alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
ALGOL

ALGOL е език за програмиране, разработен през 1958. Името му идва от Algorithmic Language, заради алгоритмичните дефиниции на проблемите. Може да се разглежда като конкурент на FORTRAN и предшественик на Pascal. Използва думи като ограничители на блокове и е първият език, в който се употребява двойката begin-end.

Съществуват три официални версии на езика: ALGOL 58, ALGOL 60 и ALGOL 68. От трите ALGOL 60 е с най-голямо влияние – от него произлиза ALGOL W, който е използван от Никлаус Вирт при разработката на Pascal.

„Hello world!“ на ALGOL 
  begin
    outstring(1,"Hello, world!")
  end

Външни препратки 

Езици за програмиране
Юлиян Манзаров

Юлиян Георгиев Манзаров (19 юни 1985 — 4 април 2004) е български футболист, загинал злополучно във водите на река Лим.

Кариера 
Той е футболист на Академик (Свищов). В края на 2003 г. е обявен за най-перспективния футболист на отбора до 18-годишна възраст, и има договор с хърватска агенция. Играе като дефанзивен полузащитник, има 14 мача и 1 гол в „Б“ група.

Манзаров отива на екскурзия в Сърбия и Черна гора, като на връщане минават през планинска местност между Черна гора и Сърбия, където автобусът им катастрофира и пада в 40-метров каньон. Умира, след като се опитва да спаси част от децата.

От май същата година Валентин Михов, мажоритарен собственик на „Академик“, и Георги Манзаров, бащата на Юлиян, учредяват ежегоден юношески футболен турнир в негова памет, който по-късно прераства в международен.

Вижте също 
 Жертви от трагедията край река Лим
 Юлиян Манзаров (футболен турнир)

Външни препратки 
 Официален сайт
 Снимки на Юли

Български футболисти
Футболисти на Академик (Свищов)
Жертви на пътнотранспортни произшествия
Родени в Свищов
Баня (пояснение)

Баня може да се отнася за:
 баня – помещение за къпане, къпалня
 баня – вид лечебна процедура, водна терапия
 „Баня“, пиеса от Владимир Маяковски.;

Както и за населени места в следните страни:

България 
 Баня, град в Област Пловдив;
 Баня, село в Област Благоевград;
 Баня, село в Област Бургас;
 Баня, село в Област Пазарджик;
 Баня, село в Област Сливен;

Гърция 
 Баня, днес Лутрохори, село в дем Въртокоп, Централна Македония, Гърция;
 Баня, по-късно Агия Параскеви, бивше село в дем Горуша, Населишко, Гърция;
 Баня (дем Дедеагач), по-късно Лутрос, село в Дедеагач, Западна Тракия, Гърция;

Северна Македония 
 Баня, село в община Чешиново-Облешево, Република Северна Македония;
 Старо алтернативно име на град Демир Капия.

Словакия 
 Нова баня, град

Сърбия 
 Баня, село в Община Аранджеловац;
 Баня, село в Община Нови пазар;
 Баня, село в Община Прибой;

Хърватия 
 Баня, квартал на град Въргорац, Сплитско-далматинска жупания;
 Баня, квартал на град Плоче, Дубровнишко-неретванска жупания

Босна и Херцеговина 
 Баня, село в Община Фойница, в Среднобосненски кантон на Федерация Босна и Херцеговина;
 Баня Лука, столицата на Република Сръбска
Регресионен анализ

Регресионният анализ е направление в математическата статистика, в което се изучават и оценяват възможните функционални зависимости между две или повече случайни величини. Основни въпроси са дали съществува функционална зависимост между две зависими случайни величини и ако да – да се намери функция, която да я описва достатъчно точно. Класически пример е търсенето на зависимост между ръста и теглото на човек.

Аналитично един регресионен модел се задава така::.  се нарича резултативен признак, следствие, емпирична стойност, фактическа стойност, резултат или зависима променлива.  е факторен признак, причина или независима променлива. Описаната връзка е корелационна, а не функционална, т.е. на едно  могат да се съпоставят едно или повече .

Регресионният анализ не дава отговор на въпроса какви са причините. Той показва взаимните отношения между променливите, които в контекста на разглежданата задача могат да бъдат интерпретирани като причинно-следствени. Предназначен е за решаване на общи задачи – относно вида на зависимостта, определяне функцията на тази зависимост, количествено определяне параметрите на избраната функция. Променливите, чиито вариации искаме да обясним или предскажем, се наричат зависими – това е следствието. Целите на регресионния анализ са да определи как и в каква степен зависимата променлива варира или се променя като функция от изменения на независимата променлива, която е причината.

Корелационният анализ показва взаимозависимост, а регресионният – причинно-следствени връзки между повече от две променливи. Може да приемаме повече променливи като независими и да търсим тяхното влияние върху една зависима. Изследователят определя кои променливи ще бъдат зависими и кои независими. Коефициент на регресия обикновено се бележи се с β.

При интерпретация, когато β>0, повишаването на значението на едната променлива води до повишаване значението на другата. Важна е силата на тази връзка. Няма обратна възможност. Когато β<0, повишаването на стойността на независимата води до понижаване на стойността на зависимата. Тъй като могат да се използват няколко независими променливи, може да се използва като допълнителен коефициент ΔR2 – Adjusted R Square. Той показва процента на обяснената вариация. Показва какъв процент от случаите ще доведат до промени в зависимата. Може само една независима да доведе до промяна в зависимата. Тогава ΔR2 ще се отнася до нея. Ако са повече, той ще се отнася общо за тях.

Най-често използван регресионен модел е така нареченият стъпков регресионен модел, при който резултатите се извеждат на няколко стъпки. Не взимаме предвид резултатите от последната стъпка и интерпретираме резултатите от първата стъпка. На първа стъпка излиза една от независимите променливи, които оказват влияние върху зависимата и след това те се увеличават. Колкото е по-голяма стойността, толкова по-голяма е възможността промените в независимите променливи да водят до промени в зависимата.

Бележки
Шеметна сделка

„Шеметна сделка“ () е името на американска комедия от 2000 г. Филмът е дълъг 93 минути и е римейк на едноименната комедия от 1967 г.

