alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Вълчин

Вълчин е село в Югоизточна България. То се намира в община Сунгурларе, област Бургас.

География
Селото се намира на 14 км от общинския център Сунгурларе, на 15 км от Карнобат и на 68 км от областния център Бургас.

История 
Името на селото се е образувало от това, че преди време там е имало много вълци. Преди години селото е било доста развито. Старото му име е Курткуджа, което от турски означава голям вълк. Вълчин означава заклинание против вълци, „да не му пакостят вълци“, но има и друга теория че: Според местна легенда, край извора под гората на южния склон на Баира се заселил някакъв турски ходжа. Дълго време бил сам и от околните села казвали за него: „курт гиби ишеро“, буквално се превежда „живее като вълк единак“. Когато край него се заселили и други, нарекли селото Курткоджа, а хълма – Курткоджански баир. В историческите извори се споменава, че през последните години на XVв. в състава на Вакъфа на Раккас Синан бей, самият владетел включил към имотите си и землището на Курткоджа. От руски данни разбираме, че в селото през 1830 г. има българи – 22 души, мюсюлмани – 15, след Одринския мирен договор се изселват 13 християнски семейства.

Етимология 
Според документ от 1487 г. се споменава селището Курткоджа.

С първоначалното си старо име Курт коджа и Курткоджа селото се среща в османотурски регистри за Карнобатска кааза от края на XVв.

Във военни документи на руската армия от 1829 г. се среща името Куртхудже.С Министерска заповед (МЗ) № 2820 обнародвана на 14 август 1934 г., населеното място е преименувано от Куркоджа на село Вълчин.

Население

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Героите на село Вълчин 

В парка в центъра на селото от каменни блокове е изграден паметник. Паметникът е посветен на загинали през Балканската, Първата и Втората световни войни, Септемврийското възстание. Надписите с имената на героите са върху три мраморни плочи. Върху първата мраморна плоча освен имената има и три снимки.

Списък на загиналите герои, родени и живели в селото:

Руси Д. Янев 1896 – 1925 г. Карнобат

Желю Б. Манчев 1920 – 1945 г. Драва Унгария

Димитър Г. Узунов 1920 – 1944 с. Сотина Унгария

Пенчо Т. Ненчев 1876 – 1918 г. Скопие Сърбия

Тодор Д. Узунов 1897 – 1918 г. Скопие Сърбия

Желез Ч. Мечков 1880 – 1916 г. Скопие Сърбия

Желез Б. Мечков 1886 – 1916 г. Каймак-Чалан

Кено Т. Пенчев 1887 – 1916 г. Каймак-Чалан

Иван Н. Иванов 1873 – 1916 г. Каймак-Чалан

Чаню М. Кунев 1872 – 1913 г. с. Трава Турция

Нягол С. Калмуков 1879 – 1913 г. Хаскево Турция

Нягол Т. Славов 1871 – 1913 г. Трава Турция

Митю Н. Иванов 1871 – 1913 г. Трава Турция

Вълко Ч. Неделчев 1872 – 1913 г. Трава Турция

Тодор И. Железов 1880 – 1913 г. Трава Турция

Слав И. Димов 1891 – 1915 г. Сърбия

Важни дати от историята на селото 
 1865 г. открива се училището.
 1928 г. основано е читалище “Зора“.
 1950 г. се учредява ТКЗС.

Други 
В селото е имало много от рода Никови, които по последни проучвания са от рода на Стефан Караджа.

Източници

Външни препратки 

Села в област Бургас
Населени места в община Сунгурларе
Горово

Името Горово носят две български села:

 Горово (Област Бургас)
 Горово (Област Смолян)
Грозден

Грозден е село в Югоизточна България. То се намира в община Сунгурларе, област Бургас.

География
Селото се намира на 5 км от общинския център Сунгурларе, на 32 км от Карнобат и на 85 км от областния център Бургас.

История

Население

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Редовни събития 
провеждане на курбани за здраве и берекет на Петровден

Личности

Родени в селото 
 Димитър Косев (1904 – 1996) – академик на БАН, бивш ректор на Софийския университет
 Мария Желева (1942 – 2013) – първата първа дама на България (1990-1997)

Свързани със селото 
 Желю Желев (1935-2015) – първият президент на България (1990-1997), живял в селото 6 години (1966 – 1972)

Източници 

Села в област Бургас
Населени места в община Сунгурларе
Есен (село)

Есен е село в Югоизточна България. То се намира в община Сунгурларе, област Бургас.

География
На 3 км на север от селото тече река Луда Камчия. Селото се намира на 12 км от общинския център Сунгурларе, на 32 км от Карнобат и на 86 км от областния център Бургас.

История 
Старото име е с. Касъмчево. Преименувано на 14 август 1934 на Есен.

Население

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Религии 
Преди няколко години жителите на селото организират построяването на параклис.

Културни и природни забележителности 
Една от прочутите области е „Камънчетата“. Там се простират големи и стръмни скали. Селото има риболовен поминък, понеже е в близост до река Луда Камчия. До нея има преправени горски пътища. Гората е предимно иглолистна и се срещат много видове бозайници и гъби.

Редовни събития 
Селският сбор е всяка година на 24 май.

Личности 
 Петко Станев Василев [* 1890 + 1943, с. Алваново, Търговишко], партизанин, убит.
 Димитър Станков Дичев [* с. Касъмчево – Карнобатско, 18 февруари 1896 +1989], краевед и автор на „Моя живот“ С., 2011, 216 стр.

