alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Аксолотъл

Аксолотълът (; на нахуатъл: āxōlōtl, ; ), също мексиканска амбистома, е вид воден саламандър. Неговият интересен външен вид се дължи на факта, че не извършва метаморфоза, а остава във водната си ларвовидна форма, дори в полово зряла възраст. Неговото развитие е добър пример за неотения.

Напълно израсналият аксолотъл, на възраст 18 – 24 месеца, е с дължина 15 – 45 cm, но обикновено не достига 30 cm. Характерни са непокритите им папратообразни хриле. Аксолотлите дишат през кожата, но притежават и бели дробове. Тях използват, когато излязят на повърхността, вземат въздух и остават да плават, както другите земноводни. По цвят варират от чисто бели до черни, като се срещат и сиви, и кафяви. Аксолотлите са месоядни и ловят малки плячки, като насекоми и дребни рибки, които гълтат цели. Въпреки че се случва рядко, аксолотлите могат да претърпят метаморфоза и в тази си форма приличат на Ambystoma mavortium, сродник на тигровия саламандър.

Аксолотлите обитават езерата Хочимилко и Чалко в централно Мексико, както и вулканични кратери, пълни с вода. Дивата популация е застрашена поради разрастването на Мексико Сити; видът е в списъка CITES.

Дивите аксолотли рядко са бели. Мутантът албинос, често срещан в лаборатории и зоомагазини, е създаден в американска лаборатория през 1950-те. Аксолотлите се развъждат и използват в големи количества за научни цели. Най-забележителният им белег е тяхната способност за оздравяване: аксолотлите са в състояние да регенерират цели крайници, а в някои случаи дори още по-жизненоважни структури, като части от мозъка.

Природозащитен статут 
 Червен списък на световнозастрашените видове (IUCN Red list) – Критично застрашен (Critically Endangered CR)

Любопитно 
Името им идва от нахуатъл (един от езиците на ацтеките), и означава водно чудовище (от думите atl, „вода“, и xolotl, „чудовище“).

Аржентинският писател Хулио Кортасар има разказ на име „Axolotl“, в който главният герой се превръща именно в аксолотъл.

Източници 

Критично застрашени видове
Амбистоми
Фауна на Мексико
Агроекология

Агроекологията е приложен дял от общата екология, със съществено място за развитието и рационалната организация на аграрното производство. Тази наука изследва агроекосистемите, въпреки изключителната им сложност, същевременно тя е сред аграрните науки с изключително значение за развитието на съвременното аграрно производство.

Агроекологията се определя от Организацията за икономическо сътрудничество и развитие като „изучаване на връзката между земеделските култури и околната среда“. 

Специфичните изследвания на агроекологията са в следните направления:
 Агроценозите като биосистема
 Абиотични фактори за растенията
 Светлина
 Температура (топлина)
 Вода (влага)
 Въздухът и неговото движение
 Почва
 Биотични фактори за растенията
 Взаимоотношения между растенията
 Взаимоотношения между растения и микроорганизми
 Взаимоотношения между растения и животни
 Антропогенни фактори за растенията
 Сортът като антропогенен натиск
 Районирането на земеделските култури като антропогенен натиск
 Системите на земеделие като антропогенен натиск
 Растителната защита като антропогенен натиск
 Екологосъобразно и екологично земеделие

Вижте също 
 Списък на земеделски теми
 Аграрни науки

Източници 

Селско стопанство
Аграрни науки
Екология
Общо земеделие

Общото земеделие е най-старата аграрна наука. Впоследствие от тази наука са се развили като самостоятелни повечето приложни аграрни науки.

Съвременното Общо земеделие изследва следната тематика:

 Системи на земеделие
 Сеитбообращение
 Обработка на почвата
 Сеитба
 Прибиране

Клон на Общото земеделие е науката Хербология, която се занимава с изучаване на плевелите и борбата с тях.

Вижте също 
 Аграрни науки
 Списък на земеделски теми

Земеделие
Аграрни науки
Мечето Йоги

Мечокът Йоги () е анимационен герой, създаден от „Хана-Барбера“.

Йоги дебютира през 1958 г. като второстепенен герой в „Шоуто на Хъкълбери Хрътката“. Той добива голяма популярност и през 1961 г. получава свое собствено шоу. През годините той се появява и в много други анимационни сериали, между които „Бандата на Йоги“ (1973), „Космическото състезание на Йоги“ (1978), „Съкровищният лов на Йоги“ (1985) и „Йо! Йоги“ (1991).

От 1958 до смъртта си през 1988 легендарният озвучаващ актьор Доус Бътлър играе Йоги. Както при много от героите на „Хана-Барбара“, личността и маниерите на Йоги са заимствани от известна личност от времето, в което е създаден. Героят на Арт Карни от „Младоженците“ се счита за първообраз на Йоги. Името на Йоги очевидно е заето от известната звезда в бейзбола Йоги Бера.

Действието в повечето от анимационните филми за Йоги се състои около дома му в измисления „парк Джелистоун“ (наречен така по името на известния Национален парк Йелоустоун). Йоги, придружен от своя най-добър приятел Мечето Бу-Бу, често се опитва да краде кошници за пикник от посетителите на парка, което води до разочарованието на Лесничей Смит.

Мечокът Йоги е известен със своите лесно запомнящи се изрази, сред които неговото название за кошниците за пикник („pic-a-nic baskets“, останало някак незабелязано в българския превод) и неговото любимо самопоставено звание („Аз съм по-умен от средностатистическия мечок!“).

Има , наречена на името на Йоги. Скалата Йоги е открита след приземяването на робота Mars Pathfinder на планетата Марс през 1997 г. На първите снимки на скалата тя прилича на малко мече с лице, обърнато в обратна посока.

Външни препратки 
 Don Markstein’s Toonopedia – Yogi Bear at Toonopedia
 The Cartoon Scrapbook  – Profile on Yogi Bear

Анимационни герои
Анимационни сериали
Сериали и герои на Хана-Барбера
Измислени животни
Словенска граматика

Преглед на словенската граматика:
 Фонетика (Glasoslovje)
 Граматично число (Slovnično število)
 Съществително име (Samostalnik)
 Глагол (Glagol)
 Прилагателно име (Pridevnik)
 Числително име (Števnik)
 Местоимение (Zaimek)
 Неизменяеми части на речта
 Синтаксис (Sintaksa)
Число (словенски език)

За илюстрация на използването на категорията число в словенски, ще дадем пример с формите на бъдеще време.

