alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Фридрих Вилхелм I

Фридрих Вилхелм I () е крал на Прусия от 1713 до 1740 г. и курфюрст на Бранденбург.

Биография 
Роден е на 14 август 1688 година в Берлин, Бранденбург-Прусия. Той е син и наследник на крал Фридрих I.

Фридрих Вилхелм продължава административните реформи и процеса на централизация, започнати от баща му, създавайки силна държава и утвърждавайки своята абсолютна власт. По време на управлението му икономиката на страната е стабилна, а когато умира през 1740 г., в хазната има голям излишък.

Пруската армия става много ефикасен военен инструмент. Въпреки че Фридрих Вилхелм изгражда една от най-мощните армии в Европа, той по същество е миролюбив мъж. Намесва се за кратко в Северната война, но се сдобива с малко територии. По-късно подписва договор (1728 г.) с Карл VI, император на Свещената римска империя, с надеждата да присъедини териториите Юлих и Берг, към които има претенции по наследство. Впоследствие императорът нарушава договора.

Фридрих Вилхелм I е наричан „кралят на войниците“.

Фридрих Вилхелм е груб мъж и презирал талантливия си първороден син, който бил гей и се интерсувал от философия и изкуства, и който е трябвало да го наследи – Фридрих II Велики. Умира на 31 май 1740 година в Потсдам, Прусия, на 51-годишна възраст.

Фамилия 
На 28 ноември 1706 г. Фридрих Вилхелм I се жени за братовчедка си – София Доротея фон Брауншвайг-Люнебург, принцеса на Хановер и дъщеря на бъдещия английски крал Джордж I. Двамата имат четиринадесет деца:
 Фридрих Лудвиг (1707 – 1708)
 Вилхелмина Пруска (1709 – 1758)
 Фридрих Вилхелм (1710 – 1711)
 Фридрих II (1712 – 1786), крал на Прусия
 Шарлота (1713 – 1714)
 Фридерика Луиза Пруска (1714 – 1784)
 Филипина Шарлота Пруска (1716 – 1801)
 Карл (1717 – 1719);
 София Доротея Мария Пруска (1719 – 1765)
 Луиза Улрика Пруска (1720 – 1782), кралица на Швеция, съпруга на крал Адолф Фридрих
 Август Вилхелм Пруски (1722 – 1758)
 Амалия Пруска (1723 – 1787)
 Хайнрих Пруски (1726 – 1802)
 Август Фердинанд Пруски (1730 – 1813)

Източници 

 Friedrich Wilhelm I. (König in Preußen), Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Band 7, Duncker & Humblot, Leipzig 1877, S. 635–656.
 Friedrich Beck, Julius H. Schoeps (Hrsg.): Der Soldatenkönig. Friedrich Wilhelm I. in seiner Zeit. Verlag für Berlin-Brandenburg, Potsdam 2003, ISBN 3-935035-43-8.

Външни препратки 
 Biographie mit Bildern von Friedrich Wilhelm I., preussen-chronik.de

Монарси на Прусия
Курфюрст (Бранденбург)
Графове на Равенсберг
Хоенцолерн
Родени в Берлин
Починали в Потсдам
Фридрих I (Прусия)

Фридрих I (11 юли 1657, Кьонигсберг, Прусия – 25 февруари 1713, Берлин, Прусия) е първият крал на Прусия (1701 – 1713) и курфюрст на Бранденбург (1688 – 1713) като Фридрих III.

Живот 
Роден на 11 юли 1657 г., той наследява баща си Фридрих Вилхелм Великият курфюрст в Бранденбург. Той е курфюрст на Бранденбург от 16 май 1688 до 18 януари 1701 г. под името Фридрих III.

Още от 1693 година като курфюрст на Бранденбург, Фридрих започва преговори с император Леополд по въпроса за своето короноване с пруската корона. Тогава при император Леополд с огромен авторитет се ползва набожният католик Вагнер, след това йезуитът Волф: те убеждавали императора да не се съгласява с молбата на курфюрста на Бранденбург. Нещата за Леополд се променят през 1700 година и пред вида на надигащата се Война за испанското наследство (1701 – 1713) той започва да търси съюзници сред имперските князе. Тогава най-щедра помощ му предлага Фридрих, изисквайки срещу това да получи пруската корона. През декември 1700 година последва императорското съгласие, а още през ноември същата година Фридрих встъпва в съюз с Австрия.

Формално в Германия има крал – този титул от IX век принадлежи на императора на Свещената Римска империя, който се нарича „римски“, а след Максимилиан I „германски крал“. Затова титулът на Фридрих звучи като „Крал в Прусия“, подчертавайки с това, че се намира в Бранденбург, входящ в състава на Империята, затова той е васал на императора. На 18 януари 1701 г. Фридрих е коронясан в Кьонигсберг.

Прахосничеството на Фридрих източва финансовите ресурси на Прусия. Той става покровител на Готфрид Лайбниц.

Умира на 25 февруари 1713 г. и е наследен от своя син Фридрих Вилхелм I.

Бракове и деца 
Първи брак: 1679 г. в Потсдам с принцеса Елизабет Хенриета фон Хесен-Касел (1661 – 1683); имат една дъщеря:
 Луиза фон Бранденбург (1680 – 1705), в 1700 – брак с бъдещия крал на Швеция Фредрик I
Втори брак: 1684 г. в Хановер с принцеса София Шарлота Хановерска (1668 – 1705); те имат децата:
 Фридрих Август (1685 – 1686)
 Фридрих Вилхелм I (1688 – 1740) – брак през 1706 година за принцеса София Доротея фон Брауншвайг-Люнебург
Трети брак: 1708 г. в Берлин с херцогиня София Луиза Мекленбург-Шверинска (1685 – 1735). Бракът е бездетен.

Източници 

 Werner Schmidt: Friedrich I. Kurfürst von Brandenburg. König in Preußen. München 2004

Курфюрст (Бранденбург)
Монарси на Прусия
Хоенцолерн
Херцози на Прусия
Графове на Равенсберг
Берлинчани
Родени в Калининград
Носители на Ордена на слона
Петя Пендарева

Петя Москова Пендарева е българска лекоатлетка. Родена е на 20 януари 1971 г. в Казанлък и се състезава в Атлетик (Казанлък).

Треньорът на Пендарева се казва Детелин Маслов.

Постижения 
 Олимпийски игри: 1996 /квалификация/
 Световно първенство: полуфинал през 1999 г.
 Европейско първенство: втора (закрито) през 2000 г.; трета (4x100 м) през 1994; шеста през 1994 г., 1998 г.

 Най-добро лично: 11,12

Пендарева, Петя
Родени в Казанлък
Андора ла Веля

Андора ла Веля (на каталонски Andorra la Vella, буквално „Старата Андора“) е столицата на Андора и се намира високо в източните Пиренеи, между Франция и Испания. През 2015 г. в града живеят 22 886 души.