Сюжет 
Неудачникът Елиът Ричардс иска да спечели любовта и уважението на колежката си Алисън Гарднър. За негов късмет, дяволът му прави предложение: той ще му изпълни седем желания, но след седмото Елиът ще трябва да предаде душата си на него. Ричардс се съглася и приема шест различни образа, като се стреми по този начин да привлече вниманието на своята колежка. Сатаната обаче всеки път му изиграва лоша шега, „дарявайки“ го всеки път с всевъзможни недостатъци.

Актьорски състав 
 Брендън Фрейзър – Елиът Ричардс
 Елизабет Хърли – Дяволът
 Франсис О'Конър – Алисън Гарднър
 Мириам Шор – Каръл
 Орландо Джоунс – Даниъл

Други 
 Режисьор: Харолд Реймис
 Сценаристи: Харолд Реймис, Дъдли Мур
 Оператор: Бил Поуп
 Музика: Дейвид Нюман
 Продуценти: Харолд Реймис, Тревър Албърт

Външни препратки 
 

Филми от 2000 година
Американски фентъзи комедии
Филми на Харолд Реймис
Филми на „Риджънси Ентърпрайсис“
Филми на Туентиът Сенчъри Фокс
Цяло число

Целите числа са числова област , която се получава чрез разширяване на множеството на естествените числа с изискването операцията изваждане a−b (като обратна операция на събирането) да може да се извършва в него еднозначно за всяка наредена двойка естествени числа (а,b). Освен естествените числа Z съдържа и отрицателните цели числа −1, −2, −3, ..., т.е.

 Z = {..., −3, −2, −1, 0, 1, 2, 3, ...}.

Отрицателните числа са въведени в математическа употреба от Михаел Щифел (1487 – 1567) през 1544 г. и от Никола Шуке (1445 – 1500).

Сумата, разликата и произведението две цели числа също са цели числа. Z е безкрайно множество.

Основни свойства на събирането и умножаването на цели числа 
 Асоциативен закон относно събирането и умножаването: a + (b + c) = (a + b) + c, a (b c) = (a b) c.
 Комутативен закон относно събирането и умножаването: a + b = b + a, a b = b a.
 Съществуване на неутрален елемент: a + 0 = a, a . 1 = a.
 Съществуване на противоположен елемент −a: a + (−a) = 0.
 Дистрибутивен закон на умножаването относно събирането: a(b + c) = ab + ac.

На езика на абстрактната алгебра първите пет от изброените свойства на събирането на цели числа показват, че Z е абелова група относно бинарната операция събиране и следователно е и циклична група, тъй като всеки ненулев елемент на Z може да се запише като крайна сума 1 + 1 + = ... + 1 или (−1) + (−1) + ... + (−1). Фактически Z е единствената безкрайна циклична група относно събирането поради това, че всяка безкрайна циклична група е изоморфна на групата {Z, +}.

Z обаче не е група относно умножението, а също не е и поле. Най-малкото поле, съдържащо целите числа, е множеството на рационалните числа Q.

Изброените свойства на целите числа показват, че Z е комутативен пръстен с единица относно събирането и умножаването.

Обикновеното деление не е дефинирано в множеството на целите числа, но е дефинирано т.нар. деление с остатък: За всеки цели числа a и b, b ≠ 0, съществува единствена двойка цели числа
q и r, за която a = bq + r и 0 ≤ r < |b|. Тук а е делимо, b – делител, а r – остатък. На тази операция се основава алгоритъмът на Евклид за намиране на най-голям общ делител на две цели числа.

Теоретико-множествени свойства 
Z е безкрайно, наредено линейно множество, т.е.

 ... < −3 < −2 < −1 < 0 < 1 < 2 < 3 < ...

Едно цяло число е положително, ако е по-голямо от нулата и отрицателно, ако е по-малко от нулата. По дефиниция нулата не е нито положително, нито отрицателно число.

Наредбата на целите числа е свързана с алгебричните операции по следния начин:

За произволни цели числа a,b, c са в сила неравенствата:
 Ако a < b и c < d, то a + c < b + d.
 Ако a > b и c > 0, то a c > b c. (Лесно се доказва, че при c < 0 имаме a c < b c.)

Оттук следва, че Z с горната наредба е нареден пръстен.

Вижте също 
 Естествено число
 Реално число
Календар на православните църковни празници



Неподвижни празници 
Тук са посочени неподвижните празници от православния календар, които всяка година се случват в един и същи ден.
 Януари
 Февруари
 Март
 Април
 Май
 Юни
 Юли
 Август
 Септември
 Октомври
 Ноември
 Декември

Подвижни празници – свързани с Великден 
 4 подготвителни седмици за Великия пост:
 Неделя на митаря и фарисея
 Неделя на блудния син
 Задушница пред Великия пост – съботата срещу Неделя Месопустна
 Неделя Месопустна (Месни заговезни)
 Неделя Сиропустна (Сирни заговезни или Прощална неделя, Прошка). От следващия ден след нея – понеделник – се започва Великият пост.

Света Четиридесетница (Великденски пост):
 В съботния ден от първата седмица на Великия пост – Тодоровден
 Първа неделя на Великия пост – Православна
 Втора неделя на Великия пост – на св. Григорий Палама
 Трета неделя на Великия пост – Кръстопоклонна
 Четвърта неделя на Великия пост – на св. преподобни Йоан Лествичник
 Пета неделя на Великия пост – св. преподобна Мария Египетска
 Лазаровден – Възкресяване на Лазаря
 Шеста неделя на Великия пост – Вход Господен в Иерусалим (Цветница, Връбница)
 Страстна седмица – седмица на Христовите страдания

Великден по години
 През 2011 г. – Великден ще бъде на 24 април
 През 2012 г. – Великден ще бъде на 15 април
 През 2013 г. – Великден ще бъде на 5 май
 През 2014 г. – Великден ще бъде на 20 април
 През 2015 г. – Великден ще бъде на 12 април
 През 2016 г. – Великден ще бъде на 1 май
 През 2017 г. – Великден ще бъде на 16 април
 През 2018 г. – Великден ще бъде на 8 април
 През 2019 г. – Великден ще бъде на 28 април
 През 2020 г. – Великден ще бъде на 19 април

Света Петдесетница (следпасхален период)
 Възнесение (Спасовден)
 Петдесетница
 Св. Дух

Вижте също 
 Българска православна църква

Външни препратки 
 Православен календар, жития и проповеди
 Пресмятане на датите на подвижните празници
 Подготвителни седмици за Великден и Великия пост
 Православни подвижни празници, датите за всички години в табличен вид
 Подробен православен календар по дати
Кошарица

Кошарица е село в Югоизточна България. То се намира в община Несебър, област Бургас.