Бъдеще време в словенски се образува с помощта на глагола biti (съм) в бъдеще време плюс минало („елово“) причастие на смисловия глагол.

Например, българското бъдеще време в таблица по-долу аз ще видя (Jaz bom videl), включително родовете за 3 лице единствено число: той (= on) и тя (= ona), без то (= ono) може да се трансформира от:

в:

Двойствено число 
В словенски език има не само единствено и множествено число, а и двойствено, което в български се превежда с добавяне на думата двамата или двете.

Двойственото число е характерно за старобългарския език, откъдето се прави заключение, че е съществувало още в праславянския език. От него е пренесено и в словенски. То представлява граматическо число като единствено и множествено, само че се използва за два обекта или субекта. Например:

 Ona sta (те двамата са – два обекта или субекта) [мъжки род]
 Oni sta (те двете са – два обекта или субекта) [женски род]

 Oni so (Те (всички) са – повече от два обекта или субекта) [мъжки род]
 One so ( Те (всички) са – повече от два обекта или субекта) [женски род]

Двойственото число е запазено и в родовете, както ясно се вижда от горния пример.

Двойственото число е твърде трудно за разбиране от чужденец, обаче то допринася за специфичен стил. Сравнете следните изречения:

 Bil je lep jesenski dan. Odšli smo v park. Usedli smo se na klopco in se pogovarjali. Lepo nam je bilo.
 Беше хубав есенен ден. Отидохме в парка. Седнахме на пейка и разговаряхме. Прекарахме добре.

 Bil je lep jesenski dan. Odšla sva v park. Usedla sva se na klopco in se pogovarjala. Lepo nama je bilo.
 Беше хубав есенен ден. (Ние двамата) отидохме в парка. (Ние двамата) седнахме на пейка и (ние двамата) разговаряхме. (Ние двамата) прекарахме добре.

Вторият текст звучи за словенеца по-романтично и интимно, това е характерен стил, който не може да се предаде на български, защото липсва двойствено число.

Словенска граматика
Морфология (езикознание)
Неизменяеми части (словенски език)



Наречие (Prislov) 
Наречието в словенски има форма, еднаква с формата за среден род единствено число на прилагателното име, ако е получено от такова.

 Dan je bil lep. (Денят беше хубав.) – прилагателно в мъжки род
 Bilo je lepo. (Беше хубаво.) – прилагателно среден род

--> Imeli smo se lepo. (Прекарахме си добре)

--> Govorili so lepo. (Говореха хубаво.)

Освен от прилагателни, наречията се образуват от съществителни: doma (у дома, в къщи), jeseni (през есента, есенно време), от предложни конструкции: naglas (на глас), pozimi (през зимата, зиме), potem (след това, после), от глаголи: nevede (без да знае), skrivoma (тайно), mimogrede (мимоходом) или от числителни (вижте Числителни наречия).

Има четири основни вида наречия: наречия за време (danes (днес), večno (вечно)), наречия за място (domov (към къщи, у дома, в къщи)), наречия за начин (grdo (лошо, гадно), povsem (съвсем, изцяло)) и наречия за причина (nalašč (нарочно)).

По подобие наприлагателните, наречията могат да се степенуват.

 To je storil natančno. (Направи го внимателно, точно.)
 Naslednjič pa še natančneje. (Следващия път обаче го направи по-внимателно, по-точно.)

Междуметие (Medmet) 
Междуметията са неизменяеми думи, изразяващи душевни състояния, подкана за действие, поздрав или звукоподражание.

 Uf, končno smo na vrhu. (Ох, най-накрая сме на върха.)
 Uf, povsem mi je ušlo iz spomina. (Ох, съвсем ми излезе от ума.)
 Petelin zapoje kikiriki. (Петелът запя кукуригу.)
 Mojbog, kaj še vedno klamfaš neumnosti? (Боже мой, още ли плямпаш глупости?)
 Hokus pokus, in zajec bo izginil. (Фокус-бокус, и заекът ще изчезне.)
 Torej, kaj porečeš na to? (Е, какво ще кажеш за това?)
 Brr, kako mraz je. (Бррр, какъв студ.)
 Oj (или Hej), ti človek tam zadaj: kako ti je ime? (Ей, ти там отзад, как се казваш?)
 O ne, tako pa se ne govori z menoj. (О не, така не се говори с мен.)
 No, pa adijo! (Е, значи сбогом!)
 Ne bev ne mev niso rekli. (Не казаха ни гък, ни мък.)
 Šššš : bo že bolje. (Шът! Ще стане по-добре.)

В някои случаи междуметията се променят като съществителни:

 Ufov in ojojev se izogibajte, kajti bolnik je zelo ubog revež s to obrazno hibo. (Избягвайте охканията и вайканията, тъй като болният е много нещастен с този лицев дефект.)

Словенска граматика
Кубизъм

Кубизмът е течение в изкуството, което се характеризира с пълно отрицание на класическата концепция за красотата. Не се спазват пропорциите, органичната цялост и завършеността на живите модели и материалните обекти. Вместо обектите да се разглеждат от един фиксиран ъгъл, те се раздробяват на множество фасети, така че могат да се видят няколко различни аспекта едновременно.

Движението води началото си от 1906 г. и неговите първи представители са французинът Жорж Брак и испанецът Пабло Пикасо. И двамата живеят в парижкия квартал Монпарнас и са повлияни от творбите на Пол Сезан, африканското племенно изкуство и либерийската скулптура.

Терминът „кубизъм“ е използван за пръв път през 1908 г. от френския критик Луи Воксел. Той бързо придобива гражданственост, въпреки че Жорж Брак и Пабло Пикасо дълго време се въздържат от употребата му.

По-важни представители 
 Жорж Брак, художник и скулптор (1882 – 1963)
 Хуан Грис, художник (1887 – 1927)
 Робер Делоне, художник (1885 – 1941)
 Марсел Дюшан, художник (1887 – 1968)
 Паул Клее, художник (1879 – 1940)
 Фернан Леже, художник (1881 – 1955)
 Жак Липшиц, скулптор (1891 – 1973)
 Пабло Пикасо, художник и скулптор (1881 – 1973)
 Любов Попова, художник (1889 – 1924)
 Марк Шагал, художник (1887 – 1985)
 Димитър Буюклийски, художник (1943)

Бележки 

 
20 век в изкуствата
Дадаизъм

Дадаизмът е движение в изкуството, което се развива след Първата световна война. То се изявява в изящните изкуства, литературата, театъра, дизайна и др. Характеризира се с нихилистичното си отношение към красотата, влечение към абсурдното, анархията, отрицание на естетичните норми, провокативността и чувството си за хумор. Дадаистите не влагат конкретни послания в творбите си. Те оставят зрителя да направи собствена интерпретация на произведенията им. Дадаизмът се заражда по време на Първата световна война като реакция срещу буржоазно-националистичните и колониални интереси, които създателите му считат за причини за избухване на войната, както и като протест срещу културния и интелектуален конформизъм. Дада критикува логиката в творческия процес, игнорира естетиката, това е (анти) изкуство на абстракцията, ирационалната мисъл или изобщо липсата на такава; подигравка с традиционните ценности в изкуството.

