alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Черноочене

Черноочене е село в Южна България.

То е административен център на община Черноочене, област Кърджали, на 15 км северно от Кърджали.

География 

Село Черноочене се намира в района на Източните Родопи.

История 
До 1934 година селото се казва Йенипазар (в превод от турски – Новипазар ) и от този момент до сега - Черноочене.

Религии 
 100% от населението са мюсюлмани, етнически турци.

Външни препратки 
 Снимки от Черноочене 
 Официален сайт на община Черноочене

Села в област Кърджали
Населени места в община Черноочене
Яворово

Името Яворово носят 2 български села:
 Яворово (област Кърджали)
 Яворово (област Стара Загора)

Вижте също 
 Яврово – село в община Куклен, област Пловдив
 Явор (пояснение)
 Яворов (пояснение)
Гостун (село)

Госту̀н е село в Югозападна България, част от община Банско, област Благоевград.

География 
Село Гостун се намира в планински район. Намира се на четири-пет километра от Места, от главния път за Гоце Делчев.

История 
Църквата „Свети Илия“ е от XVIII век.

До 1934 година името на селото е Густун. В „Етнография на вилаетите Адрианопол, Монастир и Салоника“, издадена в Константинопол в 1878 година и отразяваща статистиката на мъжкото население от 1873 година Гостун (Gostoun) е посочено като село със 110 домакинства и 380 българи.

В 1889 година Стефан Веркович („Топографическо-этнографическій очеркъ Македоніи“) отбелязва Гостун като село със 100 български къщи.

В 1891 година Георги Стрезов пише за селото:

При избухването на Балканската война в 1912 година един човек от Густун е доброволец в Македоно-одринското опълчение.

Личности 
 Родени в Гостун
  Георги Ангелов, македоно-одрински опълченец, Нестроева рота на 10 прилепска дружина
  Иван Лебанов (1957 -), български ски бегач и политик, кмет на Велинград
  Спас Попов (1937 -), български писател
  Вельо Дръндаров (1955), кандидат за народен представител в XLII и XLIII народни събрания от листата на ПП АТАКА

Други 
Носът Гостун на остров Сноу в Антарктика е наименуван в чест на село Гостун.

Бележки 

Села в област Благоевград
Населени места в община Банско
Места (село)

Мѐста е село в Югозападна България, община Банско, област Благоевград.

География 
Селото е разположено на пътя Банско – Гоце Делчев. Населението е около 260 души. На 9 km от Места се намира село Обидим. 

Най-голямата забележителност на Места е църквата „Свети Георги“. Строителството на храма започва през 1996 г. и е завършено през 2005 г. Наблизо е разположен и манастирът „Свети Панталеймон“.

Сравнително ново село от 1965 година, разположено от десния бряг на река Места, в Пирин и Родопа планина.

Предполага се, че на тази територия още в античната епоха е съществувало селище, за което свидетелстват множество кирпични отломки, намиращи се при обработване на земята в землището на селото, намерените делви при извършващото се строителство на сгради и разкритите гробове и кости в района на сега съществуващата здравна служба.

През 1957 година се построява сегашното действащо училище "Св. Св. Кирил и Методий", в което се обучават ученици от селата Гостун, Филипово и Осеново, като за негов директор е назначен Мария Петкова. През 1961 година за директор е назначен Цоло Цолов, който разширява училището като изгражда ново крило, включващо ученическа работилница и физкултурен салон.

В периода 1974 - 1978 година село Места се поставя началото на благоустрояването на селото, като се изгражда и асфалтира главния път Добринище - Гоце Делчев, реконструира се улично осветление. След 1979 година се асфалтират вътрешните улици на селото, извършва се канализиране, изгражда се трудови начала, довеждащ водопровод до село Места, ново общежитие за ученици, където в момента са отдадени общински апартаменти под наем и се помещава ЦДГ с. Места, открита през 1992 година.

Добре уредено, благоустроено, през 2014 година реализиран нов проект за реконструкция на тротоари и улично осветление. 

Действащо горско стопанство, даващо поминък на населението от района. Съществува поща, обслужваща населението от всички села. 

Нова водопроводна и канализационна мрежа. 

Действащо основно училище със статут на средищно и защитено, в което се обучават деца от всички населени места в района.

Население

Етнически състав

История 
Преди да получи статут на село, Места е било известно като Обидимски ханове.

Бележки 

Села в област Благоевград
Населени места в община Банско
Обекти, наречени на Места
Филипово

Името Филипово носят

 Български села
 Филипово, област Благоевград
 Филипово, област Хасково
 Гара
 гара Филипово в Пловдив
 Квартал
 квартал Филипово в Пловдив
Златарица (село)

Злата̀рица е село в Югозападна България. То се намира в община Белица, област Благоевград.

География 
Село Златарица е разположено в планински район в Западните Родопи на границата с Пазарджишка област. Намира се на 30 km от курорта Банско.

История 
Селото е населено с българи-мохамедани (помаци), етнически българи с майчин език - български, но по религия - мюсюлмани. През 70-те години на XX век голяма част от населението се изселва в Северна България, предимно в Разградски и Търговищки окръг. Една от главните причини е липсата на работа. Най-много преселници от селото живеят в село Синя вода, Разградско. Те пристигат през 1978 година.

Селото е образувано в 1955 година от махалите Гарван (от село Бабяк), Кьоровци, Златарица и Тупева.

Население

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Обществени институции 
Селото се управлява от кметски наместник, назначен от община Белица.

Бележки 

Села в област Благоевград
Населени места в община Белица
Гълъбово (пояснение)

Името Гълъбово носят няколко селища в България:

 град Гълъбово,
 село Гълъбово (Област Благоевград),
 село Гълъбово (Област Пловдив),
 село Гълъбово (Област Смолян).
Дагоново

Даго̀ново е село в Югозападна България. То се намира в община Белица, област Благоевград.