Най-забележителна и най-стара е сградата „Домът на долината“. Високата ѝ кула е първото, което се вижда, когато влезеш в долина на река Валира. Построена е през XIV в., някога е служила за затвор. Сега е седалище на парламента и правителството.

Андора ла Веля е също една от 7-те общини на които е поделена страната.

Столици в Европа
Градове в Андора
Административно деление на Андора
Фердинанд (пояснение)

Фердинанд може да се отнася за:

 Фердинанд I Български, княз и цар на България (1887–1918)
 Трима императори на Свещената Римска империя:
 Фердинанд I (1503–1564)
 Фердинанд II (1578–1637)
 Фердинанд III (1608–1657)
 Седем крале на Кастилия и Испания
 Фердинанд I (1000-1065)
 Фердинанд II (?-1188)
 Фердинанд III (1199-1252)
 Фердинанд IV (1285-1312)
 Фердинанд V (1453-1516), крал на Арагон като Фердинанд II и на Неапол като Фердинанд III
 Фердинанд VI (1712-1759)
 Фердинанд VII (1784-1833)
 Фердинанд I (1793-1875), император на Австрия
 Двама крале на Арагон
 Фердинанд I (1379-1416)
 Фердинанд II (1453-1516), крал на Испания като Фердинанд V и на Неапол като Фердинанд III
 Четирима крале на Неапол
 Фердинанд I (1424-1494)
 Фердинанд II (1469-1496)
 Фердинанд III (1453-1516), крал на Арагон като Фердинанд II и на Испания като Фердинанд V
 Фердинанд IV (1751-1825)
 Фердинанд (1865-1927), крал на Румъния
 Фердинанд (?-?), херцог на Курландия
 Градове в САЩ
 Фердинанд (Айдахо)
 Фердинанд (Индиана)
 старо наименование на Монтана
Педро Монт

Педро Монт Монт е чилийски политик, президент на Чили от 1906 до 1910 г. Син е на Мануел Монт.

Роден е през 29 юни 1849 г. и умира през 1910 г.

Монт, Педро Монт
Министри на финансите
Родени в Сантяго
Едуард Муни

Едуард Муни () е американски католически духовник.

Той е роден през 1882 г. в Маунт Савидж, Мериленд. От 1937 г. до смъртта си е архиепископ на Детройт, а от 1946 г. е и кардинал.

Едуард Муни умира на 25 октомври 1958 г. в Рим.

Кардинали
Католически духовници
Американски духовници
Култура в Детройт
Родени в Детройт
Починали в Рим
Веранъс Алва Мур

Веранъс Алва Мур () е американски бактериолог и патолог.

Биография 
Той е роден на 13 април 1859 г. в Хаунсфийлд, Ню Йорк.

Веранъс Алва Мур умира на 11 февруари 1931 г.

Американски биолози
Американски патолози
Американски бактериолози
Университет „Корнел“
Родени в щата Ню Йорк
Йозеф Моравчик

Йозеф Моравчик () е учен, дипломат и политик от Словакия и бивша Чехословакия.

Биография 
Роден е в Очова, окръг Зволен, Банскобистришки край на 19 март 1945 г. Следва в Юридическия факултет на Карловия университет в Прага и в Юридическия факултет на Университета „Коменски“ в Братислава.

От 1972 г. е преподавател в Карловия университет в Прага, доцент по търговско право (1985), завеждащ Катедра „Търговско право“ (1985 – 1990), декан на Юридическия факултет (януари 1990 – февруари 1991).

Става депутат в парламента на Словакия (1991, 1994 – 1998) и на Чехословакия (1992). Председател е на Демократическия съюз на Словакия.

От юли до декември 1992 г. е министър на външните работи на Чехословакия и председател на Организацията за сигурност и сътрудничество в Европа, а след това е външен министър на Словакия (март 1993 – декември 1994). Успоредно е министър-председател на Словакия от 16 март до 13 декември 1994 г. По-късно е кмет на Братислава (1998 – 2002).

Бележки 

Председатели на ОССЕ
Министър-председатели на Словакия
Министри на външните работи на Словакия
Министри на външните работи на Чехословакия
Чехословашки политици
Словашки политици
Словашки юристи
Кметове
Братиславчани
Преподаватели в Карловия университет
Възпитаници на Университета „Коменски“
Възпитаници на Карловия университет
Йенс Леман

Йенс Леман () е бивш немски футболист, вратар.

Кариера 
Леман е роден в Есен, Германия на 10 ноември 1969 г. Преди да отиде в Арсенал на 25 юли 2003 г., той се е състезавал за Борусия Дортмунд, Милан и Шалке 04. С екипа на Милан става шампион на Италия в сезон 1998-1999 г. Преминава към отбора на Щутгарт през юли 2008.

Източници 

Германски футболисти
Футболисти на Милан
Футболисти на Борусия Дортмунд
Футболисти на Арсенал
Футболисти на Шалке 04
Футболисти на ФФБ Щутгарт
Рейнман

„Рейнман“ () е американски драматичен филм от 1988 г. В него участват Дъстин Хофман, Том Круз и Валерия Голино. Филмът е режисиран от Бари Левинсън. Сценарият за филма е написан от Роналд Бас и Бари Мороу. Времетраенето на „Рейнман“ е 133 минути.

В центъра на сюжета е запознанството на егоцентричен млад мъж с неговия възрастен брат, страдащ от аутизъм.

Прототип на главния герой е Ким Пийк, аутист-гений, с феноменални способности. Поведението му е изключително интровертно. Едва на 37 години, когато Дъстин Хофман се среща с него, той поглежда за пръв път човек в лицето, и това е актьорът. Дъстин Хофман прекарва една година с аутисти и техните семейства, за да опознае живота им. Операторът Джон Сийл снима двойката Хофман – Круз предимно в профил заради отказа на героя Рейнман да гледа хората в очите, докато говори.

Според публикация на „Таймс“ именно Дъстин Хофман настоява пред бащата Франк Пийк да не крие сина си от обществото. Така прототипът на Рейнман става известен. Развитието му след успеха на филма е полезно и за самия Ким Пийк, и за общественото мнение спрямо хората с аутизъм, и за многобройните изследвания и наблюдения, извършвани от учените. До края на живота си през 2009 година Ким Пийк е считан за гений в много области – история, литература, география, спорт, музика, дати, числа и др.

Режисьорът на филма изключва струнните акорди от музиката на композитора Ханс Цимер като прекалено сантиментални.

„Рейнман“ е големият победител на 61-вата церемония по връчване на наградите „Оскар“, където е номиниран за отличието в 8 категории, печелейки 4 статуетки, в това число за най-добър филм, най-добър режисьор и най-добра главна мъжка роля за изпълнението на Дъстин Хофман.. Произведението печели „Златна мечка“ на Берлинския международен кинофестивал през 1989 г.

Бележки

Външни препратки 
 
 
 Почина прототипът на героя от „Рейнман“, посетена на 13.03.2016 г.