Действително дадаизмът стига до крайности, както и всяко течение, възникнало като реакция срещу определени социални, културни и морални нагласи. Но се счита, че впоследствие дада се трансформира в сюрреализъм и в други форми на модернизма, и че всъщност именно дада поставя началото на постмодернизма. Смята се също, че стилове и течения в изкуството като авангард, попарт, флуксус и дори пънк са повлияни от дадаизма.

Произходът на термина „Дада“ е пояснен от Тристан Цара още в манифеста му от 1916 г., т.е. преди официално приетата за начало на движението дата. Смята се, че е избран в Цюрих през 1916 г. на сбирка на творци, желаещи да формират нов артистичен кръг. Те промушили френско-немски речник с нож, който се спрял случайно на френската дума „dada“, с която децата наричали дървено конче-играчка.

Много от дадаистите са ветерани от Първата световна война и искат да изразят своето пълно отрицание на войната и от световния ред, който я е допуснал. По интересно съвпадение, докато дадаистите полагат основите на своето движение в Кабаре Волтер в Цюрих, Владимир Илич Ленин крои революционни планове в близък апартамент, но не оценява тяхната дейност.

По-важни представители 
 Раул Хаусман, писател и художник (1886 – 1971)
 Хана Хьох, художник, (1889 – 1978)
 Гийом Аполинер, поет, писател и критик (1880 – 1918)
 Франсис Пикабиа, художник (1879 – 1953)
 Хуго Бал, поет (1886 – 1927)
 Ханс Арп, художник, скулптор и поет (1886 – 1966)
 Рихард Хюлзенбек, поет, писател и барабанист (1892 – 1974)
 Тристан Цара, поет (1896 – 1963)
 Марсел Янко, художник и писател (1895 – 1984)
 Курт Швитерс, поет, художник и скулптор (1887 – 1948)
 Ман Рей, фотограф (1890 – 1976)
 Беатрис Ууд, поет, художник, скулптор, философ

Бележки 

 
История на Цюрих
Разред

Разредът (; ) е биологична таксономична група (категория) от класификацията на организмите, намираща се между класа и семейството. Понякога разредът се разделя на подразреди (). Също така отделните разреди могат да се групират в надразреди ().

Бележки

Вижте също 
 Класификация на организмите

Класификация на организмите
Семейство (биология)

Семейството () е една от основните таксономични групи в класификацията на организмите. Таксономичният термин фамилия е използван за първи път от френския ботаник Пиер Маньол през 1689 г.

Бележки 

Класификация на организмите
Род (биология)

В областта на биологията родът (genus, мн. ч. genera) е таксономичен ранг, използван в класификацията на живите организми и вкаменелости.

Родово наименование 
Научното наименование на един род може да бъде наречено родово име или родови епитет: това име винаги се изписва с главни букви. То играе основна роля в бинарната номенклатура, системата на биологичната номенклатура.

Бележки 

Класификация на организмите
Денис Габор

Денис Габор, CBE (, Габор Денеш) е унгаро-английски физик и електроинженер. През 1947 г. създава теория на холографията, за което получава Нобелова награда за физика za 1971 г. В основата на откритието стои методиката за възстановяване на вълновия фронт на светлината, отразена от предмета на изобразяване.

Биография 
Роден е на 5 юни 1900 г. в Будапеща. През 1924 г. започва да учи електроинженерство във Висшето техническо училище в Берлин. Често посещава Берлинския университет, където физиката претърпява бурно развитие и е представена от величия като Макс Планк, Алберт Айнщайн и др. Въпреки че по професия е електроинженер, Габор се занимава предимно с приложна физика. Докторатът му (1927) е разработка на един от първите високочестотни електронно-лъчеви осцилоскопи. Други негови изобретения са покрита с желязо магнитна електронна леща и кварцова живачна лампа с високо налягане на парите и молибденово запечатване. През 1927 г. започва да работи като учен-изследовател във фирмата „Сименс и Халске“ (днес Сименс АГ).

През 1933 г. напуска нацистка Германия и след кратък престой в Унгария окончателно се установява в Англия. Започва работа в град Ръгби, в компанията Томсън-Хюстън, които са заинтересовани от плазмената му лампа. През 1936 г. се жени за Марджъри Батлър. По това време прави първите си разработки в областта на комуникационните теории и създава система за стереоскопична кинематография. Работи в Томсън-Хюстън до 1948 г. През последната година от работата си там прави експерименти в областта на холографията, която по това време се нарича „реконструкция на вълновия фронт“. Обединявайки собствените си постижения с тези на Уилям Лорънс Браг и Фриц Цернике, Габор и асистентът му Айвър Уилямс създават първата холограма (холографията става значително по-качествена след изобретяването на лазера).

Умира на 9 февруари 1979 г. в Лондон на 78-годишна възраст.

Признание 
 1956 – Става член на Лондонското Кралско научно дружество (Royal Society).
 1964 – Избран е за почетен член на Унгарската Академия на науките.
 1964 – Доктор на науките в Лондонския университет.
 1967 – Получава медала Томас Янг на Лондонското физическо дружество.
 1968 – Получава медала Албърт Мичълсън на Франклиновия институт, Филаделфия.
 1968 – Получава Ръмфордовия медал на Лондонското Кралско научно дружество.
 1970 – Почетен доктор на науките в Саутхемптънския университет.
 1970 – Командор на Ордена на Британската империя.
 1970 – Почетен медал на Института на електронните и електроинженерите.
 1971 – Почетен доктор на науките на Технологичния университет в Делфт.
 1971 – Нобелова награда за физика.

Цитати

Външни препратки 

 

Евреи във Великобритания
Унгарски физици
Носители на Нобелова награда за физика
Родени в Будапеща
Починали в Лондон
Командори на Ордена на Британската империя
Академици на Унгарската академия на науките
Фигерас

Фигерас ( или Figueres) е град, разположен в североизточната част на Каталония, Испания.