География 
Кошарица е разположена в планината, на 8 km западно от Слънчев бряг, на 14 km от общинския център Несебър и на 44 km от областния център Бургас. През селото минава голямо дере, заради което местността преди се е наричала „Къшла дере“. В землището на селото са разположени махалите Морско и Плазовец, които до 1975 г. са отделни села.

История 
Преди 1878 г. на мястото, където е сега село Кошарица, е съществувало черкезко село, което е изселено през Освободителната война.

Население 

Етническият състав включва 844 българи, 69 турци и 20 цигани.

Религии 
В центъра на селото се намира църквата "Св. Иван Рилски".

Културни и природни забележителности 
До сградата на кметството е поставен паметник на Христо Ботев,  дело на скулптора Йордан Йорданов.
 
На площада в центъра има облицован с мрамор паметник посветен на загиналите в борбата срещу фашизма с имената на героите от селото.
 
Районът на Кошарица е включен в Натура 2000, тъй като от там минава основният въздушен път на прелетните птици – Via Pontica.

Редовни събития 
Съборът на Кошарица се провежда на 1 ноември – ден (по стар стил) на преп. Иван Рилски

В нощта срещу празника Рождество Христово в селото обикалят коледарски групи. Коледарите изобразяват пастирите, които след като се поклонили на Младенеца в пещерата, тръгнали да разгласят благата вест за раждането на Бога. Тази традиция се поддържа от стари времена в селото.

Други 
По посока на Слънчев бряг се намира вилната зона, която с всяка изминала година се разширява и наближава курортния комплекс.

Източници

Библиография 
 Вида Буковинова. Кошарица – вечното огнище. Бургас, 2000.

Външни препратки 
 Снимки на село Кошарица

Села в област Бургас
Тънково

Името Тънково носят две български села:

 Тънково, област Бургас
 Тънково, област Хасково
Таблица на математически символи



Вижте също 
 Списък на математическите атрибути
 Списък на математически понятия

Пунктуация
 
Нотация
Варвара

Варвара може да се отнася за:

 Варвара, женско име
 Варвара, християнска светица
 Варвара, руска попфолк певица
 Варвара, село в област Бургас
 Варвара, село в област Пазарджик
 Варвара, село в Азербайджан
 Варвара, село в Гърция
 Варвара, село в Северна Македония
 Варвара, бивше село в Северна Македония
 Варвара, залив в Антарктика
 Варвара, язовир в Азербайджан
Жорж Дантон

Жорж Жак Дантон () е френски оратор, държавник и политик, една от водещите фигури на Великата френска революция.

Биография 
Роден в малкото селище Арси сюр Об на 26 октомври 1759 г. Син на прокурор. Жени се по щастливо стечение на обстоятелствата за дъщерята на заможен човек. Получава важен заем, който му позволява да си осигури добро социално положение и да води благоприятен живот. След като става адвокат, се мести в Париж, където създава и става водач на корделиерите в началото на революционния процес. Придобива слава благодарение на доброто си ораторство и реторика. Член на Парижката комуна, той помага за подготвянето и организирането на преврата от август 1792 (атаката срещу Тюйлери) и поражението на монархията. В новата република той става министър на правосъдието и фактически оглавява Временния Изпълнителен Съвет. Член на Конвента, той ръководи първия Комитет за обществено спасение (април – 10 юли 1793), създаден от Конвента като главен управляващ орган на Франция.

Когато Франция е подложена на чуждестранна интервенция, Дантон организира отбраната на държавата и започва да води външна помирителна политика, като се опитва да намери дипломатическо, мирно решение на споровете с другите европейски монархии, но не постига успех. Поради това, той не е включен (юли 1793) в новия Комитет за обществено спасение и тогава се оттегля от столицата. Неговият бивш съдружник Максимилиан Робеспиер заема мястото му. Завръща се в Париж през ноември, когато са разкрити финансови спекулации и скандали, въвличащи неговите поддръжници и приятели, че приемат подкупи от монархистите. Може би за да им помогне, той настоява за отслабване на извънредните мерки, особено режима на революционен терор и напада диктатурата на Комитета. Скоро след като Комитетът елиминира екстремистите, водени от Жак-Рене Ебер, той се обръща срещу Дантон и „индулгентите“, т.е. центристи. На 30 март 1794 г. Дантон, Камий Демулен и техни последователи са задържани и обвинени в заговор за преврат и сваляне на правителството. Дантон е гилотиниран в Париж на 5 април 1794.

Съществуват много спорове относно неговия характер, особено между Алфонс Олард, който го защитава като голям държавник и патриот, и Албърт Матиас, който го разглежда като демагог и корумпиран политик.

Вижте също 
 Революцията изяжда децата си

Външни препратки 
 

Френски политици
Френски адвокати
Министри на правосъдието на Франция
Личности от Френската революция
Екзекутирани по време на Френската революция
Обезглавени хора
Хора от Гранд Ест
Починали в Париж
Нородом Сианук

Негово Величество Преа Бат Самдех Преа Нородом Сианук Варман, известен още като Нородом Сианук, е крал на Камбоджа.

Биография 
Роден е в Пном Пен на 31 октомври 1922 г. Син е на крал Нородом Сурамарит и кралица Сисоват Косамак.

Нородом Сианук се възкачва на трона на 24 април 1941 г. след като чичо му, крал Сисоват Монивонг, умира на 23 април същата година. На 2 март 1955 г. абдикира в полза на баща си, заемайки след няколко месеца длъжността министър-председател. След като баща му умира през 1960 г., той е избран отново за държавен глава, но не му е дадена титлата „крал“.