Филми на Бари Левинсън
Филми от 1988 година
Американски драми
Носители на „Оскар“ за най-добър филм
Филми, носители на „Оскар“ за най-добра режисура
Филми, носители на „Оскар“ за най-добър оригинален сценарий
Носители на Златен глобус за най-добър филм - драма
Филми носители на Златна мечка
Стивън Констант

Стивън Констант () е псевдоним на британския публицист от български произход Стоян-Константин Владимиров Данев, роден през 1931 г. в София.

Стивън Констант е автор на книгата „Фердинанд – Лисицата“ (Foxy Ferdinand, Tsar of Bulgaria) (1979).

Констант, Стивън
Констант, Стивън
Павел Груев

Павел Симеонов Груев е юрист, сътрудник на царете Фердинанд I и Борис III.

Биография 
Роден на 22 август 1879 г. в Копривщица. Павел Груев завършва право в Гренобъл, Франция. Постъпва в служба на Министерството на външните работи. През 1916 г. е назначен да работи в Тайния кабинет на цар Фердинанд. През цялото царуване на Борис III служи като секретар, легационен съветник, от март 1940 г. като началник на канцелария и от април 1941 г. като началник на личния кабинет на цар Борис.

След приемането под германски натиск на антиеврейско законодателство Павел Груев често се застъпва за еврейски съграждани. Осъден на смърт от т.нар. Народен съд и е екзекутиран на 1 февруари 1945 г.

Негов син е журналистът и писател Стефан Груев, дългогодишен политически емигрант.

Допълнителна литература 
 Диню Шарланов, „Съветниците на Цар Борис III“. София, 1993.

Български юристи
Жертви на Народния съд
Подсъдими по процеса на Първи състав на Народния съд
Груеви (Копривщица)
Родени в Копривщица
Починали в София
Стейтъс Куо

Стейтъс Куо  () е британска рок група, основана от басиста Алън Ланкастър и китариста и вокалист Франсис Роси. Отначало те били в лондонската психиделична група Спектърс, но нямали голям успех и променили името на групата на „Стейтъс Куо“.

Състав

Текущ състав 
 Франсис Роси – китара, вокали (1962–настояще)
 Рик Парфит – китара, вокали (1967 – 2016)
 Анди Баун – клавири, китара, бек вокал, хармоника (1976–настояще)
 Джон Едвърдс – бас, бек вокал (1985–настояще)
 Леон Кейв – барабани, перкусии (2013–настояще)

Бивши членове 
 Алан Ланкастър – бас, вокали (1962 – 1985; отново – 2013 – 2014)
 Джес Яворски – клавири (1962 – 1964)
 Алан Кий – барабани (1962)
 Джон Кофлан – барабани (1962 – 1981; отново – 2013 – 2014)
 Рой Линс – клавири (1964 – 1970)
 Пит Кирхер – барабани (1982 – 1985)
 Джеф Рич – барабани (1985 – 2000)
 Мат Лейтли – барабани (2000 – 2013)

Членове на състава през годините

Дискография

Албуми 
 Pictures of matchstick men (1968)
 Spare Parts (1969)
 Ma Kelly Greasy Spoon (1970)
 Dog of two head (1971)
 Piledriver (1973)
 Hello (1973)
 Quo (1974)
 Encore (1974)
 On the Level (1975)
 Pop Chronik 5 (1975)
 Blue for you (1976)
 Rocking all over the world (1977)
 Live (1976)
 If you can't stand the heat (1978)
 Whatever you want (1979)
 Just Supposin'  (1980)
 Never too late (1981)
 Now hear this (1981)
 1+9+8+2 (1982)
 Back To Back (1983)
 Status Quo (1984)
 Live at the N.E.C. (1984)
 In the army now (1986)
 Ain't Complaining (1988)
 The Other Side of Status Quo (1995)
 Live Alive Quo (1995)
 Thirsty work (1995)
 Don't stop (1996)
 Under the Influence (1999)
 Famous in the last century (2000)
 Heavy traffic (2002)
 Riffs (2003)
 The Party Ain't Over Yet (2005)
 In Search of the Fourth Chord (2007)
 Quid Pro Quo (2011)
 Bula Quo! (2013)
 Aquostic (Stripped Bare) (2014)

Източници

Външни препратки 

 

Британски рок групи
Музикални групи в Лондон
Основани във Великобритания през 1962 година
Статукво

За британската рок група Status Quo вижте Стейтъс Куо. 

Статукво ( – „състоянието, в което...“) е термин в международното право, който изразява съществувало или съществуващо в определен момент фактическо или правно положение, или  е исторически,
политически и дипломатически термин, означаващ настоящето, съществуващо състояние на взаимоотношенията.

„Запазване на статуквото“ означава оставяне на нещата така, както са.

Дипломатите често използват думата при политика на запазване на неопределеността вместо на определяне на състоянието и окончателно разрешаване на проблема.

Пример за дипломатическа неопределеност е политическото състояние на Тайван.

Политическа терминология
Международни отношения
Римско право
Латински думи и изрази
ПФК Видима-Раковски (Севлиево)

„Видима-Раковски“ е несъществуващ футболен отбор от Севлиево, България. Играе своите мачове на стадион „Раковски“. Спонсор на отбора е „Идеал Стандарт – Видима“.

История 
В Севлиево през отделни периоди са съществували различни футболни отбори. Най-популярен от тях е „Раковски“, основан 1922 г. От 1943 до септември 1944 г. той играе под името „Стефан Пешев-Раковски“ (след обединение със Стефан Пешев). Следват поредица от реформи. На 15 февруари 1947 „Раковски“ влиза в състава на новоучреденото физкултурно дружество „Росица“, което обединява всички спортни организации в града, в т. ч. на туристи, колоездачи и мотоциклетисти. През есента на 1949 следват нови промени. Обособени са няколко доброволни спортни организации на ведомствен принцип, най-известна от които е Червено знаме. През 1957 те са обединени в ДФС „Раковски“.

По време на сезон 1958/59 футболният тим за кратко носи името на арматурния завод в града – „Стоян Бъчваров“ (дн. „Идеал Стандарт – Видима“ АД). В 1980 ДФС „Раковски“ е преименувано на „Росица“. През 1985 на негова основа се образува ФК „Росица“. В 1990 г. той възстановява своето традиционно име – „Раковски“. От 1997 се нарича „Видима-Раковски“ (след обединение с „Видима“, основан през 1993). През 2010 отборът печели промоция в „A“ футболната група, след като завършва на първо място в Западната Б група. През сезон 2014/15 „ПФК Видима-Раковски (Севлиево)“ се отказва от участие в Северозападната В група. Отборът е разформиран. През 2015 г. поради липса на финанси отборът е разформиран.

