alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Trelleborg (Sverige)

Trelleborg er Skånes og Sveriges sydligste by med  indbyggere og kommunesæde i Trelleborgs kommun.

I Trelleborg findes en rekonstruktion af trælleborgen, der blev opført omkring år 800. 

Byen var så rig, at Malmø-borgerne i 1600-tallet klagede over konkurrencen. Under Den Nordiske Syvårskrig gjorde svenskerne landgang udelukkende for at plyndre og svide byen af. I 1617 blev den igen ødelagt (ved brand), og malmøboerne udnyttede situationen ved at gå til kongen og forklare ham, at Trelleborg var helt overflødig. Christian 4. gav dem ret og inddrog Trelleborgs købstadsprivilegier. 

Men trelleborgerne fortsatte bylivet uden privilegier. Selv efter at Danmark ved Roskildefreden i 1658 havde måttet afstå Skånelandene til Sverige, måtte øvrigheden have skarp besked fra Stockholm om at platt avskaffa all borgerlig näring i den fläcken. Det hjalp en tid, men beliggenheden var for indlysende rigtig og havnen for god, så i 1865 fik byen igen tildelt købstadsstatus. Byens stavemåde var Trälleborg mellem 1910 og 1937.

Togfærgeforbindelser:
 Trelleborg-Sassnitz 1909-1944, 1948-1952, 1953-
 Trelleborg-Gdansk 1945-1946
 Trelleborg-Gdynia 1946-1948
 Trelleborg-Warnemünde 1947-1948
 Trelleborg-Świnoujście 1948, 1950-1953

Færgeforbindelser:
 Trelleborg-Rostock 1994-
 Trelleborg-Travemünde 1962-
 Trelleborg-Świnoujście 2007-

Kilder

Ekstern henvisning 

 Trelleborg kommune
 Trelleborg på Sydsverige.se
Fagmetodisk undervisning

Fagmetodisk undervisning er et undervisningsområde, hvor det centrale er et fags nødvendige færdigheder. Pædagogikken er ikke særligt meget anderledes, end den er, når der undervises på andre områder, men flere forhold er meget markante netop her:

 kønsfordelingen vil ofte være skæv
 aldersspredningen kan være meget stor
 spredningen i forkundskaber fra skolen kan være meget stor
 deltagernes motivation er generelt meget høj
 deltagernes praktiske erfaringsgrundlag er ofte meget spredt
 deltagerne har ofte ulyst til at eksperimentere med nye metoder
 lærerne skal have gode pædagogiske, faglige og menneskelige forudsætninger
 det er let at opstille relevante undervisningsforløb
 evalueringen er meget enkel: kan de, eller kan de ikke anvende fagets metoder?

Det her nævnte gælder for undervisning i praktisk betonede håndværksfag. Inden for de akademiske fagområder undervises der også i fagmetodik, men dér er der tale om et typisk kerneområde inden for hvert af fagene. Se de enkelte fag.

Se også 
 Håndværk
 Læring
 Teknologi
 Metodik
 Fleksibilitet
 Læringsstil
 Instruktion
 Projektorienteret undervisning

Pædagogik
Akantus-familien

Akantus-familien (Acanthaceae) består for det meste af tropiske planter med over 200 slægter og ca. 3500 arter. Her nævnes kun de slægter, der er repræsenteret ved arter, som dyrkes i Danmark, eller som er vildtvoksende her.

 Akantus (Acanthus)
 Krossandra (Crossandra)
 Lykkeaks (Beloperone)
 Thunbergia
 Zebraplante (Aphelandra)

 
Læbeblomst-ordenen
Svøbelsesbarn

Et svøbelsesbarn er et spædbarn, der er blevet svøbt i et lunt tæppe eller tøj, så kroppens mulighed for at bevæge sig er stærkt reduceret. Dette gør man for at efterligne den fornemmelse, som barnet havde i maven, og dermed berolige barnet. Især i det, der kaldes det 4. trimester, har mange børn stadig et behov for at være pakket tæt ind. Den stramme fornemmelse omkring barnet gør også, at barnet ikke kan lave de ufrivillige spjæt (moro refleks), som små børn har tendens til . Spjættene vækker oftest barnet under REM-søvnen. REM-søvn har stor betydning for den udvikling, der sker i barnets hjerne.

Det er påvist, at babyer, der svøbes græder mindre, sover roligere og vågner mindre op. Der er desuden observeret en bedre neuromuskulær udvikling hos for tidligt fødte, der svøbes 

Brug af svøb er især stigende i USA og England.

Risiko ved svøb 
Forskning viser, at når babyer svøbes korrekt, er det sikrere for dem at sove sådan, da de dermed falder i søvn på ryggen og forbliver i den stilling, og samtidig er de mindre tilbøjelig til at få en dyne eller et tæppe over hovedet. Der advares til gengæld mod at svøbe et barn og lægge det på maven, da barnet dermed ikke kan vende sig, hvilket øger risikoen for kvælning.

I dag bruger de fleste svøbeposer, som i de fleste tilfælde har ergonomiske poser, som giver plads til hofter og ben kan bevæge sig naturligt. Svøb, der er for stramme om hofterne, kan i værste fald føre til hoftedysplasi.

Svøbets historie 
Nogle mener, at man i gamle dage pakkede børnene stramt ind, så de blev rolige og dermed ikke tog så meget af moderens tid. Børn blev svøbet lige indtil 1700-tallet, hvor man som en modreaktion til tidligere tiders rigide opdragelse langsomt lod den gamle tradition forsvinde.

I mange kulturer har traditionen holdt ved, og her er det stadig almindeligt at svøbe børn op til 12 måneders alderen. Studier har vist, at disse børn er lige så motorisk fremmelige som vestlige børn, der ikke er blevet svøbt.

Svøb hed i reglen "svøbelse" eller "svøbeklæder". Hans Tavsen siger således i sin Postille om de hellige tre konger, da de kom til Bethlehem: "de finde da en arm Kahyte for sig.... og ser ej andet deri end et spædt Barn i fattige Svøbelser".

Udtrykket holdt sig i betegnelsen svøbelsebarn. Så vidt man af billeder tør slutte, brugte man ikke i det 16. århundrede at omgive hele barnets dragt med et langt klædningsstykke, den såkaldte Løjert, for at holde sammen på den. Man søgte at opnå det samme ved at surre uden om alle "Tjalde" og "Svøbelser" i en uendelighed af lister på kryds og tværs, der nok skulle holde selv den værste sprællebasse i ave.

Det var disse mange bånd, der dannede det mest iøjnefaldende ved svøbelsebarnet.
Et svøbelsesbarn lignede dog ikke nutids gengivelser, som vi kender fra feks. Rusland, for en hovedregel var, at dragten aldrig var hvid, men af skrigende farver, helst rød.

Referencer 

Beklædning
Børn
Themsen

Themsen (eng. River Thames), dele af den er også kendt som Isis, er en flod i den sydlige del af England, inklusive London. Med en længde på 346 km er det den længste flod, som kun løber i England, og den næstlængste flod i Storbritannien efter floden Severn.

