alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Осеновлаг

Осѐновлаг е село в Западна България. То се намира в Община Своге, Софийска област. До 1956 година името на селото е Осеновлак.

География 
Село Осеновлаг се намира в планински район, в планината Ржана планина на Западна Стара планина.

Закътаното селце е на 90 км североизточно от София. До него се стига от Елисейна покрай река Габровница. Има черен път през билото на Ржана, проходим с джип до село Краево.

Флора 
В околностите на село Осеновлаг преобладават иглолистни и смесени гори от черен (Pinus palassiana) и бял бор (Pinus sylvestris), смърч (Picea abies), бук (Fagus sylvatica) и други дървесви видове. От храстите широко разпространение имат боровинката, представена от видовете Vaccinium uliginosum и Vaccinium vitis-idaea, шипките, малините и горските ягоди. Важно е споменаването на вида Томасиниев минзухар (Crocus tommasinianus). В екосистемата функционират също съобществата на гъбите, представени основно от видовете обикновена манатарка (Boletus edulis), пачи крак (Cantharellus cibarius), сърнела (Macrolepotia procera) и др.

Фауна 
От фауната се срещат както видове, които са разпространени посевместно като заека, катерицата, лисицата, дивата свиня, сърната и белката, така и такива, които са включени в приложението към Резолюция № 6 (1998) на Постоянния комитет на Бернската конвенция и изискващи приоритетно съхранение на тяхното местообитание. От редките видове в благоприятно състояние се намират популациите от вълци и чакали. Биологичното разнообразие е допълнено от представители на сем. Папунякови (Upopidae) и по-специално пъстроцветният папуняк (Upupa epops).

Културни и природни забележителности 
 Близо до Осеновлаг се намира един от Стоте национални туристически обекта на БТС: Манастир „Седемте престола“.

Други

Туризъм 
В село Осеновлаг през 2005 г. стартира успешно планински екотуризъм. В селото има хотелски комплекс.

Високо в планината е разположена хижа „Ржана“. Има също разработени маршрути за преходи до Черепишкия манастир, Манастир „Седемте престола“ и други места.

Външни препратки 
 Снимки и пътепис от село Осеновлаг и махалите на селото

Бележки 

Села в Софийска област
Населени места в община Своге
Реброво

Ребрòво е село в Западна България. То се намира в Община Своге, Софийска област.

География 
Село Реброво се намира на 23 km северно от центъра на град София в планински район (Софийска планина част от Стара планина) по поречието на река Искър. Предпочитано място за софиянци, които искат да живеят сред природата. Района е известен и с изключителен чистия въздух, лекуващ редица заболявания. Реброво от 2005 г. насам се очертава заедно със селата Владо Тричков и Луково, като алтернатива за един по-добър живот до София.

История 
Според разказа на Иван Вазов „Нощ във вълшебен замък“, написан през 1894 г., на това място, обозначено на картата като Реброво, е имало само един хан, обслужван от възрастно семейство.

Културни и природни забележителности 
Природна забележителност в местността „Кори“ е изворът с желязната вода.

Редовни събития 
Всеки Великден се провежда селски събор

Други 
Морският нос Реброво на остров Сноу в Антарктика е наименуван в чест на селището.

Бележки

Външни препратки 

 Снимки от Реброво 

Села в Софийска област
Населени места в община Своге
Редина

Рѐдина е село в Западна България. То се намира в Община Своге, Софийска област.

География 
Село Редина се намира в планински район.

Културни и природни забележителности 
Бабин пласт е вековна дъбова гора в село Редина, община Своге, област София. Обявена е за природна забележителност през 1983 година със защитена територия от 10 ха. За опазването на гората се грижи община Своге.

Редовни събития 
Всяка година на Петдесетница, на Бабин пласт, се прави курбан за здраве. Приготвя се т. нар. „курбан чорба“ (агнешка чорба), която се осветява и раздава на участниците и гостите на събитието.

Външни препратки 

Села в Софийска област
Населени места в община Своге
Свидня

Свидня е село в Западна България. То се намира в община Своге, Софийска област.

География 
Намира се в планински район. Разположено е по северния склон на Мала планина. Отстои на 46 км от столицата София и на 4 км от общинския център Своге и Искърския пролом. Принадлежи към селищната област на Искърския пролом. На изток граничи със Своге, на юг — с Церецел, на запад — с Чибаовци, на север — с Искрец, на североизток — с Добърчин.

Село Свидня се състои от двайсет и пет махали: Циганка, Дебели рът, Падеш, Бокинци, Преслоп, Горно село, Песоко, Чечка бара, Круша, Гераковци, Дашовци, Петровци, Пръчовци, Биовица, Гръгоровци, Реката, Дръндарете, Стоевци, Илковци, Герова леска, Вoловица, Правец, Кръстници, Колибище, Голо ребра. Някои са напълно обезлюдени (Циганка, Дебели рът, Кръстници, Песоко, Круша) поради концентриране на селото около административния център на мах. Реката.

История

Култура 
Читалище „Никола Вапцаров 1955“  е основано през 1955 година от група учители-ентусиасти, общественици, любители на културата, просветата, българщината. Най-дългогодишен председател е Йордан Йошков, който до смъртта си е и почтен председател на Настоятелството. До 1990 г. читалището се намира в сградата на старото кметство, а след това се сдобива със самостоятелна сграда, в която се помещава библиотеката. От книжен фонд през 1992 г. 3200 книги библиотечният фонд е 10 000 тома. Библиотеката е и основната дейност на читалището.

Литература 
За планинското селце има написани книги и е създаден документален филм.

Писателят Христо Малинов живее повече от 30 години в селото и събира легендите за Свидня и нейните околности в книгата си „Светлини от Сталин кон – саги“. Пряко свързан с живота му в Свидня е краеведската летопис „Светлини под Сталин кон“ – събрала легенди, предания, разкази на местни жители за колоритни личности и запомнящи се случки, исторически факти, наименования на махали и местности. Материалите, включени в летописа са събирани от 1970 до 1997 г. и са безценна памет за миналото на свогенския край.