С население от 35 000 души Фигерас е най-големият от градовете по границата с Франция, разполагащ с развита комуникационна инфраструктура. Той е столица на окръг Алт Емпорда и е търговско-икономически, социален и културен център на района.

Салвадор Дали през 1974 г. открива във Фигерас своето най-голямо произведение – Театърът-Музей Гала-Салвадор Дали, една от най-големите туристически атракции в областта.

Известни личности 
 Родени във Фигерас
 Салвадор Дали (1904-1989), художник
 Пере Портабела (р. 1929), филмов продуцент

Разстояния до някои градове 
 Жирона: 36 км
 Летище „Коста Брава“ (Жирона): 50 км
 Перпинян: 65 км
 Барселона: 136 км
 Летище „Ел Прат“ (Барселона): 160 км
 Тарагона: 234 км
 Тулуза: 253 км
 Лейда: 292 км
 Марсилия: 373 км
 Валенсия: 483 км
 Мадрид: 735 км
 Милано: 849 км
 Париж: 911 км
 Рим: 1207 км
 Амстердам: 1426 км

Бележки 

Селища в Каталония
Андрей Рубльов (филм)

„Андрей Рубльов“ () е съветска историческа драма от 1966 година, режисирана от Андрей Тарковски.

За филма 
Първоначалното заглавие е Страсти по Андрей. Филмът разказва за Андрей Рубльов – руски иконописец от края на 14-и и началото на 15 век. Както и за историята на това време, княжеските междуособици, татарското нашествие. Също за изкуството и за хората на изкуството. За вярата и безверието.

Филмът се състои от отделни новели. Всяка разказва за отделен период от живота на художника, или за събитията, станали през този период. Винаги е трудно да се каже за какво точно разказват филмите на Тарковски. Даже в последната новела – „Камбана“ – Рубльов не е главен герой.

Филмът е цветен чак накрая, когато се вижда какво точно е изрисувал Андрей Рубльов. Тази красота като че ли никак не следва от мрачните и понякога натуралистично жестоки изображения преди това. Или следва – в цялата тази бъркотия Рубльов, като че ли не на място, все умува за вярата и духовността, за греха и праведността. Нещата се оказват на местата си, способността за творчество е вътрешна и не всеки я има. Ако имаш тази способност, не може да бъдеш спрян да твориш.

Актьори и персонажи 
 Анатолий Солоницин – Андрей Рубльов, прочут руски иконописец
 Иван Лапиков – Кирил, монах иконописец, оценява таланта на Рубльов, но му завижда за него
 Николай Гринко – Данил Чорни – известен руски иконописец
 Николай Сергеев – Теофан Грек – голям руски иконописец от гръцки произход
 Ирма Рауш – юродивата
 Николай Бурляев – Бориска, младият майстор леяр
 Юри Назарьов – великият княз, малкият княз
 Юрий Никулин – монахът Патрикей

Екип 
 Сценарий – Андрей Кончаловски, Андрей Тарковски
 Режисьор – Андрей Тарковски
 Оператор – Вадим Юсов
 Композитор – Вячеслав Овчинников
 Звукорежисьор – Инна Зеленцова
 Художник – Евгений Черняев, Ипполит Новодережкин, Сергей Воронков
 Монтаж – Л. Фейгинова, Татяна Егоръйчева, О. Шевкуненко
 Продуцент – Тамара Огородникова

Награди 
 1969 – Награда ФИПРЕСИ от Международния филмов фестивал в Кан (филмът участва в извънконкурсната програма)
 1971 – Награда за „Най-добър чуждестранетн филм“ от Френската асоциация на филмовите критици
 1971 – Награда „Кристална звезда“ за актрисата Ирма Рауш от Френската киноакадемия
 1973 – Почетен диплом от Международния кинофестивал в Белград
 1973 – Голямата награда на Международния кинофестивал за биографични филми, филми за изкуство и художници в Азоло

Източници

Външни препратки 
 
 
 „Андрей Рубльов“ в Rotten Tomatoes
  Кратко представяне 

Филми на Андрей Тарковски
Филми от 1966 година
Съветски исторически филми
Руски исторически филми
Съветски драми
Руски драми
Биографични филми
Черно-бели филми
Рой Емерсън

Рой Стенли Емерсън () е знаменит австралийски тенисист. Той заедно с Род Лейвър и Новак Джокович са единствените тенисисти, които са печелили всички турнири от Големия шлем поне по два пъти.

Емерсън е роден на 3 ноември 1936 г. в Блекбът, Куинсланд, Австралия.

Титли от Големия шлем 
 Открито първенство на Австралия
 шампион поединично: 1961, 1963, 1964, 1965, 1966, 1967
 шампион на двойки: 1962, 1966, 1969
 Открито първенство на Франция (известно още като Ролан Гарос)
 шампион поединично: 1963, 1967
 шампион на двойки: 1960, 1961, 1962, 1963, 1964, 1965
 Уимбълдън
 шампион поединично: 1964, 1965
 шампион на двойки: 1959, 1961, 1971
 Открито първенство на САЩ
 шампион поединично: 1963, 1967
 шампион на двойки: 1959, 1960, 1965, 1966

Външни препратки 
 
  Профил в ATP
  Списък с участия за Купа Дейвис
  International Tennis Hall of Fame Профил

Емерсън, Рой
Алекс Кореча

Алекс Кореча () е професионален испански тенисист. Достига връхната си точка в ранглистата на АТП на 1 февруари 1999 г., когато става №2 в света. Кореча е роден на 11 април 1974 г. в Барселона.

Висок е около 180 см и играе с дясната ръка. През 1996 г. достига до четвъртфиналите на Откритото първенство на САЩ. През 1998 и 2001 г. е втори на Ролан Гарос.

На 19 юни 2003 г. Марта, съпругата на Алекс, ражда дъщеря им.

Външни препратки 
 Официален сайт на Алекс Кореча

Испански тенисисти
Родени в Барселона
Майкъл Ченг

Майкъл Ченг () е професионален американски тенисист, който достига място сред първите 10 в света. Ченг е роден на 22 февруари 1972 г. и побеждава на Ролан Гарос през 1989 г. на 17-годишна възраст.

Майкъл Ченг е роден в Хоубоукън, Ню Джърси. Неговите родители са живели в Тайван преди да дойдат да учат химия в САЩ.