Themsen begynder ved Thames Head i Gloucestershire, og løber ud i Nordsøen nær Tilbury, Essex og Gravesend, Kent, via Themsens flodmunding. Fra vest løber den igennem Oxford (hvor den nogle gange kaldes Isis), Reading, Henley-on-Thames og Windsor. Themsen dræner også hele Greater London.

De lavere dele af floden kaldes Tideway, hvilket kommer af flodens lange forløb der påvirkes af tidevand, som går til Teddington Lock. Denne del af floden inkluderer størstedelen af forløbet i London, og tidevandet påvirker vanddybden med 7 m. Fra Oxford til flodmundingen falder Themsen 55 m. Floden har en lav gennemstrømning i forhold til sin længde og bredde, både fordi den løber igennem nogle tørre dele af landet og fordi der trækkes betydelige mængder drikkevand fra den. Til sammenligning er Severns gennemstrømning næsten dobbelt så stor, på trods af at den har et mindre afvandingsområde. I Skotland har mere end dobbelt så stor gennemstrømning fra et afvandingsområde som er 60% mindre.

Themsen har sluser med stemmeværker.

Flodens afvandingsområde dækker en stor del af den sydøstlige og en mindre del af det vestlige England. Den får vand fra over 50 navngivne bifloder.

Der findes over 80 øer i floden. Dens vand varierer fra ferskvand til næsten havvand, og den er levested for et varieret dyreliv. Den løber igennem en række steder med erklæret særlig videnskabelig interesse (Sites of Special Scientific Interest), hvoraf det største, South Thames Estuary and Marshes, ligger i North Kent Marshes og dækker 5.289 ha.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 
Floder i England
Buckingham Palace

Buckingham Palace er den britiske monarks officielle London-residens og dermed Kong Charles III's bopæl i London. Oprindeligt hed slottet Buckingham House og blev bygget i 1703 til John Sheffield, hertug af Buckingham. I 1762 købte kong George III slottet af sir Charles Sheffield. I 1837 blev slottet kongelig residens og har siden været igennem en større ombygning og istandsættelse. 

En statue af dronning Victoria står foran hovedindgangen. Vejen, som fører til slottet, er kendt som The Mall. Bagved slottet ligger Buckingham Palace Gardens og Royal Mews. Vagtskiftet ved slottet er en stor turistattraktion. Åbningen af dele af slottet for offentligheden var en revolutionerende ændring, da den blev påbegyndt i 1990'erne. 
I 2016 besluttede regeringen at igangsætte en gennemgribende renovering af slottet, som forventes afsluttet i 2027. Budgettet hertil er på 370 mio GBP.

Henvisninger

Se også 
 Portland-sten

Bygninger, konstruktioner og anlæg i London
Slotte i England
Residensslotte i Storbritannien
City of Westminster
Forandringsparathed

Ordet forandringsparathed bruges meget i moderne managementsprog, hvor det betegner de ansattes beredthed på at gennemføre forandringer. Når ordet får så stor udbredelse i nutiden skyldes det formentlig virksomhedernes øgede behov for at kunne omstille produktion og serviceydelser med meget kort varsel. Dette behov er fremkaldt af globaliseringen, altså af den åbne og direkte konkurrence mellem virksomheder i vidt forskellige lande.

Med det høje lønniveau i Danmark bliver det en væsentlig konkurrenceparameter at kunne levere de helt rigtige varer og tjenesteydelser til aftalt tid og i en konkurrencedygtig kvalitet. Her er det, at virksomhederne får behov for at have ansatte, der evner og er villige til at omstille sig til nye vilkår.

Det kan muligvis diskuteres, om forandringsparathed er et nyt behov hos virksomhederne. Ligeledes kan man tvivle på, at det skulle være noget problem at få folk med på at omstille produktion og service. Givet er det dog, at omstillingsparathed kræver en høj grad af selvstændighed og ansvarlighed hos medarbejderne, samtidig med at det stiller store krav til ledelsen om demokratisk sindelag og adfærd.

Se også
Bløde kvalifikationer
Ledelsesstil
Kompetence

Referencer 

Ledelse
Fremtid
Forandringsvillig

En person er forandringsvillig, når hun eller han har psykisk evne og styrke til at tåle forandringer og moralsk vilje til at arbejde med på disse. Det kan betragtes som et led i en ansats kompetence, hvis hun eller han ejer forandringsvillighed. Eller den kan – med et lidt ældre udtryk – ses som én af en persons bløde kvalifikationer.

Det er let at beskrive, hvilke holdninger og hvilken adfærd der indgår i at være forandringsvillig. Derimod er det meget vanskeligt at pege helt præcist på, hvordan man skaber voksne med denne evne. Formentlig skal den grundlægges meget tidligt i barndommen, og det er givet, at den grad af tillid, som ligger i at være villig til forandringer, må skabes ved en nænsom pædagogik, der fremmer barnets tro på andre.

Se også 
 Forandringsparathed

Psykologi
AWACS

AWACS er en forkortelse for Airborne Warning And Control System, altså et luftbåret kontrol- og varslingssystem. Systemet består af et større fly med en roterende radarantenne monteret på ryggen og kabinen indrettet som kontrolcenter.

AWACS-systemet findes som to flytyper. Den mest udbredte i Vesten er E-3 Sentry, der benytter et Boeing 707/320 flystel som grundlag, mens der er lavet nogle få (til bl.a. Japan) ud fra en Boeing 767.

Systemet blev udviklet i perioden 1975-1982, og det viste i høj grad sit værd i Operation Desert Storm som et unikt værktøj til at kontrollere et større luftrum og samtidig koordinere luftangreb og -kampe. Radaren rækker 250 miles (ca 400 km).

Andre radarfly 

Rusland anvender i dag Beriev A-50-fly til AWACS-teknologien imens Kina har bygget teknologien på bl.a. KJ-2000-flyet.

Brugere 
Lande hvis luftvåben er i besiddelse af fly med AWACS-teknologien. 

 
 
 
 / NATO

Se også
 Active electronically scanned array

Links 
Dansk side om Geilenkirchen basen 
Forsvarets officielle side om AWACS

Militærfly
Flyvemaskiner
Navigation
Radarteknik
Mened

Mened er et fællesgermansk ord, som betyder "skade-ed". Begrebet har rod i den oprindelige, germanske retsopfattelse, hvor et nøje fastsat antal vidner svor på anklagedes troværdighed. En mened var da en ed, der skadede anklagede.

I moderne retspraksis betyder mened derimod alle slags falsk vidnesbyrd. Da retsplejen i høj grad er baseret på vidners troværdighed, straffes falsk vidnesbyrd – mened – meget hårdt. Af samme grund kan nært beslægtede ikke tvinges til at vidne mod hinanden, ligesom en anklaget ikke kan pålægges at vidne.

Reference 

Eder
Jura
Retsvidenskab
Juridiske begreber
Retsvæsen
Flyvehøjde

Flyvehøjde er højden, en flyvemaskine flyver i. 