Документален филм на БНТ: „Свидните деца на село Свидня“. Автор и режисьор – Нушка Григорова. Сценарист – Диана Гарова.

Книгата „Село Свидня: Минало, етнографски поглед, родословия“ от 2003 г., изд. „Класик Дизайн“ София, 335 с., е с автор Генади Раденков, ветеринарен лекар. Той е посветил 10 години, за да издири документи и факти за историята на селото. Направил е 65 родословия на това разпръснато някога из махалата село, опитвайки се да открие корените му няколко века назад.

Транспорт 
До с. Свидня се пътува с маршрутни линии, тръгващи от гр. Своге.

Редовни събития 
Традиционен събор в с. Свидня се празнува на 6 май всяка година.

Личности 
 Игнат Раденков (р. 1938), български строител, герой на социалистическия труд.
 Христо Малинов, писател – живее повече от 30 години в селото

Източници

Външни препратки 

 Официален сайт
 „Свидните деца на село Свидня“ – филм на БНТ
 „Лазаров ден в с. Свидня“ – видеофилм
 Изографисване на храма „Св. Георги“ – видеофилм
 Разписание на маршрутки Своге – Свидня

Села в Софийска област
Населени места в община Своге
Томпсън (село)

Тòмпсън е село в Западна България, община Своге, Софийска област.

География 
Село Томпсън се намира на 35 km север-североизточно от областния център София (от храм-паметника „Свети Александър Невски“) и на 9 km юг-югоизточно от общинския център Своге. Разположено е в Искърския пролом в Стара планина. Климатът е умереноконтинентален, почвите в землището са предимно кафяви горски. Надморската височина в центъра на селото при църквата „Свети Йоан Кръстител“ е около 530 m, нараства към възвишенията на запад до около 730 m, а намалява на изток до към 490 m край река Искър.

Край селото отвъд река Искър минава второкласният републикански път II-16, а откъм левия бряг на реката минава през селото железопътната линия София – Горна Оряховица – Варна. Общинският път до село Томпсън е западно отклонение от второкласния път, което след Томпсън продължава на запад към село Церецел.

Землището на село Томпсън граничи със землищата на: град Своге на север; село Редина на североизток; село Реброво на изток и юг; село Церецел на югозапад и запад.

Населението на село Томпсън, наброявало 1313 души при преброяването към 1965 г. и 1180 към 1985 г., намалява до 846 (по текущата демографска статистика за населението) към 2020 г.

При преброяването на населението към 1 февруари 2011 г., от обща численост 944 лица за 908 лица е посочена принадлежност към „българска“ етническа група.

История 
Село Томпсън е създадено през ноември 1960 г. чрез обединяването на населените местности Гара Томпсън, Ливаге, Липата, Церови страги, Малък Бабул, Бабул и Завоя. Наречено е на британския майор Томпсън, офицер за свръзка между британската армия и НОВА в България, който през 1944 г. е заловен и разстрелян в съседното село Литаково.

Обществени институции 
Село Томпсън към 2022 г. е център на кметство Томпсън.

В село Томпсън към 2022 г. има:
 действащо читалище „Никола Вапцаров – 1956“;
 православен храм „Свети Йоан Кръстител“;
 православен храм „Рождество Богородично“;
 пощенска станция.

Културни и природни забележителности 
 Искърско дефиле
 На 13 май 2007 е открит бюст паметник на майор Томпсън пред сградата на кметството на селото.

Редовни събития 
 Събор на 24 май

Бележки

Външни препратки 
 Топографска карта, мащаб 1:100000 Картен лист: K-34-047

Села в Софийска област
Населени места в община Своге
Церецел

Церецèл е село в Западна България. То се намира в Община Своге, Софийска област.

География 
Село Церецел се намира в планински район.

Състои се от следните махали:/подредени по азбучен ред/

История 
След освобождението от османска власт през 1878 г. село Церецел е съставено от 41 махали – пръснати на голяма площ. Някои от тях започват почти от Костинброд-Кътина, и стигат до град Своге. В средата на миналия век, местните жители са работили изключително в мините, с които е осеян района. В този период в селото е имало 2 училища, за деца от семействата на миньори. Постоянна гледка е бил кервана от светлинки от миньорските карбидни лампи, които са пъплили по склоновете. Част от бившите махали са били разположени по платото на планината, което е едно невероятно красиво място. Селото е имало кметство, което след демографския срив е закрито и преминава към кметството на Томпсън. Към 1953 г. в селото е имало 260 къщи с население около 1260 души. Понастоящем на пръсти се броят жителите на този район от Стара Планина. През 2003 – 2004 г. са останали 18 – 20 души, които живеят в селото. До Церецел може да се стигне от много места. Пътища до него има и от с. Кътина, от Владо Тричков, от Реброво, Томпсън и Своге. Една от близките махали от страната на Своге е махала Гробан.

Религии 
Жителите в село Церецел са православни христяни.

Културни и природни забележителности 
 Връх Косматица

Редовни събития 
Празникът на село Церецел е на Гергьовден.

Всяка година на Петровден е събора на с. Церецел – пред черквата „Св. Петър и Павел“

Родени в Церецел 
 Божил Йончев (1881 – ?), български революционер
 Мирчо Спасов (1911 – 13 юли 1993) деец на БКП

Външни препратки 
 История и снимки на изоставените махали на село Церецел

Села в Софийска област
Населени места в община Своге
Ябланица (село)

Ябланица е село в Западна България.
То се намира в Община Своге, Софийска област.

География 
Село Ябланица се намира в планински район, в дела Мургаш от Западна Стара планина.