География
Село Дагоново се намира в планински район на източния бряг на река Места между планините Рила и Родопи на второкласния път, свързващ Велинград и Разлог и е спирка на теснолинейната ЖП линия Септември – Добринище.

История 
До 1955 г. Дагоново е махала (Дагонова махала) на село Бабяк.

Население

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Религии 
Населението изповядва исляма.

Бележки 

Села в област Благоевград
Населени места в община Белица
Кузьово

Ку̀зьово е село в Югозападна България. То се намира в община Белица, област Благоевград.

География
Село Кузьово се намира в планински район.

Население

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Източници

Външни препратки 

Села в област Благоевград
Населени места в община Белица
Лютово

Лю̀тово е село в Югозападна България. То се намира в община Белица, област Благоевград.

География
Село Лютово се намира в планински район.

Население

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Източници

Външни препратки 

Села в област Благоевград
Населени места в община Белица
Палатик

Пала̀тик е село в Югозападна България. То се намира в община Белица, област Благоевград.

География
Село Палатик се намира в планински район.

Население

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Източници

Външни препратки 

Села в област Благоевград
Населени места в община Белица
Горно Краище

Горно Краище (от 1982 до 1993 година Бойка) е село в Югозападна България. То се намира в община Белица, област Благоевград.

География
Го̀рно Кра̀ище е разположено в североизточната част на област Благоевград, община Белица. Граничи с Белица, Банско, Разлог, Якоруда и Велинград и има 1123 жители. Релефът е планински и полупланински, обхваща части от Рила и Западните Родопи, както и долината в горното течение на река Места. Средната надморска височина е 1351 метра.

Климатът е преходно континентален със слабо изразено средиземноморско влияние, проникващо по долината на Места, средната годишна температура е 8 °C. Зимите са студени, като средната януарска температура е -2 °C. Снежната покривка се задържа около 150 дни в годината, като с повишаване на надморската височина нараства и броят на дните със снежна покривка. Лятото е кратко и прохладно със средна температура през юли 18 °C.

Трите величествени планини, сред които е разположено – Рила, Пирин и Родопите определят многообразието на неговата природа, фолклор и история. Горно Краище има само две шосейни връзки – за Разлог и за Белово/Велинград и една теснолинейна ЖП връзка – линията Добринище-Септември.

Население

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Религии 

Преобладаващата религия е ислямът.

Културни и природни забележителности 
В района на селото се намира известният Център за реадаптация на танцуващи мечки – съвместен проект на световноизвестните международни природозащитни организации „Четири лапи“ и е на 15 километра от световноизвестния курорт Банско.

И на 20 километра от ски курорта Семково.

Бележки

Външни препратки 
 Галерия със снимки от селото 

Села в област Благоевград
Населени места в община Белица
Черешово

Черешово може да се отнася за:

 Черешово, село в област Благоевград, България;
 Черешово, село в област Русе, България;
 Черешово, село в област Смолян, България;
 Черешево (до 1966 г. Черешово), бивше село в област Пловдив, България;
 Черешово, на гръцки Пагонери, село в дем Неврокоп, Гърция;
 Черешово, бивше село в Чеча, Гърция.
Бистрица

Бистрица е славянско собствено име, произлизащо от прилагателното бистър, което на старобългарски (быстръ) има значение бърз, буен.

То е сред най-разпространените славянски имена за река със значение „бърза“ и/или „бистра“. Името се носи от много реки и селища в Източна и Централна Европа.

Албания 
 Бистрица, село в област Вльора

 Реки
 Бистрица, Епирска
 Бистрица, Шарска
 Бистрица, Шкумбинска

Босна и Херцеговина 
 Бистрица, Ливно, река

 Селища
 Бистрица, село в община Баня Лука
 Бистрица, село в община Градишка (Босанска Градишка)
 Бистрица, село в община Фойница
 Бистрица, село в община Яйце
 Бистрица, село в община Приедор
 Бистрица, село в община Ускопле
 Бистрица, село в община Зеница
 Бистрица, село в община Жепче

България 
 Царска Бистрица, бивш царски дворец в курорта Боровец, Софийска област

 Реки
 Бистрица, Благоевградска
 Бистрица, Витошка
 Бистрица, Дупнишка
 Бистрица, Мусаленска
 Бистрица, Пиринска
 Бистрица, Санданска
 Бистрица, Соволянска
 Бистрица, Чепинска или Банска
 Бистрица, Чечка
 Малка Бистрица, ляв приток на Мусаленска Бистрица

 Селища
 Бистрица, село в област Благоевград, община Благоевград
 Бистрица, село в област Кюстендил, община Дупница
 Бистрица, село в област София, район Панчарево
 Бистрица, бивша махала (населено място) в област Смолян, присъединена (1986) към с. Кукувица, община Смолян
 Бистрица, бивше село в област Кюстендил, присъединено (1959) към Долно село, община Кюстендил
 Бистрица, бивше село в Софийска област, присъединено)1965) към с. Разлив, община Правец
 Бистрица, алтернативно име на село Бистрилица в община Берковица, област Монтана

Гърция 
 Реки
 Бистрица, Кожушка
 Бистрица, Македонска (на гръцки: Алиакмонас)
 Бистрица, Паяшка
 Вистриза (Βίστριζα) или Инахос (Централна Гърция)

Косово 
 Бистрица, село в община Лепосавич

 Реки
 Бистрица, Дечанска
 Бистрица, Ибърска
 Бистрица, Печка
 Бистрица, Призренска

Р. Северна Македония 
 Реки
 Бистрица, Пелистерска
 Бистрица, Пчинска
 Бистрица, Теарска

 Селища
 Бистрица, село в община Битоля
 Бистрица, село в община Чашка

Полша 
 Реки
 Бистрица, Вепска
 Бистрица, Душницка
 Бистрица, Ломницка
 Бистрица, Одерска

