Василовци (област Монтана)

Васѝловци е село в Северозападна България. То се намира в община Брусарци, област Монтана.

География 
Село Василовци се намира в равнинна местност, пресечена от долината на река Лом, която тече южно от него. Тя прорязва равнината с висок и стръмен южен склон, покрит с широколистна гора предимно от акация, липа и цер. Включена е в екологичната мрежа от защитени европейски зони Натура 2000.

Василовци отстои на 9,8 км от общинския център Брусарци, 14,6 км от Лом, 54 км от Видин, 48 км от Белоградчик, 44 км от Монтана, 81 км от Враца и 150 км от София. Река Дунав преминава на 9 km северно от него.

Землището му има площ от 35,649 km2. Простира се по двата бряга на река Лом и граничи със землищата на селата Сталийска махала, Орсоя и Сливата на север, Дондуково и Крива бара на запад, Медковец на юг и Аспарухово на изток. В него се включва и зоната на язовир „Липена“ с площ 13,4 дка.

Димитър Маринов е оставил следното описание на околията в началото на 20 век:

История 
Писмените паметници сочат, че корените на селото датират от 18 век, когато хора са населявали отсрещния (десния) бряг на река Лом. След наводнение или чумна епидемия, селяните са започнали заселване на левия бряг. Местните хора обаче разказват легенда, според която мъж на име Васил отглеждал голямо стадо овце на точно това място, оттам и името на селото. Според Димитър Маринов селото обединило няколко слели се по-малки стари селища, наречени „махали“ или „колиби“: Василовци, Ченгене сарай, Липен, Степана дол и Породин. В „История на града Лом и Ломска околия“ той разказва:

През 1951 Василовци се сляло с бившето село Байрактарска махала, наречено по-късно Александрово на името на княз Александър Батенберг. Димитър Маринов описва и тази махала:

След Кримската война селяните се преселили в южна Русия, но не след дълго се завърнали в родния си край. Разказ на василовчанина Младен Маринов за тези събития от изгубен впоследствие исторически документ цитира писателят Георги Марковски в книгата си „Достойно ест“:

Сведения за преселението в Русия се съдържат и в дневниците на революционера Никола Обретенов, който предава разказ на поп Димитър Ангелов Иванов, записан през 1878 г. по време на заточението им в Акра:

Австро-унгарският пътешественик Феликс Каниц, който преминал по долината на река Лом през 1864 година, оставил следното описание на района и село Василовци:

При избухването на Балканската война в 1912 година един човек от Василовци е доброволец в Македоно-одринското опълчение.

През 1920-те години някои василовчани са свързани с подкрепа на комунистическите функционери: укриват нелегални дейци, отделни селяни впоследствие се включват в партизански отряди по време на Втората световна война.

На 26 септември 2015 година в Народно читалище „Събуждане – 1899“ е представена първата писана история на селото, „Василовци сред Поломието“ от берковския историк и краевед Милан Василев Миланов, издадена по подбуда и със спомоществователство на проф. д-р Иван Гаврилов.

Забележителности 

Първото училище във Василовци е открито през 1826 г. Днес негов наследник е училището „П. Р. Славейков“, приело името на големия български възрожденец през 1926 година, когато е отбелязана 100-годишнината от откриване на първото училище в селото, организирано от високообразования за времето си василовчанин Аврам Тодоров – учил в Швейцария. По случай 185-годишнината от началото на просветното дело във Василовци, на 24 май 2011 година е открита паметна плоча с лика на Славейков с концерт на учениците от училището под ръководството на директора Йорданка Велева.

Към Народно читалище „Събуждане – 1899 с. Василовци“ развиват дейност библиотека, Женска вокална група „Колорит“ (носителка на лауреатски и много други звания), танцов състав, куклен театър, състав за художествено слово.

Иконостасът на храма „Свети Георги“ е дело на дебърски майстори от рода Филипови.

Над селото, от към северната му част, минава стар римски път от настлани камъни, който се използва.

Редовни събития 
Всяка година се провежда събор на мегдана пред читалището във втората събота и неделя от месец юни.

Демография 
Според преброяването от 2011 г. на доброволния въпрос за етническа принадлежност са отговорили общо 1268 души, от които 779 (61,44%) са се определили като българи, 413 (32,57%) като цигани, а 73 (5,76%) не са се определили.

Личности 

 Поп Димитър Иванов, революционер, депутат
 Акад. Никола Томов – специалист по царевицата
 Проф. Минко Ерменков – художник
 Проф. д-р Иван Гаврилов – хирург-онколог
 Георги Марковски (1941 – 1999 г.) – писател, издател и журналист. Член на Съюза на българските писатели от 1978 г., два пъти носител на годишната му награда – за романа „Хитър Петър“ за 1978 г. и за сборника философски фрагменти „Христоматия за двама“ за 1996 г.
 Любка Кръстева – поетеса
 Доц. д-р Гълъбина Николова – финансист, УНСС
 Доц. д-р Емилия Пейчева – лекар офталмолог
 Доц. д-р Невена Попова – лекар
 Доц. д-р инж. Георги Генадиев, ВТУ „Тодор Каблешков“
 Доц. д-р инж. Марин Маринов, ТУС
 Илия Матеев – юрист, съдия във Върховен съд на НРБ
 Валентина Борисова (р. 1925 г.) – актриса. Работи в театър „Трудов фронт“ (1951 – 1964 г.), „Народна сцена“ (1964 – 1966 г.) и театър „Сълза и смях“ (1966 – 1987 г.). Изпълнителка на 4 театрални роли и 21 роли във филми. Член на САБ. Наградена с орден „Св. св. Кирил и Методий“ – II степен, орден „Св. св. Кирил и Методий“ – I степен и награда за женска роля за ролята на г-жа Скобелева от пиесата „На война като на война“ (1974 г.).
 Александър Трендафилов – оперен певец kiro ot kingcredit e pedal hahaa

Литература 
 Феликс Каниц, „Дунавска България и Балканът“, Том 1, Издателство „Борина“, София, 1995.
 Димитър Маринов, „История на града Лом и Ломска околия“, Избрани произведения в 5 тома, Том III, Издателство „Изток-Запад“, София, 2003.
 Никола Обретенов, „Дневници и спомени (1877 – 1939)“, Издателство на Отечествения фронт, София, 1988.
 Георги Марковски, „Достойно ест“, Издателство „Христо Г. Данов“, Пловдив, 1986.
 Георги Марковски, „Кардиограми. Дневник (10 ноември 1989 – 30 декември 1992). Библиография на Георги Марковски“, ИК „Сребърен лъв“, 2003.
 Милан Василев Миланов, „Василовци сред Поломието“, Издателство „Полимона“, Монтана, 2015.

Източници

Външни препратки 
 Официален интернет сайт на община Брусарци
 Народно читалище „Събуждане – 1899 с. Василовци“
 Снимки от Василовци 

Села в област Монтана
Населени места в община Брусарци