Източници 

Села в област Бургас
Населени места в община Сунгурларе
Завет (село)

Завет е село в Югоизточна България. То се намира в община Сунгурларе, област Бургас.

География
Село Завет се намира в планински район. Селото е гара на жп линията Варна-Карнобат-Пловдив, и отделно има жп спирка „Завет“ малко след гарата в посока Комунари-Варна. На нея спират само пътническите влакове. До самото село преминава река Луда Камчия. Селото се намира на 33 км от общинския център Сунгурларе, на 44 км от Карнобат и на 70 км от областния център Бургас.

История 
Старото име на селото е Барък.

Други 
Справка за промени в наименованието, вида или административно-териториалната принадлежност на населеното място

        Пълно наименование----------------------------------------------Период на валидност
  	с. Барък 	                                                03.03.1878 – 14.08.1934
  	с. Завет 	                                                14.08.1934 – 28.09.1949
  	с. Завет, общ. Люляково, Айтоска околия, Бургаски окр. 	        28.09.1949 – 08.03.1952
  	с. Завет, общ. Завет, Карнобатска околия, Бургаски окр. 	08.03.1952 – 29.09.1953
  	с. Завет, общ. Завет, Поляновградска околия, Бургаски окр. 	29.09.1953 – 16.12.1958
  	с. Завет, общ. Подвис, Поляновградска околия, Бургаски окр. 	16.12.1958 – 23 януари 1959
  	с. Завет, общ. Подвис, Бургаски окр. 	                        23 януари 1959 – 08.05.1971
  	с. Завет, общ. Съединение, Бургаски окр. 	                08.05.1971 – 26.12.1978
  	с. Завет, общ. Сунгурларе, Бургаски окр. 	                26.12.1978 – 01.09.1987
  	с. Завет, общ. Сунгурларе, Бургаска обл. 	                01.09.1987 – 12 януари 1999
  	с. Завет, общ. Сунгурларе, обл. Бургас 	                        12 януари 1999 – 14.12.1999
  	с. Завет, общ. Сунгурларе, обл. Бургас 	                        14.12.1999 – 31.08.2008
  	с. Завет, общ. Сунгурларе, обл. Бургас 	                        31.08.2008 -

Население

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Културни и природни забележителности 
Южно в планината има останки от християнски храм, който подлежи на възстановяване.

През 2005 година с помощта на дарители, родом от Завет, и труда на жителите на селото е изграден и осветен храмът „Света Петка“.

Редовни събития 
Всяка година на 24 май се прави събор.

Източници 

Села в област Бургас
Населени места в община Сунгурларе
Каменско

Каменско е бивше село в Югоизточна България. То се намира в Община Сунгурларе, област Бургас.

Закрито е с решение на Министерския съвет от 13 февруари 2013 г. Землището на с. Каменско е присъединено към землището на с. Манолич.

География 
Каменско се намира в планински район.

Религии 
Жителите на селото са изповядвали исляма.

Източници 

Исторически села в област Бургас
Община Сунгурларе
Камчия (село)

Ка̀мчия е село в Югоизточна България. То се намира в община Сунгурларе, област Бургас.

География
Село Камчия се намира в планински район, близо до язовир „Камчия“. Селото се намира на 32 км от общинския център Сунгурларе, на 43 км от Карнобат и на 69 км от областния център Бургас.

История

Население

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Източници 

Села в област Бургас
Населени места в община Сунгурларе
Обекти, наречени на Камчия
Климаш

Климаш е село в Югоизточна България. То се намира в община Сунгурларе, област Бургас.

География 
Климаш се намира на 11 км от общинския център Сунгурларе, на 22 км от Карнобат и на 76 км от областния център Бургас.

История 
{{
Селото се намира на 18 км северно от Карнобат и 10 км източно от Сун­гурларе, в чиято община е днес. То е в източната част на плодородната Сунгур­ларска долина, където от древни времена се развиват лозарството и винарството; сгушено между южни старопланински разклонения – Брашовския масив от север и Чуклата от юг. Разположено е на жп линията Карнобат – Шумен и недалеч от пътя Карнобат – Шумен през Ришкия проход.

Землището на Климаш граничи на северозапад с Подвис, на север с Прилеп, на изток с Костен, на юг с Невестино и отчасти с Вълчин, на запад с Лозарево – все стари села.

Източно от селото има останки от ранна Византия (V-VII в.) и ясно очер­тани основи на базилика в м. Черкòвището. На запад от селото запазената Стà­ра могѝла и парчетата от питуси и битова керамика (и през 80-те години на XX в. трактористи разравят цели питуси) около нея в м. Чеѝрите подсказват за наличието на старо селище. Пак там при оран се откриват останки от градежи от османотурския период, към който отнася предание за чифлик на Синан бей. Останки от църква и селище, вероятно унищожено през XVIII в., има близо до селото, в Ю̀ртовете, където в сега действащите гробища има надгробия от XVIII в. насам. По предание селото се е преместило от Ю̀рта (където има кера­мичен материал от османския период) пò на юг, поради чести турски и черкезки нападения откъм Бèлия път – част от важния средновековен път Дру̀ма. Заради пътя и близката крепост на вр. Илѝйца са били стражевите постове на височините Капу̀лата и Чу̀клата, където са запомнени останки от градежи. Имената и преданията за местностите Брятѝнския дол, Кèрин дол, Оджàка, Хайду̀т пунар, Черкòвището и др. свидетелстват за бурни събития през късното средновековие, Възраждането и освобождението на селото и района.