Flyvehøjde måles i størstedelen af verden i engelske fod, mens metersystemet benyttes bl.a. i Rusland. De fleste flys højdemålere måler lufttrykket og bestemmer flyvehøjden ud fra dette.  

På grund af lufttrykkets variationer indstilles en trykhøjdemåler flere gange under flyvning for at kalibrere, ved hvilket tryk, højdemåleren skal vise 0. I lave højder (under gennemgangshøjden) flyves der typisk efter lufttryk, svarende til det ved havets overflade, dvs. at højdemåleren ville vise 0 ved havets overflade. Dette tryk betegnes QNH. Også i lave højder, men dog ikke anvendt så ofte, kan højdemåleren kalibreres efter trykket ved flyvepladsens højde, således at denne viser 0, når flyet står på flyvepladsen. Dette er ikke praktisk, hvis en flyvning er fra en flyveplads til en anden, da destinationsflyvepladsen kan ligge i en anden højde. Dette tryk kaldes QFE.
For at undgå at flyvninger i større højder konstant skal oplyses om det nuværende lufttryk ved havoverfladen (QNH), har man vedtaget at bruge det såkaldte standardatmosfæretryk over gennemgangshøjden. Dette er 1013,25 hektopascal. Ved flyvning på standardtryk viser en trykhøjdemåler ikke nødvendigvis den korrekt højde over terræn eller havet, men højdemålere i forskellige fly, kalibreret efter samme tryk, vil afvige fra den faktisk højde med en lige stor værdi, hvorfor adskillelse mellem fly sikres.

Ved større flyvepladser og lufthavne oplyses lufttrykket ved overfladen via radio, så det er muligt at indstille sin højdemåler ved indflyvning og landing. 

Luftrummet er delt op i luftkorridorer, hvorigennem flyene ledes af flyvekontroltjenesten. Disse korridorer krydser nødvendigvis hinanden, og det sker i forskellig højde.

Luftfart
Pascal (enhed)

SI-enheden for tryk er Pascal (Symbol: Pa) og svarer til 1 newton per kvadratmeter. Pascal er opkaldt efter den franske matematiker og fysiker Blaise Pascal.

I mange sammenhænge er Pascal en ret lille enhed; den kan visualiseres nemt ved at forestille sig et æble på 100g tværet jævnt ud over et bord på 1 m². Trykket fra æblet ned mod bordet udgør nu 1 Pa. Af praktiske årsager anvender man derfor oftest multiplaene kilopascal (kPa) og megapascal (MPa) ved beregninger (se kilo- og mega-).

Tidligere brugte man ofte ikke-SI-enheden millibar. Mange meteorologer nærer tilsyneladende så stor nostalgi over for denne enhed at de bevarer den i dag under navnet hektopascal (hPa); på den måde holder de liv i det ellers ikke særligt anvendte SI-præfiks hekto-.
1 hPa = 1 mbar.

Det internationalt anerkendte standardtryk er på
 0,101325 MPa = 101,325 kPa = 1013,25 hPa = 1 atm
hvilket omtrent svarer til det gennemsnitlige tryk ved havoverfladen på Jorden.

Trykenheder og konverteringsfaktorer

Se også 
 Meteorologi

Eksterne henvisninger 
 Omregning af Pa til andre enheder

Afledte SI-enheder
Trykenheder
Udtryk

Et udtryk er noget, som bliver ytret. Det kan ske mundtligt eller skriftligt, gennem kunst eller adfærd eller gennem ens livsførelse. Når man påstår, at noget et udtryk, så ligger der i det, at der er et indhold, der skal udtrykkes. Det åbner for diskussionen om tegn over for det betegnede, eller i en anden sprogbrug: mellem ord og indhold.

Lige siden Platons hulelignelse har den europæiske tænkning været optaget af forholdet mellem form og indhold: udtrykker formen noget sandt om indholdet, forvrides indholdet af at blive formet til et udtryk, eller skjuler formen helt for det sande indhold?

I realiteten går alle – også filosoffer – ud fra en tillid til, at der er overensstemmelse mellem et udtryk og dets indhold, når det gælder hverdagslivet. Uden denne tillid, ville tilværelsen blive meget problematisk, og mangt og meget bekræfter da også sammenfaldet mellem udtryk og indhold.

Nyere sprogforskning har foreslået, at grundstrukturen i vores sprog har en voldsom betydning for måden, vi oplever verden på. Eksempelvis er de indoeuropæiske sprog tæt knyttet til brugen af navneord (substantiver), hvad der forudbestemmer os til en forståelse af verden som stivnet. Det kan være begrundelsen for vores søgen efter forbindelsen mellem udtrykket (tingens navn) og det udtrykte (tingens væren).

Se også 
 Semiotik
 Semantik
 Ontologi
 Epistemologi

Kommunikation
Våd hede

Denne naturtype finder man på de fugtigste steder i større hedearealer eller – mere udbredt – i nærhden af højmoser. Våd Hede er en betegnelse for en naturtype i Natura 2000-netværket, med nummeret 4010.

Dannelsesforhold 

Typen er afhængig af konstant, høj vandstand, og klokkelyng kan ikke klare sig i konkurrence mod blåtop, hvis området bliver udtørret. Der er ligeledes en konstant fare for, at højere buske og træer kan invadere området og ændre forholdene.

Plantevækst 

De typiske planter på denne naturtype er:

 Almindelig Revling (Empetrum nigrum)
 Almindelig Tranebær (Vaccinium oxycoccus)
 Blåtop (Molinia caerulea)
 Hedelyng (Calluna vulgaris)
 Klokke-Lyng (Erica tetralix)
 Mose-Pors (Myrica gale)
 Rosmarinlyng (Andromeda polifolia)

Se også 
 Oxycocco-Sphagnetea

Eksterne henvisninger 

 Våd hede på novana.au.dk
 4010 Våde dværgbusksamfund med klokkelyng  Habitatbeskrivelser, årgang 2016 side 21 (Miljøstyrelsen)
 Danske Naturtyper i det europæiske NATURA 2000 netværk , 

Naturtyper i Danmark
Naturtyper (naturkanon)
Tør hede

Tør hede er en naturtypen, der mest forekommer på sandet og udpint jord. Det har man mest i Jylland, men der findes også steder på øerne, hvor naturtypen kan ses, f.eks. Vesterlyng i Nordvestsjælland. De tørre heder trues fra mange sider: kvælstofholdig regn, tilgroning med træer, effektiv brandbekæmpelse, manglende afgræsning. Tør Hede er en betegnelse for en naturtype i Natura 2000-netværket, med nummeret 4030.