С настъпването на Виетнамската война Сианук се опитва да запази неутралитета на Камбоджа, но опитът му е неуспешен. През март 1970 г., докато е извън страната, е извършен държавен преврат, който го отстранява от властта. Принц Сианук бяга в Пекин и събира въоръжени сили, които да се противопоставят на правителството на Лон Нол в Пном Пен. Когато Кхмерската република попада в ръцете на червените кхмери през април 1975 г., принц Сианук се превръща в символичен държавен глава, а Пол Пот става олицетворение на истинската власт в Камбоджа. На 4 април 1976 г. Сианук е принуден да се откаже от управлението и да се оттегли от политиката. Той търси убежище в Китай и Северна Корея.

Преговорите за мир между Коалиционното правителство на Демократична Кампучия (КПДК) и Народна република Кампучия (НРК) са завършени през 1991 г., сключено е споразумение между всички страни, подписано в Париж. Принц Сианук се връща още веднъж в Камбоджа на 14 ноември 1991 г. след 13 години в изгнание. През 1993 г. конституционната монархия е възстановена и той получава отново титлата „Крал на Камбоджа“, въпреки че политическата му власт е много ограничена. От завръщането си той е в недобро здравословно състояние. В началото на 2004 г. той пътува нееднократно до Пекин с цел лечение.

Крал Нородом Сианук снима няколко филма. Той е композитор и изпълнител на около 30 песни.

Сианук умира от сърдечен удар на 15 октомври 2012 г.

Източници 

Монарси на Камбоджа
Починали в Пекин
Почетни граждани на Белград
История на Камбоджа

Историята на Камбоджа е тясно свързана с историята на Югоизточна Азия и двете са тясно преплетени, особено през средните векове, когато Кхмерската империя заема голяма част от региона.

Древни кралства 

Кхмерите са едни от първите народи в Югоизточна Азия, които възприемат религиозните и политическите идеи от Индия и създават централизирани кралства, обхващащи обширни територии. Фунан, най-древното кралство в района, за което знаем, процъфтява от около първи век до шести век сл. Хр. Негов наследник е Чен-ла, която контролира големи територии от днешна Камбоджа, Виетнам, Лаос и Тайланд. Златният век на кхмерската цивилизация обаче е периодът от IX до XIII век, когато кралство Камбуджа (дало своето име на Кампучеа или Камбоджа) управлява големи територии от столицата си в района Ангкор в Западна Камбоджа.

По времето на управлението на Джаяварман VII (1181 – 1218), Камбуджа достига върха на своето развитие в политически и културен план. След смъртта на Джаяварман VII, Камбуджа постепенно навлиза в своя залез. Факторите за този упадък са агресивността на съседните народи (най-вече тайландците, известни още като сиамци), продължителни борби вътре в династията и западането на сложната напоителна система, която преди това осигурявала излишъци от ориз. Ангкорската монархия просъществувала до 1431 г., когато тайландците превзели Ангкор Том и камбоджанският крал избягал в южната част на страната си.

Източници

Вижте също 
 Камбоджа
Готварство

Готварството представлява изкуство за приготвяне на храната за консумация. Понятието често се използва в по-тесен смисъл като топлинна обработка на храната с цел да се промени нейния вкус, структура, изглед или хранителни качества. С овладяването на огъня преди хиляди години, готвенето се е превърнало в широко разпространена черта на всички култури.

Освен думата готварство, широка употреба има и думата от латински произход кулинария (culinaria), която носи по-специфичния смисъл на готварство, издигнато до степен на изкуство.

Кулинарията носи отпечатъка на епохата и съответната култура, в която се практикува. Представата за кулинарията еволюира с постиженията на науката и техниката и се съобразява както с условията на средата (наличните на пазара хранителни продукти), така и с валидните за текущия момент предписания на науката за храненето.

През последното столетие е осъществен огромен напредък по отношение на производството, транспорта, съхранението и приготовлението на хранителната продукция в световен мащаб. Днес почти навсякъде по света има достъп не само до местната кухня, но и до образци на чуждестранната кулинарна традиция. Най-разпространени са националните кухни на Китай, Япония, Италия и Мексико. Отделно от това кулинарията търпи еволюция, тъй като освен към хранително-вкусовите качества на ястията се предявяват и все по-високи претенции към техния естетичен външен вид и трайност.

Сред основните тънкости на кулинарното изкуство са:
 изборът на разнообразно, питателно и здравословно меню, съобразено с желанията, потребността и случая, поради който се подготвя храната и с възможностите на домакинството, както и със здравословното състояние на членовете му;
 планирането на дейностите по обработка и готвене на храната;
 подходящо съчетаване на вкусовете и подправките в ястията, както и комбинирането на ястия и напитки;
 приготвянето, гарнирането и сервирането на ястията по естетичен начин.

Вижте също 
 Готвач
 Гурме

Източници
Градинарство

Градинарство е отрасъл на растениевъдството и представлява изкуството и дейността по отглеждане на растения. Растенията могат да бъдат декоративни или с други думи за украса – предимно цветя или да са предназначени за консумация – най-често плодове и зеленчуци. В редки случаи определени растения може да бъдат отглеждани за лекарства.

Исторически, градинарството е познато от античността. Едно от първите чудеса на градинарството са висящите градини на Вавилон. То може да се извършва на територията на огромни промишлени оранжерии или в малки частни дворове. Включва много дейности като засяване, поливане, окосяване на плевелите, прекопаване, обогатяване на почвата и други.

Градинарите се обучават първоначално в професионални гимназии с направление градинарство. Висшето учебно заведение, което подготвя професионални градинари, или както е позната професията, ландшафтни архитекти в България, е Лесотехнически университет. Там младите ландшафтни архитекти се обучават на всички видове декоративни и културни растения, които се използват в професионалното градинарство и озеленяването на градини и дворове. Там всички професионални градинари (ландшафтни архитекти) се обучават 5 години, като излизат архитекти с магистърска степен.

Българските градинари (зеленчукови градини), най-вече „Лясковските градинари“, са познати и ценени в много страни в света.

Източници
Айтос (община)

Община Айтос се намира в Югоизточна България и е една от съставните общини на Област Бургас.

География 
Общината се намира в централната част на Област Бургас и с площта си от 402,866 km2 заема 11-о място сред 13-те общини на областта, което съставлява 5,2% от територията на областта. Границите ѝ са следните:
 на запад – община Карнобат;
 на север – община Руен;
 на изток – община Поморие;
 на югоизток – община Бургас;
 на юг – община Камено.