Климашъ между Комарево (днес Лозарево) и Костенъ, 1878 г. (kade.si)
В османотурски регистър от 1477 г. за соколарските селища в Карнобатска кааза е вписано село Лала (в доста по-късни документи се срещат едновременно двете имена Лала и Климаш). Посочени са двама соколари: Драганчо, син на Драгне и Никола син на Калчо.

Интересни са народните тълкувания на името. Според някои дошло по някакъв начин през гръцки със значение ‘климат’. Други го извеждат от клин – селото било „вклинено между височините” или от кѝлка – турско наименование на Стълбица, каквато местност има. Трети смятат, че името е свързано с м. Килѝята, където наблизо най-напред отседнал някакъв отшелник (МИК, 131-3).}}

Население

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Източници 

Села в област Бургас
Населени места в община Сунгурларе
Лозица

Името Лозица носят две български села:

 Лозица (Област Бургас)
 Лозица (Област Плевен)
Подвис

Подвис може да се отнася за:

 Подвис, село в област Бургас, България;
 Подвис, село в област Смолян, България;
 Подвис, село в община Кичево, Република Македония;
 Подвис, село в община Кривогащани, Република Македония;
 Подвис, село в община Княжевац, Сърбия.
 Подвис, улица в град Варна
Прилеп

Прилеп може да се отнася за:
 Прилепи (Chiroptera), разред бозайници;
 Прилеп, град в Северна Македония;
 Прилеп, община в Северна Македония;
 Прилеп, село в област Бургас, България;
 Прилеп, село в област Добрич, България;
 Прилеп, улица в град Варна, България.
 Самолет 7028 „Прилеп“, българско наименование на бомбардировача Dornier Do 11
Пчелин (пояснение)

Пчелин може да се отнася за:
 пчелин – място за отглеждане на пчели; група пчелни кошери, пчеларник
 Пчелин – село в община Костенец, Софийска област
 Пчелин – село в община Сунгурларе, област Бургас
 „Пчелин – 1895“ – читалище в с. Караш, община Роман, област Враца

Подобни 
 Пчелина – няколко обекта с това име
 Пчелино – село в община Добричка, област Добрич
 Пчелиново – село в община Гурково, област Стара Загора
 Пчелинци – бивше село в община Ковачевци, област Перник, изселено заради язовир „Пчелина“
 Пчелински бани – курортно селище край с. Пчелин, община Костенец, Софийска област
Садово (пояснение)

Садово може да се отнася за:
 Садово, град в Южна България
 Села в България
 Садово (Област Благоевград)
 Садово (Област Бургас)
 Садово (Област Варна)
 Община Садово, община в Южна България
Скала (пояснение)

Скала може да се отнася за:

 Скала̀ – минерално образувание
 Измервателна ска̀ла – начин за представяне на резултат от проведено измерване

 Населени места
 село Скала (област Бургас)
 село Скала (област Силистра)
 село Скала, Италия
 град Скала, (Лакония), Гърция
 град Ска̀ла, Полша
 квартал Скала на град Ларнака, Кипър

 Други
 Ла Скàла – оперен театър в Милано, Италия
 Шкода Скала – модел леки автомобили
Съединение

Съединение може да се отнася за:
 химично съединение
 военно съединение
 съединение (астрономия)
 Съединението на Княжество България и Източна Румелия през 1885 г.
 Съединение, площад и паметник в Пловдив
 Съединение, град в Южна България
 Община Съединение в област Пловдив
 три села в България:
 Съединение (област Бургас),
 Съединение (област Стара Загора),
 Съединение (област Търговище),
 Съединение, ледник на остров Ливингстън в Антарктика
 Съединение, български вестник

Вижте също 
 Обединение
Терзийско

Името Терзийско носят две български села:

 Терзийско (Област Бургас)
 Терзийско (Област Ловеч)
Велислав

Велислав е село в Югоизточна България. То се намира в община Сунгурларе, област Бургас.

География
В близост е до село Есен и село Манолич. В тази област се отглежда тютюн. На един километър от селото се намира река Луда Камчия. Намира се на 19 км от общинския център Сунгурларе и на 92 км от областния център Бургас.

История

Население

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Религии

Източници 

Села в област Бургас
Населени места в община Сунгурларе
Черница (село)

Черница е село в Югоизточна България. То се намира в община Сунгурларе, област Бургас.

География
Селото се намира на 4 km от общинския център Сунгурларе и на 77 km от областния център Бургас. Разположено е в полите на Стара планина, в Сунгурларската долина, между село Лозарево и гр. Сунгурларе. Основния поминък на местното население е земеделието, в частност лозарството. Голяма част от обработваемите земи са засети с лозови насаждения, които са пригодени за механизирана обработка. Основните сортове грозде, които се отглеждат със стопанско значение са Мускат Отонел, Сунгурларски мискет и Ркацители. В близкото минало в селото е имало цех за производство на метли и винарска изба, но благодарение на Шато „Славянци“ от избата няма помен.

История 
В османските регистри от XVII в. селото се споменава като Йени кьой, в превод от турски – Ново село.

Във военни документи на руската армия от 1830 г. е споменато под името Валиде Еникьой със 77 къщи – 50 християнски (български и гръцки) и 27 турски. Според легенда, турски валия пътувал от Одрин за Шумен и бременната му съпруга родила в селото, поради което то е наречено Валиде Йеникьой, в превод: Новото село на валийката.

В регистри от първата половина на 1860-те години селото е записано като Валдееникьой и е отбелязано, че с изцяло мюсюлманско население.