Външни препратки 
 Официален сайт

Американски тенисисти
Родени в Ню Джърси
Китайци в САЩ
Бьорн Борг

Бьорн Рюне Бо̀рг (,   , произнася се най-близо до Бьорн Бори) е шведски тенисист. Роден е на 6 юни 1956 г. в Сьодертеле. Между 1974 и 1981 г. той печели 11 титли от Големия шлем. Шампион е пет последователни пъти на Уимбълдън и общо шест пъти печели Ролан Гарос (2-ро място след Надал – 9).

През кратката си кариера, Борг печели 41% от турнирите от Големия шлем, в които участва (11 от 27) и 89,81% (141 – 16) от мачовете от Големия шлем, които играе. На Уимбълдън е спечелил 92,73% (51 – 4) от мачовете си. Той е един от четиримата играчи, който успява да спечели Уимбълдън и Ролан Гарос в една и съща година, също така е единственият, който успява да направи това в три последователни години.

Постигнати резултати в турнирите от Големия шлем

Сингъл

Външни препратки 

 
 
  Списък с участия за Купа Дейвис
 

Шведски тенисисти
Андре Агаси

Андре Кърк Агаси () е известен американски тенисист от арменски произход, роден на 29 април 1970 г. в Лас Вегас, Невада.

През 2011 г. е включен в Международната тенис зала на славата.

Биография 
Постъпва в академията по тенис на Ник Болетиери на 13-годишна възраст. За 3 години се превръща в един от най-добрите тенисисти и става професионален играч през 1986 г. През 1988 става четвърти в света. Той е в центъра на вниманието на пресата не само защото е добър тенисист, но и за славата която има по това време на лошо момче (bad boy) – дълга руса коса, ярки цветове на дрехите и емоции на корта. Спортните коментатори, макар да признават таланта му, предричат, че никога няма да спечели титла от Големия шлем.

Андре избягва турнира Уимбълдън в периода 1988–1991, защото не харесва идеята за изцяло бял екип, а и не обича да играе на трева. През 1992 година решава да се включи в последната минута и печели първата си титла от Големия шлем. Има общо осем титли от Големия шлем – два пъти откритото първенство на САЩ, един път Уимбълдън, четири пъти откритото първенство на Австралия и веднъж откритото първенство на Франция. Има рекордните 17 титли от серията Мастърс, повече от всеки друг тенисист към 2006 г., както и общо 60 титли от професионалната верига ATP. Към 2006 г. е спечелил над $ 30 млн. само от наградни фондове по турнири.

Личен живот 
Бащата на Агаси е с арменски произход и е участвал на Олимпийските игри през 1952 година като боксьор, състезаващ се за Иран, а майка му е арменка. През 1997 той се жени за Брук Шийлдс, но кариерата му започва да страда и той се спуска до номер 141 в световната ранглиста. През 1999 подава молба за развод и се отдава на кариерата си със стриктен режим на хранене и тренировка. През същата година се превръща в 5-ия човек в историята на тениса, който е печелил и четирите титли от Големия шлем (не в една и съща година). Жени се за бившата тенисистка Щефи Граф през 2001 година. Имат две деца – Джейдан-Гил и Джаз-Ел. Те посвещават много време на фондацията „Андре Агаси“, която се занимава с различни дарителства.

През 2009 г. е издадена автобиографичната му книга „Открито“ (Open: An Autobiography).

Титли от Големия шлем 
 Уимбълдън: 1992
 Откритото първенство на САЩ: 1994, 1999
 Откритото първенство на Австралия: 1995, 2000, 2001, 2003
 Откритото първенство на Франция: 1999

Външни препратки 

  Официален сайт 
 
 
  Списък с участия за Купа Дейвис
  Фондация Андре Агаси
  Официално издание на автобиографията на Андре Агаси на български език 
 
 

Американски тенисисти
Личности (Лас Вегас)
Седрик Пиолин

Седрик Пиолин () е френски тенисист, роден на 15 юни 1969 г. във Франция. Той е професионалист от 1989 до 2002 г. Висок е 188 см и играе с дясната ръка.

Майката на Пиолин е играла за националния отбор на Румъния.

Външни препратки 

 
  Профил в ATP
  Списък с участия за Купа Дейвис

Пиолин, Седрик
Французи в Швейцария
Хора от Ньой сюр Сен
Джим Къриър

Джим Къриър () е американски тенисист и бивш номер 1. Къриър е роден на 17 август 1970 г. в Санфорд, Флорида. Достига финал на Ролан Гарос три последователни пъти (1991 – 93), като е победител в първите две издания. През 1992 и 1993 г. печели откритото първенство на Австралия.

През 2005 г. е включен в Международната тенис зала на славата.

Понастоящем работи като телевизионен коментатор.

Външни препратки 
 
 
  Списък с участия за Купа Дейвис
  International Tennis Hall of Fame Профил

Американски тенисисти
Тод Мартин

Тод Мартин () е професионален американски тенисист, роден на 8 юли 1970 г. в Хинсдейл, Илинойс.

На Откритото първенство на Австралия през 1994 г. е победен на финала от Пийт Сампрас. През 1999 година той играе финал на Открито първенство на САЩ, който губи с 4–6, 7–6(7–5), 7–6(7–2), 3–6, 2–6
от Андре Агаси. По време на кариерата си Мартин печели осем титли на сингъл и 5 на двойки. През 2004 той се оттегля от професионалния тенис.

Външни препратки 
 
  Профил в ATP
  Списък с участия за Купа Дейвис

Американски тенисисти
Илинойсци
Винъс Уилямс

Винъс Ибъни Стар Уилямс () е професионална тенисистка от САЩ, родена в Линуд, Калифорния на 17 юни 1980 г. Нейната сестра Серина Уилямс също е известна тенисистка.

Винъс печели турнира Уимбълдън 5 пъти (2000, 2001, 2005, 2007 и 2008 г.) и 2 пъти завършва втора на него. На откритото първенство на САЩ също има 2 първи (2000, 2001 г.) и 2 втори места (1997, 2002).

Външни препратки 
  Официален сайт
 
  Профил в WTA 
  Списък с участия за Фед Къп 

Спортисти на летните олимпийски игри 2000
Американски олимпийски шампиони
Американски тенисистки
Афроамериканци
Личности (Линуд – Калифорния)
Родени в Калифорния
Моника Селеш

Моника Селеш (; ; ) е известна тенисистка. Избрана е за Спортист на Балканите на през 1990 и 1991 година.

Тя е етническа унгарка, родена в Нови Сад, Автономна област Войводина, СР Сърбия, Югославия на 2 декември 1973 г.