Румъния 
 Бистрица, град

 Реки
 Бистрица, Молдавска
 Бистрица, Трансилванска

 Манастири
 Бистрица във Влахия
 Бистрица в Молдова

Русия 
 Бистрица, приток на Вятка

Словакия 
 Реки
 Бистрица

 Селища
 Банска Бистрица, град
 Поважка Бистрица, град

Словения 
 Бистрица, Камнишка, река

 Селища
 Бистрица, село
 Словенска Бистрица, град
 Илирска Бистрица, град

Сърбия 
 Бистрица, Власинска, река

 Селища
 Бистрица, град
 Бистрица, село в община Лазаревац
 Бистрица, село в община Нова Варош
 Бистрица, квартал на Нови Сад

Украйна 
 Бистрица, Днестровска, река

Хърватия 
 Бистрица, село в община Слатина

Черна гора 
 Бистрица, град
 Бистрица, село в община Мойковац

Бележки
Бучино

Бу̀чино е село в Югозападна България. То се намира в община Благоевград, област Благоевград.

География 
Село Бучино се намира в полупланински район, на 13 километра северозападно от Благоевград.

История 
В 1891 година Георги Стрезов пише за селото:

При избухването на Балканската война в 1912 година двама души от Бучино са доброволци в Македоно-одринското опълчение.

Население 
Към 1900 година според известната статистика на Васил Кънчов („Македония. Етнография и статистика“) населението на Бучино (Баиръ Кьой) брои 517 души, от които 442 българи-християни и 75 турци.

Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Други 
Скали Бучино край остров Гринуич, Южни Шетландски острови са наименувани в чест на селата Бучино, Големо Бучино и Мало Бучино.

Личности 

Родени в Бучино
  Арсо Пандурски (1915 – 1944), български партизанин
  Никола Чаргата, български революционер, войвода на селската чета на Бучино в 1904 година
  Михаил Бучински, македоно-одрински опълченец, 30-годишен, кафеджия, търговец, III клас, Струмишка чета, 4 рота на 13 кукушка дружина
  Станимир Атанасов, македоно-одрински опълченец, 3 рота на 5 одринска дружина
  Стоян Божков Бучински (18.09.1887 – ?), български революционер, деец на ВМРО (Иван Михайлов)
  Андон Георгиев Христов (20.03.1895 – ?), български революционер, деец на ВМРО (Иван Михайлов)
  Стоян Николов Миленков (11.02.1904 – ?), български революционер, член на ВМРО (Иван Михайлов)
  Спас Йотов Георгиев (5.04.1894 – ?), български революционер, член на ВМРО (Иван Михайлов)

Бележки 

Села в област Благоевград
Населени места в община Благоевград
Българчево

Бълга̀рчево е село в Югозападна България. То се намира в община Благоевград, област Благоевград. До 1934 година името на селото е Кърджево.

География 
Село Българчево се намира в планински район. Граничи със селата Бело поле и Зелендол.

История 
В 1891 година Георги Стрезов пише за селото:

В 1934 година името на селото е сменено на Българчево. В 1985 година селото има 387 жители.

Население 
Към 1900 година според известната статистика на Васил Кънчов („Македония. Етнография и статистика“) населението на селото брои 380 души, всичките българи-християни.

Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Личности 

Родени в Българчево
  Стоил Чолаков (1894 - 1923), деец на БЗНС

Бележки 

Села в област Благоевград
Населени места в община Благоевград
Горно Хърсово

Го̀рно Хъ̀рсово е село в Югозападна България. То се намира в община Благоевград, област Благоевград.

География
Село Горно Хърсово се намира в източно от Благоевград в западните склонове на Рила.

История 
До 1971 година името на селото е Хърсово.

В 1891 година Георги Стрезов пише за селото:

Училището в Хърсово е построено със средства на селяните в началото на XX век, като пръв учител става училият в Солунската гимназия хърсовец Яне Тасков Мицков.

Църквата в селото „Възнесение Господне“ е построена по иницитаива на свещеник Иван Парашкански в 1922 година и е обновена в 2019 година.

Население 
Към 1900 година според статистиката на Васил Кънчов („Македония. Етнография и статистика“) населението на Ръсово брои 490 души, от които 240 българи-християни и 250 власи.

Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав

Преброяване на населението през 2011 г. 
Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Събития 
На Спасовден всяка година в селото има събор, а на Малка Богородица се дава курбан в местния параклис.

Личности 
Родени в Горно Хърсово
  Тома Костандинов (? - 1922), български революционер, убит от дейци на ВМРО в Крупник при междуособиците в революционното движение

Бележки 

Села в област Благоевград
Населени места в община Благоевград
Дебочица

Дебочѝца е село в Югозападна България. То се намира в община Благоевград, област Благоевград.

География 
Село Дебочица се намира в планински район.

История 
В 1891 година Георги Стрезов пише за селото:

Население 
Към 1900 година според известната статистика на Васил Кънчов („Македония. Етнография и статистика“) населението на селото брои 450 души, всичките българи-християни.

Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Личности 
Родени в Дебочица
   Илия Пандурски (1893 – 1925), български революционер от ВМРО и МФО, по-късно минал на сръбска служба
  Стоян Иванов, доброволец в четата на Иван Атанасов – Инджето през Сръбско-българската война в 1885 година

Починали в Дебочица
  Васил Николов Гочов, български военен деец, подпоручик, загинал през Междусъюзническа война

Бележки 

Села в област Благоевград
Населени места в община Благоевград
Дренково

Дрѐнково е село в Югозападна България. То се намира в община Благоевград, област Благоевград. До 1960 година името на селото е Дреново.

География 
Село Дренково се намира в планински район.

История 
В гробищата на селото се намира средновековна църква.

Църквата „Свети Димитър“ е от 1890 година – паметник на културата.