История 
За пръв път селото е споменато в най-ранния Османски данъчен регистър от 1430 г. като Абланиджа и Кърадище (Градище).

Културни и природни забележителности 
В село Ябланица се намира една от резиденциите на Тодор Живков, ловен дом „Търсава“, приятно и уютно място за отдих. Построена през периода 1979-1980 г. и разположена на територия от около 5000 хектара. Собственост на резиденцията са и две езера подходящи за риболов, които са на разположение на почиващите по всяко едно време. В района при естествени условия се развъждат благороден елен, лопатар, сърна и дива свиня, които са предмет на ловен туризъм.

Редовни събития 

На 1 май се провежда мотосъбор.

Села в Софийска област
Населени места в община Своге
Алдомировци

Алдомировци е село в Западна България. Намира се в община Сливница, Софийска област.

География 
Село Алдомировци се намира в полупланински район, на 4 km от град Сливница и на 28 km от София.

На около 2 km от селото се намира жп гара Алдомировци, откъдето преминава влаковата линия Калотина запад – Свиленград. На 1 km от жп гарата се намира известното Алдомировско блато.

История 

В околностите на Алдомировци се провеждат част от бойните действия по време на Сръбско-българската война и Отбранителното сражение при Сливница на 5-7 ноември 1885. Тук са разположени частите на „Преславския редут“ и „Знаменития люнет“. На височината Мрамора край село Алдомировци (на 4 км от гр. Сливница) се намира Първият войнишки паметник в България. В тази братска могила са положени костите на българи и сърби. Паметникът е посветен на разградските и преславските войници и офицери, дали живота си за Родината в боевете от Сръбско-българската война през 1885 г. При освещаването на паметника е присъствал и княз Фердинанд, съществува снимка, която документира присъствието му.

При честване на годишнини от битката при Сливница, до паметника на геройски загиналите, заедно с българския трибагреник се е поставял и италианският флаг, в чест на италианските работници работили по жп линията, които участват в строежа на защитните съоръжения около селото.

Религии 

Населението изповядва източното православие.

В самия център на Алдомировци се намира ремонтираният православен храм „Свети Спиридон“, построен през 1856 г.

Обществени институции 
 Селото е с много добре развита инфраструктура и е много добре благоустроено. Има поща и здравен център.
 В селото има много добре уредено читалище – „Светлина“, в което традиционно се развива фолклорен танцов състав.
 Има голямо основно училище – „Иван Вазов“, това е и най-старото работещо училище в Софийска област. Открито е през 1854 г. от свещеника Величко Станоев.

Културни и природни забележителности 

В района на селото има няколко изкуствени водоема за спортен риболов: яз. Радуловци – на около 4 км, до село Радуловци, язовир „Братушково“, до едноименното село и язовир „Извор“, между с. Алдомировци и с. Извор, и един естествен – Алдомировското блато.

От 2014 г. в селото има и две екопътеки – „Войнишка памет“ и „Чешма“.

Редовни събития 
Празникът на селото се отбелязва на деня на Свети дух.

Външни препратки 

 Симеон Радев, „Настъплението на сърбите“

Галерия 

Села в Софийска област
Населени места в община Сливница
Бахалин

Бахалин е село в Западна България. То се намира в община Сливница, Софийска област.

География 
Село Балин се намира в планински район.

История 
Истинското име на селото е Баалин (Баал – пчела, мед), по-късно в името се добавя и буквата „х“ от изписването на името на турски. Буквата обаче не се изговаря. И така на български името Балин и всички местни така го и знаят.

В центъра на селото през 1654 г. е изградена каменна чешма. Легендата разказва как дъщерята на турски паша се разболява от туберкулоза. Бащата заминава с детето да живее в селото и да яде от лечебния мед от „киселици“ (диви ябълки). Детето оздравява и турският паша изгражда каменната чешма, на която наред с ислямските символи поставя и християнски кръст, в чест на българското местно население, което ги приема и им помага. Говори се, че именно този паша дава сегашното име на селото „Баалин“ или „дупка с мед“, (ин = пещера, бал = мед).

По разказите на потомци на едновремешното население на селото, земята е била разделена от синори (граници на земите), именно по тези граници са се захващали дивите ябълки, някои от които са били много големи дървета, пазели са сянка за работещите на полето, а листата, отмрелите клони и плодовете са обогатявали почвата с хранителни вещества (компост), извличани от дълбочина от корените на дърветата. С идването на ТКЗС-тата – синорите биват премахнати, а с тях и дърветата. Все още из местността могат да се намерят някои киселици, които привличат пчелите като цъфтят.

Културни и природни забележителности 
В Бахалин има църква от края на XIX век, носеща името на Св. Иван Рилски. В двора ѝ е поставен стар оброчен кръст, посветен на Св. Кирик.

Редовни събития 
Празникът на село Бахалин се отбелязва съвместно с този на село Извор, на 19 октомври, когато се чества денят на Св. Иван Рилски. Празникът е възобновен през 2014 г. по инициатива на кметския наместник на двете села – Десислава Тодорова. Отбелязва се на тази дата, тъй като на този светец е кръстена черквата в село Бахалин.

Бележки 

Села в Софийска област
Населени места в община Сливница
Братушково

Братушково е село в Западна България. То се намира в Община Сливница, Софийска област.

География 

Село Братушково се намира в планински район. Отстои на 7 км югозападно от град Сливница. Разположено е по дължината на река Нойчинци, в подножието на южно намиращите се височини Градище и Мала Вишая.

История 
Името на селото е познато от кадийски регистър от 1576 г. под формата Бираткувичé, т.е. Братковица. По-късно е преименувано на Братушково, като е запазена началната съставка „брат“.

Културни и природни забележителности 
Над селото като закрилник се извисява Братушковският храм „Св. пророк Илия“, построен през 1904 г. През годините на тоталитаризма храмът е почти разрушен. През 2003 г. с доброволно събрани пожертвувания започва възстановяването му и в резултат храмът придобива първоначалния си вид. Храмовият празник се чества всяка година на 20 юли в деня на Св. Илия.

