Бобешино

Бобешино е село в Западна България. То се намира в община Кюстендил, област Кюстендил.

География 
Село Бобешино се намира в Западна България, в северозападната част на Географска област Каменица, в обсега на Чудинската планина, до българо-сръбската граница. Надморска височина при водослива на реките Коприва и Селечка - 875 м; при черквата на границата - 1052 м.

Отстои на 27,5 км запад-северозападно от гр. Кюстендил.

Името му произлиза от думата боб - култура, която добре се е развивала в селото.

Климатът е умерен, преходно-континентален , с полупланински характер.

Бобешино е разпръснат тип село, съставено от махалите: Широкодолска /Поровелска/, Церянска, Ридарска, Лопушанска, Реката (центъра на селото), Ягодичка, Зверска, Средна, Пещерска, Падишка и Циганска .Махалите са разположени на юг от граничната бразда по склоновете на реките Селечка и Лопушанска от левия водослив на река Коприва, ляв приток на река Бистрица. След 1920 г. в Сърбия остава половината имот от Пещерска махала. За имотите, останали в Сръбско, селяните трябвало да плащат данък в сръбската община Бистър. С документ „прелазница“, с квитанция за платения данък и снимка, сутрин са отивали в собствените си имоти и вечер се връщали. Това е продължило за всички села засегнати от Ньойския договор до 1949 г., /като се изключат годините 1941 - 1944 г./, когато е настъпило политическо напрежение между двете държави, загуба на имотите и преселение...

През годините селото принадлежи към следните административно-териториални единици:
 1883-1934 – Община Бобешино, в която влизат и селата Жеравино, Коприва, Црешньово и до 1919 /Ньойски договор/ Голеш и Караманица.
 1934-1978 – кметство към Община Долно село
 1978-1983 – кметство към Гюешевска селищна система
 1983-1987 – кметство към Гърлянска селищна система
 1987-днес – кметство към Община Кюстендил с назначаван от кмета на гр. Кюстендил кметски наместник, който отговаря и за други села в района.

Население 
Към есента на 2021 г. целогодишно живеят 11 души.

История 
Няма данни за възникването на селото. Има следи от антично селище на 1 км западно от селото, в махалата Широки дол. През землището на селото са минавали т.н. „Железарски пат“ и „Борнарски пат“, които през средновековието са свързвали областта с Кюстендил и Крива паланка.

Пътят до селото е асфалтиран.

Най-старото писмено сведение за селото е от 1866 г.; тогава селото има 38 домакинства с 322 жители.

В края на XIX век селото има 6773 декара землище, от които 4764 дка ниви, 632 дка ливади и 1377 дка гори и се отглеждат 1768 овце, 468 кози, 244 говеда, 97 коня и 84 пчелни кошера. Основен поминък на селяните са земеделие (овес, пшеница, тютюн) , животновъдство и домашни занаяти.

През 1884 г. е открито начално училище. През 1948 г. е построена нова сграда, училището става и прогимназия, която се закрива през 1959 г. Началното училище „Св.св. Кирил и Методий“ е закрито през 1975 г.

Сега в училищната сграда се намира кметството.

През 1886 г. е построена църквата „Свети Йоан Кръстител“, изписана от Евстатий Попдимитров.

При избухването на Балканската война един човек от Бобешино е доброволец в Македоно-одринското опълчение.

През 1917 г. е открита военна мандра за производство на кашкавал и сирене за нуждите на българската армия.

През 40-те години на ХХ век се провеждат активни залесителни мероприятия в местността „Женско присое“: 12 дка (1938), 20 дка (1940), 15 дка (1943) и в местността „Влао клаге“ – 300 дка с бор (1945).

През 1946 г. е учредена Кредитна кооперация „Зелен бор“. През 1949 г. става всестранна кооперация, през 1952 г. се присъединява към Селкооп „Единство“ – с. Долно село.

В Бобешино дълги години има Гранична застава, поместена в голяма масивна сграда. Заставата функционира до 2001 г.