Наименования 
 Раковски (29.02.1922 – 1943)
 Стефан Пешев-Раковски (1943 – 1944)
 Росица (1947 – 1957)
 Раковски (1957 – 1958)
 Стоян Бъчваров (1958 – 1959)
 Раковски (1959 – 1980)
 Росица (1980 – 1990)
 Раковски (1990 – 1997)
 Видима-Раковски (1997 – 2015)

Успехи 
 дванадесето място в „А“ ПФГ: 2003/04
 четвъртфиналист в турнира за Купата на България: 2003/04
 носител на Купата на Аматьорската футболна лига: 1998/99

Състав 2012/2013

Известни футболисти 

 Пламен Илиев
 Румен Шанкулов
 Самет Ашимов
 Красен Маринов
 Юлиян Манев
 Николай Калинов
 Георги Христов
 Борислав Дичев
 Милен Цветанов
 Иван Данков
 Емил Митков
 Мариян Германов
 Димитър Сивов
 Мариян Генов
 Георги Кьосев
 Валентин Игнатов
 Христо Терзиев
 Иван Кънев
 Гочо Русев
 Димчо Данов
 Димитър Пемперски
 Красимир Бислимов
 Георги Ковачев
 Атанас Лясков
 Владислав Василев
 Марин Алексиев
 Троян Радулов
 Мартин Подвързачов
 Костадин Зеленков
 Петър Кънчев
 Любомир Божанков
 Владислав Мичев
 Александър Пеев

Външни препратки 
 Официален сайт на Видима-Раковски
 Форум на Видима-Раковски
 Фен сайт на Видима-Раковски

Основани в България през 1922 година
ЦСКА

ЦСКА, абревиатура от Централен спортен клуб на армията може да се отнася за:

 ОСК ЦСКА (София), българска спортна организация
 ПФК ЦСКА (София), български футболен отбор
 ВК ЦСКА (София), български волейболен отбор
 БК ЦСКА (София), български баскетболен отбор
 ХК ЦСКА (София), български хокеен отбор
 ПФК ЦСКА (Москва), руски футболен отбор
 ПВК ЦСКА (Москва), руски волейболен отбор
 ПБК ЦСКА (Москва), руски баскетболен отбор
 ХК ЦСКА (Москва), руски хокеен отбор
 МФК ЦСКА (Москва), руски отбор по футбол на малки врати
 ФК Алианс-ЦСКА (Москва), руски аматьорски футболен отбор
 ФК ЦСКА (Киев), украински футболен отбор
 ЦСКА (Ереван), арменски футболен отбор
 ФК ЦСКА (Душанбе), таджикистански, футболен отбор
 ФК ЦСКА-Рапид (Кишинев), молдовски футболен отбор
 ФК Болат-ЦСКА (Темиртау), казахстански футболен отбор
 Стяуа (Букурещ), румънски футболен отбор в миналото известен преди като ЦСКА
 Легия (Варшава), полски футболен отбор в миналото известен като ЦВКС Варшава
 Партизан (Белград), сръбски футболен отбор в миналото известен като ЦДЮА Партизан
 Дукла (Прага), чешки футболен отбор в миналото известен като УДА Прага
 АШФ Форвертс, източногермански футболен отбор

Вижте също 
 СКА (пояснение)
Цар Самуил (село)

Цар Самуил е село в Североизточна България. То се намира в община Тутракан, област Силистра.

География 
Площ на Село Цар Самуил: 41.961km2
с население: 1455 жители (към 15/12/2010).
Пощенски код: 7640.
Телефонен код на Село Цар Самуил: 08635 от България, 003598635 от чужбина.
Разстояние до столицата: 287.323 km от София.
Геогр.ширина: 43.967N.
Геогр.дължина: 26.4E.
Надморско равнище: 0 – 49m.
Област: Силистра.
Община: Тутракан.

Редовни събития 
събор на селото – последната неделя от месец Септември (Кръстовден по старо)

Личности 
 Родени в Цар Самуил
  Васил Дойков (1930 – 2018), български географ, краевед и писател
  Иван Йорданов (1949 – 2021), български историк и нумизмат
  Милка Йорданова (р. 1957), българска акробатка

Външни препратки 
 Галерия ТУТРАКАН 
 Общински съвет Тутракан
 Тутраканска епопея 

Села в област Силистра
Населени места в община Тутракан
Цар Самуил (стадион)

„Цар Самуил“ е футболен стадион, намиращ се в българския град Петрич.

На него играе мачовете си ПФК „Беласица“. Капацитетът му е 12 000 места. Стадионът е със стандартни размери (100/50).

Външни препратки 
 Български клубове - Стадион „Цар Самуил“

Стадиони в България
Спорт в Петрич
ФК Беласица (Петрич)
Стадион

Стадионът е място, където се играят спортове на открито, провеждат се концерти и други мероприятия. Той се състои от поле или сцена, които са частично или напълно заобиколени от постройка, направена, за да могат зрителите да гледат пряко събитието.

Футболни стадиони

Стадиони за ски спорт и биатлон

Източници
Рудолф Мьосбауер

Рудолф Лудвиг Мьосбауер () е германски физик, носител на Нобелова награда за физика за 1961 година заедно с американеца Роберт Хофщетер за откритието на ефекта на Мьосбауер.

Биография 

Роден е на 31 януари 1929 година в Мюнхен, Германия. През 1955 година постъпва като аспирант в Института „Макс Планк“ в Хайделберг, където защитава дисертация на тема „Изследване на резонансното поглъщане на гама-кванти“ през 1958.

Умира на 14 септември 2011 година в Грюнвалд, Германия.

Библиография 
 „Kernresonanzabsorption von Gammastrahlung in Ir191“, Die Naturwissenschaften, Band 45, 1958, S. 538-539
 „Kernresonanzabsorption von γ-Strahlung in Ir191“, Zeitschrift für Naturforschung, Band 14A, 1959, S. 211-216
 „Gammastrahlung in Ir191“. In: Zeitschrift für Physik, Band 151, 1958, S. 124–143

Източници

Външни препратки 
  Биография на Рудолф Мьосбауер на саойта на Нобеловите награди

Германски физици
Носители на Нобелова награда за физика
Германски нобелови лауреати
Членове на Националната академия на науките на САЩ
Академици на РАН
Почетни доктори в Германия
Родени в Мюнхен
Починали в Бавария
Мануел Орантес

Мануел Орантес () е бивш испански тенисист. Той е роден на 5 февруари 1949 г. в град Гранада. Достига до №2 в световната ранглиста по тенис.

През 1975 г. става шампион на Откритото първенство на САЩ, а през 1974 г. е финалист на Откритото първенство на Франция.

Финали в турнирите от Големия шлем

Титли на сингъл

Загубени финали на сингъл

Загубени финали на двойки

Външни препратки 
 
 
  Списък с участия за Купа Дейвис

Испански тенисисти
Родени в Гранада
Катерина Малеева

Катерина Георгиева Малеева е българска тенисистка, родена на 7 май 1969 г. Започва професионалната си кариера през 1984 г. Тя е най-успешната състезателка за отбора на България за Фед Къп. Активът ѝ е 29 победи и 22 загуби. Най-доброто ѝ класиране за световната ранглиста е 6-о място през 1990 г.