На 16-годишна възраст става най-младата притежателка на титлата от Откритото първенство на Франция „Ролан Гарос“. През 1991 и 1992 г. е играч номер 1 сред жените.

През 1993 г. е намушкана с нож в гърба от фанатизиран поддръжник на съперничката ѝ Щефи Граф по време на мач с Магдалена Малеева и това я принуждава да се оттегли от спорта за повече от 2 години.

Изиграва последния си професионален мач през 2003 г., но официално се оттегля от спортни състезания през февруари 2008 г.

Успехи 
 Открито първенство на САЩ
 Първо място: 1991, 1992
 Второ място: 1995, 1996
 Открито първенство на Австралия
 Първо място: 1991, 1992, 1993, 1996
 Ролан Гарос
 Първо място: 1990, 1991, 1992
 Второ място: 1998
 Уимбълдън
 Второ място: 1992

Външни препратки 
 Сайт на почитатели на Моника Селеш 
 
 
  Списък с участия за Фед Къп
 
 

Родени в Нови Сад
Сръбски тенисистки
Американски тенисистки
Югославски спортистки
Югославски тенисисти
Тенисистки
Аранча Санчес-Викарио

Аранча Санчес-Викарио () е професионална испанска тенисистка, родена на 18 декември 1971 г. в Барселона. Тя е сестра на Хавиер и Емилио Санчес, също професионални тенисисти.

Кариера 
Професионалната ѝ кариера стартира през 1985 г. През 1995 г. Аранча Санчес Викарио става първата испанска тенисистка, начело в световната ранглиста на женския тенис. За времето на своята професионална кариера е печелила общо 14 турнира от Големия шлем - четири от тях самостоятелно, шест на двойки и четири на смесени двойки. Ярко изразеният индивидуален стил на игра превръща Аранча Санчес Викарио в един от символите на женския тенис през 90-те години, наред с имената на Щефи Граф и Моника Селеш. През 1989 г., едва седемнадесетгодишна, тя играе за първи път на турнир от Големия шлем. Това е надпреварата за Откритото първенство на Франция, където младата испанска тенисистка достига до финалния мач, който губи от Щефи Граф. Особено успешна за Аранча Санчес Викарио се оказва 1994, когато испанката завоюва два трофея - Откритото първенство на Франция и Откритото първенство на САЩ и същевременно стига до финалния мач на Откритото първенство на Австралия, където губи от пряката си конкурентка Щефи Граф.

Успехи 
 Ролан Гарос
 Първо място: 1989, 1994, 1998
 Второ място: 1991, 1995, 1996
 Открито първенство на САЩ
 Първо място: 1994
 Второ място: 1992
 Уимбълдън
 Второ място: 1995, 1996

Външни препратки 
 
 
  Списък с участия за Фед Къп 
 

Испански тенисистки
Спортисти на летните олимпийски игри 1992
Родени в Барселона
Габриела Сабатини

Габриела Сабатини () е аржентинска тенисистка, родена на 16 май 1970 г. в Буенос Айрес. Състезава се от 1985 до 1996 г.

Успехи 
 Открито първенство на САЩ
 Първо място: 1990
 Второ място: 1988
 Уимбълдън
 Второ място: 1991
 Мастърс турнир
 Първо място: 1994
 Второ място: 1990
 Олимпийски игри - Сеул
 Второ място – сребърен медал: 1988

Външни препратки 
 Официален сайт 
 
 
  Списък с участия за Фед Къп
 

Аржентински тенисистки
Спортисти на летните олимпийски игри 1988
Мери Пиърс

Мери Пиърс () е професионална френска тенисистка. Тя е родена в Монреал, Квебек, Канада на 15 януари 1975 г.

Започва да тренира тенис на 10-годишна възраст, а на 14 вече е професионалистка.

Успехи 
 Ролан Гарос
 Първо място: 2000
 Второ място: 1994
 Открито първенство на Австралия
 Първо място: 1995
 Второ място: 1997

Външни препратки 
 
  Профил в WTA 
  Списък с участия за Фед Къп 

Френски тенисистки
Родени в Монреал
Яна Новотна

Яна Новотна () е чешка тенисистка, състезавала се за Чехословакия и впоследствие за Чехия.

Биография 
Заедно с Хелена Сукова са носителки на два сребърни олимпийски медала от Сеул 1988 и Атланта 1996 г. От игрите в Атланта Новотна има и бронзов медал на сингъл. С отбора на Чехословакия печели Фед Къп през 1988 г.

През 1997 г. Новотна достига до № 2 в световната ранглиста по тенис и побеждава в заключителния турнир на женската тенис асоциация, надигравайки на финала Мери Пиърс.

Новотна е шампионка на сингъл от Уимбълдън през 1998 г. и двукратна финалистка (1993 и 1997 г.). В своята кариера тя печели 16 титли от всички турнири от Големия шлем, от които 12 на двойки жени и 4 на смесени двойки.

През 2005 г. е включена в Международната тенис зала на славата.

Новотна е открита лесбийка. До смъртта си живее със своята партньорка Ивона Кучинска, заедно с която са треньори на Марион Бартоли през 2013 г.

Яна Новотна губи битката с рака на 19 ноември 2017 на 49 години.

Успехи

Победи в турнири от Големия шлем (1)

Загубени финали в турнири от Големия шлем (3)

Титли на двойки в турнири от Големия шлем (12)

Загубени финали на двойки в турнири от Големия шлем (11)

Титли на смесени двойки в турнири от Големия шлем (4)

Загубени финали на смесени двойки в турнири от Големия шлем (1)

Източници

Външни препратки 
 
 
  Списък с участия за Фед Къп
 

Чехословашки тенисистки
Чешки тенисистки
Лесбийки
ЛГБТ спортисти от Чехословакия
Спортисти на летните олимпийски игри 1988
Родени в Бърно
Починали от рак
Миротворецът (филм, 1997)

„Миротворецът“ () е екшън-трилър от 1997 г. с участието на Джордж Клуни и Никол Кидман.

Сюжет 
Във влак в Русия превозващ ракети SS-18 избухва ядрена експлозия. Според ядрения експерт д-р Джулия Кели (Никол Кидман) това не е злополука. Подполковникът от разузнаването на специалните части Томас Дево (Джордж Клуни) е на същото мнение. Заедно те трябва да разкрият заговор, който вплита в мрежите си не само Щатите, но и Европа, за да спрат терорист без искания.

Бележки 

Американски трилъри
Филми от 1997 година
Филми на „Дриймуъркс Пикчърс“
Парола: Риба меч

„Парола: Риба меч“ () е американски екшън-трилър. Филмът излиза през 2001.