В 1891 година Георги Стрезов пише за селото:

 На 17 април 1944 година във въздушен бой с англо-американски изтребители над местността Поповци загива капитан Любен Захариев Кондаков, летец-изтребител. На лобното място на летеца има паметник. В София улица носи името „Капитан Любен Кондаков“.

Население 
Към 1900 година според известната статистика на Васил Кънчов („Македония. Етнография и статистика“) населението на селото брои 760 души, всичките българи-християни.

Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Личности 
Родени в Дренково
  Сотир Христов Календерски (1901 – 1923), изселен в Горна Джумая, шивач, член на БКП, участник в Септемврийското въстание с Горноджумайския отряд, след разбиването на отряда край река Ковачица в Рила е пленен от ВМРО и още същата вечер убит
  Стоимен Величков Календерски – Чиме (1920 – 1944), български партизанин
  Янчо Георгиев Аслански (1910 – 1998), дългогодишен работник в Държавна печатница София, автор на спомени за нелегалната дейност на комунистите в печатницата (1938 – 1944)

Бележки 

Села в област Благоевград
Населени места в община Благоевград
Еленово

Името Еленово носят три български села:

 Еленово (Област Благоевград),
 Еленово (Област Сливен),
 Еленово (Област Търговище).
Зелендол

Зелѐндол е село в Югозападна България. То се намира в община Благоевград, област Благоевград. До 1934 година името на селото е Делиязмино.

География 
Селото се намира на второкласен международен път 106 за Северна Македония през ГКПП Станке Лисичково. Отстои от столицата София на 97 km, от Благоевград на 4,3 km, а от границата със Северна Македония на 26 km. Съседни села са Селище, Горно Българчево, Долно Българчево, Покровник. В подножието му минава малка рекичка, а само на 1500 метра в посока Благоевград е река Струма.

История 
В 1891 година Георги Стрезов пише за селото:

При избухването на Балканската война в 1912 година 2 души от Делиязмино са доброволци в Македоно-одринското опълчение.

През ноември 1944 година в Зелендол е създаден първият концентрационен лагер на комунистическия режим в България, в който са въдворени 203 цивилни граждани на Германия и нейни съюзници.

Население 
Към 1900 година според известната статистика на Васил Кънчов („Македония. Етнография и статистика“) населението на Дилямзино (Дели Хамза) брои 200 души, всичките българи-християни.

Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Икономика 
Около селото се намират редица фирми, в който хората от него и околностите намират препитание.

В непосредствена близост се намира най-големият за югозапада свинекомплекс „Кембароу“.

Редовни събития 
На 8 септември в църквата „Пресвета Богородица“, ежегодно се прави курбан (събор) в селото.

Културни и природни забележителности 
Наименования на местности и забележителности свързани със селото: черква „Пресвета Богородица“, начално училище „Иван Рилски“ (което се използва за детска градина), Чуката (от където се вижда целият Благоевград, река Струма, Рила и Пирин планина), Белия камък, Петревото къще, Равнака, Светата вода.

Крепостта „Калиакра“-късноантична и средновековна крепост в с. Зелен дол, община Благоевград, научен ръководител доц. д-р Бони Петрунова;

Бележки 

Села в област Благоевград
Населени места в община Благоевград
Клисура (пояснение)

Клисура () означава пролом и името се носи от много топоними на Балканския полуостров:

България 
 Клисура, град в Област Пловдив;
 Клисура (Област Благоевград), село в Област Благоевград;
 Клисура (Софийска област), село в Софийска област;
 Клисура (Област София), село в Област София;
 Клисура (Чипровско), село в Чипровско, унищожено след Чипровското въстание от 1688 година;
 Клисура, името на река Бебреш при извора.

Гърция 
 Клисура или Влахоклисура, влашка паланка в дем Костур;
 Клисура, село в дем Зирос, Епир;
 Клисура, село в дем Фанари, Епир.

Северна Македония 
 Клисура, село в Община Демир Капия.

Сърбия 
 Клисура, село в Община Долевац, Нишавски окръг;
 Клисура, село в Община Бела паланка, Пиротски окръг;
 Клисура, село в Западните покрайнини, община Сурдулица, Пчински окръг.

Вижте също 
 Клисура или Кълцира () - град в Албания
 Клисурица – няколко селища
 Клисурски манастир – няколко манастира
Лешко

Лешко̀ е село в Югозападна България. То се намира в община Благоевград, област Благоевград.

География 
Село Лешко се намира в планински район.

История 
Според Рилската грамота на цар Иван Шишман от 1378 година селото е собственост на Рилския манастир.

През XIX век Лешко е голямо чисто българско село, числящо се към Горноджумайската кааза на Серския санджак. В 1816 година в селото е построена църквата „Свети Архангел Михаил“, известно произведение на Банската художествена школа. До самата църква е сложен голям гранитен камък с надпис „Стоян 1816“. Според местни предания Стоян е ктиторът на църквата – местен лешковец, който става ктитор на новата църква в Лешко, след като старата църква „Света Богородица“ в горната махала се срива.

В 1891 година Георги Стрезов пише за селото:

В Лешко има стабилен комитет на ВМОРО и то е известно като „Републиката на Чернопеев“. В края на 1909 година комитетът в Лешко е възстановен от Христо Чернопеев, Михаил Думбалаков, Константин Самарджиев и Кочо Хаджиманов.

При избухването на Балканската война в 1912 година дванадесет души от Лешко са доброволци в Македоно-одринското опълчение.

Население 
Към 1900 година според известната статистика на Васил Кънчов („Македония. Етнография и статистика“) населението на селото брои 1300 души, всичките българи-християни.

Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Личности 

Родени в Лешко
  Александър (Сандо) Китанов (1881 – 1906), български революционер
  Антон Попстоилов (1869 – 1928), български етнолог
  Атанас Христов, доброволец в четата на Иван Атанасов – Инджето през Сръбско-българската война в 1885 година
  Григор Попов Хайдушки, македоно-одрински опълченец, 21-годишен, учител, VIІ клас, четата на Яне Сандански, 4 рота на 14 воденска дружина. През Първата световна война е награден с орден „За храброст“
  Иван Ангелов, доброволец в четата на Иван Атанасов – Инджето през Сръбско-българската война в 1885 година
  Иван Въсенски, български революционер от ВМРО
  Иван Караджов (1875 – 1934), български революционер
  Никола Хайдуков, деец на БЗНС, депутат
  Петър Китанов (1875 – 1912), български революционер
  Стефка Филипова (1922-1944), българска партизанка
  Стоил Ников, български свещеник в родното си село от 1872 година
  Стою Стаменов Филипов – Любен (27 февруари 1922 – 29 януари 1944), деец на РМС, партизанин
  Христо Гошев, доброволец в четата на Иван Атанасов – Инджето през Сръбско-българската война в 1885 година
  Христо Попстоилов (1879 – 1908), български езиковед и фолклорист
  Цветко Атанасов, македоно-одрински опълченец, 30-годишен, земеделец, ІІ отделение, Струмишка чета, 2 рота на 13 кукушка дружина, орден „За храброст“
  Янчо Хайдуков (1882 – 1923), деец на БЗНС, кмет на Горна Джумая, участник в Септемврийското въстание

Бележки 
 

Села в област Благоевград
Населени места в община Благоевград
Лисия

Лисѝя е село в Югозападна България. То се намира в община Благоевград, област Благоевград.

География 
Село Лисия се намира в планински район.

История 
В 1891 година Георги Стрезов пише за селото:

Митрополит Емилиан Мелнишки пише, че на 14 януари 1908 година 7-членна българска чета под командването на Христе убива в Лице жената на селянина Нацо.

При избухването на Балканската война в 1912 година 13 души от Лисия са доброволци в Македоно-одринското опълчение.

Население 
Към 1900 година според известната статистика на Васил Кънчов („Македония. Етнография и статистика“) населението на селото брои 780 души, всичките българи-християни.

Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Личности 
Родени в Лисия
  Коле Ангелов, македоно-одрински опълченец, 25-годишен, земеделец, четата на Никола Чавеов, 1 рота на 15 щипска дружина, 4 рота на 11 сярска дружина
  Христо Михалков Янакиев (10.03.1874 – ?), български революционер, член на ВМРО (Иван Михайлов)
  Стойне Лисийски (1908-1993), български партизанин

Починали в Лисия
  Арсо Пандурски (1915-1944), български партизанин
  Веса Бараковска (1922-1944), българска партизанка
  Стефка Филипова (1922-1944), българска партизанка

Бележки 

Села в област Благоевград
Населени места в община Благоевград
Мощанец

Моща̀нец е село в Югозападна България. То се намира в община Благоевград, област Благоевград.

География 
Село Мощанец се намира в планински район на западния бряг на река Струма в подножието на Малашевската планина.

История 
В 1891 година Георги Стрезов пише за селото:

Население 
Към 1900 година според известната статистика на Васил Кънчов („Македония. Етнография и статистика“) населението на селото брои 220 души, всичките българи-християни.

Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Личности 
Родени в Мощанец
  Христо Ценин (1878-1923), кмет на Благоевград

Бележки 

Села в област Благоевград
Населени места в община Благоевград
Обел

О̀бел е село в Югозападна България, област Благоевград, община Благоевград.

География 
Село Обел е разположено на североизточните склонове на Влахина планина. То е последното село по пътя преди границата със Северна Македония, на 4 km от ГКПП Логодаж (Станке Лисичково).

През 2012 г. в землището на Обел е обявена защитената местност Блатото с площ 8,7 дка. Създадена е за опазване на естествено блато, представляващо рядък и забележителен за района естествен ландшафт, както и местообитание на Европейска блатна костенурка и видове от разред водни кончета.

Край махалата Ивановци се намира една от най-големите и красиви пещери в България, която е непроучена и без достъп за посетители, като входът е бетониран.

История 
Над селото има останки от късноантична крепост, наричана Градище.

Обел носи името си от едноименния връх във Влахина Обел. Името произлиза от обел, остарял термин за бранище с вариант забел – гора от дървета с обелени стволове. Сходни топоними са Обеля, Обелево, Забел и други. Името на селото до 1960 година е Лешница, което е сменено, за да се избегне объркване със съседното санданско село Лешница.

Църквата „Успение Богородично“ е от 1873 година. В махалата Блатото има средновековна църква „Св. св. Петър и Павел“, възстановена в 1998 година. Всяка година на 29 юни се провежда събор в местността Блатото, където е църквичката а на 8 септември в района на селската църква.

Население 
 Численост
Численост на населението според преброяванията през годините:

 Етноси
Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Бележки 

Села в област Благоевград
Населени места в община Благоевград
Падеш

Па̀деш или книжовно Па̀деж е село в Югозападна България. То се намира в община Благоевград, област Благоевград.

География 
Селото е разположено в падина, откъдето идва и името му. То е в планината Влахина, която обгражда селото като венец и допринася за благоприятния климат. Районът е плодороден - добре представени са както овощните култури, така и зеленчуковите насаждения. Край селото тече река Габровщица, десен приток на Струма.

От връх Чуката се открива невероятна гледка към Рила и Благоевград. В подножието на този връх има иглолистна гора, в която са намерили убежище много диви животни.

История 
По силата на Санстефанския мирен договор селото остава в пределите на България. По силата на Берлинския договор селото е върнато на Османската империя. В 1891 година Георги Стрезов пише за селото:

В 1898 година е построена църквата „Свети Димитър“, обявена за паметник на културата.

В селото е организиран комитет на ВМОРО, а на 14 февруари 1903 година селото е нападнато от турски аскер и са убити Иван Стоилков, Тиме Кьосевски, Лазар Стаменов, Ангел Стоянов, Велика Зашова, Стоимен Петканов, Димитър Цървенков, а са ранени Якимов и Велико Стоичков, изнасилени са Яна Стоянова (65), Мария Ангелова (58), Мария Петрова, Христина Стоянова, Мария Георгиева, Елена Янчева, Мария А. Чокарска, Магдалена Стоянова, Именка Христова, Велика Георгиева.

