерален извор или друга забележителност, но за сметка на това има прекрасна природа, много красиви и модерни вили и е едно предпочитано място за старозагорци. Поради факта че е разположен на 14 км от града все повече и повече старозагорци изкупуват места и къщи там и ги превръщат в удобни за обитаване домове. Борилово е по-скоро вилна зона. В селото не живеят цигани.

Източници

Външни препратки 
Borilovo.info – Добре Дошли в село Борилово 

Села в област Стара Загора
Населени места в община Стара Загора
Бъдеще (село)

Бъдеще е село в Южна България. Намира се в община Стара Загора, област Стара Загора.

География 
Селото е разположено на 12 км южно от Стара Загора. През него минава пътят за Димитровград.

История 
Старото име на селото е Ахиево. Родом от Бъдеще е майката на поп Минчо Кънчев – авторът на „Видрица“.

Културни и природни забележителности 
Местната православна църква носи името „Св. пророк Илия“. Под камбанарията има могила. Преди време в околността са били открити и кости.

Източници 

Села в област Стара Загора
Населени места в община Стара Загора
Воденичарово

Воденичарово е село в Южна България. То се намира в община Стара Загора, област Стара Загора.

Източници

Външни препратки 

Села в област Стара Загора
Населени места в община Стара Загора
Еленино

Еленино е село в Южна България. То се намира в община Стара Загора, област Стара Загора.

Източници

Външни препратки 

Села в област Стара Загора
Населени места в община Стара Загора
Елхово (община Стара Загора)

Елхово е село в Южна България. То се намира в община Стара Загора, област Стара Загора.

География

История 
Старото име на с. Елхово е Чатал тепе. Селото се намира в близост до гората с елхи. От там и името Елхово.

Край селото през 60-те години на 20 век е започнат строежа на яз. Чаталка, който е трябвало да се използва за напояване на Старозагорското поле, но впоследствие е решено, че икономическият ефект ще е нисък и поради нуждата от отчуждаване на вече частните земеделски земи, през 1990-те години се преустановява строителството. Изграден е канал и деривация за водоснабдяване на язовира и от р. Сазлийка. Почти готова е стената – земнонасипна. Първоначално се е предвиждало обемът на язовира да е 150 млн. куб. метра, но впоследсвие проектът е променен на 50 млн. куб. метра вода. По време на строежа на язовира е намерено и тракийско златно съкровище в могилата „Рошава Драгана“.

Религии 
Населението е с източноправославно вероизповедание. През 2014 г. е отреден парцел за строителство на параклис, а през 2016 г. се монтира камбана на пилони, източно от кметството.

Редовни събития 
От 2013 година, след възстановяване на читалището „Св. св. Кирил и Методий – 1931 г.“, е прието 11 май да е празник на селото. В най-близката събота до тази дата се организира общоселски събор на площада съпроводен с много фолклорни и културни прояви. Събитието е чудесна възможност за съхранение на родовата памет на селото и обогатяване на неговото културно богатство. В проявата дейно участие взима женската фолклорна група от селото. Гостуват и фолклорни групи от съседните села на региона.

Източници 

Села в област Стара Загора
Населени места в община Стара Загора
Змейово

Змейово е село в Южна България, община Стара Загора, област Стара Загора. До 1902 година името на селото е Дервент. Произношението на името на селото в местния диалект е Змеево.

География 
Змейово се намира в полупланински район в централната част на Средна Гора. Селото е отдалечено на 7 км от областния град Стара Загора. В близост до него се намира пещерата „Змейова дупка“ и село Ягода, което разполага с минерални извори. Непосредствено над източната част на селото се издига по-малък хълм, който по форма наподобява връх Бетера, поради което е наречен „Малък Бетер“.

Забележителности 
Читалище „Пробуда“, с. Змейово разполага с танцов и певчески състав, както и библиотека.

Старото име на селото е Дервент, което на турски значи проход. В близост има минерални извори.

След края на Руско-турската война (1828 – 1829 г.) цялото село се изнася с отстъпващите руски части и достига до Северна Добруджа. При завръщането си част от родовете се заселват в Търновско.

Селото е предпочитано за отдих и ловен туризъм в Средна гора. Много старозагорци имат там вили. Все повече се наблюдава явлението по-заможни старозагорци да предпочитат да живеят в Змейово поради близостта до Стара Загора и изключително чистия въздух.

Църквата „Свети Николай“ е от 1837 година. Празникът на селото е Никулден, като се почита свети Никола, покровителят на рибарите. Всяка година на шести декември се прави събор на селото, който е съпроводен с много веселба, вино и задължителната скумрия на скара.

Други 

В Змейово има условия за селски туризъм – може да се наемат къщи под наем. Също има и два хотела с прилежащи ресторант и механа в стар български стил.