Plantevækst 

De typiske planter på denne naturtype er:

 Ene (Juniperus communis)
 Revling (Empetrum nigrum)
 Engelsk Visse (Genista anglica)
 Hede-Melbærris (Arctostaphylos uva-ursi)
 Hedelyng (Calluna vulgaris)
 Katteskæg (Nardus stricta)
 Tyttebær (Vaccinium vitis-idaea)

Eksterne henvisninger 

 Tør hede på novana.au.dk
 4030 Tørre dværgbusksamfund (heder)  Habitatbeskrivelser, årgang 2016 side 22 (Miljøstyrelsen)
 Danske Naturtyper i det europæiske NATURA 2000 netværk , 

Naturtyper i Danmark
Naturtyper (naturkanon)
Benjamin Franklin

Benjamin Franklin (født 17. januar 1706, død 17. april 1790) var en amerikansk journalist, forfatter, videnskabsmand, politiker, diplomat mm., men er mest kendt som en af lederne af den amerikanske revolution og for grundlæggelsen af Ivy League-universitetet University of Pennsylvania. Hans mange virkeområder gør ham til polyhistor.

Benjamin Franklin har bl.a. bevist at et lyn er en elektrisk udladning (15. juni 1752).

Han var oprindeligt uddannet bogtrykker af sin bror, men stak af pga vold inden han var færdiguddannet. I første omgang tog han til New York og siden til Philadelphia, hvor han efterhånden åbnede et bogtrykkeri. Han iværksatte en lang række forretninger og institutioner, heriblandt en avis, University of Pennsylavania, en kirke for alle trosretninger og ansatte en gadefejer. Han gjorde også tjeneste i det britiske militær i kampen mod Frankrig, og hjalp det britiske militær med at skaffe resurser, hvilket endte med at koste ham mange penge(han havde ikke forventet selv at hænge på regningen).

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Opfindere fra USA
Journalister fra USA
Vegetarer
Personer i oplysningstiden
Ministre fra USA
Frimurere fra USA
Ansatte ved University of Pennsylvania
Modtagere af Copleymedaljen
Personer fra Boston
Kystklima

Et kystklima er et klima, hvor havnærhed mildner og udjævner de forventelige, årlige maksimum- og minimumtemperaturer – under den forudsætning, at vinden bærer mildningen ind over lande der ligger nær kysten.

Kystklima er defineret som steder hvor forskellen på den koldeste og den varmeste måned er mindre end 18 grader celsius. Hvis forskellen er større, er der fastlandsklima.

Klimaet på et sted bestemmes først og fremmest af, hvor lang afstand der er fra ækvator til stedet. Dette forhold bestemmer nemlig indfaldsvinklen på solstrålerne og dermed den energimængde, der modtages pr. kvadratmeter. Afstanden angives ved hjælp af breddegraden, hvor ækvator svarer til 0 graders bredde, og hvor Nordpolen og Sydpolen svarer til 90 graders bredde.

Jo større afstand til ækvator, des lavere årlig gennemsnitstemperatur. Dette forhold begrunder, at kloden kan inddeles i klimabælter, der omkranser den. Når det er konstateret, hvilket klimabælte et sted befinder sig i, kommer havnærhed ind som den næste, afgørende faktor. Vands høje varmefylde gør, at havnære egne får køligere og senere somre end forventeligt efter breddegraden. På den anden side, men af samme grund, får de samme egne senere og mildere vintre.

Det er kun i de områder af verden, hvor den almindeligste vindretning fører barometerlavtryk fra havet og ind over land, at kystklimaet bliver rigtigt mærkbart. Det sker f.eks. i Danmark, hvor den herskende vindretning er vest eller nordvest. Østsibirien, som ligger på samme breddegrad, og som har store, havnære områder, får alligevel ikke kystklima, fordi de herskende vindretninger fører højtryksluft fra land og ud over havet.

Klima
Plantevækst

Plantevækst er et steds bevoksning fordelt på arter. Det kaldes også for stedets flora. Plantevæksten kan beskrives efter videnskabelige principper, der gør sammenligninger mulige, enten det sker over tid eller sat i forhold til andre steders plantevækst.

Den danske botaniker Christen C. Raunkiær udviklede de grundlæggende metoder til beskrivelse af plantevækst.

Se også 
Biotop
Population
Dyreliv

Botanik
Sydøstasien

Sydøstasien er en region i Asien, der sædvanligvis sættes til at omfatte landene syd for Kina, øst for Indien og nord for Australien. Følgende lande er dermed omfattet af begrebet Sydøstasien: Brunei, Burma (Myanmar), Thailand, Laos, Cambodja, Vietnam, Malaysia, Singapore, Filippinerne, Indonesien og Østtimor.

Udtrykket "Sydøstasien" opstod efter 2. verdenskrig. Før brugte man udtrykkene "Bagindien" og "Indokina" for fastlandsområdet, og "Malajiske Arkipelag" for øerne.

Opdeling

Politisk 

Definitionerne af "Sydøstasien" varierer, men de fleste definitioner følger denne liste over lande og territorier. Alle lande undtaget Østtimor er medlem Association of Southeast Asian Nations (ASEAN). Området var, sammen med Sydasien, engang kendt som Ostindien eller simpelthen bare Indien (indtil det 20. århundrede). Juleøen og Kokosøerne betragtes som en del af Sydøstasien, selvom de tilhører Australien. Der findes flere omstridte øer i det sydkinesiske hav. Papua New Guinea har erklæret, at de agter at tilslutte sig ASEAN, som de pt. er observatører i.

Lande

Territorier

Administrative underinddelinger

Geografisk 

Sydøstasien er geografisk set opdelt i to underregioner, hovedsageligt Indokina og Maritime Sydøstasien (også defineret af det Malajiske Arkipelago) ().
Indokina inkluderer:
 
 
 
 
  Vestmalaysia
 

Maritime Sydøstasien inkluderer:
 
 
 
 
 
  Østmalaysia

Andamanerne og Nicobarerne, Indien, betragtes geografisk set som en del af Sydøstasien. Resten af New Guinea er ofte inkluderet af praktiske grunde (de er observatørmedlem af ASEAN, mens de ligesom Palau, Guam, og Nordmarianerne engang var en del af Spansk Ostindien.

Den østlige halvdel af Indonesien og Østtimor (øst for Wallace-linjen) betragtes biogeografisk som en del af Oceanien.

Dyrearter i Sydøstasien

Kilder & noter 

Asien
William Congreve

William Congreve (født 24. januar 1670 i Irland, død 19. januar 1729) var en engelsk poet og dramatiker. Han studerede på Trinity College i Dublin med John Dryden som tutor. Han blev begravet i Westminster Abbey.

Eksterne henvisninger 

 

Digtere fra Irland
Dramatikere fra Irland
Hullinse

En hullinse er en simpel optisk indretning, som består af en plade af et uigennemsigtigt materiale, hvori der er lavet et lille hul. På engelsk betyder »pinhole« et nålestik, og det engelske navn hentyder til at man kan fremstille en hullinse ved at lave et hul i f.eks. et stykke pap ved hjælp af en (knappe)nål.

Indretningen kaldes en linse, fordi den som en optisk linse kan bruges til at danne et billede af de lysstråler, der spredes fra et motiv, sådan som det er vist til højre: Et kraftigt belyst motiv (1) spreder lyset i alle retninger. De lysstråler der har retning direkte mod hullet i hullinsen (2) fortsætter igennem dette, og belyser til sidst et punkt på (eller rettere: et meget lille område af) væggen bag hullinsen: Herved dannes et billede (3) af motivet. Da alle de lysstråler der bidrager til billedet krydser hinanden i "linsens" hul, optræder billedet med »bunden i vejret» i forhold til det fysiske motiv.