При избухването на Балканската война в 1912 година 16 души от Падеш са доброволци в Македоно-одринското опълчение.

Население 
Към 1900 година според известната статистика на Васил Кънчов („Македония. Етнография и статистика“) населението на селото брои 1250 души, всичките българи-християни.

Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Личности 
 Родени в Падеш
  Георги Багажев (1860 – 1940), български революционер и проветен деец
  Георги Стоянов, доброволец в четата на Иван Атанасов – Инджето през Сръбско-българската война в 1885 година
  Георги Янакиев - Пелтека, (1857 – ?) български революционер
  Деспот Ангелов, македоно-одрински опълченец, 20-годишен, земеделец, 1 рота на 11 сярска дружина
  Лазар Иванов (1855 – ?), получава килийно образование, учител в родното си село до 1878 година, след това е свещеник в Падеш и Лешко
  Смилен Димитров Сейменски (1866 – 1901), български революционер
  Стойчо Милушев (1866 – 1923), български комунист
  Цветко, деец на ВМРО

Бележки 

Села в област Благоевград
Населени места в община Благоевград
Рилци

Рѝлци е малко, но много бързо разрастващо се село. То се намира в община Благоевград, област Благоевград. Разположено е в Югозападна България, на три километра северно от Благоевград. До 1934 година името на селото е Хасарлък (Асарлък). Населението му е около 800 души.

География 
Село Рилци се намира в планински район, в близост до река Струма.

История 
В 1891 година Георги Стрезов пише за селото и за присъединената към него махала Телкиево:

При избухването на Балканската война в 1912 година един човек от Хасарлък е доброволец в Македоно-одринското опълчение.

В 1934 година името на селото е сменено на Рилци.

Население 
Към 1900 година според известната статистика на Васил Кънчов („Македония. Етнография и статистика“) населението на Асарлъкъ брои 190 души, всичките българи-християни, а на Телкиево – 180 души, всички българи-християни.

Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Редовни събития 
Всяка година на 20 юли (Илинден) селската църква „Свети Пророк Илия“ организира събор. Прави се курбан за здраве и се организират борби.

Личности 
Родени в Рилци
  Моисей Стойчев, български музикален изпълнител.
  Илия Цонев, македоно-одрински опълченец, 23 (18)-годишен, земеделец, неграмотен, 3 рота на Кюстендилската дружина, 2 рота на 7 кумановска дружина

Бележки 

Села в област Благоевград
Населени места в община Благоевград
Логодаж

Логода̀ж (среща се и паралелната форма Логодаш) е село в Югозападна България. То се намира в община Благоевград, област Благоевград.

География 
Село Логодаж се намира в планински район, на 15 km западно от Благоевград, по пътя за границата с Северна Македония. Край селото функционира граничен контролно-пропускателен пункт ГКПП Логодаж. Селото се намира в близост от 1 km до язовир Стойковци.

В непосредствена близост до селото, над махала Бойчовци, се намира пещерата Бойчова скала.

История 
В 1891 година Георги Стрезов пише за селото:

През 1955 година Долната махала на Логодаж е обявена за отделно село и преименувана на Станке Лисичково по името на местния комунистически деец Станке Лисичков. През 1959 година тези 2 махали са отново обединени, но под името Станке Лисичково. През 1993 година историческото име на селището Логодаж е възстановено.

Население 
Към 1900 година според известната статистика на Васил Кънчов („Македония. Етнография и статистика“) населението на селото брои 540 души, всичките българи-християни.

Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Други 
В селото се намира Винпром Логодаж. Село Логодаж е район с висок икономически растеж и повишено благосъстояние на населението, с развита бизнес, техническа и социална инфраструктура, съхранена околна среда, с добри възможности за развитието на младото поколение, с подходяща среда за културен туризъм, ниско ниво на престъпността и антиобществените прояви. Народно читалище „Иван Чаушки“ е равноправен партньор на кметствата в пограничните села Логодаж, Клисура и Обел, като през годините читалището се е утвърдило като културно-просветен център в селата до границата със Северна Македония.

През 2012 година в землището на Логодаж е обявявена защитената местност „Находище на балканско часовниче“, за опазването на растителния вид балканско часовниче и неговото местообитание.

Футболният отбор на селото носи името „Граничар“ и играе в регионалните групи на Благоевград.

Личности 
 Родени в Логодаж
  Димитър Стоянов, български учител в Селище (1870) и Клисура (1871 – 1876)
  Иван Божинов, български опълченец, ІІI опълченска дружина, умрял преди 1918 г.
  Станке Лисичков (1913 – 1942), български комунист

Бележки 

Села в област Благоевград
Населени места в община Благоевград
Церово

Церово е разпространен славянски топоним, производен от цер и може да се отнася за:

България 
 Церово, село в област Благоевград;
 Церово, село в област Пазарджик;
 Церово, село в Софийска област;

Северна Македония 
 Церово, село в община Демир Хисар;
 Церово, село в община Желино;
 Церово, село в община Маврово и Ростуше;

Вижте също:
 Цер, село в община Другово

Гърция 
 Церово, днес Клиди, село в дем Суровичево, Западна Македония

Словакия 
 Церово, на унгарски Цери, село в окръг Крупина, Банскобистришки край

Сърбия 
 Церово, село в община Ражан

Черна гора 
 Церово, село в община Биело поле
 Церово, село в община Никшич

Вижте също 
 Церова
 Церовица
 Церие, село в Мала Преспа, Албания, населено с хора с български етнически произход
Баничан

Ба̀ничан е село в Югозападна България. То се намира в община Гоце Делчев, област Благоевград.