Население 
Население на община Айтос през годините, по данни на НСИ:

Раждаемост, смъртност и естествен прираст 
Раждаемост, смъртност и естествен прираст през годините, според данни на НСИ:

Коефициент на раждаемост, смъртност и естествен прираст през годините, според данни на НСИ (средно на 1000 души, в ‰):

Етнически състав 
Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 година:

Населени места 
Общината има 17 населени места с общо население 25 481 жители към 7 септември 2021 г.

Административно-териториални промени 
 през 1893 г. – изселено с. Татар ени махле;
 МЗ № 2820/обн. 14 август 1934 г. – преименува с. Джелеп кюпрю на с. Джелепски мост;
 – преименува с. Къзълджик на с. Дрянковец;
 – преименува с. Малко Ченге на с. Булчино;
 – преименува с. Азаплии на с. Караново;
 – преименува с. Аптаразак на с. Лясково;
 – преименува с. Кючук алан на с. Малка полянка;
 – преименува с. Кьопеклии на с. Пещерско;
 – преименува с. Сефер кьой на с. Раклиново;
 – преименува с. Кадъ кьой на с. Съдиево;
 – преименува с. Кавак махле на с. Тополица;
 – преименува с. Кара сарлии на с. Черноград;
 – преименува с. Тас тепе на с. Чукарка;
 МЗ № 3008/обн. 1 септември 1934 г. – преименува с. Чимал на с. Мъглен;
 МЗ № 3775/обн. 7 декември 1934 г. – преименува с. Сарханлар на с. Жълти хан;
 – преименува с. Баир ени махле на с. Рътлина;
 – преименува с. Маджарлар на с. Зетьово;
 – преименува с. Кара тепе на с. Черна могила;
 МЗ № 2280/Обн. 7 декември 1937 г. – заличава с. Жълти хан и присъединява землището му към с. Тополица;
 указ № 949/обн. 8 декември 1949 г. – преименува с. Булчино на с. Карагеоргиево;
 – преименува с. Марково на с. Поляново;
 Указ № 107/обн. 13 март 1951 г. – преименува с. Джелепски мост на с. Мостино;
 Указ № 960/обн. 4 януари 1966 г. – преименува с. Малка полянка на с. Малка поляна;
 Указ № 1521/Обн. 24 октомври 1975 г. – заличава с. Мостино;
 Указ № 26/Обн. 15 януари 1982 г. – заличава с. Рътлина

Топографска карта

Бележки

Източници

Външни препратки 

 Официален сайт на община Айтос
Кламбър шпаньол

Кламбър шпаньолът, известен още като шпаньолът на аристократите, е ловджийско куче, развито във Великобритания. Дълго и масивно, то е високо само 43 – 51 см, но тежи от 35 до 38,5 kg. Кокалът на кламбърът е по-тежък от този на другите шпаньоли, а главата му има изражение на хрътка. Той има дълга муцуна и широки уши, а големият му нос поема голямо количество миризма. Козината му е гъста и права. Кламбърите са най-вече бели на цвят с лимоненожълти или оранжеви петна.

История 
Историята на породата преди средата на XIX век е неизяснена. Според една от теориите, тя е създадена във Франция, след като херцог Дьо Ноай изпраща своите шпаньоли на херцог Нюкасъл в нотингамския Кламбър Парк. Според друга теория, породата била усъвършенствана от по-стари ловни шпаньоли, може би след кръстосването им с басетхаунда. Със сигурност обаче се знае, че името на породата идва от Кламбър Парк и че Уилям Мансел, пазачът на дивеч на херцог Нюкасъл, се е занимавал с развитието и подобряването им. Принц Алберт, съпругът на английската кралица Виктория, бил любител и поддръжник на породата, както и неговият син Едуард VII, който ги развъждал в Сандрингъмския дворец. Породата била показана за пръв път в Англия през 1859 г.

Качества и недостатъци 
Когато бъде трениран, кламбърът проявява своите претърсващи качества. Бързо открива дивеча и има добра стойка. Кламбърът е внимателно, предано и любящо куче, но се държи гордо и резервивано спрямо непознати. Една от неговите отрицателни черти е, че прилага изобретателността си за нападения срещу кухненски тезгяси, шкафове и дори понякога хладилници.

Вижте също 
 Кокер шпаньол

Външни препратки 
 Клуб на притежателите на кламбър шпаньоли в САЩ

Породи кучета
Британски породи кучета
Белослав (община)

Община Белослав се намира в Североизточна България и е една от съставните общини на Варна.

География

Географско положение, граници, големина 
Общината се намира в източната част на област Варна. С площта си от 60,079 km2 заема последното 12-о място сред общините на областта, което съставлява 1,57% от територията на областта. Същевременно общината е и една от най-малките в страната, като заема 5-о място отзад напред, като зад нея са община Сопот, община Кричим, община Перущица и община Челопеч. Границите ѝ са следните:
 на север – община Аксаково;
 на изток – община Варна;
 на юг – община Аврен;
 на северозапад – община Девня.

Релеф, води 
Територията на общината се простира от двете страни на Варненското и Белославското езеро. На юг от тях попадат най-северозападните разклонения на Авренското (Момино плато) и тук се намира най-високата ѝ точка от 281 m н.в. Западната ѝ част, землището на село Разделна е заето от широката и плоска долина на най-долното течение на Провадийска река. На север от Варненското езеро, в района на селата Езерово и Страшимирово теренът е също равнинен.

На територията на общината изцяло попада Белославското езеро и западния край на Варненското езеро. В първото, в югозападния му ъгъл се влива Провадийска река, явяваща се най-голямата река в общината. От Авренското плато на север текат малки и къси реки и дерета, които се вливат в Варненското и Белославското езеро.