Има две сестри, които също са професионални тенисистки – Магдалена Малеева и Мануела Малеева. Омъжена е за Георги Стоименов, имат две деца (Ния и Захари).

Финали

Титли на сингъл (12)

Загубени финали на сингъл (10)

Титли на двойки (3)

Загубени финали на двойки (8)

Вижте също 
 Юлия Берберян
 Мануела Малеева
 Магдалена Малеева

Външни препратки 
 
 
  Списък с участия за Фед Къп 

Български тенисистки
Родени в София
Българи от арменски произход
Мануела Малеева

{{Тенисист
| име =Мануела Малеева
| име-латински =Manuela Maleeva
| картинка = Manuela Maleeva.jpg
| описание = 
| наставка =а
| държава =  България Швейцария
| роден-дата = 
| роден-място =  София
| починал-дата =
| починал-място =
| живее-в =  Веве
| височина = 173
| тегло = 57,6
| прякор =
| професионалист = 1982
| оттеглил = 1994
| пари = $3 244 811
| титли-гш-сингъл =
| титли-atp-сингъл =
| титли-wta-сингъл =19
| титли-itf-сингъл =
| позиция-сингъл = 3 (4 февруари 1985)
| титли-гш-двойки =1
| титли-atp-двойки =
| титли-wta-двойки =4
| титли-itf-двойки =1
| позиция-двойки =
| дейвискъп =
| федкъп = България(1983 – 1987,1989)Швейцария(1991 – 1992)
| хопманкъп = Швейцария(1991 – 1994)
| друго = Летни олимпийски игри Сеул 1988 – сингъл
| обновяване =17 август 2007
}}
Мануела Георгиева Малеева (Manuela Maleeva-Fragniere) е българска тенисистка, родена на 14 февруари 1967 г., която достига до 3-то място в световната ранглиста.

През 1981 г. печели Ориндж Боул при девойките до 14 г., а през 1982 г. Откритото първенство на Франция.

Мануела Малеева е най-високо класиралата се българска тенисистка (3-тото място в световната ранглиста), както и единствената печелила турнир от Големия шлем – US Open на смесени двойки с Том Гъликсън (1984 г.). Оттегля се триумфално от професионалния тенис, след като печели турнира в Осака, Япония (трета категория) през 1994 г. с победа над Ива Майоли в три сета.

Има две сестри, които са професионални тенисистки – Магдалена Малеева и Катерина Малеева. Омъжва се през 1987 г. за швейцареца Франсоа Франие, от когото има три деца. Мануела Малеева заедно със съпруга и децата си (Лора-Юлия, Ива и Тимо) живее във Веве Швейцария. В края на 2000 г. се разделя с Франиер. Живее в Швейцария с трите си деца. Работи с Фондация Суисклиникъл, която осигурява ортопедични грижи на болни деца в България.

Финали

Титли на сингъл (19)

Загубени финали на сингъл (18)

Титли на двойки (5)

Загубени финали на двойки (7)

Титли на смесени двойки (1)

Отборни титли (1)

Вижте също 
 Юлия Берберян
 Катерина Малеева
 Магдалена Малеева

Външни препратки 
 
 
  Списък с участия за Фед Къп 
 Видео от участието на Мануела Малеева на Форум Промяна 2011

Български тенисистки
Швейцарски тенисистки
Български олимпийски медалисти
Българи в Швейцария
Родени в София
Българи от арменски произход
Спортисти на летните олимпийски игри 1988
Нощна стража

„Нощна стража“ () е картина на Рембранд ван Рейн. Тя е започната през 1640 г. и е завършена през 1642 г. Изложена е в музея Райксмузеум в Амстердам.

Истинското име на картината е „Ротата на капитан Банинг Кок“. Тъй като престояла дълги години в мазе, почерняла, и когато я открили, решили че се нарича „Нощна стража“ заради тъмния фон, с което име е по-известна и днес. Тя е творение на майстора на играта със светлината Рембранд (1606-1669 г.). Макар и една от най-известните картини, в миналото не е била одобрена от поръчалите я, защото очаквали да бъдат нарисувани в редица, като портрет, какъвто бил обичаят по онова време, и не била изложена на показ.

С тази картина започнало финансовото падение на Рембранд. В творчеството си той е изобразявал по характерен начин именно светлината в картините си – в конкретния случай лейтенанта на ротата – до капитан Банинг Кок и детето на предна линия. За най-известните картини на Рембранд са позирали негови близки – съпругата му Саския Ван Ойленбург, Хенрикие Щофелс, брат му, синът му Титус и други. Други известни картини на автора са „Даная“, „Връщането на блудния син“, „Урок по анатомия на професор Тулп“, „Флора“, „Мъж с шлем“, множество портрети на нидерландските гилдии и автопортрети, офорти.

Картини на Рембранд ван Рейн
Колекции на Райксмузеум, Амстердам
Мак (пояснение)

Мак може да се отнася за:

 Мак – растение от семейство Макови,
 Мак (село) – село в община Ардино, област Кърджали,
  Mac – популярно съкращение на компютъра Apple Macintosh.

 „Мак“ може да е и представка в ирландските и шотландските имена, със значение „син на“.
Полски мак

Полският мак (Papaver rhoeas), наричан също Кадънка и също Тръмбул, е едногодишно тревисто растение от семейство Макови. Разпространено е като плевел в Европа, Азия и Австралия. Образува многобройни дребни семенца поместени в плод-кутийка. Бързо цвети с едри цветове. Отглежда се и като декоративно растение. Медоносно, в народната медицина се използват венчелистчетата против кашлица и диария.

Източници 

Мак
Защитени лечебни растения
Отровни и силно действащи лечебни растения
Цветя
Хосе Мануел Ибар

Хосе Мануел Ибар е професионален боксьор от Испания.

Той е второто дете от общо 10 деца в семейството на Хосе Ибар. Става известен с прозвището Уртайн по чифлика, където е израснал.

Прави дебюта си в професионалния бокс на 25 юни 1968 г. Става европейски шампион по бокс през 1970 г.

Професионални боксьори
Испански спортисти
Самоубийци
Мсуати II

Мсуати II, известен още като Мсуази, Мавусо и Мдвусо, е крал на Свазиленд от 1840 до 1868 г.

Роден около 1820 г., той е син е на Собхуза I и се жени за Мавусо II.

Мсуати II умира през 1868 г.

Хора от Есватини
Политика на Есватини
Крале
Диего Форлан

Диего Форла̀н () е уругвайски футболист. Роден е на 19 май 1979 г. и се състезава за Пенярол. Бивш играч е на Манчестър Юнайтед, Атлетико Мадрид и Интер Милано. Висок е 1,80 m и тежи 75 kg. От 2005 г. е посланик на добра воля на УНИЦЕФ за Уругвай. Нападателят оглавява заедно с баща си – Пабло Форлан (бивш спортист) – детска футболна школа.