След Освобождението през 1878 г. мюсюлманите масово се изселват, а християнски семейства от околни села и бежанци от Западна Тракия се заселват в селото.

През 1934 г. с Министерска заповед (МЗ) № 2820/14.VIII.34 селището е преименувано на Черница. По това време в района бубарството е било доста развито, а в землището на селото е имало големи масиви с черничеви дървета.

Население

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Културни и природни забележителности 
В близост на селото има микроязовир, два минерални извора борова и дъбова гора, започващи от самия край на селото.

В края на микроязовира в гористата част се намират две природни забележителности – Мечата дупка и Каменната къща. Последната представлява свод в скала с една стена. Според легендата, тук е отсядал легендарният борец за правдини Крали Марко. На стената под свода има вдлъбнатина, която според преданията се е образувала след като той опрял крака си в нея.

В микроязовира се отглежда следните видове риби: шаран, речен кефал и таранка. В сезона на гъбите има разнообразие от печурка, пачи крак, сърнела, масловка и др.

Източници 

Села в област Бургас
Населени места в община Сунгурларе
Китен (пояснение)

Името Китен може да се отнася за:

 Китен, град в Област Бургас
 Китен, село в Област Варна
Ново Паничарево

Ново Панича̀рево е село в Югоизточна България. То се намира в община Приморско, област Бургас.

География
Намира се на 31 км южно от областния център Бургас и на 18 км западно от общинския център Приморско. Разположено е в полите на Странджа планина и долината на р. Ропотамо.

История 
Историята на селото започва непосредствено след освобождаването на България от османско владичество – 1879 година. Предполага се, че е основано от преселници от съществуващите по това време села Паничерево (днешната местност Старо село, на 6 км южно от Ново Паничарево) и село Чинакчи (днешна местност Юртя – 6 км югоизточно от Ново Паничарево). До селото минава река Дуденска а наблизо има красив язовир, заобиколен от всякъде с гъста гора. Недалеч от село Ново Паничерово се намира ловния резерват на Държавна дивечовъдна станция – Ропотамо, където се ловуват диви свине, елени, зайци, сърни и др. Сред представители на дивата фауната са още вълци, видри, диви котки, таралежи, лалугери, лисици, порове, чакали и язовци.

Според летописната книга на ОУ „Христо Ботев“ от Горо Горов, първите данни за съществуване на училище в местността „Старото село“ сочат годината 1873. „До черквата е имало една пристройка с две стаички, които служели за училище. До 1873 г. учението било на гръцки език.“

Църквата „Св. Троица", построена през 1881 г., притежава изключително редки икони. Параклисът „Св. Марина" е запазен и поддържан до днес. През 1985 г. се построява язовир „Ново Паничарево" с обем 2,2 млн. куб.м., който е включен към общата водна система на язовир „Ясна поляна" и подава вода за цялото Южно Черноморие.

Ново Паничарево е самостоятелна община до 1910 г., след това преминава към Веселие, пак самостоятелна, след това към Община Созопол и от 1997 г. към Община Приморско. Близостта до гр. Бургас, до морските курорти и до Странджа планина, му дават възможност да се развива като вилно селище.

Добавка:село Паничарево се е намирало в местността Дудено, после се мести в старото село.

Население

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Забележителности

Редовни събития 
Панаир на селото (седмица след Спасовден).

Литература 
 Ново Паничарево. История, бит, култура (2015) – от Атанас Радойнов

Източници

Външни препратки 
 Снимки от язовира до Ново Паничарево

Села в област Бургас
Населени места в община Приморско
Писменово

Писменово е село в Югоизточна България. То се намира в община Приморско, област Бургас.

География
Селото е разположено на няколко Странджански хълма, с прекрасна гледка към Черно море и разположените наблизо морски курорти – Приморско (10 km) и Китен (11 km). Областния център Бургас е на 59 km. Разположено е сред дъбова гора, с невероятно разнообразие на животински видове. Местните хора са предимно пенсионери, като през летния сезон селото е посещавано от много туристи. Селото е част от атракциите на сафари и основните места, които трябва да посетите, са църквата в центъра на селото, параклиса, дърводелска работилница за производство на каци и бурета, нещо, което може да видите на малко места в България.

История 
През 1910, 1911 и 1912 година в покрайнините на днешното село Писменово се заселват братята Груд, Димитър, Стоян и Райко Арнаудови. Това, което ги подтиква да напуснат село Граматиково и да дойдат тук, са климатът и природните дадености на местността. Година по-късно (през 1913) към тях се присъединяват още 15 души от село Граматиково (около 25 км по сегашния път за Малко Търново през с. Визица). Първоначалното име на новото поселище е „Айсе кайряк“, но по-късно то бива преименувано на Писменово, тъй като по-голямата част от заселниците идват от с. Граматиково. През 1919 г. жителите на селото са построили училище, което се е намирало на мястото на днешното читалище. Няколко години по-късно (1948 г.) е издигнато по-голямо училище, което да може да посрещне нуждите от образование на вече разрасналото се село.

Първата църква в Писменово се е намирала на мястото на днешния параклис. Няколко години след това материали от тази църква са били използвани за градежа на църквата „Св. Димитър“, която се намира в центъра на селото.

Население

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Редовни събития 
Традиционен панаир на втори август всяка година, с провеждане на турнир по борба и участие на нестинари.

Източници 

Села в област Бургас
Населени места в община Приморско
Аврен (пояснение)

Аврен може да се отнася за:

Географски обекти 
 Аврен, група от морски скали в Антарктика.