Дублажи

bTV (2010)

Медия линк /bTV/ (2015)

Сюжет 
Опасен супершпионин е нает от ЦРУ, за да открадне неизползвани незаконни правителствени фондове с помощта на хакер, освободен от затвора.

Външни препратки 

 Официален сайт
 

Филми от 2001 година
Американски екшън трилъри
Филми на Уорнър Брос
Филми на Вилидж Роудшоу Пикчърс
Площад

Площадът, или мегданът е широка, незастроена селищна територия, заобиколена от сгради или зеленина. Традиционно площадите се изграждат в центъра на селището, впоследствие след разрастване на града или селото площада се приема като централното място. Обикновено има формата на квадрат или окръжност и административните сгради са разположени около или в близост до него, а релефът е сравнително плосък (равнинен, хоризонтален), но може да бъде и под наклон. Основите на площада са изградени от същите материали както пътища или тротоари. Голяма част от площадите представят най-известните неща от дадено място или страна и са значима част от архитектурния облик на селището. Площта на площадите варира в различни граници като обикновено тези в градовете са по-големи от тези по селата. В миналото площадът се използвал като търговско, религиозно и политическо средище.

Форум 

Форумът е централният площад в древния Рим, разполага се на пресечната точка на двете главни градски улици. Използвал се за място на срещи, провеждане на важни събрания, провеждане на празнични фестивали и пр. Форумът се заобикалял от храмовете в чест на главните римски богове и по-важните обществени сгради. Често площада се наименовал на управляващия император (форумът на Юлий Цезар, форумът на Август и др.). След 6 век пр.н.е. започва архитектурно оформяне на форумите с колонади и статуи.

Агора 
Агора са наречени централните площади на древна Гърция.

Световноизвестни площади 
 Пласа де Ориенте – Мадрид
 Сан Пиетро – Ватикан
 Червения площад – Москва
 Площад Трафалгар – Лондон
 Сан Марко – Венеция
 Таймс скуеър – Ню Йорк
 Площад Тянанмън – Пекин
 Юниън Скуеър – Сан Франциско

Галерия площади

Още 
 Катедрални площади
 Поляна, морава – поляна сред село, мегдан, селски мегдан
 Пиаца – италиански площад
 Плаза – испански площад

!
Сен Мало

Сен Мало̀ () е град в Северозападна Франция. Разположен е в регион Бретан на департамент Ил е Вилен на брега на едноименния залив Сен Мало и устието на река Ранс. Има пристанище и жп гара. Морски курорт. Кораборемонт и риболов. Населението му е 50 206 жители от преброяването през 2007 г.

Личности 
 Родени в Сен Мало
 Жак Картие, (1491-1557), бретанско-френски мореплавател, роден и починал в Сен Мало
 Починали в Сен Мало
 Жорж Албер Буланже (1858-1937), британско-белгийски зоолог

Външни препратки 
 Официален сайт на Сен Мало

Градове в Бретан
Курорти във Франция
Мец

Мец (, произнася се [], Мес), е град в Североизточна Франция, център на регион Гранд Ест. Разположен е на река Мозел. В града се намира Университетът „Пол Верлен“. Населението му е 125 721 души (2007), а на градската агломерация – 440 000 души.

История 
През Средновековието градът е имперска територия, която е превзета от френския крал Анри II в средата на 16 век и официално призната за френска територия според Вестфалския мирен договор.

Първите данни за евреи в Мец са от края на 9 век. До 11 век те са под закрилата на епископа. През 960 г. в Мец е роден Гершом бен Йехуда. В началото на първия кръстоносен поход през 1096 г. са убити 22-ма евреи. В края на 12-и и началото на 13 век евреите напускат Мец. Нови евреи се заселват в града през 16 век.

От 1871 до 1918 г. и от 1940 до 1944 г. градът е част от Германската империя.

Към 2014 г. Мец е столица на департамента Мозел.

Култура 
В Мец се намира музеят на модерното и съвременно изкуство Помпиду-Мец с площ 12 000 m² и дъщерно дружество на центъра Жорж Помпиду в Париж. Сградата в Мец е с 10% по-голяма от тази в Париж.

Спорт 
Градът е известен е с хандбалните (мъже/жени) и с футболния си клуб. През първите години на 20 век хандбалните клубове имат големи успехи в Европа и Франция. Във футболния отбор ФК Мец през 1985 – 1987 играе българският футболист Пламен Марков, бивш треньор на националния отбор на България и ЦСКА. Футболният отбор е сред популярните във Франция, печели Купата на Лигата през 1986 г., а през 1998 г. е вицешампион.

Известни личности 
 Родени в Мец
 Пол Верлен (1844 – 1896), поет
 Ханс фон Залмут (1888 – 1962), офицер
 Анри дьо Ламот (1843 – 1926), офицер и журналист
 Жан-Мари Строб (р. 1933), режисьор
 Едгар Фойхтингер (1894 – 1960), офицер

 Починали в Мец
 Гюнтер фон Клуге (1882 – 1944), германски офицер

Побратимени градове 
  Трир, Германия от 1957 г.

Бележки

Външни препратки 
 Официален уебсайт на града

Градове в Гранд Ест
Свободни градове
Дюнкерк

Дюнкѐрк () е град в Северна Франция. Разположен е на брега на Северно море в регион О дьо Франс, департамент Нор. Първите сведения за града датират от 7 век. Има жп гара. Текстилна промишленост, риболовна база и петролна рафинерия. Дюнкерк е третото по големина пристанище в страната след Марсилия и Хавър и десето в Европейския съюз с 48,5 милиона тона преминали товари през 2005 г. Населението му е около 69 500 души (2007).

Операция „Динамо“ 
Дюнкеркската операция, или т.нар. операция „Динамо“, е операция в хода на Втората световна война по евакуирането по море на английски, френски и белгийски части, блокирани след Дюнкеркската битка на немските войски в град Дюнкерк.

След пробива на линията „Мажино“ на 10 май 1940 г. и капитулацията на Холандия на 14 май, немското командване увеличава своя успех със завземането на пристанище Кале дьо Булон. Част от британския експедиционен корпус под командването на лорд Горт, френските части и съединенията, част от 16-и корпус и останалите белгийски войници се оказват блокирани в района на град Дюнкерк. При тези условия на 26 май кабинетът на Чърчил и британското адмиралтейство решават да евакуират своите части на Британския остров. Военната ситуация е такава, че когато британците си заминават от Дюнкерк, към тях вече се запътват немски танкове. Те пристигат в Дюнкерк два дни преди британците, отделени на 16 km от града, а британците на 60 km. За германците не е проблем да навлязат в беззащитния град и да завземат последното пристанище, в което може да се проведе масовата евакуация на британските войски.