Клубна кариера 

Първият му отбор е Индепендиенте.

През 2005 г. преминава във Виляреал. Той помага на отбора да достигне 1/2 финал в Шампионската лига. Печели Златната обувка, като вкарва 25 попадения през сезона. Толкова има и французина Тиери Анри.

През 2007 г. е закупен от Атлетико Мадрид за заместник на звездата на тима Фернандо Торес. Форлан дебютира срещу Реал Мадрид, но не успява да им вкара. Диего оформя тандем с аржентинския нападател Серхио Агуеро. През 2009 отново печели Златната обувка като вкарва 32 гола в испанската Ла Лига. В последния кръг на шампионата Диего изпреварва Самуел Ето'о в тази класация. През сезон 2009/10 става герой за Атлетико Мадрид като вкарва 2 попадения на ФК Фулъм във финала на Лига Европа. На Мондиал 2010 е определен за най-добрия играч на световното първенство.

Национален отбор 

Форлан дебютира за Уругвай през 2002 година. Участва на Мондиал 2002. Единственият гол, който Форлан вкарва на това световно е срещу Сенегал. В мача срещу Франция Диего играе срещу Юри Джоркаеф. Любопитно е, че бащите на двамата – Пабло и Жеан също са играли един срещу друг – на Мондиал 1966. През 2007 г. на полуфиналът на Копа Америка срещу Бразилия, Форлан вкарва гол в редовното време, но при дузпите изпуска решителната. На 17 юни 2008 г. вкарва 3 гола на Перу в квалификациите за Мондиал 2010. На 16 юни 2010 г., по време на мач на Уругвай срещу Южна Африка от втора група на Мондиал 2010, Форлан открива резултата с изненадващ шут от над 24 метра. По-късно Форлан вкарва от дузпа своя втори гол и също асистира за третия гол на Уругвай, като срещата завършва 3-0 с победа над страната-домакин. Този резултат смълчава вувузелите за първи път на Мондиала. На 2 юли 2010 се разписва срещу Гана от пряк свободен удар. Четири дни по-късно вкарва и на Холандия с далечен удар. На 10 юли вкарва на Германия в мача за 3-то място. Така Диего става вторият футболист, който вкарва 3 гола от далечно разстояние на едно световно. След финала на световното първенство в Република Южна Африка, Диего Форлан получава „Златната топка“ за най-добър играч на Мондиал 2010, след като извежда Уругвай до 4-то място на Мондиала.

Статистика

Външни препратки 
 Официален сайт
 
 
 Профил в BDFutbol
 Профил в Transfermarkt
 Профил, FIFA World Cup 2010

Бележки 

Родени в Монтевидео
Уругвайски футболисти
Уругвайски треньори по футбол
Футболисти на Манчестър Юнайтед
Футболисти на Атлетико Мадрид
Футболисти на Виляреал
Футболисти на Интернасионал
Футболисти на Индепендиенте
Футболисти на Пенярол
Посланици на добра воля на УНИЦЕФ
Свирепо настроение

„Свирепо настроение“ е седмият сборник с разкази на българския писател Йордан Радичков. Той е издаден през 1965 г.

Вижте също 
 Мамка му и прасе

Йордан Радичков
Български книги
Български разкази
Книги от 1965 година
Хенри Купър

Сър Хенри Купър () е британски боксьор аматьор и професионалист от тежката категория.

Той е роден на 3 май 1934 г. На 21 май 1966 г. се среща с Касиус Клей (известен по-късно като Мохамед Али) в Лондон в мач за световен шампион в тежката категория. Клей го побеждава в 6-ия рунд.

Източници 

 
 Henry Cooper's appearance on This Is Your Life
 Remembering Clay v Cooper

Британски професионални боксьори
Британски боксьори
Английски спортисти
Носители на ордена на Британската империя
Джо Луис

Джоузеф Луис Бароу (), по-известен като Джо Луис (Joe Louis) е американски боксьор, прозвището на когото е Черният бомбардировач.

Биография 
Роден в Лафайет, Алабама на 13 май 1914 г., Джо е седмото от общо осем деца в семейството на Ман Бароу, общ работник на памучни плантации, и Лили Бароу, домакиня.

Джо Луис става световен шампион в тежката категория на 22 юни 1937 г. в Чикаго, когато нокаутира Джеймс Дж. Брадок в осмия рунд. Оттегля се непобеден на 1 март 1949 г., но се завръща скоро.

Последният си мач в професионалния бокс изиграва на 26 октомври 1951 г. срещу Роки Марчиано и е победен с нокаут в осмия рунд.

След като се оттегля за втори и последен път от бокса през 1951 г., той започва работа като вратар на казиното Сийзър Палис в Лас Вегас.

Джо Луис умира на 12 април 1981 г. в Лас Вегас.

Външни препратки 
 Джо Луис в BoxRec

Световни шампиони в тежка категория
Американски професионални боксьори
Алабамци
Американски военни дейци от Втората световна война
Афроамериканци
Ирландия (пояснение)

Ирландия може да означава няколко неща:
 Ирландия - остров в Атлантическия океан, на който се намират Република Ирландия и Северна Ирландия;
 Република Ирландия - държава в Северозападна Европа, разположена на о. Ирландия;
 Северна Ирландия - част от Обединеното кралство, разположена на о. Ирландия.
Бургос

Бургос () е град в Северозападна Испания и административен център на провинция Бургос в автономната област Кастилия и Леон. Градът има население от 175 623 жители (по данни от 1 януари 2017 г.).

География 
Бургос се намира в центъра на провинция Бургос, на 244 км от Мадрид. Стратегическото разположение на града е играло важна роля за икономическото развитие през вековете. Бургос е транспортен възел на няколко национални (Мадрид-Страната на баските и Барселона-Виго) и международни (E05 Франция-Испания-Мароко и E-80 Португалия-Франция) пътя.

Бургос се пресича от река Арлансо̀н, която разделя града на нова и стара част (десния бряг).

Климатът е умереноконтинентален със студени зими и голяма снежна покривка.

История 
Има археологически данни, че районът на Бургос е бил населен още в Неолита, около 4500 години пр.н.е.

През 884 крал Алфонсо III Астурийски, в опит да възпре атаките на маврите, основава тук крепост. По-късно през 1038, при образуването на Кралство Кастилия, Бургос е избран за столица и остава такава до освобождаването на Толедо през 1085.

Култура 
Готическата катедрала „Санта Мария“, чийто строеж е започва през 1221 и продължава чак до 15 век, е най-известната забележителност в града. През 1984 е обявена за Световно културно наследство на ЮНЕСКО.

Манастирът „Лас Уелгас“, намиращ се в покрайнините на града е основан от крал Алфонсо VIII през 1180. Започнат е в предготически стил, а по-късно е дострояван в почти всички архитектурни стилове.