Селища в България 
 Аврен, село в Област Варна, България;
 Аврен, село в Област Кърджали, България;

Селища в Турция 
 Аврен, на турски Акьорен, село във Вилает Истанбул, Турция.
Бенковски

Бенковски може да се отнася за:

 Георги Бенковски, български революционер;

Географски обекти 
 село Бенковски (Област Варна),
 село Бенковски (Област Добрич),
 село Бенковски (Област Кърджали),
 село Бенковски (Област Пловдив),
 село Бенковски (Софийска област),
 село Бенковски (Област Стара Загора),
 Бенковски (квартал), квартал на София,
 Бенковски (връх), връх в Ихтиманска Средна гора

Спортни клубове 
 ДФС Бенковски (Исперих)- дружество за физкултура и спорт от град Исперих, област Разград
 ФК „Бенковски“, футболен клуб от град Бяла, област Русе,
 ОФК „Бенковски“, футболен клуб от град Костинброд,
 Бенковски (София), някогашен спортен клуб от София, слят с Локомотив (София) през 1949 г.

Други 
 „Бенковски“, роман на Яна Язова.
 Бенковски, хижа в Стара планина.

Вижте също Георги Бенковски 
 Стадион „Георги Бенковски“, многофункционален стадион в Пазарджик, България,
 Стадион „Георги Бенковски“, многофункционален стадион във Видин, България,
 Партизанска бригада „Георги Бенковски“
 Партизански отряд „Георги Бенковски“
 Партизански отряд „Георги Бенковски“ (Червен бряг)

Вижте също 
 Бенковска гъска
Болярци

Името Болярци носят три български села:

 Болярци (Област Варна)
 Болярци (Област Кърджали)
 Болярци (Област Пловдив)
Добри дол

Добри дол може да се отнася за:

Населени места, в България:
 Добри дол, област Кюстендил, България;
 Добри дол, област Варна, България;
 Добри дол, област Монтана, България;
 Добри дол, област Пловдив, България;

Населени места, в Република Северна Македония:
 Добри дол, община Врабчище, Република Македония;
 Добри дол, община Сопище, Република Македония;

 Река Добри дол
Дъбравино

Дъбравино е село в Североизточна България. То се намира в община Аврен, област Варна, на около 45 км от гр. Варна. Старото име на селото е Чалъ̀ махалле („Храстова махала“)

География 
Село Дъбравино е разположено край река Камчия, непосредствено до Лонгоза. Теренът е предимно хълмист.

Население

Етнически състав

Преброяване на населението през 2011 г. 
Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Религии 
Източно православие и ислям.

Културни и природни забележителности 
Лонгозните гори около селото са типични за северното Черноморие със своята непристъпност, богата растителност и множество животински видове.

Личности 
Петър Стоянов — автор на книгите „Дъбравино в миналото“ (1984 г.), „Стара Варна в първите години след Освобождението — 1878–1890“ (1992 г.), „Стара Варна на границата между две столетия — 1890–1912“ (1995 г.), „Варна през древността“ (1998 г.), „Камчийски шепот“ (2001 г.), както и на повече от сто и петдесет статии в местния и централния периодичен печат за миналото на Варна.

Източници

Външни препратки 
 Варна през древността 
 Варненското съкровище
 Варна между двете световни войни (1919 – 1939 г.) 

Села в област Варна
Населени места в община Аврен
Здравец (пояснение)

Здравец може да се отнася за:
 растението Здравец,
 село Здравец (Област Варна),
 село Здравец (Област Пловдив),
 село Здравец (Област Разград),
 село Здравец (Област Търговище),
 село Здравец (Област Хасково),
 Здравец, хижа в Родопите
 Здравец, хижа край Русе
Казашка река

Казашка река е село в Североизточна България. То се намира в община Аврен, област Варна и се намира на около 4 км от село Юнак. До 1934 година името на селото е Казак дере.

История 
Повечето от родовете в селото са потомци на преселници от Одринско и Лозенградско в Източна Тракия (днес в Турция). Често хората в селото са наричани „маджури“ (преселници). Най-много от заселените родове в Казашка река идват от Селиолу, Одринско (където става прочутото сражение от Балканската война).

Население

Етнически състав

Преброяване на населението през 2011 г. 
Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Източници 

Села в област Варна
Населени места в община Аврен
Китка (село)

Китка е село в Североизточна България. То се намира в община Аврен, област Варна и е на 2 km от село Болярци, област Варна.

История 
Старите имена на селото са Билек махалле („Киткова махала“) и Чьокек („Блато“).

Население

Етнически състав

Преброяване на населението през 2011 г. 
Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Културни и природни забележителности 
В селото е изградена църква „Св. Покров Богородичен“. В центъра на с. Китка има две чешми.

Източници 

Села в област Варна
Населени места в община Аврен
Круша (пояснение)

Круша може да се отнася за:
 Круша (Pyrus), род дървета
 Питомна круша (Pyrus domestica), вид дървета
 село Круша (Област Варна), България
 село Круша (Софийска област), България
 Круша, на гръцки Крусия, планина в Егейска Македония, Гърция
 Круша (Карадаг), планинска верига в Егейска Македония, Гърция

Вижте също 
 Крушевац, град в Сърбия, Поморавието, чието българско име е Круша
Синдел

Синдел е село в Североизточна България, област Варна, община Аврен. Предишното му име е Сенделлер (в превод от турски: Сандали).