Змейово е прочуто и със Змейовския пелин. Празникът на пелина е на Игнажден – 21 декември.

Край Змейово се намира Военен полигон „Змейово“.

Има жп гара по едноколовозната електрифицирана отсечка Тулово – Стара Загора.

Личности 
 Родени в Змейово
 Йови Воденичаров (1850 – 1915), бивш кмет на Бургас
 Христо Богоев (1855 – 1930), адвокат, бивш кмет на Бургас
 Никола Баров (1920 – ?), бивш кмет на Стара Загора

Източници 

Села в област Стара Загора
Населени места в община Стара Загора
Казанка (село)

Казанка е село в Южна България. То се намира в община Стара Загора, област Стара Загора.

География 
На 15 км северозападно от Стара Загора във всички карти на България е поставен условен знак на минерална баня. Това са съществувалите още от римско време (а днес превърнати в курортен комплекс), Старозагорски минерални бани, разположени в красива долина, всред зелени дъбрави по южните склонове на Сърнена Средна гора.

На 7 км. още по-нагоре из долината, все в същата посока, (виж галерията от снимки по-надолу) е село Казанка, зад което се намира с. Розово, а още по-на север и гр. Казанлък

Разположение 
Самото село е разположено в района на водослива на двете реки – Рахманска и Османска, които служат като основа на разделяне на селото на три основни махали: „Долна махала“, в която влизат къщите около мястото на водосливането, „Горна махала“, с къщи, разположени на повече от километър от двете страни на Рахманската река и „Османска махала“, с къщи, разположени на повече от километър от двете страни на Османската река.

Къщите са разположени амфитеатрално по стръмните брегове и склонове на двете реки и височината, включена между тях, където е центърът на селото. По такъв начин, макар че общото изложение на селото е югоизточно, отделни махали и къщи имат най-различно изложение във всички посоки.

От малкия площад в центъра на селото, който е крайна точна на шосето гр. Стара Загора – к.к. Старозагорски минерални бани – с. Казанка, и около който са разположени църквата и обществените сгради, а две главни, лъкатушни и на някои места стръмни улици водят през „Османската“ и „Горната“ махали. Първата от тях продължава на запад в землището, за да премине в горски път за с. Пъстрово, а втората – на север, свързваща селото с по-голямата част от землището и дава разклонения: горски пътища за с. Средногорово – яз. Копринка, с. Розово – гр. Казанлък и с. Кънчево – гр. Казанлък.

Границите на Казанското землище със землищата на съседните села е почти все по билото на Средна гора и/или южните ѝ разклонения. Така, че землището образува един затворен водосборен басейн на двете рекички, които се сливат в селото, за да дадат началото на река Сюветлийка, приток на Съзлийка и Марица.

Културни и природни забележителности 
 „Казането“ – природна забележителност. Площ 1 хектар, обявено за защитена територия със Заповед №3039 от 03.10.1974 г.
 Църквата, строена през 1857 г. върху основите на заемала почти същата площ, но по-ниска и по-дълбоко вкопана черква.
 Читалище „Съзнание“ – основано 1908 г.
 на 18.09.2023 година е открита камбана от училището на село Казанка, изчезнала  от 1975 година, след преустрояването на училището на детска градина.

Религии 

Религията, която се изповядва в селото е източно православие.

Личности 
От селото излизат много народни закрилници, най-известен от които е Ботевият четник Стоян Димов Терзиев – Стоян Войвода.

В селото живее и поетът Стойчо Маджарски, родом от с. Маджерито, Старозагорско.

Галерия

Източници

Външни препратки 

 Радио и телевизия в Казанка 
 Виртуална разходка из Казанка и околностите от Panoramio 
 филм за село Казанка

Села в област Стара Загора
Населени места в община Стара Загора
Калитиново

Калитиново е село в Централна България. Намира се в община Стара Загора, област Стара Загора.

География 
Село Калитиново се намира на около 10 километра югоизточно от Стара Загора.

История 

През 1527 г. селото носи името Джуранлу и така е вписано в османските тимарски регистри. По това време населението му наброява около 120 души. Няколко столетия по-късно, през XIX век, е известно и като Джуранли (Джуранлии).

В началото на XX век селото е преименувано и кръстено в чест на подполковник Павел Петрович Калитин, герой от Руско-турската освободителна война (1877 – 1878 г.), загинал в битката при Стара Загора през лятото на 1877 г., отбранявайки Самарското знаме от заобградилите го турски войници. На 31 юли 1877 година в околността на селото се води битка между Предния руски отряд, командван от генерал Гурко, и Новозагорския османски гарнизон, командван от Реуф паша.

Религии 
Почти цялото население са християни, като преобладаващата част от тях (85%) са източно православни. Останалата част са съботяни и евангелисти. Има и едно католическо семейство.

Източници 

Села в област Стара Загора
Населени места в община Стара Загора