Кухня 
Бургос е известен в цяла Испания със своето бяло овче сирене и най-вече със свинската кървавица „Морсийа де Бургос“. Леко пикантна, нейната най-важна съставка е оризът, често бъркан от чужденците със сланинки.

Побратимени градове 
  – Лоудун, Песак
  – Сан Хуан де лос Лагос
  – Брюж
  – Валенсия
  – Виченца
  – Сетат

Източници 

Обекти на световното наследство в Испания
Големи градове в Испания
Селища в Кастилия и Леон
Пиргос (пояснение)

Пиргос (, в превод кула) може да се отнася за:

 Пиргос, град в дем Пиргос, Гърция.
 Пиргос, дем в област Западна Гърция.
 Пиргос, село в Североизточна Гърция
 Пиргос, връх в Стара Планина
 Пиргос, връх в Ета
 Пиргос, старо име на град Бургас
 Пиргос (крепост), крепост в Бургас
Уилям Харви

Уилям Харви (), понякога неправилно Уилям Харвей, е английски лекар, анатом и физиолог, който пръв точно описва системата на човешкото кръвообращение в своя труд „Анатомично изследване на движението на сърцето и кръвта у животните“ (1628).

Биография 

Харви е роден на 1 април 1578 г. във Фолкстоун в графство Кент. Той е най-голямото дете от общо деветте в семейството на Томас Харви, преуспяващ бизнесмен и важна личност във Фолкстоун. Като юноша се учи в колеж към Кеймбриджкия университет. През 1600 г. заминава за Италия, за да следва медицина в университета на Падуа, по онова време може би най-добрата медицинска школа в света. През 1602 г. Харви получава докторска степен. След това се завръща в Англия, където има дълга и успешна кариера като лекар. Между пациентите му са двама английски крале (Джеймс I и Чарлз II), както и известният философ Франсиз Бейкън. Харви преподава в Медицинския колеж в Лондон. Извън частната си практика дълги години е главен лекар на лондонската болница „Свети Вартоломей“. Женен е, но няма деца.
Вярвал е в Бог.

Умира на 3 юни 1657 г. в Лондон на 79 години.

Библиография 
  Susan Wiegand, Биографична скица на Уилям Харви на сайта на US National Health Museum
  William Harvey: „On The Motion Of The Heart And Blood In Animals“, 1628
  Рисунки от De motu cordis, сайт на The College of Physicians of Philadelphia Digital Library

За него

Източници 

  ГАРВЕЙ УИЛЬЯМ | Онлайн Энциклопедия Кругосвет

Английски учени
Английски лекари
Британски анатоми
Британски биолози
Физиолози
Възпитаници на Кеймбриджкия университет
Хора от Тюдоровата епоха
Починали в Лондон
Възпитаници на Падуанския университет
Хора от Кент
Ирис

Ирис може да означава:

 Ирис, част от окото;
 Ирис, перуника, вид цвете.
 Ириси, картина на Винсент ван Гог
 Ирис, южнокорейски сериал;
 Ирис - другото име с което е известна богинята Ирида
Прага

Прага () е столицата и най-големият град на Чехия.

Населението на града през 2012 година е 1 241 273 души, което е над 10% от населението на Чешката република. Разположен е на река Вълтава. Прага е смятана за един от най-красивите градове в света и е сред най-посещаваните от туристи.

Известна е с многообразната си архитектура от различни периоди – барок, рококо, готика, романтизъм, кубизъм и др.

История 

Прага е сред градовете с най-интересните истории в Европа и света. Още от средновековието средището по река Вълтава се превръща в най-значимия еврейски център на стария континент извън Пиренейския полуостров. Също така градът е признат за един от най-красивите в света и на два пъти е столица на Свещената Римска империя и седалище на императора ѝ. След края на Първата световна война и разпада на Австрийската империя възниква Чехословакия. За столица е избрана Прага. Този съюз се разпада под нацистки натиск през 1939 г. и по време на Втората световна война е създаден протекторат Бохемия и Моравия с център Прага. През 1945 г. Прага е последният град, който слага оръжие пред съюзниците, като тук се окопава най-боеспособната групировка на Вермахта ведно с остатъците от РОА на генерал Андрей Власов. След това политическият контрол върху Прага и комунистическа Чехословакия е упражняван от Съветския съюз. През 1967 г. настъпва т. нар. Пражка пролет, която се стреми да обнови институциите по демократичен път. Ответната реакция е свързана с окупацията на Чехословакия и нейната столица през 1968 г. от войските на Варшавския договор, включително и БНА. След падането на Берлинската стена през 1989 г. Чехословакия през 1993 г. се разпада на Чехия и Словакия, и Прага остава само чешка столица, така както е било по време на ВСВ.

Административно деление 
Град Прага е поделен на 22 района и 52 общини.

Население 
Населението на Прага през 2008 година е 1 223 368 души. Според последното преброяване към 1 януари 2019 г. то вече е 1 318 688 души.

Етнически състав 
Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2001 г.:

Българска общност 
Според данни на ДАБЧ към 17 ноември 2016 г. в Прага има 8 организации на българите – 4 дружества, 2 списания, 2 училища.

 Дружества

 Печатни медии

 Училища

Климат 
Климатът в Прага е умереноконтинентален. Зимите са относително меки, а летата са топли и дъждовни. Средната годишна температура е 8,4 °C, а средното количество годишни валежи е 509 mm.

Забележителности

Галерия

Побратимени градове 
Прага е побратимена с други големи градове по света.

Вижте също 
 Личности свързани с Прага
 Катедралата Свети Вит‎‎
 Пражка дефенестрация
 Пражка пролет

Бележки

Външни препратки 
 Пражка фотогалерия
 „Материали по история“ – исторически обекти в Прага (на български език)

 
Окръзи в Чехия
Краеве на Чехия
Любляна

Любляна () е столицата на Словения. Разположена е в централната част на страната, близо до вливането на река Любляница в Сава. Населението на града е около 273 600 души (2012). Символ на града е Люблянският дракон, изобразен в герба на Любляна, на върха на кулата на Люблянския замък, а на Драконовия мост, пресичащ Любляница (Zmajski most), има негова скулптура.

История 
От 1278 до 1918 г. градът е в пределите на Свещената римска империя. В този период името му е Лайбах () и през 1821 там се провежда конгрес на Свещения съюз.

През 1861 г. Любляна придобива статут на главен град на провинция Кранска (Карниола/Carniola), която става хабсбургската административна единица с най-силно представен словенски елемент. През последните десетилетия на XIX век Любляна започва да се оформя като средоточие на словенския политически живот. В края на XIX и началото на XX век градът претърпява мащабно преустройство. Промените са отчасти свързани с възстановяването след силно земетресение, нанесло значителни разрушения през април 1895 г. Направени са редица мащабни подобрения като благоустроени улици и площади, нови комунални услуги, електрификация и др. Този период се свързва с Иван Хрибар, който е един от най-успешните кметове на града.