Motivet skal belyses temmelig kraftigt, fordi kun en ganske lille del af det lys der spredes fra et lille område på motivet, slipper igennem hullet og bidrager til at danne billedet. Jo mindre hullet i hullinsen er, desto mere lys skal der til; til gengæld giver et mindre hul et skarpere billede end et større.

At et mindre hul giver et skarpere billede er kun delvist rigtigt, for hullet kan også blive for lille. Den præcise formulering er, at der til en bestemt afstand mellem hul og film svarer en optimal huldiameter.

Hullinser bliver brugt til visse typer fotografier, hvor "kameraet", kaldet et hulkamera, f.eks. kan være en dåse med et stykke fotografisk film. Også digitale kameraer uden objektiv kan benyttes.

Se også 
 Fotografi
 Kamera

Eksterne henvisninger 

Optiske apparater
Robert Burns

Robert Burns (født 25. januar 1759, død 21. juli 1796) (Rabbie Burns, Skotlands yndlingssøn, Plovmandsdigteren, Robden af Solway Firth, Barden af Ayrshire og i Skotland blot som Barden) var en skotsk digter og sangtekstforfatter. 

Han betragtes som Skotlands nationaldigter og fejres over hele verden. Han er den bedst kendte af de digtere, som skrev på skotsk, selv om mange af hans værker er på engelsk med en "let" skotsk dialekt forståelig for andre end skotter. Han skrev også på normalt engelsk, og i disse værker er hans politiske eller borgerlige kommentarer ofte mest direkte.

Han er pioner inden for romantikken og inspirerede efter sin død grundlæggerne af både liberalisme og socialisme. Som et kulturikon både i Skotland og for skotter over hele verden er fejringen af hans liv og værk nærmest blevet en national karismatisk kult op gennem det 19. og 20. århundrede, og hans indflydelse på skotsk litteratur har længe været meget stærk. I 2009 blev han valgt som den "største skotte" efter afstemning på den skotske tv-kanal STV.

Burns lavede originale kompositioner, men indsamlede også folkesange fra hele Skotland og reviderede eller tilpassede dem. Det er tilfældet med hans sang Auld Lang Syne. Den synges ofte ved Hogmanay (årets sidste dag). Scots Wha Hae var længe landets uofficielle nationalsang. Blandt Burns' verdenskendte sange og digte er A Red, Red Rose; A Man's A Man for A' That; To a Louse; To a Mouse; The Battle of Sherramuir; Tam o' Shanter og Ae Fond Kiss.

Se også 
Nogle af hans tekster på Wikisource

Fodnoter

Eksterne henvisninger 
 

Digtere fra Skotland
Sangskrivere fra Storbritannien
Briter i 1700-tallet
1166

Konge i Danmark: Valdemar den Store enekonge fra 1157-1182

Se også 1166 (tal)

Begivenheder 
 Absalons Borg i København grundlagt dette år eller i 1167

Født

Dødsfald

Eksterne henvisninger 

66
Slaget på Grathe Hede

Slaget på Grathe Hede den 23. oktober 1157 var afslutningen på en borgerkrig om kongemagten mellem Svend 3. Grathe, Knud 5. og Valdemar 1. den Store.

Efter at Erik Lam i 1146 nedlagde kronen og gik i kloster, blev Svend Grathe, Erik Emunes søn – konge på Sjælland og i Skåne, og Knud, kong Magnus' søn konge i Jylland. Knud forsøgte i flere felttog at erobre Sjælland (1147 og 1150), men blev fordrevet og flygtede til Tyskland, hvor det lykkedes ham at rejse en hær.

I nærheden af Viborg i 1151 kom det til et slag ved Geddebæk. – Knud tabte og appellerede igen til den tyske konge og senere kejser, Frederik Barbarossa, der som lensherre indkaldte både Knud og Svend til en rigsdag i Merseburg, og både Svend og Knud mødte frem. Her tilkendte kejseren Svend kongetitlen, og denne svor lensed til ham. Samtidig bestemte kejseren at Svend til gengæld skulle give Sjælland til Knud som len, men dette løfte blev aldrig indfriet.

I Danmark var stormændene foruroligede over den store tyske indflydelse. Valdemar, der først havde sluttet sig til Svend, der havde udnævnt ham til hertug i Slesvig, skiftede side, hvilket han beviste ved at forlove sig med Knuds halvsøster Sophie.

Både Knud og Valdemar blev i 1154 kongehyldet på Landstinget i Viborg.

De tre bejlere til kongemagten var  i 1157 blevet enige om at dele magten, så Valdemar fik Jylland, Knud øerne og Svend fik Skåne. De afholdt derefter en forsoningsfest i Roskilde den 9. august 1157, men Svend lod ifølge Saxo sine mænd overfalde de to andre konger. Knud blev dræbt, men det lykkedes Valdemar, omend såret, at flygte ved at vælte lysestagerne og forsvinde i mørket og nå til Jylland.

Valdemar fik stor tilslutning, da man hørte om Svends udåd, og han fik samlet en stor styrke. Han gik i land ved Grenå (ved Djursåens munding), og ved list og magt lykkedes det at få Svends flåde ødelagt. Svend gik til Randers, og Valdemar gik over på den anden side af Gudenåen og lod broen ødelægge.

I slutningen af september var han blevet så stærk, at han turde møde Svends hær, og 23. oktober mødtes de to hære på Grathe Hede. Kampen var kort, men voldsom, – Svend tog fejl af, hvor Valdemars hovedstyrke var placeret og opdagede for sent sin fejl, og han endte med at flygte. Han kom ud i nogle sumpe ved enden af Hauge Sø, hvorved han mistede sine våben og rustning. Han blev senere taget til fange og dræbt med et øksehug.

Grathe-stenen 
Grathe-stenen er et fredet mindesmærke et par hundrede m nordvest for Hauge Sø, og ca. 3 km nordøst for det areal i Kompedal Plantage der nu benævnes Grathe Hede. Stenen blev rejst i 1892, på det sted hvor Svend Grathe menes at være begravet i det nu nedrevne Grathe Kapel. Det var den danske digter Thor Lange, som gennem sit forfatterskab skaffede penge til stenen og flere andre monumenter rundt om i landet.

Kilder/henvisninger 

Grathe Hede
Grathe Hede
Fredede fortidsminder i Danmark
Forsvundne bygninger, konstruktioner og anlæg i Danmark
Etableret i 1892
Monumenter i Danmark
Silkeborg Kommune
Danmark i 1100-tallet
1157

Konge i Danmark: Svend 3. Grathe, Knud 5. 1146-1157 , Valdemar 1. den Store 1146-1182

Se også 1157 (tal)

Begivenheder 
 9. august - blodgildet i Roskilde, hvor Kong Svend V Magnussen dræber Knud III
 23. oktober - slaget på Grathe Hede

Født 
 8. september – Richard Løvehjerte, konge af England.

