Anatomi

Anatomi er læren om organismers form og opbygning. 

Menneskets og dyrenes anatomi er udforsket ved hjælp af dissektion og mikroskopi, Den er læren om organismers opbygning. Også planter, svampe og protister har hver deres anatomi.

Den humane anatomi beskriver, hvordan menneskets krop normalt er opbygget, mens forandringer ved sygdom eller skade betegnes patoanatomi.
Faget anatomi kan inddeles i makroskopisk og mikroskopisk anatomi. 
Underinddelinger er cytologi (cellelære) og histologi (vævslære).
Andre inddelinger er for eksempel topografisk anatomi (overfladeanatomi). Neuroanatomi er nervesystemets anatomi.

En specialist i læren om organismens opbygning kaldes en anatom. 

Det første anatomiske institut bliver grundlagt i Alexandria i Ægypten omkring 300 år f.Kr. sammen med flere andre vigtige fakulteter og et bibliotek, hvori man søger at samle al videnskabelig viden i verden. På dette anatomiske institut tillod kongen dissektioner. Det gav mulighed for at undersøge kroppens indre og beskrive organerne.
I Ægypten kom meget omfattende værker med beskrivelser af kroppen. De originale værker er gået tabt, men mange af dem blev oversat af arabiske læger, som tog dem med til bl.a. Persien og Grækenland, hvor traditionerne blev ført videre.
Studierne af anatomi og patoanatomi blomstrede igen op i renæssancen, hvor universiteterne i Europa igen fik mulighed for at udføre dissektioner, der havde været forbudt af kirken. 

En milepæl var udgivelsen af Andreas Vesalius's De humani corporis fabrica fra 1543 med yderst detaljerede beskrivelser af menneskekroppen. Også videnskabsmænd som Harvey (1578-1657) og Descartes (1596-1650) bidrog med vigtige værker i denne periode.

Nomenklatur 
Inden for anatomien bruges en særlig nomenklatur, et særligt fagsprog. Det er blevet standardiseret, så det er det samme i hele verden, f.eks. via PNA-systemet (Paris Nomina Anatomica), der sidst blev revideret i 1998. Langt størstedelen af fagbetegnelserne stammer fra latin eller latiniseringer af oldgræsk. 

Ud over at hver enkel anatomisk struktur har et navn, findes betegnelser for en række forskellige snit og retninger, som gør det nemmere at beskrive de enkelte strukturer.

Snitplaner 
Normalt bruger man de tre planer horisontalplanet, frontalplanet og sagittalplanet. Medianplanet er et specialtilfælde af sagittalplanene, der deler kroppen i to symmetriske halvdele (således det "sagittalplan", der vises på tegningen). Medianplanet er det eneste af de nævnte, der på den måde er defineret. Man kan således lave talrige horisontal-, frontal- og sagittalplaner, så længe de respekterer de vektorer, der udstikker dem. Eksempelvis kan et horisontalplan også ligge på niveau med skuldrene, knæene, eller i hvilken som helst anden højde. Se tegning

Retninger 

I hjernen gælder:

Rostral – opad, mod spidsen af frontallapperne

Caudal – nedad mod fødderne

Menneskets anatomi 
Mennesket hører til pattedyrene og store dele af vores anatomi kan derfor genfindes i de fleste pattedyr. Her er en liste over noget af menneskets anatomi:
De latinske eller græske udtryk er skrevet med kursiv

Bevægeapparatet 
 Skelettet
 Lemmer:
 hoved caput
 hals collum
 kravebenet clavicula
 skulderen scapula
 brystbenet sternum
 overarm brachium
 overarmsknoglen humerus
 albue cubitus
 underarm antebrachium
 underarmsknoglerne radius og ulna
 hånd manus
 fingrene digiti manus
 ribben costae
 bækken pelvis
 lår femur
 lårbensknoglen femur
 underben crus
 skinnebenet tibia
 lægbenet fibula
 fod pes
 knæ genu
 knæskallen patella
 rygsøjlen columna
 Skambenet - Os pubis
 Halebenet - Os coccygis

Nervesystemet (systema nervosum) 
Se også nerve, nervebane, dendrit, neuron

Centralnervesystemet 
Hjernen (cerebrum) 
 Storhjernen Telencephalon
 Hjernebarken Cortex cerebri
 Basalganglierne nuclei basales
 Mellemhjernen Diencephalon
 Thalamus
 Hypothalamus
 Lillehjernen cerebellum Hjernestammen truncus encephali Midthjernen Mesencephalon Hjernebroen Pons Den forlængede rygmarv Medulla oblongata Hjernehinderne (Meninges)
 Dura mater Arachnoidea Subarachnoidal rummet Spatium subarachnoideum Pia mater Det perifere nervesystem 
 Kranial nerverne: N. olfactorius, n. opticus, n. oculomotorius, n. trochlearis, n. trigeminus, n. abducens, n. facialis, n. vestibulocochlearis, n. glossopharyngeus, n. vagus, n. accessorius og n. hypoglossus Spinalnerverne