Редовни събития 
Празникът на селото се празнува на 21 септември – „Рождество на Пресвета Богородица“ по стар стил.

Личности 
 Боян Велинов (1921 – 1998), български офицер, генерал-лейтенант от Държавна сигурност.

Галерия

Източници 

Села в Софийска област
Населени места в община Сливница
Русофилство
Бърложница

Бърложница е село в Западна България. То се намира в Община Сливница, Софийска област.

География 
Село Бърложница се намира в планински район със средна надморска височина 601 м.

История 
Името на селото се свързва със старобългарската дума „брълог“, означаваща скривалище, леговище на диво животно, но в местния говор има значение още на „кално, мръсно място“. Вероятно има връзка с пещерите и малките дупки над селото.

Културни и природни забележителности 
В центъра на селото има паметна плоча на загиналите жители на селото в Илинденското въстание и във войните, в които участва България през първата половина на XX век.

Външни препратки 

Села в Софийска област
Населени места в община Сливница
Гълъбовци

Гълъбовци е село в Западна България, Софийска област, община Сливница.

География 
Село Гълъбовци се намира в планински район. През селото минава река, която разделя равнинната от високата част.

Забележителности 
Всяка година на 28 август в село Гълъбовци се провежда „събор“, който е празник на селото.

Селото се слави с чистия си въздух, което го прави предпочитано място за отдих и подходящо за лечение на хора, страдащи от проблеми на дихателните пътища. Открити са археологически находки от праисторическата епоха само на 2,5 км на юг.

Иконостасът на храма „Успение Богородично“ е дело на дебърски майстори от рода Филипови.

Други 
В селото има 2 къщи за гости. „Пеклюк“, освен стаи и бунгала за гости, притежава и рибарник, който е на разположение на гостите. Бунгалата, дворът и къщичките са построени и аранжирани в стар стил. Къща за гости „ВИП“ е модерно строителство, притежава басейн.

В селото е разположен модерен атракционен спортен комплекс ВЛВ Спорт. Той притежава модерен басейн, плаж, футболно игрище, детска площадка и др.

От селото започва Екопътека „Пеклюк“, преминава велоалея.

В Гълъбовци работи оранжерия за цветя и зеленчуци „Цвети Цвет“, която произвежда, освен традиционни зеленчуци и цветя, също и много видове екзотични цветя.

Бележки 

Села в Софийска област
Населени места в община Сливница
Драготинци

Драготинци е село в Западна България. То се намира в Община Сливница, Софийска област.

География 
Село Драготинци е разположено в Община Сливница, в планински район със средна надморска височина 644 м. През селото минава Габерска река, като в самото село е позната и като Драготинска.

Религии 
В центъра на селото се намира православният храм „Свето Возкресение Христово“. Построен е със средства на жителите на Драготинци и е осветен през 2004 година. 

Името на селото е свързано със старинното българско лично име Драгота, което е било широко разпространено до XVII век. Следователно Драготинци са тези, които са били наследници на Драгота или тези, които са от селото на Драгота.

В селото има магазин и раз-пивница.

Външни препратки 
 www.info.slivnitsa.com
 Разписание на автобусите

Села в Софийска област
Населени места в община Сливница
Повалиръж

Повалѝръж е село в Западна България. То се намира в Община Сливница, Софийска област.

География 
Село Повалиръж се намира в полупланински район, в историко-географската област Бурел. Отдалечено е на 14 км от Сливница и на 45 км от София. През селото преминава Габерска река.

История 
Името на селото е образувано от глаголa „поваля“ в повелително наклонение и съществителното „ръж“ – повалѝ-ръж, т.е. място, където се отглежда ръж.

Културни и природни забележителности 
Селото е много красиво, с чист въздух и далече от шума на града. Подходящо място за отдих и туризъм.

Редовни събития 
Събора на село Повалиръж е на 28 октомври /Света Мъченица Параскева/

Външни препратки 

Села в Софийска област
Населени места в община Сливница
Радуловци

Радуловци е село в Западна България. То се намира в Община Сливница, Софийска област.

География и климат 
Разположено е на около 5 km от село Алдомировци и на около 14 km от град Сливница. Намира в планински район.

Радуловци се разполага в полите на Вискяр планина, на надморска височина от 703 m, където релефът е полупланински. Климатът е умереноконтинентален. Лятото тук е горещо, а зимата студена. Селото се намира в долината на малка река. Надморската височина от 703 m е подходяща за хора, болни от астма. Чистият планински въздух, който е същия като в Банкя, спомага за излекуването им. Комбинацията от иглолистни и широколистни гори, както и разнообразния пейзаж редуващ високи хълмове с долини и тучни ливади, прави района на селото изключително живописен и пригоден за туризъм както през лятото така и през зимата.

Транспорт 
До селото има новоизграден път по най – новите европейски изисквания и ежедневен автобус идващ от столицата София, както и магазин нередовно зареждан със стоки от първа необходимост.

История 
Името на селото е споменато за пръв път в турски регистър от 1576 г. като Радилофче, т.е. Радуловци. То е вторично и безспорно е свързано със старинното българско лично име Радул.

Културни и природни забележителности 

Край селото се намират редица останки от християнски гробове, каменни кръстове от турско време, църква или манастир, които още са в процес на проучване. В достъпен район, на около километър от селото се намира извора „Света вода“, за който от столетия се смята, че има лечебни свойства.

В близост до селото е разположен язовир „Воден свят“. Езерото „Воден свят“ е всъщност бивша открита мина за въгледобив, на около 2 km от селото са и останките на закрита въгледобивна мина.

Построена е писта по европейски проект за АТВ.