Dødsfald 
 Knud 5. dræbes ved Svend 3. Grathes "forsoningsfest" i Roskilde
 Svend 3. Grathe dræbes i Slaget på Grathe Hede

Eksterne henvisninger 

57
Ækvatordåb

Ækvatordåb (eller linjedåb) er i handels- og orlogsflåderne en traditionel ceremoni, som enhver, der for første gang krydser ækvator om bord på et skib, må underkaste sig.

Udformningen kan variere, men den har altid et festligt præg. Den er en slags travesti på oldkirkens voksendåb (som ikke skete ved overøsning men ved neddykning i komplet nøgenhed). De sømænd som skal "døbes" bliver derfor klædt fuldstændigt af og derefter indsæbet i barberskum eller lignende og derefter "barberet" med store barberknive af træ. Undertiden bliver endda alt hår på hovedet og kroppen afklippet/afraget. Selve dåben sker derefter i et improviseret "dåbsbassin" på dækket.

Ceremonien ledes traditionelt af den mest erfarne sømand, udklædt som havets gud, Kong Neptun, og bl.a. er udstyret med dennes trefork.

Det er naturligvis en forudsætning for ceremoniens festlige forløb at både de involverede og tilskuerne har en afslappet holdning til den nøgenhed, som er et ikke uvæsentligt moment i festen.

Efter at have "bestået" prøven vil den nye "søn af Neptun" ofte modtage et skriftligt bevis for det.

Litteratur 
 Henning Henningsen, Crossing the Equator: sailors’ baptism and other initiation rites (med dansk sammenfatning). Copenhagen, Munksgaard, 1961.

Ritualer
Skibsterminologi
Dåb
Katteskæg

 
Katteskæg (Nardus stricta) er et 20-30 cm højt græs, der vokser på heder og sandede marker.

Beskrivelse 
Katteskæg er en stedsegrøn og flerårig, urteagtig plante med en stiv, tueformet vækst. Bladene er stift oprette, rørformet indfoldede og blågrønne. I løbet af vinteren visner forrige års blade og bliver gule. De bliver dog siddende og beskytter således de friske blade i tuen.

Blomstringen sker i maj-juni, hvor man finder blomsterne samlet i små, endestillede aks. Den blomsterbærende stængel er tynd og ru på stykket lige under akset. Hvert aks består af et antal småaks, der hver kun rummer én, reduceret og uregelmæssig blomst. Småaksene er violetblå og uden stak. Ved modningen står småaksene kamformet frem. Frøene er nødder.

Rodsystemet består af tæt trævlede og dybtgående rødder.

Højde x bredde og årlig tilvækst: 0,10 x 0,10 m (10 x 10 cm/år). De blomsterbærende stængler er dog op til 0,20 m lange.

Voksested 
Katteskæg er udbredt i Kaukasus, Sibirien og det meste af Europa, herunder også i Danmark, hvor arten er almindelig på sandede marker, overdrev, heder og i klitter, særlig hyppig i Jylland. Den er knyttet til lysåbne voksesteder med veldrænet, ofte mager bund, og den optræder som pionerplante på helt humusfri jord.

Craigdilly er et særligt udvalgt naturområde, som ligger på en meget stejl og ret tør bakkeskråning ved Megget Water, en opstemning i Lothianområdet på sydsiden af Firth of Forth, Skotland. Her findes Katteskæg sammen med bl.a. Blåbær, Revling, Bølget Bunke, Hedelyng, Hypnum cupressiforme, Lyng-Snerre, Polytrichum commune, Tormentil og Tyttebær

Anvendelse 
Planten kan glimrende anvendes i hedebedet på den helt magre bund, men den er fuldstændigt overset til have- og parkformål.

Note

Kilder 
 Signe Frederiksen et al., Dansk flora, 2. udgave, Gyldendal 2012. .
 Taxonomicon: Genus Nardus

Eksterne henvisninger 
 Arne og Anna-Lena Anderberg: Den virtuella floran, Naturhistoriska riksmuseet 

Græs-familien
Tørketålende planter
Cathaya

Cathaya er en lille slægt af nåletræer fra subtropisk Kina. Den har kun en enkelt nulevende art, Almindelig Cathaya (Cathaya argyrophylla). Cathaya tilhører underfamilien Laricoideae og er nært beslægtet med Douglasgran (Pseudotsuga) og Lærk (Larix).

Cathaya forekommer kun i et begrænset område i det sydlige Kina i provinserne Guangxi, Guizhou, Hunan og Sichuan. Her vokser den på stejle kalkstens-klipper i 900 - 1800 m højde. Nålene er 2,5 - 5 cm lange og sidder i et spiralagtigt mønster på grenene. Koglerne er 3-5 cm lange.

Fossiler af uddøde arter af Cathaya er talrige i europæiske brunkuls-forekomster fra 10-30 millioner år siden.

Nåletræer
Lærk
Nothotsuga

Nothotsuga er en slægt fra det subtropiske Kina. Den står tæt på Hemlock-slægten. Der er kun én art:

 Almindelig Nothotsuga (Nothotsuga longibracteata)

Nåletræer
Ædelgran
Keteleeria

Keteleeria er en slægt af stedsegrønne nåletræer fra det centrale og vestlige Kina. De er nært beslægtet med Guldlærk (Pseudolarix).

 Keteleeria davidiana
 Keteleeria fortunei

Se også 
 Rav

Eksterne links 
 Flora of China:Keteleeria

Nåletræer
Ædelgran
Ceder

Ceder (Cedrus) er en lille slægt af høje, stedsegrønne nåletræer. De har oprette, tøndeformede kogler og nålene siddende i bundter à 15-20 stk. på vorteagtige kortskud. Her nævnes kun de arter, som dyrkes i Danmark, eller som har stor, kulturel betydning (Libanon-Ceder).

Slægtens systematik er genstand for nogen diskussion. Nogle regner kun med 2 arter (hvor Atlas-ceder så regnes som en varietet, C. libani var. atlantica, af Libanon-ceder), mens man især i ældre litteratur finder en 4. art, Cypern-ceder (C. brevifolia) der dog af de fleste regnes som en varietet, C. libani var. brevifolia, af Libanon-ceder.

 Atlas-Ceder (Cedrus atlantica)
 Himalaya-Ceder (Cedrus deodara)
 Libanon-Ceder (Cedrus libani)

Nåletræer
Hemlock

Hemlock (Tsuga) eller Skarntydegran er en slægt af stedsegrønne nåletræer. De kendes på de uens lange nåle og de meget små kogler. Nålenes lugt minder om skarntyde (deraf navnet). Slægten hedder Hemlock (= Skarntyde) på engelsk, og det kaldes den også af og til i Danmark.