География 
Намира се в Синделската низина, на 3 километра от село Царевци и на 37 км от Варна.

През селото минава р. Провадийска. В долното поречие на реката е Синделската низина. Наблизо са язовир „Тръстиково“ и Авренското плато.

Южно от селото се намира Синделското блато. Край пътя и железопътната линия е Синделската пещера.

Население 
Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

История 
През 1890 г. в землището на селото е уловена и подложена на анализ вода от минерален извор.

Селото е било българско, днес българите наброяват 40 % от населението.

Църквата „Свето Успение Богородично“ е ремонтирана при кмета Красимир Тодоров през 2004 г. По спечелен проект е направен основен ремонт на читалище „Н. Й. Вапцаров“. Има пенсионерски клуб и женска фолклорна група, която постига добри успехи при участията си във фестивали и събори.

Траспорт 
Железопътната гара е важен възел, на нея спират влаковете София – Варна – София, Русе – Варна – Русе, пътническите между Варна и Шумен, както и влаковете по направление Варна – Карнобат и Варна – Пловдив – София. От гара Синдел тръгва жп линия № 3 за Дългопол, Комунари, а на Карнобат може да се правят връзки за Бургас, Карлово, Сливен, както и за София и Пловдив.

Забележителности 
В селището има футболен стадион, училище (СОУ „Св. св. Кирил и Методий“), читалище „Н. Й. Вапцаров“, кметство.
 река Провадийска, в която може да се лови риба
 Синделска пещера – много красиво място, с чудесна гледка
 в близост е Авренското плато
 паметник в центъра на селото
 многогодишно щъркеловото гнездо
 СОУ „Св. Кирил и Методий“

Редовни събития 
На 28 август се провежда панаир.

Други 

Морският нос Синдел на остров Ливингстън, Южни Шетландски острови е наименуван в чест на село Синдел.

Източници 

Населени места в община Аврен
Села в област Варна
Царевци

Името Царевци носят две български села:

 Царевци (област Варна),
 Царевци (област Търговище).
Юнак (село)

Юнак е село в Североизточна България. То се намира в община Аврен, област Варна, и е на 4 км от селата Дъбравино и Казашка река.

Население

Етнически състав

Преброяване на населението през 2011 г. 
Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Източници

Външни препратки 
 „Министър Николай Василев уважи освещаване на нов храм в село Юнак“, Църквата „Св. Йоан Кръстител“ (2009-02-16).
 „Митрополит Кирил освети в село Юнак новия православен храм „Свети Йоан Кръстител“, Църквата „Св. Йоан Кръстител“ (2009-02-16).

Села в област Варна
Населени места в община Аврен
Аксаково

Акса̀ково е град в североизточна България, административен център на община Аксаково, област Варна. Населението му е 7978 жители по настоящ адрес (31.12.2022).

В града живеят 7911 души по настоящ адрес и 8151 души по постоянен адрес, според данни на ГРАО към 15 септември 2023 г.

География 

Намира се на 80 – 140 метра над морското равнище, застроен е върху полегата равнина в южното подножие на Франгенското плато, наклонена към Варненското езеро, на 10 километра северозападно от центъра на Варна.

Климатът на Аксаково спада към умерено-континенталната климатична област Северно Черноморие.

История 

Старото име на селището е Аджемлер, което според Васил Миков се превежда като „Персийци“.

Организираното обучение на ученици в селото започва през 1886 г., а първата училищна сграда е построена през 1892 г. При избухването на Балканската война в 1912 година 4 души от Аджемлер са доброволци в Македоно-одринското опълчение. През 1924 г. край селото преминава главният водопровод на Варна. На 14 август 1934 година селото е преименувано на Акасаково, по името на руския общественик Иван Аксаков, играл активна роля в започването на Руско-турската война от 1877 – 1878 година.

През 1973 година е построена нова сграда на училището, което от 1981 г. е средно общообразователно.

Аксаково има статут на село до 27 май 2004 г., когато с решение № 451 на правителството на Симеон Сакскобургготски то става град. Селището покрива необходимите условия за да стане град – има над 3500 жители и има изградена социална и техническа инфраструктура.

През 2013 г. е обявен за „Най-добър млад град на България“' в класацията на „Дарик радио“ и вестник „24 часа“.

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

В града има общност на Евангелската методистка епископална църква.

Управление

Икономика

Инфраструктура 

Аксаково има стратегическо географско разположение: на 1,5 км. от Летище Варна (което е на територията на община Аксаково), на 12 км. от пристанище Варна и на 12 км. от „Варна-Запад“. През територията на община Аксаково преминава магистрала „Хемус“.

На територията на Аксаково има:
 две детски градини: „Детство мое“ и „Дружба“
 едно средно училище: СУ „Свети Климент Охридски“
 Център за подкрепа на личностно развитие (ЦПЛР): ЦПЛР – Аксаково
 читалище „Просвета“

Култура 

Футболният отбор на града се казва ФК Аксаково. През 2018 г. е реализирано сътрудничество с хърватския футболен гранд „Динамо Загреб“ в сферата на детско-юношеския футбол.

Известни личности 
 Родени в Аксаково
 Георги Петлешев (1913 – 1942), деец на българското работническо младежко движение
 Желязко Ив. Желев, македоно-одрински опълченец, четата на Коста Попето

Източници

Външни препратки 
 Сайт на община Аксаково
Водица

Водица е умалително от Вода и може да се отнася за:

 Населени места
 Водица, село в област Варна, България;
 Водица, село в област Търговище, България;
 Водица, село в община Колония, Албания;
 Водица, село в община Селеница, Албания.