Села в Софийска област
Населени места в община Сливница
Карлиево

Карлиево е село в Западна България. То се намира в Община Златица, Софийска област. Има живописна природа.

География 
Село Карлиево се намира в планински район, в Средна гора.

Редовни събития 
Много почитан от местните хора е празника на църквата, който се празнува на християнския празник „Св. Евстатий“

Галерия 

Села в Софийска област
Населени места в община Златица
Църквище

Църквище е село в Западна България. То се намира в Община Златица, Софийска област.

География 
Село Църквище се намира в планински район. Разположено е в полите на Стара планина.
Съседни на него населени места са гр.Златица, с.Челопеч и гр.Етрополе, към които има директни пътища.Прохода Етрополе-Златица е в доста лошо състояние, тъй като липсва поддръжка.
Това е последното селище, преди прохода Етрополе-Златица, в посока север.

Поради местоположението си, селото е било ключов фактор за въстанията от преди Освобождението, до последните военни действия, водени от България. В днешно време по незалесените поляни, над селото, все още се виждат следи от окопите, копани за укриване на войските.

Население 
Населението на с. Църквище наброява около 300 души.

История 
При селото са разкрити останки от кръстовидна църква от V век.

По неофициални данни селото е било създадено по време на османското владичество, за охранителен пост на прохода Етрополе-Златица и носи името Клисе кьой.

След Освобождението на България, турското население се изселва напълно и селото остава пусто за кратък период от време, след което постепенно е населено с преселници от с.Челопеч, гр.Златица, с. Петрич и др.
От 1978 до 1991 е било част от град Средногорие, което административното обединение на общините Златица и Пирдоп.

Личности 
Родени в Църквище
  Герасим Ненчов, български революционер от ВМОРО, четник на Иван Наумов Алябака
  Петър Калчев Тръсиев, български революционер от ВМОРО, четник на Цено Куртев

Културни и природни забележителности 

На 24 ноември е празникът на селото, Св. Екатерина. Прави се курбан за здраве на селото. Всеки е добре дошъл.

Съществува Паметник на незнайния воин, в най-северния край на селото, до прохода Етрополе-Златица, на който местните жители поднасят венци, на 3 март.

Съществува църква, в основите на която е била разположена много по-голяма Кръстовидна църква, която е разрушавана на няколко пъти през османско владичество.
В днешно време все още могат да се намерят останки от нея, както и оръжия и човешки кости, от минали битки.

Читалището на селото е Кръстено на Никола Вапцаров.

Литература 
 Мутафчиев, Петър. Кръстовидната църква в с. Клисекьой, в: Избрани произведения, т. I, София 1973, с. 455-485

Други 
Съществува основно училище, което e затворено, и учениците се транспортират с училищен автобус до гр. Златица.

На центъра на селото, срещу читалището, където се намира и автобусната спирка, има градина, с фонтан, пейки, и детска площадка, с пързалка и пясъчник.

На края на селото към прохода Етрополе-Златица, се намира семеен хотел, с изглед към Стара планина и с приемливи цени.

Бележки 

Села в Софийска област
Населени места в община Златица
Брестака

Брестака е село в Западна България. То се намира в Община Мирково, Софийска област.

География 
Село Брестака се намира в планински район.

Бележки

Външни препратки 

Села в Софийска област
Населени места в община Мирково
Хвърчил

Хвърчил е село в Западна България. То се намира в Община Мирково, Софийска област.

География 
Хвърчил се намира в планински район, на около 60 километра източно от центъра на София. Разположено е в землището на село Каменица.

Население 
Долната таблица показва изменението на населението на селото в периода 1934 – 2011 година:

Бележки 

Села в Софийска област
Населени места в община Мирково
Челопеч

Челопеч е град в Западна България. То е център и единствено населено място в Община Челопеч, Софийска област.

География 
Село Челопеч се намира в планински район. Община Челопеч включва само 1 населено място – село Челопеч, разположено на южните склонове на Стара планина, край главен път София – Бургас. През средата на селото преминава железопътна линия. Броят на населението е близо 2000 души.

История 
Историята на селището датира от дълбока древност, за което свидетелстват останките, намерени в землището на Челопеч – Гинова могила, Градище и др. Името на селището се среща в запазени турски документи от 1430 г. Предполага се, че е съществувало по време на Втората българска държава или е създадено непосредствено преди падането на България под османска власт от населението на съществували в околностите му други селища.

Поминък

Рудодобив 

Рудодобивът е основен отрасъл в производствената структура на общината. Челопеч е най-голямото и богато медно-златно-пиритно находище в Европа, което е една от причините за доброто икономическо състояние на общината.

Находището се разработва от „Челопеч Майнинг“, дъщерно дружество на канадската компания „Дънди Прешъс Металс“, с която държавата е сключила концесионен договор за добив на подземни богатства.

Поради високото съдържание на арсен в концентрата, през 1990 г. неговата преработка на територията на страната е забранена с указ на Министерски съвет и оттогава се изнася.

Забележителности 
Църквата „Свети Николай Чудотворец“ е построена през 1835 г. В нея се съхраняват ценни църковнославянски книги, върху страниците на една от които има приписка за първото честване на празника на светите братя Кирил и Методий на 12 май 1853 г.

Общината стопанисва хижа „Мургана“ с надморска височина 1430 м, разположена в подножието на връх Мургана в Стара планина, която е електрифицирана, разполага с оборудвана кухня, столова, леглова база от 80 легла и парно отопление.

Читалището в селото „Труд и постоянство“, е със 100-годишна история. Към него са създадени хор и детски танцов състав.

