Animisme

Animisme eller naturbesjæling er et livssyn, et verdensbillede eller en naturfilosofi, der tilskriver en åndelig essens til alle naturlige elementer, såsom dyr, planter, klipper, floder og endda livløse genstande. I det animistiske livssyn menes alt i den naturlige verden at besidde en ånd eller bevidsthed, og disse ånder anses ofte for at være indbyrdes forbundne. Animisme kaldes derfor også åndelære eller sjælelære og indeholder erfaringen af, at der ikke er separation af den åndelige verden og fysiske verden.

Optræden 
Animisme er ikke en religion, men snarere en mangfoldig række af overbevisninger, der optræder i forskellige kulturer rundt om i verden. Animistiske overbevisninger er ofte forbundet med indfødte kulturer eller stammekulturer, men elementer af animisme kan også forekomme i andre religiøse og spirituelle praksisser. Animisme optræder således i en lang række spirituelle praksisser og religioner, som shintoisme, serer, hinduisme, buddhisme, jainisme, panteisme, hedenskab, og nyhedenskab. Animisme bruges også til at beskrive den almindelige verdensopfattelse blandt jægere og samlere samfund, og indgår desuden i dele af de nyhedenske bevægelser.

Begrebets historie og anvendelse 
Begrebet animisme stammer fra det latinske ord anima, der kan betyde “liv”, “ånde” eller “sjæl”, og animisme betegner dermed livs-, ånde- eller sjælelære. Det 19. århundredes antropologer valgte at bruge ordet “anima” i stedet for "spiritus", da det sidstnævnte ord havde associationer til en universel helligånd i datidens kristne kultur. Begrebet animisme blev introduceret og defineret inden for antropologien af Georg Ernst Stahl og Edward Burnett Tylor. Stahl mener at "dyrelivet er produceret af en immateriel sjæl." og Tylor kalder Animisme "en idé om gennemtrængende kraft af liv og vilje i naturen". 

Især Tylor var af den opfattelse at et samfunds udviklingsstadier afspejles i de religiøse forestillinger, hvor udviklingen formodes at gå fra animisme over polyteisme til monoteisme. Det betyder at han opfattede jægere og samlere samfund som laverestående, fordi de ikke var nået videre i deres spirituelle udvikling, i modsætning til de højere udviklede englændere. 

Hvor begrebet animisme fortsat anvendes hyppigt i nyhedenske og spirituelle miljøer, var det indtil for nyligt ikke længere almindeligt at bruge begrebet inden for moderne religionsvidenskab, da animisme sås som en forsimplet og forældet måde at beskrive naturfolks religioner, på linje med ideer om såkaldt primitiv religion og animatisme.  

Det er dog igen begyndt at blive almindeligt at anvende begrebet i videnskabelige sammenhænge. I den forbindelse bruges sommetider begrebet nyanimisme (New animism), mens det i andre sammenhænge er blevet almindeligt blot at tale om animisme igen. Når begrebet nyanimisme anvendes er det ofte for at lægge afstand til tidligere tiders nedvurdering af såkaldte primitive kulturer.

Ritualer 
I animisme udføres ritualer for at opretholde relationer mellem mennesker og ånder. Oprindelige folk udfører ofte disse ritualer for at formilde ånderne og anmode om deres hjælp under aktiviteter som jagt og helbredelse. I den arktiske region er visse ritualer almindelige før jagten som et middel til at vise respekt for dyrs ånder.

Der finde en opfattelse i dele af animismen om, at ord har magisk kraft i sig selv, og at ting og væsner har særlige sande navne, som giver særlig kraft, hvis man kender eller udtaler dem. Det genfindes i mange religioner, at guder har særlige hellige navne, at at anvendelsen af sande navne har en særlig kraft. Konceptet optræder senere i folkeeventyr og i dag i den nyere fantasy genre.

Beslægtede livssyn 
Animisme og Panteisme minder meget om hinanden, fordi de begge opfatter verden som værende spirituel af natur og indeholdende spirituel essens. Det er dog 2 forskellige verdens opfattelser, Animisme fokuserer på at ting har en individuel sjæl, i Panteisme deler alting den spirituelle essens.

Se også 
 Religion
 Åndetro

Litteratur om animisme 

 Badenberg, Robert. 2007. "How about 'Animism'? An Inquiry beyond Label and Legacy." In Mission als Kommunikation: Festschrift für Ursula Wiesemann zu ihrem75, Geburtstag, edited by K. W. Müller. Nürnberg: VTR
 Burley, M. (2019). ‘A language in which to think of the world’: Animism, indigenous traditions, and the deprovincialization of philosophy of religion. Journal for Cultural and Religious Theory, 18(3), 466–490.
 Burley, M. (2023). New Animism as Cultural Critique?. In: Smith, T. (eds) Animism and Philosophy of Religion. Palgrave Frontiers in Philosophy of Religion. Palgrave Macmillan
 Castro, E. V. (1998). Cosmological Deixis and Amerindian Perspectivism. The Journal of the Royal Anthropological Institute, 4(3), 469–488
 Doyle White, Ethan (2012). "In Defense of Pagan Studies: A Response to Davidsen's Critique". The Pomegranate: The International Journal of Pagan Studies. 14(1): 5–21
 Harvey, Graham (2005): Animism. Columbia University Press
 Harvey, Graham (ed.)(2015): Handbook of Contemporary Animism. Taylor & Francis

 Kwon, Heonik (2018) Return to animism, Interdisciplinary Science Reviews, 43:3-4, 228-23
 Mattar, Sinéad Garrigan. “Yeats, Fairies, and the New Animism.” New Literary History, vol. 43, no. 1, 2012, pp. 137–57.
 Finn Stefánsson og Asger Sørensen, red. (1998). Gyldendals Religionsleksikon. Gyldendals Bogklubber.

Referencer 

Filosofi
Spiritualitet
Natursyn