Административно деление 
Любляна се състои от 17 окръга.

Население 
Населението на Любляна през 2012 година е 272 554 души, от тях 73% са словенци. По-голямата част от населението са католици, останалите са главно православни и мюсюлмани.

Икономика 
Любляна е развит промишлен град, с развита машиностроителна, химическа, хранително-вкусова, кожухаро-обувна и полиграфическа промишленост.

Култура

Забележителности

Християнски храмове 
 Свети Никола
 Францисканска църква „Благовещение“
 Свети Петър
 Света Троица

Спорт 
Местни футболни отбори – Олимпия Любляна, Интерблок Любляна.

Известни личности 
 Родени в Любляна
 Антон Ашкерц (1859 – 1912), поет
 Валтер Бонча (р. 1968), колоездач
 Виолета Булц (р. 1964), политик
 Деян Джерманович (р. 1988), футболист
 Славой Жижек (р. 1949), философ
 Андраж Кирм (р. 1984), футболист
 Лина Кудозович (р. 2002), певица
 Златан Любянкич (р. 1983), футболист
 Петра Майдич (р. 1979), ски бегачка
 Бруно Парма (р. 1941), шахматист
 Фриц Прегъл (1869 – 1930), австрийски химик
 Борис Премужич (р. 1968), колоездач
 Фран Рамовш (1890 – 1952), филолог
 Самир Ханданович (р. 1984), футболист
 Мирослав Хубмайер (1851 – 1910), революционер

 Починали в Любляна
 Янез Франчишек Гнидовец (1873 – 1939), духовник
 Йохан Антон I фон Егенберг (1610 – 1649), австрийски благородник
 Ханс Улрих фон Егенберг (1568 – 1634), австрийски благородник
 Нико Жупанич (1876 – 1961), етнограф
 Едвард Коцбек (1904 – 1981), писател
 Себастиян Крел (1538 – 1567), писател
 Лудвиг Кюблер (1889 – 1947), германски офицер
 Албин Планинц (1944 – 2008), шахматист
 Фран Рамовш (1890 – 1952), филолог
 Йосип Броз Тито (1892 – 1980), политик
 Густав Фен (1892 – 1945), германски офицер
 Иван Цанкар (1876 – 1918), писател
 Томаж Шаламун (1941 – 2014), поет
 Луциян Мария Шкерянц (1900 – 1973), композитор
 Станислав Шкрабец (1844 – 1918), езиковед

Фотогалерия

Източници
Вадуц

Ваду̀ц (, немско произношение Фаду̀ц  или ) е столицата на Лихтенщайн. Население 5070 жители към 31 декември 2006 г. Разстоянието от София до Вадуц е 1189 km.

История 
През 1342 г. възниква самостоятелното графство Вадуц.

Външни препратки 
 Уебсайт на града

Фотогалерия 

Столици в Европа
Селища в Лихтенщайн
Щурците

„Щурците“ е българска рок група. Те са сред първите рок групи, доминираща музикалната сцена в страната от края 1960-те до края на 1980-те години.

История 
Група „Щурците“ е създадена в София през 1967 г. Първоначално, когато Кирил Маричков и Петър Цанков от „Бъндараците“ се срещат с Петър Гюзелев и Веселин Кисьов от „Слънчевите братя“, идеята да създадат собствена група изглежда нереална и за самите тях. Първото участие, за което си спомнят, е на студентския бал във ВИТИЗ по случай 8 декември, а през януари 1967 г. осъществяват и първите си записи – няколко инструментални пиеси и версия на „Песен без думи“ на „The Shadows“.

Но групата все още няма име и в младежко предаване по Първа програма на БНР е обявен конкурс за име сред слушателите. От многобройните предложения четиримата млади музиканти се спират на „Щурците“. В документалния филм „Щурците – 20 години по-късно“ членовете на групата признават, че името „Щурците“ първоначално е идея на майките им, които са присъствали на техни репетиции. От Концертна дирекция отказват да регистрират групата с това име, вероятно поради приликата с „Бръмбарите“, както по това време се е превеждало името на „Бийтълс“, заклеймявана в България от тогавашния режим.

Конкурсът за име на групата в радиото е нарочно организиран, за да се преодолее тази пречка, като Кирил Маричков и останалите членове на групата молят свои приятели да гласуват за името „Щурците“.

През 1967 г. групата работи и с Георги Минчев, с когото печелят първото официално признание – песента на композитора Борис Карадимчев „Бяла тишина“ (с участието на струнния квартет „Димов“) получава първа награда на фестивала „Златния Орфей“, а впоследствие е обявена и за мелодия на годината в едноименния телевизионен конкурс. През следващата 1968 година излиза първата малка плоча, включваща песните „Веселина“, „Звън“, „Малкият светъл прозорец“ и „Изпращане“.

Популярността на групата непрекъснато расте, за да достигне своя връх през 1980-те години. Песните им са актуални, стилово разнообразни и печелят младежката публика. Текстовете им са дело на някои от най-известните и талантливи български поети. В кариерата си групата има повече от 2600 концерта при препълнени зали.

В началото на месец юли 2007 г. „Щурците“ осъществяват национално турне по повод 40-годишнината от създаването на групата. Всички концерти са безплатни за публиката, а мотото на турнето е „40 години Щурците – 40 години Фаворити“.

На 25 април 2013 г. Петър Гюзелев почива след дългогодишна битка с тумор в мозъка, с което Щурците официално прекратяват своето съществуване.

През 2017 г. групата се събира отново за да отпразнува своята 50-годишнина с концерт в Арена Армеец. Към останалите трима членове се присъединяват Иван Лечев и Славчо Николов, а подгряващи групи са Д2, Б.Т.Р. и Тангра.

Състав

Дискография

Източници

Външни препратки 

 Текстове на песни на „Щурците“
 Акорди на песни на „Щурците“
 Щурците в Български рок архиви
 Фен Youtube канал

 
Основани в България през 1967 година
Васка Илиева

Васка Илиева () е народна певица от Македонската фолклорна област.

Биография 
Васка Илиева е родена в скопския квартал Чаир през 1923 година в семейство на музиканти. Баща ѝ е скопянец, майка ѝ е с корени от Костурско. Музикалната си кариера започва през 1950 г. в Държавния ансамбъл „Танец“. Поради ненадминатия ѝ стил на пеене Васка Илиева става много популярна не само в родината си, но и в тогавашна Югославия, както и в България. По време на дългата ѝ кариера нейните почитатели в Република Македония я наричат „Царицата на македонската народна песен“. Васка Илиева записва повече от 800 песни, изнася концерти в Америка, Австралия и Европа. Песните на Васка Илиева са издадени на много малки и дългосвирещи плочи, аудиокасети и компактдискове.

Умира на 4 май 2001 година в родното Скопие.

Бележки 

Певци от Македонската фолклорна област
Северномакедонски народни певци
Северномакедонски певици
Родени в Скопие
Починали в Скопие