На територията на Общината се разполагат 2 училища – ОУ „Св. св. Кирил и Методий“ и ЧПГЧО „Челопеч“ и 1 детска градина – ОДЗ „Ханс Кристиан Андерсен“

Редовни събития 
 Международен фолклорен фестивал „Златен прах“
 Сирница
 Пресвета Неделя

Личности 
 проф. Алипи Матеев (1914 – 1979) – български учен, математик
 Никола Радев, български революционер от ВМОРО, четник на Лука Джеров

Галерия

Източници

Външни препратки 

 Старият сайт на Община Челопеч
 Актуален официален сайт на Община Челопеч
 Страница за Община Челопеч на bulgaria.domino.bg 
 Добив и преработка на медно-златни руди от находище Челопеч 
 Информация за Дънди Прешъс Металс в Челопеч 

Села в Софийска област
Населени места в община Челопеч
Балша

Балша е село в Западна България. То се намира в район Нови Искър, Столична община, област София град.

География 
Село Балша се намира в полупланински район – подножието на Стара планина, на 20 км северозападно от София. Поради специфичното си географско местоположение, местните жители казват, че селото им няма граници. От местния манастир се открива гледка към цялата околност.

История 
Балша е сред най-старите селища в Софийско поле. Над селото има руини от стара римска крепост, а местната черква е датирана към периода IX-X век. Освен с хилядолетната си история, селото се гордее и с един свой знаменит представител – Иван Николаевич Денкоглу, който оставя своя отпечатък върху цялата българска история чрез просветителската си и дарителска дейност.

По местни предания, в праисторическа легенда се разказва, че когато Софийската котловина била залята от езеро, чиито води стигали до полите на Стара планина и Витоша, селото е било разположено на хълма над сегашния манастир „Св. Теодор Стратилат“ в местността, наречена „Кълна̀ рѐка“, съответно „Кълна̀ гла̀ва“. 

Първата обществена сграда е училищната, построена през 1912 г.

Културни и природни забележителности 

В селото се намират руините на стара църква от 14 век наречена на Света Петка. През 1920 г. в непосредствена близост до руините на старата е изграден нов храм. В близост до Балша е изграден манастир „Св. Теодор Стратилат“ с все още нефункциониращ метох. Северно се намира красива гора – част от Стара планина, която в началото на 21 век е унищожена от голям пожар в района.

В селото има и функциониращо читалище, чийто дейци отбелязват всички местни и национални празници с разнообразна програма в центъра на селото.

Редовни събития 

 Петковден – сбор на селото през октомври;
 „Св. Теодор Стратилат“ – сбор около манастира;
 „Денят на Иван Николаевич Денкоглу“.
Празникът на баницата в село Балша. Предпоследната събота на декември месец.

Транспорт 
Селото се обслужва от 2 автобусни линии на Центъра за градска мобилност: 29 и 30.

Двете автобусни линии тръгват от с. Балша, минават през с. Доброславци, като 29 продължава към с. Мировяне и автостанция "Илиянци", а автобус 30 от с. Доброславци, през с. Мрамор и към кв. Обеля и метростанция "Обеля" в столицата.

Личности 
Селото е родното място на българския търговец, родолюбец и филантроп Иван Николаевич Денкоглу.

Други 
В първите си години големият дръм енд бейс фестивал на открито на HMSU се провежда в гората над село Балша.

Остров Балша край остров Ливингстън, Южни Шетландски острови е наименуван в чест на село Балша.

Източници

Външни препратки 
 Балша 
 Манастир Св. Теодор Стратилат в село Балша 
 Храм Св. Петка в село Балша 
 Средновековната църква Св. Петка в село Балша

Села в област София
Район Нови Искър
Бусманци

Бу̀сманци е село в Западна България. То се намира в Район Искър, Столична община, област София.

География 
Село Бусманци се намира в средата на Софийското поле, на 13 км източно от центъра на град София и на 1 км източно от река Искър. Граничи с летище София на север, промишлената зона Гара Искър на запад, софийските квартали Абдовица и Димитър Миленков на юг, селата Казичене и Кривина на изток и е недалеч от жилищен комплекс „Дружба“ и кварталите „Слатина“ и Враждебна.

Заобиколен е от обработваеми площи и предприятия. Гори в околността няма с изключение на поречието на река Искър, където има предимно тополи.

История 
Според различни източници и спомени на бусманчани, първите заселници на селото са дошли от наводненото от изместилото се корито на река Искър „Селище“. Има няколко версии за произхода на името на селото. Едната е, че е свързано с личното име Бусман – вероятно турски богаташ. Според друго предположение името произхожда от начина, по който първоначално са били направени къщите след преместването: обикновено от буци и оттам – Буцанци после Бусманци.

Според Васил Миков произходът на названието е куманско-печенежки.

Забележителности 
Край селото минава старият римски „Траянов път“, а също и „Татарски път“, по който навремето са минавали османски войски и черкези. В околностите на Бусманци се намират четири тракийски могили.

Училището „Св. св. Кирил и Методий“ е построено през 1878 г. и съществува. Строежът на църквата „Света Богородица“ започва през 1925 г. На южната страна на църквата през 1929 г. е поставена плоча на загиналите във войните жители.

В Бусманци има и читалище със самодейни състави и библиотека. Читалището носи името на писателя Елин Пелин и отваря врати през 1926 г.

Транспорт 
Селото се обслужва от 3 автобусни линии: 8, 10, 14.

Редовни събития 
Годишния събор на Бусманци се провежда всяко лято през последната неделя от месец август.

На 15 август е храмовият празник на църквата „Успение Богородично“ и всяка година се прави курбан.

Личности 
 Адриан Душев – гребец, кану-каяк.
 Кристиан Душев – гребец, кану-каяк.
 Олимпия Душева – гребкиня, кану-каяк
 Валентин Иванов – гребец, кану-каяк – бивш спортен директор на гребен клуб „Левски“
 Полина Ценова, Гергана Димитрова, Валентин Иванов – преподаватели по български народни танци в детски градини, училища, ансамбли, формации, школи по български народни танци в страната и чужбина

Бележки 

Села в област София
Район Искър
Войнеговци

Войнѐговци е село в Западна България. Намира се в Столична община, област София.