География
Село Баничан се намира в планински район, на разстояние 5 км от град Гоце Делчев на главния път Гоце Делчев – Разлог. В него има минерални извори.

История 
През XIX век Баничан е християнско село в Неврокопска кааза на Османската империя. Църквата „Свети Архангел Михаил“ е построена в 1864 година. Александър Синве („Les Grecs de l’Empire Ottoman. Etude Statistique et Ethnographique“), който се основава на гръцки данни, в 1878 година пише, че в Баница (Banitza), Мелнишка епархия, живеят 400 гърци. В „Етнография на вилаетите Адрианопол, Монастир и Салоника“, издадена в Константинопол в 1878 година и отразяваща статистиката на мъжкото население от 1873 година, Баница (Banitsa) е посочено като село с 53 домакинства, 200 жители помаци и 160 жители българи.

В 1891 година Георги Стрезов пише за селото:

Съгласно статистиката на Васил Кънчов („Македония. Етнография и статистика“) към 1900 година Баничан (Баничанъ) е християнско селище. В него живеят 410 християни в 60 къщи.

При избухването на Балканската война в 1912 година осем души от Баничан са доброволци в Македоно-одринското опълчение.

Население

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Културни и природни забележителности 
Местната фолклорна група към читалището представя стари народни обичаи. Освен „Свети Архангел Михаил“ в селото има църкви „Свети Атанасий“ в старото село, „Св. св. Петър и Павел“, построена през 80-те години на XX век върху тракийска могила, „Св. св. Константин и Елена“, построена в 1989 година и гробищната „Света Петка“. Край селото е Баничанският манастир „Успение Богородично“. Край селото е Руската чешма - военен паметник на Съветската армия.

Редовни събития 
Всяка година се провеждат традиционни курбани – един пролетно време и един наесен, така също на 6 май всяка къща коли курбан. Съборът на селото е на 15 август.

Личности 
Родени в Баничан
  Атанас Николов (1892 – ?), македоно-одрински опълченец, Трета рота на Единадесета сярска дружина
  Георги Т. Сованлиев (Саванлиев), македоно-одрински опълченец, Трета рота на Пета одринска дружина
  Коста Георгиев (1889 – 1913), македоно-одрински опълченец, Четвърта рота на Единадесета сярска дружина, убит в Междусъюзническата война на 17 юни 1913 година
  Костадин Илиев Шапков (1882 – ?), македоно-одрински опълченец, Четвърта рота на Тринадесета кукушка дружина
  Найден Дафков (1884 – ?), македоно-одрински опълченец, Четвърта рота на Тринадесета кукушка дружина
  Никола Кърджов (1883 – ?), македоно-одрински опълченец, четата на Стоян Мълчанков
  Никола Петров (1884 – ?), македоно-одрински опълченец, четата на Стоян Мълчанков
  Стоимен Баничански (? – 1905), български революционер от ВМОРО

Починали в Баничан
  Иван Кърпачев (? – 1879), български революционер

Бележки 

Села в област Благоевград
Населени места в община Гоце Делчев
Буково

Буково може да се отнася за:

 Буково, село в област Благоевград, България;
 Буково, село в област Пловдив, България;
 Буково, село в област Смолян, България;
 Буково, село в община Битоля, Република Македония;
 Буково, на гръцки Оксия, бивше село в Драмско, Гърция.

Вижте също 
 Нойбуков
Господинци

Господѝнци е село в Югозападна България, област Благоевград, община Гоце Делчев. До 1934 година името на селото е Циропол.

География
Село Господинци се намира в планински район.

История 
Над селото е разположена античната и средновековна Господинска крепост, охраняваща прохода Момина клисура. В XIX век Циропол е българо-мохамеданско село в Неврокопска кааза на Османската империя. В „Етнография на вилаетите Адрианопол, Монастир и Салоника“, издадена в Константинопол в 1878 година и отразяваща статистиката на мъжкото население от 1873 година, Зирополе (Ziropolé) е посочено като село с 55 домакинства и 140 жители помаци.
Според Стефан Веркович към края на XIX век Церово (Зирополе) има християнско мъжко население 55 души, което живее в 187 къщи.

В 1891 година Георги Стрезов пише за селото:

Според известната статистика на Васил Кънчов („Македония. Етнография и статистика“) към 1900 година в селото живеят 270 българи-мохамедани в 45 къщи..

Население

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Културни и природни забележителности 
В село Господинци може да се видят красиви релефни форми. Сред най-известните забележителности са: Цирива скала, пещерата Салъхова дупка, която все още не е изследвана. Каньонът в местността Караасанов мост, който се намира на някогашния пряк път към село Осиково е една много красива местност. Над селото се извисява самотният връх Градището, на който е имало крепост от Втората българска държава. Оттук идва някогашното име на селото: полис – град, цир – връх → Цирополис. Градището, погледнат от която и да е страна, има форма на пирамида.

Бележки 

Села в област Благоевград
Населени места в община Гоце Делчев
Делчево

Делчево може да се отнася за:

 Делчево, село в област Благоевград, България
 Делчево, село в област Разград, България
 Царево село, днес Делчево, град в Северна Македония

Вижте също:
 Ново Делчево, село в област Благоевград, България
Добротино

Добро̀тино е село в Югозападна България. То се намира в община Гоце Делчев, област Благоевград.

География

Село Добротино се намира в планински район. Разположено е в склоновете на Среден Пирин няколко километра от Гоце Делчев по пътя за прохода Попови ливади и Катунци.

История 
До 1934 година името на селото е Даг чифлик. Църквата „Успение Богородично“ е от 1869 година. В „Етнография на вилаетите Адрианопол, Монастир и Салоника“, издадена в Константинопол в 1878 година и отразяваща статистиката на мъжкото население от 1873 година Даг чифлик (Dag-Tchiflik) е посочено като село с 45 домакинства и 170 българи.