 Личности
 Паисий Водица (1881 – 1966), предстоятел на Албанската православна църква.
Въглен (пояснение)

Въглен може да се отнася за:
 Дървени въглища;
 Въглен (рисуване)
 Активен въглен;
 В България антраксът е познат и с името въглен.

Името Въглен носят и две български села:

 Въглен, област Варна;
 Въглен, област Сливен.
Генерал Кантарджиево

Генера̀л Кантарджѝево е село в община Аксаково, област Варна, Североизточна България. Старото му име е Чавуш кьой („село Сержант“).

География 
Намира се на 30 км североизточно от град Варна.

История 
През Османския период селото се нарича Чауш кьой. По време на румънското господство над Южна Добруджа крайграничното село попада в Кралство Румъния и е преименувано на Вънатори. На 20 юни 1929 е регистрирано нападение и опит за самоуправство от страна на румънски колонисти над жители на селото. От 27 юни 1942 г. селото е наречено Генерал Кантарджиево, в чест на генерал-лейтенант Тодор Кантарджиев.

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав

Преброяване на населението през 2011 г. 
Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Религии 
Местните жители са православни християни.

Обществени институции 
В кметството е обособена малка библиотека, работеща само сутрин. Пощата в селото функционира.

Забележителности 
Около селото има лозови масиви, от които се произвежда вино. Чужденци (предимно англичани и руснаци) са закупили къщи в селото, които използват за отдих и постоянно живеене. Климатът и близостта на селото до морските курорти го прави предпочитана дестинация. Кранево е на 9 км, а Албена на 13 км. Има видимост в хубаво време към Кранево и морето. Има чужденци, практикуващи селски туризъм, които посещават селото с джип сафари и микробуси през лятото.

Редовни събития 
Празникът на селото (събор) се провежда на 2 юни или па първата събота след деня на центъра на селото.

Източници 

Села в област Варна
Населени места в община Аксаково
Доброглед

Доброглед е село в Североизточна България. То се намира в община Аксаково, Варненска област. Името му до 1934 г. е Елеч(„Сръчен“).

География и природа 
Намира се на 13 километра от гр. Варна. Климатът е черноморски. Надморска височина: 229 м. Природата е разнообразна и интересна, има гора с богато биоразнообразие, скални маси и гъби. Село Доброглед е разположено в североизточната част на страната и е част от община Аксаково. Населението му е 273 жители, а площта на селото е 7, 307 км2. Покрай селото минава главния път за Варна, има и редовна автобусна линия до града и околните населени места. Близо до селото има гъста гора, благодарение на която въздухът в района е кристално чист.

История 
Селото е основано през 1640 г.

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав

Преброяване на населението през 2011 г. 
Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Културни и природни забележителности 
Има новопостроен параклис „Свето Успение Богородично“ и голяма чешма, намираща се на центъра в селото

Редовни събития 
На 15 май, всяка година се провежда панаир, на който свири оркестър с духова музика.

Културен живот 
В селото има фолкорна формация с името „Броеница“.

Източници 

Села в област Варна
Населени места в община Аксаково
Долище

Името Долище носят две български села:

 Долище (Област Варна)
 Долище (Област Кърджали)
Засмяно

Засмяно е село в Североизточна България. То се намира в община Аксаково, област Варна. Старото му име е Гюле-кьой („Извито село“).

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав

Преброяване на населението през 2011 г. 
Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Транспорт 
Връзка с Варна се осигурява от автолиния №54: Засмяно-Водица-Любен Каравелово-Изворско-Аксаково-Варна.

Редовни събития 
Селският събор е на 6 септември.

Източници 

Села в област Варна
Населени места в община Аксаково
Изворско

Изворско е село в Североизточна България. То се намира в община Аксаково, Варненска област. Името му до 1934 г. е Дервент („Проход“).

История 
До 50-60 години на миналия век в селото са живели само българи, предимно преселници от Тракия. Наемането на работна ръка за жътвата, предимно роми от ямболска област, са довели процеса на миграция, при който заселниците от Аксаково са се настанили в Изворско. Това е причината в селото вече да няма българи.

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав

Преброяване на населението през 2011 г. 
Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Други 
Транспортна връзка с Варна и Аксаково са автобусните линии 54 и 59.

Източници

Външни препратки 
 Тайната на изворското съкровище

Села в област Варна
Населени места в община Аксаково
Крумово

Името Крумово носят четири български села:

 Крумово (Област Варна)
 Крумово (Област Кюстендил)
 Крумово (Област Пловдив)
 Крумово (Област Ямбол)
 Крумово може да се отнася и до историческо село, което през 1955 г. влиза в рамките на село Разград, област Монтана.
Куманово (село)

Куманово е село в североизточна България, част от община Аксаково в област Варна. Населението му е около .

География 
Куманово е разположено на 309 m надморска височина на Франгенското плато, на 7 km северно от центъра на Варна и на 9 km източно от общинския център Аксаково. Непосредтвено на юг от селото извира Батова река, която го пресича и продължава на северозапад към Орешак. Северно от Куманово преминава третокласният Републикански път III-2902. В най-ниската част на селото се намира аязмо, но то е в лош вид и се нуждае от пълна реставрация.

История 
Някога мястото на селото е било на около 500 метра североизток, но избухва чумна епидемия. Населението, главно гагаузи, бяга към Бесарабия и опожарява всички постройки, включително и къщите. След около 50 години няколко мъже и жени посещават някаква врачка, която им казва, че могат да се завърнат, но да направят новото село там, където се събират двете води. Намират място с лековито аязмо в гората, където построяват първите къщи. В околностите на село Куманово има и турско гробище.