Населени места 

Общината се състои от 4 населени места. Списък на населените места, подредени по азбучен ред, население и площ на землищата им:

Административно-териториални промени 
 Височайши доклад № 3662/обн. 7 юни 1882 г. – преименува с. Гебедже на с. Белево;
 Указ № 113/обн. 26 февруари 1899 г. – преименува с. Голям Аладън на с. Страшимирово;
 МЗ № 3775/обн. 7 декември 1934 г. – преименува с. Малки Аладън на с. Езерово;
 МЗ № 1314/обн. 27 юни 1940 г. – преименува с. Белево на с. Белослав;
 Указ № 2190/обн. ДВ бр.82/20 октомври 1981 г. – признава с. Белослав за гр. Белослав;
 Указ № 325/обн. ДВ бр.78/19 септември 2000 г. – отделя с. Константиново и землището му от община Белослав и го прехвърля в община Варна.

Население

Етнически състав 
Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г., по населени места (подредени по численост на населението):

Вероизповедания 
Численост и дял на населението по вероизповедание според преброяването на населението през 2011 г.:

Транспорт 

През територията на общината, северно от Варненското и Белославското езеро преминава участък от 9 km от трасето на жп линията София – Горна Оряховица – Варна. Между гара Разделна и град Белослав е изградено 4-километрово трасе за обслужване на гара Фериботна на южния бряг на Белославското езеро.

През общината преминават частично 2 пътя от Републиканската пътна мрежа на България с обща дължина 23,550 km:
 участък от 8,550 km от Републикански път III-2008 (от km 8+350 до km 16+900);
 участък от 15,000 km от Републикански път III-9004 (от km 15+000 до km 25+000).

Топографски карти

Бележки

Външни препратки
Външна политика на Камбоджа

Принципите на Камбоджа във външната политика са необвързаност, неутралитет, взаимно разбирателство, равенство, уважение и ненамеса във вътрешните работи на другите държави.

И до днес има неразрешени териториални спорове – части от границата с Тайланд са неопределени, островите и пограничните области с Виетнам са спорни, не е определена и морската граница между двете държави.

Страната поддържа дипломатически отношения с 86 държави, има посолства в 36 столици. В Пном Пен свои представителства имат 25 държави и основните международни организации. Камбоджа има посолства в Лондон, Москва, Вашингтон, Ханой, Пекин, Пхенян и други. Не поддържа дипломатически отношения с Южна Корея.

Членства 
Камбоджа е член на повечето големи международни организации, включително ООН и неговите специализирани агенции като Световната банка и МВФ, а също и на Азиатската банка за развитие(АБР). През 1995 г. страната е приета като наблюдател, а през декември 1998 г. - за пълноправен член на АСЕАН. На 4 април 2002 г. в Пном Пен се провежда среща на държавните ръководители на страните-членки на АСЕАН. От 13 октомври 2004 г. Камбоджа е член на Световната търговска организация, а през 2005 г. става съучредител на Източноазиатската среща на върха.

Международни спорове 
Островите и пограничните области с Виетнам са спорни; не е определена морската граница с Виетнам; части от границата с Тайланд са неопределени; морската граница с Тайланд не е точно определена.

Незаконна търговия 
Прехвърляне към хероиновия Златен триъгълник; възможно пране на пари; отнасяща се до наркотици корупция, в която според някои е замесено правителството, армията и полицията; вероятно производство на опиум, хероин и амфетамини в малки количества; важен производител на канабис за световния пазар.

Отношения с България 
В началото на 1980-те години България е сред първите страни, оказали подкрепа на Камбоджа след години на война и терор. След 1989 г. отношенията между Камбоджа и България търпят известен спад, и днес не са особено активни. Български войници са участвали в мисиите на UNTAC през 1990-те години.

Вижте също 
 Камбоджа
Въоръжени сили на Камбоджа

Военни разклонения:
Кралските камбоджански въоръжени сили (ККВС), включително армията, флота и военновъздушните сили – създадени през 1993 г. след сливането на Въоръжените сили на камбоджанския народ с две некомунистични съпротивителни армии
Забележка:
Има и съпротивителни сили, състоящи се от червени кхмери (познати още като Обединената национална армия, или ОНА) и отделно роялистко съпротивително движение.
 Военна сила – възраст
 18 години
 Военна сила – наличност
 Мъже на възраст от 15 до 49:
 2 763 568 (според изчисления от 2000 г.)
 Военна сила – годни за военна служба
 Мъже на възраст от 15 до 49 г.:
 1 547 078 (според изчисления от 2000 г.)
 Военна сила – достигащи необходимата възраст на година
 Мъже:
 156 119 (според изчисления от 2000 г.)
 Военни разходи – в долари
 $85 милиона (FY98)
 Военни разходи – процент от БВП
 2,4% (FY98)

Вижте също 
 Камбоджа

Камбоджа
Политика на Камбоджа
Камбоджа
Столица

Столицата е главният град на една държава. Обикновено столицата е градът, в който се намират правителството и другите висши органи на държавната (законодателна, изпълнителна, съдебна) власт – държавният глава, парламентът, върховният съд. Но тя може да е различна от действителното седалище на правителството. Например в Нидерландия столицата е Амстердам, а седалището на правителството е Хага.

В монархиите столицата често е там, където се намира кралският двор (може да се мести от един в друг дворец). Самата етимология на столица идва от престол. Обикновено столицата е регламентирана в законодателството. Често столицата е център на дейности от много голямо значение за страната – политически, икономически, културни и други.

В повечето случаи столицата е най-големият град в страната, но има много изключения. Например в Швейцария столицата е Берн, a най-големият град е Цюрих. В САЩ столицата е Вашингтон, докато най-големият град е Ню Йорк. Също така много от столиците на американските щати не са най-големите градове в щата си – например столицата на Калифорния Сакраменто не е най-големият град в щата, а това е Лос Анджелис. Въпреки това някои столици на американски щати са и най-големите градове в щата си, например Бостън в щата Масачузетс.

Някои държави имат повече от една столица. Например Република Южна Африка има 3 столици – парламентът заседава в Кейптаун, изпълнителната власт е съсредоточена в Претория, висшите съдебни органи се намират в Блумфонтейн. Най-големият град в РЮА е Йоханесбург.

Териториалните политически единици (особено във федералните държави) и автономни области с по-голяма самостоятелност в управлението също наричат административните си центрове столици – например републиките в Русия, провинциите в Германия и Австрия, кантоните в Швейцария, щатите в Бразилия, Индия, Мексико и Съединените американски щати и др.