През 1957 г. е учредено ТКЗС „Граничар“, което от 1960 г. е включено в състава на ДЗС Кюстендил – филиал Долно село. От 1963 г. е към ДЗС Раненци, от 1971 г. - към АПК Кюстендил - филиал Долно село,

а от 1979 г. е включено в състава на АПК „Румена войвода“ – село Гърляно. След 1991 г. дейността на АПК се прекратява. Следва ликвидация, връщане на земята, разпродажба на сгради, инвентар и имущество,

раздаване на оскъдни дивиденти -дейност продължила чак до пролетта на 2009 г. След това голяма част от земята запустява, увеличава се популацията на диви свине, особено след премахване на „кльона“ -

телената ограда покрай границата.

Лишеи нападат дъбовата церова гора и старите овошки.

Селото е електрифицирано през 1968 г. и частично водоснабдено през 1975-79 г.

Перспективите за развитие на селото са свързани с овощарството и развитието на селски и културен туризъм.

Културни и природни забележителности 
 Църква „Свети Йоан Кръстител“. Построена е през 1886 г. Намира се на самата българо-сръбска граница, над селото. През 1920 г., съгласно Ньойският договор, по протокол,границата минава през самия храм. Но след намесата на местното население /молби и плачове/ от селото и съседни села, международната комисия се съгласява и граничната бразда е прокарана на няколко метра североизточно от апсидата. Така още тогава църквата остава изцяло на българска територия.Църквата е еднокорабна постройка с полуцилиндричен свод с дъсчена обшивка. Южната и северната стена завършват с корниз, който преминава и по западната стена като конзоли, за да поддържат дъгата, очертаваща свода. Иконостасът е с дъсчена направа без резба, изпълнен с растителни орнаменти, с изключение на олтарните двери, които са резбовани. Иконите са дело на живописеца Евстатий Попдимитров от село Осой, сега в Северна Македония. В съседство с църквата са разположени няколко офицерски гроба от войните в началото на XX век.
 Архитектурен паметник-пирамида на загиналите във войните през 1912-1913 г. и 1915-1918 г.
 Втори паметник е построен в по-ново време до църквата на границата. На него са изписани имената и на загинали от съседните села от Българско и Сръбско т. е. от Западните покрайнини.

Религии 
Село Бобешино принадлежи в църковно-административно отношение към Софийска епархия, архиерейско наместничество Кюстендил. Населението изповядва източното православие.

Обществени институции 
В Бобешино има кметски наместник.

Редовни събития 
 на 15 август – Голяма Богородица: курбан при паметника на загиналите във войните.
 на 22 септември – от 2004 г. ежегодно се провежда Международна среща-събор в Деня на Независимостта, непосредствено до граничната бразда, до църквата, в местността „Рудината“. На обширната полянасе събират над 600 души. Раздава се курбан, една година приготвен от българска страна, друга година - от сръбска. Изнасят се художествеви програми. По време на епидемията от COVID-19, съборът не се провежда.
 На същото място, в края на 30-те години на ХХ в., е имало събори - т.нар. „свиждания“ между роднини, останали от двете страни на границата. Те са протичали драматично - с плачове при виждането сутрин, още по-големи вълнения и плачове при раздялата вечер.

Личности 
 Кръсте Ангелов – първия кмет на Бобешинската селска община след Освобождението (1883).
 Косте Милков Стоичин – участник в Македоно-одринското опълчение 1912-1913 г. и Първата световна война 1914-1918 г.

Литература 
 Захариев, Йордан. Каменица, София, 1935 г., МСбLX, с.287-292;
 Чолева-Димитрова, Анна М. (2002). Селищни имена от Югозападна България: Изследване. Речник. София, 2002, изд. Пенсофт, с.85, 88, 99.
 Генадиева, Венета и Чохаджиев, Стефан – Археологически паметници от Кюстендилско. Част II. Археологически паметници от Каменица., Велико Търново, изд. Фабер, 2003 г., с.12-13;
 Тикварски, Любен. В пазвите на три планини. Географско-историческо проучване на 40 села от Кюстендилско, Кюстендил, 2009 г., изд. Читалище Зора-Кюстендил, с.23-28;
 Анастасов, Благой. Същинска Каменица. Издание за миналото и настоящето на Географска област „Каменица“, Кюстендилско, София , 2011 г., стр. 201-207

Бележки

Външни препратки 
 Разстояния от село Бобешино до други населени места в България
 Паметници на културата в Община Кюстендил 
 Сайт на Община Кюстендил 
 Радио и телевизия в Кюстендил

Села в област Кюстендил
Населени места в община Кюстендил