При избухването на Балканската война в 1912 година двама души от Даг чифлик са доброволци в Македоно-одринското опълчение.

Население

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Редовни събития 
Всяка година в село Добротино на 20 юли (Илинден) се организира събор, на който се събират много хора. Има жива музика и скара-бира. Прави се на манастира „Свети Илия“. Организират се търгове и се вари курбан.

Бележки 

Села в област Благоевград
Населени места в община Гоце Делчев
Драгостин

Драгостѝн е закрито село в Югозападна България. То се намира в община Гоце Делчев, област Благоевград.

История 
До 1934 година името на селото е Боржоза.

Над Боржоза и Средна в планината има непостоянни конярски селища. В 1891 година Георги Стрезов пише:

Според статистиката на Васил Кънчов („Македония. Етнография и статистика“) в края на XIX век в Борджова чифлик живеят 70 души, всички българи християни.

Селата Средна и Драгостин са закрити с Решение №136 на Министерския съвет от 29 февруари 2008 година. Причината е, че от дълги години те са обезлюдени и в тях не живее нито един жител. Освен това е прекъснато подаването на електроенергия, както и телефонните линии.

Бившите жители на тези села живеят в новия квартал на град Гоце Делчев „Средна“. Още през 1997 г. Общински съвет Гоце Делчев е взел решение да се закрият двете села, но въпреки това те все още фигурират в националната база данни. В тази връзка ръководството на община Гоце Делчев е получило 2 писма, в които се настоява за официалното закриване на селата Средна и Драгостин. След гласуване в Общинския съвет на 29 март 2007 и решението на Министерския съвет това става факт. Землищата на двете населени места са присъединени към землището на Гоце Делчев.

Личности 
Родени в Драгостин
 Антон Великов (1912 – 1975) – български комунист и деец на ВМРО (обединена)

Бележки 

Исторически села в област Благоевград
История на град Гоце Делчев
Населени места в община Гоце Делчев
Средна

Срѐдна () е закрито село в Югозападна България, в община Гоце Делчев, област Благоевград.

История 
Над Боржоза и Средна в планината има непостоянни конярски селища. В 1891 година Георги Стрезов пише:

Според статистиката на Васил Кънчов („Македония. Етнография и статистика“) в края на XIX век в Срѣдна Чифликъ (Срядна) живеят 150 души, всички българи християни.

Селата Средна и Драгостин (Боржоза) са закрити с Решение №136 на Министерския съвет от 29 февруари 2008 година. Причината е, че от дълги години те са обезлюдени и в тях не живее нито един жител. Освен това е прекъснато подаването на електроенергия, както и телефонните линии. Но въпреки това много от жителите на това село си правят екскурзии и много събори на различни празници като например Петковден, който се чества на 14 октомври.

Бившите жители на тези села живеят в новия квартал на град Гоце Делчев „Средна“. Още през 1997 г. Общински съвет Гоце Делчев е взел решение да се закрият двете села, но въпреки това те все още фигурират в националната база данни. В тази връзка ръководството на община Гоце Делчев е получило 2 писма, в които се настоява за официалното закриване на селата Средна и Драгостин. След гласуване в Общинския съвет на 29 март 2007 и решението на Министерския съвет това става факт. Землищата на двете населени места са присъединени към землището на Гоце Делчев.

Бележки 

Исторически села в област Благоевград
История на град Гоце Делчев
Населени места в община Гоце Делчев
Балдево

Ба̀лдево е село в Югозападна България. То се намира в община Гърмен, област Благоевград.

География
Село Балдево се намира в планински район – в Западните Родопи, близо до река Места. На 3 km от него се намира минеравен извор Долни бани. В селото се намира рудник Канина за лигнитни каменни въглища.

История 
Край селото има няколко тракийски могили - Пишлюва тумба и Тумбите, както и останки от тракийски селища в местностите Манастира, Колибищата, Костадин и Свети Илия. Край Пишлювата тумба иманяри откриват погребение на тракийски вожд. Намерени са бойна колесница, статуетка на бога Пазител (15 см. фигура с къдрава коса, която е била закована на колесницата), конски бронзови сбруи, железните бандажи на колелата.

В края на XIX и началото на XX век Балдево е изцяло българско село в Неврокопска каза. Църквата „Свети Димитър“ е от 1882 година. В 1889 година Стефан Веркович („Топографическо-этнографическій очеркъ Македоніи“) отбелязва Балдово като село с 52 български къщи.

В 1891 година Георги Стрезов пише за селото:

Според статистиката на Васил Кънчов („Македония. Етнография и статистика“) населението на Балдюво брои 325 души, всички българи.

През месец април 1903 г. в сражение с турската войска загиват 58 комити и местни жители. Османската армия извършва тежки издавателства над местното християнско население. Ружа Маркова загива от турски куршум, понесла своето дете. Село Балдево е напълно опожарено. След сражението загиналите са погребани в гробищата на селото. Изчезват 12 фамилии.

При избухването на Балканската война в 1912 година четирима души от Балдево са доброволци в Македоно-одринското опълчение.

Население

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Личности 
Родени в Балдево
  Ангел Георгиев Щурков, македоно-одрински опълченец, четата на Георги Мяхов
  Илия Онбашиев (1867 - след 1943), български революционер
  Никола Ст. Гюрнев, македоно-одрински опълченец, четата на Георги Мяхов
  Тодор Темелков, български революционер от ВМОРО, войвода на балдевската селска чета през Илинденско-Преображенското въстание
  Стефан Георгиев (1889 – 1913), македоно-одрински опълченец, Трета рота на Пета одринска дружина, убит в Междусъюзническата война на 9 юли 1913 година
  Стоян Георгиев, български революционер от ВМОРО, четник на Иван Наумов Алябака
  Фанчо Алексов, македоно-одрински опълченец, четата на Георги Мяхов

Вижте също 
 Балдевска афера

Бележки 

Села в област Благоевград
Населени места в община Гърмен