 Østamerikansk hemlock (Tsuga canadensis)
 Kinesisk hemlock (Tsuga chinensis)
 Japansk hemlock (Tsuga diversifolia)
 Bjerghemlock (Tsuga mertensiana)
 Sieboldhemlock (Tsuga sieboldii)
 Vestamerikansk hemlock (Tsuga heterophylla)

Hemlock i Danmark 
Ingen arter af Hemlock forekommer naturligt i Danmark. Både Øst- og Vestamerikansk Hemlock, samt forskellige varieteter af disse, forekommer jævnligt som have- og parktræer. Disse kan (sjældent) optræde forvildet, og kan også ses enkelte steder i skovbruget i mindre beplantninger. Generelt har Hemlock dog ingen betydning i skovbruget. Slægten er ikke egnet til pyntegrønt, da den drysser hurtigt.

Øvrige arter 
 Tsuga caroliniana
 Tsuga dumosa
 Tsuga forrestii

Nåletræer
Carl Hamilton (litterær figur)

Carl Gustaf Gilbert Hamilton er fiktiv agent i Jan Guillous spændings-serie Hamilton.

Hamilton er i mange henseende en nordisk udgave af Ian Flemings James Bond-figur.

Krimiserien om Carl Hamilton 
 Kodenavn: Coq Rouge (1986)
 Den demokratiske terrorist (1987)
 I nationens interesse (1989)
 Dine fjenders fjende (1989)
 Den agtværdige morder (1990)
 Øje for Øje (1991)
 Ingen mands land (1992)
 Den tabte sejr (1993)
 I Hendes Majestæts tjeneste (1994)
 En borger hævet over enhver mistanke (1995)
 Hamlon (1995))
 Madame Terror (2006)
 Men ikke hvis det gælder din datter (2008)
Dukker desuden op i bøgerne "Dem der dræber drømme sover aldrig" og "Den anden dødssynd" fra serien "Det store århundrede".

Eksterne henvisninger 
 

Fiktive spioner
Fiktive personer fra Sverige
Athrotaxis

Athrotaxis er en planteslægt, der hører hjemme på Tasmanien, hvor alle tre arter vokser. Slægten har en del træk fælles med Kryptomerie-slægten.

Eksterne henvisninger 

 Athrotaxis cupressoides (ikke hårdfør i danmark)
 Athrotaxis laxifolia (ikke hårdfør i danmark)
 Athrotaxis selaginoides (ikke hårdfør i danmark)

Litteratur 
Alan Mitchell: "Træer i Nordeuropa" 

Nåletræer
Planteslægter
Cypres-familien
Kryptomeria-slægten

Kryptomeria-slægten (Cryptomeria) er en planteslægt med kun én art.

 Japansk Kryptomeria (Cryptomeria japonica)

Litteratur 
 Alan Mitchell, Træer i Nordeuropa 

Cypres-familien
Planteslægter
Cunninghamia

Cunninghamia (Cunninghamia) er en planteslægt fra Kina og Taiwan med blot to arter:

 Cunninghamia lanceolata
 Cunninghamia konishii – næppe hårdfør i Danmark

Litteratur 
 Alan Mitchell: "Træer i Nordeuropa" 

Nåletræer
Planteslægter
Cypres-familien
Vandgran-slægten

Vandgran-slægten (Metasequoia) er en planteslægt, der førhen kun var kendt fra fossile spor i kullagene, og man anså den for uddød, indtil en enkelt art blev beskrevet fra nogle lokaliteter i det vestlige Kina (Sichuan- og Hubeiprovinserne).

 Vandgran (Metasequoia glyptostroboides)

Litteratur 
Alan Mitchell: "Træer i Nordeuropa" 

Cypres-familien
Planteslægter
Parasoltræ-slægten

Parasoltræ (Sciadopitys) er en slægt med en enkelt, japansk art. Slægtsbeskrivelsen er derfor sammenfaldende med artsbeskrivelsen.

 Parasoltræ (Sciadopitys verticillata)

Litteratur 
Alan Mitchell: "Træer i Nordeuropa" 

Parasoltræ-familien
Planteslægter
Sumpcypres

Sumpcypres (Taxodium) er en lille planteslægt, der består af tre arter fra det sydlige USA og fra Mexico. Arterne er enten løvfældende eller vintergrønne.

 Almindelig Sumpcypres (Taxodium distichum)
 Taxodium ascendens
 Taxodium mucronatum

Litteratur 
Alan Mitchell: "Træer i Nordeuropa" 

 
Planteslægter
Rødtræ-slægten

Rødtræ-slægten (Sequoia) er en planteslægt med kun én art. Slægten står nær til Mammuttræ-slægten og sås også på samme måde. I ældre litteratur ses Mammuttræ henregnet til Rødtræ-slægten under navne som Sequoia giganteum eller Sequoia wellingtonia.

 Rødtræ (Sequoia sempervirens)

Litteratur 
Alan Mitchell, Træer i Nordeuropa 

Cypres-familien
Mammuttræ-slægten

Mammuttræ-slægten (Sequoiadendron) er en planteslægt med kun én art.

 Mammuttræ (Sequoiadendron giganteum)

Litteratur 
Alan Mitchell: "Træer i Nordeuropa" 

Cypres-familien
Planteslægter
Cunninghamia lanceolata

Cunninghamia lanceolata er et stedsegrønt nåletræ af Cypres-familien, som kan blive op til 15m her i Danmark, og op til 40 meter under gunstige omstændigheder i hjemlandet, Kina. På dansk  bruges nogen gange navnet kinesisk ligkistetræ

Det er normalt ikke hårdført, men da Nordisk Kabel og Tråd lavede en telegraflinje i Kina i 1920'erne, så var der en ingeniør som havde nogen frø med hjem. Rent tilfældigt var de fra en nordlig bestand uden for artens normale udbredelse.

Disse planter har vist sig rimeligt hårdføre, selv om unge planter nyplantede planter er lidt sarte.

Arten minder meget om kridttidens nåletræer.

Nåletræer
Cypres-familien
Bålbande

Bålbande er et populært udtryk blandt spejdere for de kanter af træ, der omgiver en gravet bålplads. Af træ benyttes oftest længder af granrafter. Formålet med dem er at bevare kanten af bålpladsen intakt, så de opgravede græstørv lettere kan lægges på plads og sporene efter bålpladsen slettes. Man lægger tørvene, så de ligger tæt i samme mønster som de blev gravet op, og deres overflade skal ligge 1-2 cm over niveau, så de kan synke sammen uden at danne et hul.

Man skal huske at vande godt, i tørre perioder også på selve bålpladsen før tørvene lægges tilbage. Ellers vil tørvene tørre ud og græsset dermed visne.

Spejder
Grøn leguan

Grøn leguan (latin: Iguana iguana) kan leve op til 20 år eller mere og bliver 180 til 200 cm lang. Som fuldvoksen kan vægten komme op på 5 til 6 kg. Den findes i Mellem- og Sydamerika, samt på de Vestindiske Øer. Leguanen er et vekselvarmt dyr, og det at den er afhængig af omgivelsernes temperatur, da den ikke er i stand til selv at varme kroppen tilstrækkeligt op. Derfor ses den tit liggende i solen, hvor den varmer sig.

Grøn leguan er planteædende, og har bedst af en fiberrig og fedtfattig kost bestående af så mange grønne planter og grovgrønt som muligt.