България 
Столица на България от 1879 г. е град София. Изборът на София за столица на новосъздадената българска държава се опира на редица географски, геополитически и исторически причини. Главният град на Третата българска държава се намира в центъра на Балканския полуостров, на място където се пресичат редица важни пътища, а още през II в. тогавашната Сердика се утвърждава като един от главните римски центрове в региона.  Столици на страната в нейната над 1300-годишна история са били градовете Плиска, Преслав, Скопие и Охрид (днешна Северна Македония), Търновград и Видин.

Регионални български столици са били:
 Пловдив – на Източна Румелия,
 Търновград – на Търновското царство при цар Иван Шишман,
 Видин – на Видинското царство при цар Иван Срацимир,
 Карвуна и Варна – на Добруджанското деспотство при деспот Добротица.

В съвременния език думата столица в България се употребява в следните съчетания:
 „старата столица“ – град Велико Търново,
 „морската столица“ – град Варна.

Източници
Краище (пояснение)

Краище може да се отнася за:
 Краище, физикогеографска област в Западна България и Източна Сърбия;
 Краище, село в Област Благоевград;
 Краище, село в Област Добрич.
 Горно Краище, село в Област Благоевград;
Стийв Мартин

Стийв Глен Мартин () е американски комик, сценарист, продуцент, актьор, музикант и композитор. През 2004 г. американският сателитен канал Комеди Сънтръл /Comedy Central/ го поставя на 6-о място в класацията си за 100-те най-добри комици на сцена.

Семейство 
Стив Мартин е роден на 14 август 1945 г. в Уейко, Тексас. Глен Мартин /1914 – 1997/ неговият баща, работи в агенция за недвижими имоти. Майка му се казва Мери Мартин, но моминското ѝ име е Мери Лий /1913 – 2002/

Кариера 
Първата му работа още докато учи била да продава брошури в Дисниленд. През тези години той се научава да прави фокуси и да жонглира. Кариерата му започва неочаквано бързо и още през 70-те той пълни залите изпълнявайки нестандартните си и абсурдистки скечове. През 1981 г. обаче се отказва и се отдава изцяло на актьорство. Успява много бързо и като актьор, пианист и драматург като печели много награди включително Еми и Грами.

След 2000 г. неговите изпълнения съдържат много повече музика, където той свири на любимото си банджо. Прави записи и турнета.

Стив Мартин представя наградите Оскар през 2001 и 2003 самостоятелно, а през 2010 му партньорства Алек Болдуин.

Личен живот 
През 70-те Стив Мартин става близък с колежката си Бернадет Питърс от филма Глупакът / The Jerk/ и „Дребни от рая“. През 1986 се жени за английската актриса Виктория Тенант, но се развеждат през 1994. През 2007 Стив Мартин се жени повторно за Ан Стрингфийлд – вестникарка и писателка. Актьорът става баща за първи път на 67 години, съпругата му ражда дъщеря през декември 2012.

Близък приятел е с Том Ханкс и Юджийн Леви.

Стив Мартин е запален колекционер на картини, като колекцията му включва Пикасо, Лихтенщайн и Хокни. Една от неговите картини обаче се оказва фалшификат. Полицията задържа фалшификаторите години по-късно, които се оказват германци продаващи успешно фалшиво изкуство на френски галерии откъдето картината била закупена за 700 000 евро.

Избрана филмография

Актьор 
 „Новокаин“ (2001)
 „Испански затворник“ (1997)
 „Приказка в Ел Ей“ (1991)
 „Родителство“ (1989)

Сценарист 
 „Приказка в Ел Ей“ (1991)

Продуцент 
 „Приказка в Ел Ей“ (1991)

Дискография 
 Let's Get Small – 1977
 King Tut – 1978
 A Wild and Crazy Guy – 1978
 Comedy Is Not Pretty! – 1979
 The Steve Martin Brothers – 1981
 The Crow: New Songs for the Five-String Banjo – 2009

Външни препратки 

 

Американски актьори и актриси
Американски комици
Американски композитори
Носители на „Оскар“
Носители на награда „Грами“
Носители на награда Еми
Личности (Уейко)
Серенгети

Национален парк „Серенгети“ е голям национален парк в Танзания, Африка. На езика на масаите името на парка се превежда като „безкрайни равнини“.

Основан е през 1940 година. Площ 1295 хил. ha. От „Серенгети“ е отделен резерватът „Нгоронгоро“ (площ около 800 хил. ha) през 1959 година.

Тревисти и храстови савани. „Петте големи“ животни в парка, наречени по този начин от ловци, дошли на сафари преди няколко десетилетия, са лъвовете, леопардите, слоновете, носорозите, както и кафърски бивол (Cape buffalo). В парка живеят още хиени, гепарди, зебри, грабливи птици и много други.

Клисурата Олдуей, в която са открити много от най-древните останки и артефакти на хоминида Хомо хабилис, е свързана с екосистемата на Серенгети. На територията на парка се намира областта Серонера, където професор Бернхард Гжимек и Михаел Гжимек са изучавали черните носорози.

Национален парк „Серенгети“ е в списъка за световно наследство на ЮНЕСКО.

Вижте също 
 Серенгети не бива да загине

Външни препратки 
 Защитени местности от списъка за световно наследство 
 Официален сайт на Национален парк „Серенгети“
 Животните на Серенгети
 Растенията на Серенгети
 Заплахи за Серенгети
 Africa Wildlife Foundation

Национални паркове в Танзания
Обекти на световното наследство в Танзания
Пиер Жокс

Пиер Жокс () е френски политик от Социалистическата партия, министър на вътрешните работи във Франция между 19 юли 1984 г. и 20 март 1986 г., както и между 12 май 1988 и 29 януари 1991 г.

Френски политици
Министри на вътрешните работи на Франция
Министри на отбраната на Франция
Френски социалисти
Парижани
Теодор Стратилат

Свети великомъченик Теодор Стратилат, наричан също Теодор Хераклийски (по мястото на смъртта му), се почита от православни и католици като светец.

Родом е от град Евхаита в Мала Азия и е живял в края на 3 век и началото на 4 век, по времето на императорите Константин и Лициний. Назначен е бил за стратилат (пълководец) в римския гарнизон на град Хераклея Понтийска (дн. Карадениз Ерегли), близо до Черно море.