География 
Село Войнеговци се намира в планински район, на южния склон на Стара планина, на 17 km от столицата София.

Редовни събития 
На 24 май се провежда ежегоден събор.

На 21 септември 2013 г. и 21 – 22 юни 2014 г. на стадиона в селото се провежда рок фестивалът Войнеговци Wrong Fest. Фестивалът се организира от столичното заведение The Wrong Bar в подкрепа на българската рок музика с амбицията да се превърне в традиция. Второто издание на фестивала е условно разделено на Right Day (21 юни) и Wrong Day (22 юни), като в него вземат участие 14 групи.

Транспорт 
Две автобусни линии свързват селото със София: 21, Който тръгва от Войнеговци, минава през Световрачене, след това през Кубратово, Квартал Бенковски, Квартал Орландовци, Сточна гара, Лъвов мост и Централна гара. През селото минава и най-дългата извънградска линия: 28, която започва от Мрамор, минава през Житен, село Доброславци, Нови Искър, Подгумер, Войнеговци, Световрачене, Негован, Чепинци и село Локорско. Линиите принадлежат на ЦГМ. До селото може да се стигне чрез Войнишко шосе в Световрачене, два черни пътя откъм Подгумер и Локорско, и от Околовръстното Шосе на София.

Галерия

Източници

Външни препратки 
 Филм за манастира в с. Войнеговци
 Официална информация за Войнеговци Wrong Fest

Села в област София
Район Нови Искър
Горни Богров

Горни Богров е село в Западна България.

То е включено в район Кремиковци на Столична община, област София. Намира се на 21 км. североизточно от гр. София.

Селото наброява 1239 жители.

В селото се намира Манастир „Св. Георги Победоносец“ и Църквата „Св. Харалампий“.

Селото се обслужва от 2 автобусни линии: 90, 118.

Горни Богров е родното място на известната състезателка по лека атлетика Йорданка Донкова.

Източници

Външни препратки 

Села в област София
Район Кремиковци
Желява

Желява е село в Западна България. То се намира в район Кремиковци на Столична община, област София.

География 
Намира се на 29 км от София по пътя за Ботевград, между селата Яна и Елешница (преди 1991 г. – Йорданкино), на 1 км от автомагистрала „Хемус“. То е разположено в полите на Западна Стара планина – изходен пункт по туристическия маршрут за връх Мургаш, където са разположени едноименнатата хижа и метеорологична станция.

История 
Около селото са запазени редица паметници, свидетели на многовековното съществуване на селището – тракийска могила, некрополи, римски монети, средновековно градище, манастири и др. Населението принадлежи към етническата група шопи. В епохата на Българското възраждане Желява започва своето икономическо, културно-просветно и политическо пробуждане. През пролетта на 1872 г. е създаден Желявският частен революционен комитет.

Културни и природни забележителности 
В с. Желява – по-важните исторически и културни паметници на културата са черква „Св. Николай Чудотворец“, Оброчища – Св. Илия, Св. Спас, Св. Иван – от юни 1971 г., Параклисите „Св. Богородица“ и „Св. Петър“, Гробът на ботевия четник Ангел Тодоров в местността Мерова поляна и др.

Транспорт 
Селото се обслужва от 1 автобусна линия на Центъра за градска мобилност – 118, която го свързва със с. Яна,с.Горни Богров,кв.Ботунец,кв.Челопечене кв.Враждебна и автостанция "Изток" в столицата.

Редовни събития 
Редовен ежегоден събор в съботата след Спасовден.

Известни личности 
В Желява е роден политикът Тодораки Пешов (1838 – 1892), първият избран кмет на София след Освобождението.

Тоне Крайчов – националреволюционер, основава с помощта на Димитър Общи на местния революционен комитет.

Стоян Младенов (по прякор Мечката) – революционер, участник и съпредседател в Желявския революционен комитет; заточен в Диарбекир, където умира през 1873 г.

Други 
 На два километра от Желява, по пътя за връх Мургаш, в местността „Мерова поляна“ е убит от башибозуци Ботевият четник Ангел Тодоров. Всяка година на 2 юни на „Мерова поляна“ се отдава почит пред паметника му. Освен жителите на Желява, на „Мерова поляна“ пристигат хора от околните села и София, както и потомци на Ботевия четник от родното му село и от Разград.
 Кметство с. Желява, ул. „Стоян Мечката“ 2, п.к. 1837 – 	Йордан Шехтански 994 2318

Бележки 

Села в област София
Район Кремиковци
Кубратово

Кубратово е село в Западна България. То се намира в Столична община, област София.

География 
Селото се намира 9 км северно от центъра на гр. София.

История 
През Късната античност (ІІІ-ІV век) тук е имало тухларни работилници, които захранвали строежите в римска Сердика. В местността „Могилата“ през 1906-1907 г. са били намерени множество такива квадратни тухли някои с надписи (сега някои в Археологическия музей в София).

Първоначално селото е носело името Куманиче. Появилата се 11 век чума, принуждава жителите да се заселят в Лозенската планина. Там и днес съществува местност, която се нарича „Куманичките кошари“. След около половин век, родствениците на първите куманичени се връщат в родната земя.

В началото на 15 век селото се преименува в Кумандже, но в края на века и в 16 век продължава да носи първото си име Куманиче.

Интересен е фактът, че през 1859–1860 година жителите на селото събират средства, които предоставят на Софийската „Света Митрополия“ за построяването на катедралния храм „Света Неделя“ в столицата. През 1878 г. тогавашното село Куманица влиза в състава на новоосвободеното Българско княжество. През 1936 г. с министерска заповед е преименувано на Кубратово, което носи и до днес.

Религии 
Изповядва се православно християнство.

Транспорт 
Селото се обслужва от 4 автобусни линии: 21, 22, 23, 24.