За адекватно прекъсване на евакуацията немците нямат възможност. Немската наземна войска не може да се противопостави на тежките английски крайцери. Манипулирането на немската авиация е силно затруднено заради голямата дистанция между германските летища, прекалено голяма за едномоторен изтребител Bf-109. С помощ на авиацията на Великобритания, британските изтребители залавят германските бомбардировачи успешно. Възползвайки се от възможността, Обединеното кралство след 27 май до 4 юни, успешно провежда операция „Динамо“ и извежда 338 000 войници.

Положението на притиснатата към морето тристахилядна английска армия изглежда безнадеждно. По заповед на Чърчил към плажовете на Дюнкерк се насочва всичко, което плава по вода – бойни кораби, транспорти, рибарски траулери, яхти и лодки за разходка. Армадата снове между Британия и Франция в яростни битки с налитащите „щуки“ на Гьоринг, обещал на Хитлер, че пилотите на Луфтвафе сами ще размажат обсадения корпус, но не успява. На 4 юни английският командващ генерал Харолд Александър лично обикаля плажовете на Дюнкерк, и убедил се, че там вече няма нито един войник, последен напуска континента. Изоставени са 70 000 единици бойна и транспортна техника, но е спасена цялата британска армия, плюс известен брой французи и белгийци.

Източници 

 Черчилль У. Вторая мировая война. Т. 2. С. 338.

Външни препратки 
 Уебсайт на града
 Дюнкерк (филм) (2017)
Валансиен

Валансиѐн () е град в Северна Франция, департамент Нор на регион О дьо Франс. Разположен е на река Еско. Населението на града е около 42 700 души, а на градската агломерация – около 400 000 души (2006).

Спорт 
Представителният футболен отбор на града носи името ФК Валансиен.

Известни личности 
 Родени във Валансиен
 Филипа д'Авен (1311 – 1369), кралица на Англия
 Балдуин I (1171 – 1205), император на Константинопол
 Жан Фроасар (ок. 1337 - ок. 1405), френски летописец автор на знаменитите „Хроники“ на Стогодишната война между Франция и Англия
 Антоан Вато (1684 – 1721), художник
 Грегоар Делакур (р. 1960), писател
 Изабела от Хенегау (1170 – 1190), кралица
 Йохан II (1248 – 1304), граф
 Ерик Муке (р. 1960), актьор
 Андре Ренар (1911 – 1962), белгийски общественик
 Пиер Ришар (р. 1934), актьор
 Филип I (1175 – 1212), маркграф на Намюр
 Хайнрих VII (1275 – 1313), император на Свещената Римска империя
 Хенрих Фландърски (1174 – 1216), император на Константинопол

Бележки 

Градове в О дьо Франс
Купата

„Купата“ е футболен филм от 2000 г. с участието на Робърт Дювал, Майкъл Кийтън и футболиста Али Маккойст.

Преглед 

Килноки е малък шотландски футболен отбор, който привлича известния шотландски футболист Джаки Маккуилан от Арсенал. Треньорът на Килноки, Гордън Маклиъд, е и тъст на Джаки, но те не се разбират. Въпреки това Килноки успява да достигне до финал за Купата на Шотландия, където е победен след дузпи от Глазгоу Рейнджърс. Накрая Маклиъд и Маккуилан се сдобряват.

Филми за футбол
Филми от 2000 година
Американски спортни филми
Британски спортни филми
Футбол в Шотландия
Ащън Къчър

Кристофър Ащън Къчър () () е американски актьор, продуцент, бивш фотомодел и комик, известен с ролята си на Майкъл Келсо в сериала „Шеметни години“. Създател и продуцент е на „Прецакването“, играе главните роли в холивудските филми „Пич, къде ми е колата“, „Бракувани“, „Ефектът на пеперудата“, „Спасителен отряд“ и „Да си остане във Вегас“. Той е продуцент и съавтор на свръхестественото телевизионно шоу Room 401 и телевизионно риалити шоу Beauty and the Geek. Къчър играе в хитовия ситком „Двама мъже и половина“ в ролята на Уолдън Шмид.

Ранен живот 
Къчър е роден в Сидър Рапидс, Айова. Той е син на Даян (по баща Финеган), служителка в Procter & Gamble, и Лари М. Къчър, работник във фабрика. Баща му е от чешки произход (Бохемия), а майка му е от ирландско, германско и чешко потекло. Къчър е израснал в консервативно католическо семейство, с една по-голяма сестра, Tausha, и разнояйчен брат близнак Майкъл, който претърпял трансплантация на сърце, когато братята са били малки деца. Братът близнак на Къчър има церебрална парализа и е говорител на застъпническа организация „Reaching for the Stars“.

Филмография 
 1998 – 2006: Шеметни години (That '70s Show)
 1999: Скоро (Coming Soon)
 2000: Завинаги с теб (Down to You)
 2000: Пич, къде ми е колата? (Dude, Where's My Car?)
 2001: Тексаски рейнджъри (Texas Rangers)
 2003: Бракувани (Just Married)
 2003: Дъщерята на шефа (My Boss's Daughter)
 2003: Деца на килограм (Cheaper by the Dozen)
 2004: Ефектът на пеперудата (The Butterfly Effect)
 2005: Познай кой (Guess Who)
 2005: Почти любов (A Lot Like Love)
 2006: Боби (Bobby)
 2006: Спасителен отряд (The Guardian)
 2006: Ловен сезон (Open Season) (озвучаване)
 2008: Да си остане във Вегас (What Happens in Vegas)
 2009: Професия жиголо (Spread)
 2010: Свети валентин (Valentine's day)
 2010: Убийци (Killers)
 2011: Просто секс (No Strings Attached)
 2011: Новогодишна нощ (New year's eve)
 2011 – 2015: Двама мъже и половина (Two and a Half Men)
 2013: Джобс (Jobs) в ролята на Стив Джобс
 2014: Ани (Annie)
 2016: Семейният тип (Family Guy)
 2016 – 2018: Ранчото (The Ranch)

Сценарист и водещ на телевизионно шоу тип „скрита камера“ – Punk'd, от програмата на MTV.

Цитати

Външни препратки 

 

Американски актьори и актриси
Американски телевизионни продуценти
Модели от САЩ
Американски общественици
Родени в Сидър Рапидс (Айова)