Според християнските агиографи император Лициний бил недоволен от покръстването на множество жители на управлявания от Теодор град и изпратил да го доведат при него в Никомидия. Теодор отказал да се яви и на свой ред написал писмо до императора, в което искал той да дойде в Хераклея. При пристигането си в града Лициний го поканил да принесе жертва на езическите богове пред народа. Теодор помолил императора да отложи жертвоприношението с два дни и да му позволи да вземе златните и сребърни идоли вкъщи. Лициний се съгласил, но Теодор още същата нощ ги унищожил.

Отново според християнските легенди, след като Лициний научил за това, той заповядал да бият Теодор с волски жили и оловни пръчки, да го обгарят с огън, с остри керемиди да трият раните му. След дълги изтезания го затворили в тъмница за пет дни без хляб и вода. На петия ден бил прикован на кръст, войници стреляли в лицето му и изболи очите му. Мъченичеството на Теодор завършило с посичане с меч.

През Средновековието култът към Теодор Стратилат е много разпространен. При основаването на Венеция, заедно със св. Марко, св. Теодор Стратилат е провъзгласен за патрон на града. И до днес една от най-големите реликви на венецианската църква „Сан Салваторе“, разположена недалеч от Риалто, е тялото на св. Теодор Стратилат, поставено в мраморен саркофаг в дясната част на олтара. Неизвестен майстор от XVII в. е изобразил върху северната стена на храма фреска за тържественото внасяне на тялото на светеца във Венеция и в определения за това храм. Мощите на светеца са били заграбени през 1257 г. и пренесени във Венеция през 1267 г. от латинските рицари кръстоносци. Преди това са се съхранявали в „Св. София“ – една от църквите на българския град Несебър, където се почитали от векове.

Християнски светци
Великомъченици
Римляни
Свети Георги

Свети Георги може да се отнася за:

Християнски светци 
 Георги Победоносец (275-303)
 Георги Софийски Нови (1497-1515)
 Георги Софийски Най-нови (?-1514)
 Георги Софийски Стари (1407-1437)

Християнски църкви 

 В България
 Свети Георги (Бяла), България
 Свети Георги (Горно Уйно), България
 Свети Георги (Жеравино), България
 Свети Георги (Златоград), България
 Свети Георги (Кърджали), България
 Свети Георги (Кюстендил), България
 Свети Георги (Ломница), България
 Свети Георги (Любенова махала), България
 Свети Георги (Перник), България
 Свети Георги (Плевен), България
 Свети Георги (Пловдив), България
 Свети Георги (ротонда в София), в София, България
 Свети Георги (Русе), България
 Свети Георги (базилика в София), България
 Свети Георги (Ямбол), България

 В Германия
 Свети Георги (Тюбинген)

 В Гърция
 Свети Георги (Галища), в Егейска Македония, Гърция
 Свети Георги (ротонда в Солун), в Солун, Гърция
 Свети Георги (солунска църква от XVI век), в Солун, Гърция

 В Северна Македония
 Свети Георги (Курбиново), в Северна Македония
 Свети Георги (Лазаровци), в Северна Македония

 В Сърбия
 Свети Георги (Опленац), Сърбия

 В Турция
 Свети Георги (Одрин), Турция
 Свети Георги (Цариград), катедрала на Вселенския патриарх, Истанбул, Турция

 В Украйна
 Свети Георги (Заворичи), Украйна

Християнски манастири 
 Поморийски манастир „Свети Георги Победоносец“, България
 Свети Георги (Райчица), Северна Македония
 Хаджидимовски манастир „Свети Георги Победоносец“, България

Друго 
 Орден на Свети Георги (Кралство Унгария) – първият светски рицарски орден.
 Свети Георги (защитена местност), защитена местност в Родопите
 Свети Георги (спирка), железопътна спирка на линията Септември – Добринище
Во Нгуйен Зап

Генерал Во Нгуйен Зап (на виетнамски: Võ Nguyên Giáp) е виетнамски партизанин, военачалник на групата на Хо Ши Мин, наречена Виетмин, както и на Народната армия на Виетнам (НАВ) в Демократична република Виетнам.

Води виетнамските войски от 1940-те до момента, когато те влизат тържествено в Сайгон през 1975 г.

Биография 
Во Нгуйен Зап е роден през 1911 г., като според някои източници точната дата на раждане е 9 септември.

Изключителен стратег, Во командва Виетминските сили, които освобождават Виетнам от френската колониална власт, а като командир на северновиетнамската НАВ се бие срещу Съединените щати и южновиетнамците по време на Виетнамската война.

Награденият с четири звезди генерал Во Нгуйен Зап обединява Виетнам, а след това служи на страната си като министър на отбраната. По-късно е назначен за вицепремиер.

Генерал Зиап е също така автор на много книги, сред които:
 „Голяма победа, велика задача“,
 „Диенбиенфу“ и
 „Ние ще победим още веднъж“.

От 2009 г. насетне здравословното му състояние се влошава. Умира на 4 октомври 2013 година в Ханой

Бележки

Външни препратки 
  Во Нгуен Зиап в Britannica
  Биография на Во Нгуен Зиап в spartacus-educational.com

Вицепремиери
Министри на отбраната
Виетнамски министри
Виетнамски политици
Виетнамски генерали
Виетнамска народна армия
Комунисти
Столетници
Куанг Бин
Родени във Виетнам
Починали в Ханой
Комуникации в Камбоджа

През 1987 г. Камбоджа контролира печатните и електронните медии и съдържанието им.

Най-авторитетната печатна медия през 1987 г. е двуседмичникът „Прахеахон“ (Народът) на Кампучийската народна революционна партия (КНРП), който започва да излиза през октомври 1985 г. и изразява позицията на партията относно външните и вътрешните работи.

Почти толкова важен е и „Кампучеа“ на Кампучийския обединен фронт за национално изграждане и отбрана (КОФНИО).

През втората половина на 1987 г. Камбоджа все още не разполага с всекидневник.

 радиоприемници – 1,34 милиона (1997)
 телевизори – 94 хиляди (1999)
 доставчици на Интернет – 2 (1999)
 Internet TLD – kh

Вижте също 
 Камбоджа

Култура на Камбоджа
Икономика на Камбоджа
Камбоджа