Бележки 

Села в област София
Район Нови Искър
Мало Бучино

Ма̀ло Бу̀чино е село в Западна България. То се намира в район Овча купел на Столична община, област София. Населението му е около .

География 
Мало Бучино е разположено на 748 м надморска височина на североизточните склонове на планината Люлин, като на около километър югозападно от селото се намира връх Петреви орници (1102 м). Разстоянието до центъра на съседния град Банкя е 3 км в северозападна посока, а до центъра/пл. Независимост/ на София – 16 км на изток.

Югозападно от селото билото на Люлин се пресича от седловината Бучин проход, през която преминава автомагистрала „Люлин“, заобикаляща селото от север и запад. От отсрещната страна на седловината се намира село Големо Бучино. На север от Мало Бучино, непосредствено над съседното село Иваняне, е изграден микроязовир. В южната част на селото е обособена вилна зона, а южно от нея е защитената местност „Еленина бара“. От селото започва еко-пътека „Алея на здравето“, която преминава през параклис „Вси Светии“ от там се продължава към Горнобански манастир „Свети Свети Кирил и Методий“ и хижа „Бонсови поляни“, след която следва края на пътеката спирка „в.з. Люлин“, на който спира автобусна линия 103. Селото се обслужва от 1 автобусна линия: 56.

История 
Мало Бучино преди е било река. Историята започва по време на османската власт, когато всички хора били избити. Имало четирима братя които не могли повече да гледат как хората страдали. Затова те тръгнали към Люлин планина, там да намерят помощ. По-малкият брат тръгнал с десетима души, а другите двама отишли в Бучино (сегашното село Голямо Бучино). Малкият брат стигнал до реката (днешното село Мало Бучино). След като се били и когато спечелили малкият брат бил убит. Бил е на 45 години. За да го почетат, кръщават селото на него. А средният му брат умира от куршум в главата. По-големият им брат спасява хората от Бучино. Но той бил ранен и умира от загуба на кръв и тогава хората прекръстват Бучино – в Големо Бучино. Хората от Мало Бучино вярвали в Бог. Затова 223 души се изгарят в черквата на селото. Те така се спасяват да не бъдат убити.

Население 
Населението на селото към 2022 година е повече от 800 човека - растеж спрямо 2016 г., когато са били над 600. В селото няма малцинства.

Управление 
В селото има функциониращо кметство и се правят постоянни срещи с район Овча Купел, към който е и самото село.

Има постоянен пост на МВР.

Икономика

Инфраструктура 
Нови пътища като автомагистрала Люлин, отбивка „Мало Бучино“ (6 км до София) и нов път през кв. Суходол (8 км до София), за който не се изисква винетка. През същия път, пресичащ селото, е и единствения достъп за Големо Бучино откъм София. Същия път продължава към Перник, така че е това е достъпът и откъм този град. През зимата се почиства редовно от общината като няма проблем с придвижването колкото и сняг да има.

През землището на селото преминава автомагистрала „Люлин“.

Култура

Редовни събития 
 Ежегоден събор на селото, провеждащ се последната неделя на юли месец.
 Летен „Drum&Bass“ фест.
Есенен ден на сламата.

Бележки 

Села в област София
Район Овча купел
Мировяне

Миро̀вяне е село в Западна България. То се намира в Столичната община, област София. Според преданията наименованието на селото произлиза от името на някогашния местен чифликчия Яне Миров.

География 
Мировяне е едно от селищата, създадени преди много години върху дъното на голямо бивше езеро, което се е намирало в пределите на Софийското поле. Селото е разположено в Западна България. Географската му ширина е 42,783° северна, а географската дължина е 23,3° източна. Надморско равнище — от 500 до 699 м. Според данни от Националния статистически институт териториалната площ на това населено място е 10,304 км2.

Поради непосредствената си близост до столицата на България – гр. София (около 12 км разстояние), селото сменя статута си и се води квартал на София (община Столична).

По данни на НСИ към 1 януари 2007 г., населението на кв. Мировяне наброява 1534 жители. Жилищната територия е застроена с едно- и двуфамилни къщи с прилежащи дворове. Пощенският код на квартала е 1289.

Културни и природни забележителности 
В центъра на кв. Мировяне се намира източноправославната църква „Света Троица“, построена през 1871 г. В същата година църквата е изписана от Михаил и Христо Благоеви.

В близост до парка се вижда и запазената плоча на тракийска надгробна могила.

Редовни събития и мероприятия 
Всяка година на втория ден на Великден читалището в с. Мировяне организира празник на площада, където се дава агнешки курбан за здраве и благополучие на населението. Разиграването на безплатна великденска томбола дава на печелившите награда живо агне, бъчва вино и великденски козунак.

Транспортни връзки 
Налице са два маршрута, свързани със столичния кв. Мировяне. Първата възможност е по Околовръстното шосе. Вторият маршрут е през центъра на София: минава се покрай Централна гара, продължава се по пътя за търговската база „Илиянци“, след това през кв. Требич и се пристига в кв. Мировяне. Селището е разположено от двете страни на Мировско шосе.

Селото се обслужва от две автобусни линии: № 26 и № 29.

Личности 
 Село Мировяне е родното място на футболния треньор Димитър Пенев (р. 12 юли 1945 г.), наричан Стратега от Мировяне, извел българския национален отбор по футбол до четвъртото място на Световното първенство в САЩ през 1994 г. В покрайнините на Мировяне е разположен стадион „Димитър Пенев“.
 В Мировяне е роден и Димитър Захариев — известен български волейболист.

Литература 
 Братя Георгиеви (Стоян Бригадата, Лазар Крико). Мировянски ми ти работи. С., Булкорени, 2008.
 Лазар Георгиев. Зрънца от мировянска броеница. С., Бул-корени, 2012.

Други

Галерия

Външни препратки 
 www.miroviane.blogspot.com

Бележки 

Села в област София
Район Нови Искър