 Kredsløbet (Angiologia) 
Se også hjertet

 hjerte cor Hjertekammer - Ventriculus
 Hjertespidsen - Apex Cordis
 Hjerteforkammer - Atrium
 Blodbanen
 blodåre, vene, arterie, kapillær
 Lymfebanen

 Fordøjelseskanalen (Apparatus digestorius) 

 mund os drøbel uvula Tænder dentes svælg pharynx 
 spiserør oesophagus 
 mavesæk ventriculus (eller gaster på græsk) 
 tolvfingertarm duodenum 
 tyndtarm intestinum tenue Jejunum Ileum Blindtarm Caecum inkl. blindtarmsvedhænget appendix vermiformis Tyktarm intestinum crassum colon ascendens colon transversum colon descendens colon sigmoideum Endetarmen rectum endetarmsåbning anus Lukkemuskel ved Anus - Sphincter Ani
 lever jecur (latin) hepar (græsk)
 galdeblære Vesica biliaris (eller vesica fellea)
 Bugspytkirtlen pancreas Åndedrætssystemet (Apparatus respiratorius) 

 strube larynx strubelåget - Epiglottis
 Luftrøret trachea Bronkier
 lunger pulmones Brystkasse/Brysthule - Thorax

 Urin- og kønsorganer (Apparatus urogenitalis) 
 Urinvejen 
 nyre ren – Består af nephroner.
 Nyrekanalen - Tubulus
 Urinlederne - Ureter
 Urinblæren - Vesica urinaria
 Urinrøret - Urethra
 
 Mandlige kønsorganer 
 penis testikel testis bitestikel epididymis blærehalskirtel prostata Kvindelige kønsorganer 
 skede vagina klitoris Cervix livmoder hyster, uterus æggeleder salpinx æggestok ovarium Kirtler 
Lukkede kirtler (Glandulae endocrinae)
 skjoldbruskkirtel glandula thyreoidea bugspytkirtel pancreas Hypofysen Binyrerne adrenes/ Glandulae SuprarenalesÅbne kirtler (Glandulae exocrinae)
 mundspytkirtler glandula parotis, glandula submandibularis, glandula sublingualis
 brystkirtel, bryst mamma
 tårekirtel glandula lacrimalis
 svedkirtler
 lever jecur (latin) hepar (græsk)
 bugspytkirtel pancreas

 Blod og bloddannende organer Blod blod 
 blodplasma
 Blodplader (Trombocytter)
 Røde blodlegemer (Erytrocytter)
 Hvide blodlegemer (Leukocytter)Bloddannende organer'''
 milt splen eller lien Den røde knoglemarv

 Sanseorganer (Organa sensuum) 

 øje oculus – se også synssans
 øre auris – se også høresans
 næse nasus – se også lugtesans
 tunge lingua – se også smagssans
 hud dermis – se også følesans
 Buegangene (balanceapparatet) Canales semicirculares 

 Huden (Integumentum commune) 

 Huden
 ydre epitel lag
 overhuden epidermis læderhuden dermis 
 underhuden subcutis Derivate strukturer
 Hår
 Negle
 Svedkirtler 
 Talgkirtler

 Andet 
 ansigt facies fregne
 gane
 hår
 kranie cranium læbe labium nakke nucha negl unguis pandehule sinus frontalis rygsøjle, ryghvirvel columna skulder scapula talje
 tand

 Eksterne henvisninger 
 January 9, 2004, ScienceDaily: How The Body Determines Where Organs Are Placed
 Fenger, Baandrup, Clausen, Horn & Vainer (Red.): "Almen patologi – Teori og praksis". FADL's forlag 2005. 
 Matthiessen, Krogsgaard, Poulsen & Petersen: "Human anatomi – Hoved & hals". 2. udg. FADL's forlag, KBH 2006.
 Matthiessen, Krogsgaard, Poulsen & Petersen: "Human anatomi – Ekstremiteterne & kropsvæggen". 2. udg. FADL's forlag, KBH 2006.
 Matthiessen, Krogsgaard, Poulsen & Petersen: "Human anatomi – Thorax & abdomen". 2. udg. FADL's forlag, KBH 2006.
 Nielsen og Springborg: "Ind under huden – anatomi og fysiologi''". 1. udg. Munksgaard Danmark, København 2002.

Se også 

 biologi, organisme