Доспей

Доспѐй е село в Западна България, община Самоков, Софийска област.

Отстои на около 3 – 4 км югозападно от град Самоков.

География

Разположение 
Селото е разположено в подножието на Шишманов рид от северния дял на Рила (Лакатишка Рила).

Надморската височина при църквата „Св. Св. Петър и Павел“ в селото е около 990 м.

Водни течения 
През Доспей протича водещата началото си от многобройните извори северно от местността Букова усойка и връх Вировете малка река Пърчов дол (наричана и Доспейска река), десен приток на река Палакария, в която се влива при село Райово .

Население 
 1934 г. – 1124 жители
 1946 г. – 1265 жители
 1956 г. – 1268 жители
 1975 г. – 1226 жители
 1992 г. – 863 жители
 2001 г. – 758 жители
 2008 г. – 642 жители
 2009 г. – 634 жители
 2010 г. – 616 жители
 2011 г. – 621 жители

История 
Данните за историята на село Доспей изхождат предимно от предания .

Давност 
Село Доспей е едно от най-старите селища в Самоковско. Още след Освобождението стари хора са разказвали, а местният учител и краевед Христо Марков е записал и публикувал, че селото е с хиляда години по-старо от Самоков. През 1936 г. Христо Марков публикува „Принос към историята на село Доспей“, където разказва случай, че в началото на 19 век при копаенето основите на къща майсторите изкопали гърнета, помислили, че в тях има скрито имане и ги счупили. Оказало се, че в тях имало пепел – гърнетата били урни, характерни за погребалните обичаи на древните траки.

Археологическите разкопки в околностите на Доспей разкриват останки от антично и късноантично селище, както и на средновековни строежи. Местността е известна като Шишманово кале и има съществено място в историята на град Самоков.

Името 
За произхода на името на село Доспей няма единно становище – той е предмет на предположения и спорове.

Според преданието, някога селото се казвало Влайчево. Влайчо (владетелят) имал и самоко̀в. Неговият самоко̀в дал основата на град Са̀моков. Легендата разказва, че името „Влайчево“ е сменено с „Доспей“, защото Досьо, един от тримата братя – Досьо, Продан и Мальо, се потурчил и станал бей (пей). Продан бил убит, а Мальо загинал в битка, в защита на Рилския манастир и в негова памет днес един от рилските върхове носи името му – Мальовица.

Ако се приеме за достоверна легендата в частта за името на селото, то би трябвало да си остане Дозбей – според фонетичните особености на говора.

Христо Марков приема, че името идва от съществителното „доспехи“, но има и по-приемливо допускане, че името идва от старобългарския глагол „доспети“ – доспеион, доспеиши, със значение успѐ, достигна, стигна, смогна. Ако селото носеше името от Досьо, станал „бей“, едва ли самите турци щяха да предпочитат да го записват като село Доспи

Учителят Христо Семерджиев нарича в книгата си „Самоков и околността му“, издадена в София през 1913 г., Шишмановото кале „крепостта Доспат“, откъдето идва и друго предположение – че името на селото е дошло от названието „Доспат“.

Има и вероятност характерното име на селото да произлиза от гръцкото „деспот“ или от „деспойна“ („деспинида“, т. е. „девственица“) – прозвище на Света Богородица (сравни женския метох в близкия Самоков, който носи същото име).

Поминък 
В миналото

Ето как описва част от миналото на село Доспей в книгата си „Искровете“ големият познавач на Рила, писателят Асен Христофоров:

На югозапад от Доспей, по височините около река Лакатица, е имало доспейски егреци. Обитателите им са се заселвали на едно място, вдясно от река Черни Искър, при вливането в него на реките Лакатица отляво и Грековица – отдясно, и с времето от преселници от Доспей се създало там село Доспей махала. То е просъществувало самостоятелно до 1965 г., когато е било закрито и присъединено към село Говедарци с Указ 881 на Президиума на Народното събрание от 25 ноември 1965 г. (Обн., ДВ, бр. 94 от 30 ноември 1965 г.).

В далечното минало освен с животновъдство (предимно овцевъдство) и земеделие – споменава се и пчеларство, една част от населението се е занимавала с добив на желязна руда и с преработката ѝ в маданите. И днес цялото поле от Доспей до Самоков носи името „Рудеж“ („Рудежо“).

Кираджийството също е било развито.

Село Доспей има съществен дял в земеделската дейност – с която Самоков и околните му села са широко известни в страната – производството на картофи. В средата и към края на 20 век изразът „самоковско Бѝнте" е бил нещо като визитна картичка на тази част от територията.

Настояще

Развива се дърводобив, преработка на дървесина и търговия с дървен материал.

Обществени институции 
Село Доспей към 2022 г. е център на кметство Доспей.

В село Доспей към 2022 г. има:
 Читалище „Отец Паисий“ – действащо, регистрирано под номер 2218 в Министерство на културата на България; при него има певческа група за автентичен фолклор, танцова група за народни танци, както и библиотека с 13000 тома.
 пощенска станция.

Редовни събития 
На Петровден се събира цялото село за традиционния събор. Раздава се курбан – обикновено в двора на църквата „Св. св. Петър и Павел“, разпъват се търговски сергии, организират се концертни изпълнения и други.

Личности 
 Родени в Доспей

 Христо Димитров (ок. 1750 – 1819), български иконописец, основоположник на Самоковската художествена школа.

Други

Бележки и източници 

Села в Софийска област
Населени места в община Самоков