Leguan som kæledyr 
I fangenskab er leguanen meget udsat for knogleskørhed, da den ikke får dækket det store behov for sol og dermed D3-vitamin, som den gør i sine naturlige omgivelser. 

Desuden kan det komme bag på mange, hvor pladskrævende en leguan er. Ikke nok med at den vokser meget i dens første leveår, så har den også som fuldvoksen behov for et terrarium på helt op til 4 x 4 x 2 meter (h x b x d). Da leguanen normalt befinder sig oppe i træerne, er højden vigtig, ligesom mange naturgrene og små varmezoner også har betydning.

Galleri

Eksterne links 

 Systema naturae 2000 (classification) – Taxon: Iguana iguana

Mellemamerikas fauna
Sydamerikas fauna
Leguaner
Flodceder

Flodceder (Calocedrus) er en lille planteslægt med tre arter. Flodceder er ikke et ceder-træ i botanisk forstand, det er kun arter i slægten Cedrus, som hører til Gran-familien. Navnet Calocedrus til trods hører flodceder til Cypres-familien lige som f.eks. Livstræ, med hvilket det er nært beslægtet.

 Californisk Flodceder (Calocedrus decurrens)

 Calocedrus formosana
 Calocedrus macrolepis

Litteratur 
Alan Mitchell: "Træer i Nordeuropa" 

 
Planteslægter
Dværgcypres

Dværgcypres (Chamaecyparis), også kendet under navnet Ædelcypres, er en mindre slægt med fem eller seks arter. Et vigtigt slægtskendetegn er den skarpe lugt, som kommer fra det knuste løv. Nogle kan lide den, andre bestemt ikke. De fleste arter har betydning som almindelige prydtræer – også i Danmark. Enkelte dyrkes også for tømmer. Slægten kaldes på engelsk false cypress og betegnelsen uægte cypres ses derfor også.

Navnet Dværgcypres er i øvrigt misvisende, da flere arter (bl.a. Ædelcypres) kan blive meget store. Ingen af arterne er egentlige dværgtræer, men flere er langsomt voksende. Desuden findes der talrige haveformer, hvoraf mange er meget langsomt voksende eller egentlige dværgsorter.

 Ædelcypres (Chamaecyparis lawsoniana)
 Solcypres (Chamaecyparis obtusa)
 Hvid ædelcypres (Chamaecyparis thyoides)
 Ærtecypres (Chamaecyparis pisifera)
 Chamaecyparis formosensis
 Chamaecyparis taiwanensis

Arten Nutkacypres har før været i denne slægt, men er blevet flyttet til slægten Guldcypres.

Litteratur 
Alan Mitchell: "Træer i Nordeuropa"
Cypres

Cypres (Cupressus) er en subtropisk planteslægt med tyve arter. Her beskrives kun den ene art, som ganske vist ikke er hårdfør i Danmark, men som er velkendt fra Middelhavsområdet.

 Almindelig Cypres (Cupressus sempervirens)

 Cupressus arizonica
 Cupressus bakeri
 Cupressus cashmeriana
 Cupressus chengiana
 Cupressus duclouxiana
 Cupressus funebris
 Cupressus goveniana
 Cupressus guadalupensis
 Cupressus lusitanica
 Cupressus macnabiana
 Cupressus macrocarpa
 Cupressus sargentii
 Cupressus torulosa

Litteratur 
 Alan Mitchell: "Træer i Nordeuropa" 

Nåletræer
Planteslægter
Cypres-familien
Thuja

Thuja (Thuja) er en mindre planteslægt med fem arter. Det er en slægt af stedsegrønne nåletræer og buske med skælklædte kviste. Slægtens medlemmer er giftige pga. indhold af thujon. Et vigtigt slægtskendetegn overfor Ædelcypres er koglerne. Hos sidstnævnte er de kuglerunde, mens de hos Thuja er krukkeformede.

 Almindelig thuja (Thuja occidentalis)
 Japansk thuja (Thuja standishii)
 Kæmpethuja (Thuja plicata)
 Koreathuja (Thuja koraiensis)
 Thuja sutchuenensis

Livstræ er tidligere kendt som Thuja orientalis, men har i dag fået sin egen slægt, og er derfor blevet omdøbt til Platycladus orientalis.

Litteratur 
Alan Mitchell: "Træer i Nordeuropa" 

 
Planteslægter
Hønsebenstræ-slægten

Hønsebenstræ-slægten (Thujopsis) er en planteslægt med kun én art. Den har tidligere været placeret under Thuja-slægten.

Arter 
 Hønsebenstræ (Thujopsis dolabrata)

Litteratur 
Alan Mitchell: "Træer i Nordeuropa" 

Cypres-familien
Planteslægter
Dværglivstræ-slægten

Dværglivstræ-slægten (Microbiota) er en planteslægt med kun én art.

 Dværglivstræ (Microbiota decussata)

Litteratur 
Alan Mitchell: "Træer i Nordeuropa" 

Cypres-familien
Planteslægter
Hjertebladet el

 
Hjertebladet el (Alnus cordata) er et middelstort træ med en tæt og ægformet krone. 

Stammen er ret og gennemgående lige til toppen. Nær rodhalsen ses ofte en fortykning af stammen. De unge grene er opstigende, mens de ældre er mere overhængende. Barken er først mørkebrun med lysere underside, senere bliver den lysegrå, og til sidst er den grå og svagt furet. 

Knopperne er spredte og stilkede, bleggrønne med brune spætninger. Bladene er ægformede med en kort spids og savtakket rand. Oversiden er blank og mørkegrøn, mens undersiden er lysegrøn med totter af orangerøde hår ved nervevinklerne. Løvspringet er meget tidligt, og løvfaldet sker først hen i november. 

Hanlige og hunlige blomster sidder i hver sine rakler. "Koglerne" er store og ægformede. Frøene kan af og til modne i Danmark. De spirer i så fald godt.

Rodnettet er hjerteformet, men fladt udbredt og tæt forgrenet. Som alle El kan også denne forsyne sig med kvælstof ved hjælp af tråddannende bakterier (Frankia sp.), som den huser i knolde på rødderne.
Højde x bredde og årlig tilvækst: 15 x 8 m (30 x 15 cm/år).

Voksested 
Hjertebladet el gror i blandede løvskove på tør bund i Sydøsteuropa og i det sydlige Italien og på Kreta. Som andre elle-træer, trives hjertebladet el i vandlidende jord, vådbund og endda sump året rundt. Naboer er f.eks. bøg, buksbom, alm. jordbærtræ, alm. julerose, duneg, mannaask, rød kornel, stilkeg og vedbendbladet alpeviol.

Anvendelse 
Træet vokser på Korsika og i Syditalien, men det trives fint under danske forhold, og har vist sig meget egnet som bytræ. Træet tåler beskæring, og dets evne til at opsamle kvælstof fra luften gør det til et meget nøjsomt træ.

Kilde 
 Sten Porse: Plantebeskrivelser, DCJ 2003 (CD-Rom).

Træer
Elleslægten