Първоначално селището носи името Еникьой („Ново село“), а сегашното си наименование получава през 1934 година. Селото е гагаузко и населението е от православни християни, които и след Българската схизма признават върховенството на Цариградската патриаршия. Жителите говорят в ежедневието на гагаузки език, а богослужението дълго време е на гръцки.

Населението на Куманово е около . На преброяването през 2011 година 203 от 206 жители, заявили етническа принадлежност, се определят като българи.

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав

Преброяване на населението през 2011 г. 
Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Култура 
Годишният събор на селото е в първата неделя на месец юни. В Куманово има църква „Света Троица“ на около 150 години, за която също не се знае точна дата на построяване. По случай 130-ата годишнина е поставена и втора по-малка камбана. Селото има и църковно настоятелство. Има и три стари каменни чешми и една извън селото в посока юг, но тя е почти разрушена от иманяри.

Източници 

Села в област Варна
Населени места в община Аксаково
Гагаузки селища
Кумани
Любен Каравелово

Любен Каравелово е село в Североизточна България. То се намира в община Аксаково, област Варна. Старото му име е Саръ гьол („Жълто езеро“).

История 
Селско общинско управление, с. Любен Каравелово, Варненска околия е създадено скоро след Освобождението (Ф. 157 К, 17 а. е., 1923-1943 г.). Включва селата: Любен Каравелово (Саръ гьол), Изворско (Дервент), Крумово (Горна Кумлуджа), Пясъчник (Долна Кумлуджа, Къзълбаш), Новаково (Ени махле),  Зорница (Доуджа), Водица (Суджас кьой) и Веселин (Татар махле-  днес част от Любен Каравелово).

На 9 март 1935 г. в селото се състои районна стопанска конференция. Запазени са сведения за селото като средище на културния живот в първата половина на 1944 г.

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав

Преброяване на населението през 2011 г. 
Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Личности 
 Вълкан Шопов – министър на земеделието (1968-1973)
 Калуди Калудов – български оперен певец (р. 1953)

Други 
Транспортните връзки с Варна са автобусни линии – №54

Източници 

Села в област Варна
Населени места в община Аксаково
Обекти, наречени на Любен Каравелов
Новаково

Името Новаково носят две български села:

 Новаково, област Варна
 Новаково, област Пловдив

 Вижте също
 Новак
 Новаци
Орешак

Името Орешак носят две български села:

 Орешак (Област Варна)
 Орешак (Област Ловеч)
Осеново

Името Осеново носят няколко български села:

 Осеново (Област Благоевград), община Банско, област Благоевград;
 Осеново (Област Варна), община Аксаково, област Варна;
 Осеново (Пещерско), изселено село при Равногор, област Пазарджик;
 Горно Осеново, община Симитли, област Благоевград;
 Долно Осеново, община Симитли, област Благоевград.
Радево

Името Радево носят две български села:

 Радево (Област Варна)
 Радево (Област Сливен)

Вижте също 
 Радово
 Раднево
Яребична

За боевете на Македонския фронт през 1918 вижте Битка при Яребична.

Яребична е село в Североизточна България. То се намира в община Аксаково, Варненска област. Старото му име е Малка Франга и Франга („Европеец“).

История 
Според местна легенда двама братя французи се заселват по тези земи. По-малкият брат се заселва в селото, а по-големият се заселва в село Каменар, което по-късно кръщават на него - Голяма Франга. Селото на малкия брат по аналогия получава името Малка Франга. През 1934 година името е сменено с министерска заповед на Яребична по името на битката от Първата световна война във Вардарска Македония.

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав

Преброяване на населението през 2011 г. 
Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Личности 
 Тодор Тодоров (1906-?), български политик от БЗНС

Източници

Външни препратки 
 От 1934 г.: Малка Франга се сдобива с ново име, 30 юни 2008

Села в област Варна
Населени места в община Аксаково
Езерово

Езерово може да се отнася за някой от следните обекти.

Села 
 Езерово, област Варна
 Езерово, област Пловдив

Квартали 
 Езерово, Смолян
 Горно Езерово, Бургас
 Долно Езерово, Бургас

Други 
 язовир „Езерово“, край с. Езерово, Пловдивска област
Разделна

Името Разделна носят две български села:

 Разделна, област Варна
 Разделна, област Стара Загора
Страшимирово

Страшимирово е село в Североизточна България. То се намира в община Белослав, област Варна.

История 
Старото име на селото, с което се среща в османските регистри, е Голям Аладън, но с указ № 113 / обн. 26.02.1899 г. се преименува на Страшимирово.

Историкът и археолог Иван Николов Иванов през 60-те и 70-те години на XX век е открил и проучил праисторически наколни селища от енеолитната и бронзовата епоха.

В селото има църква „Св. Николай Чудотворец“.

До 2005 г. в селото имало основно училище клас. Едната част от сградата на бившето училище се ползва за младежки клуб, а другата част за клуб на пенсионера.

Пред сградата на кметството е поставена паметна плоча на Никола Лефтеров, чието име носи и пенсионерският клуб. Изградена е канализационна система и е завършена подмяната на стария водопровод. Има голяма и модерна детска градина.

През 2009 г. е построено читалище „Пробуда - 1930“ в парцела в района на кметството.

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав

Преброяване на населението през 2011 г. 
Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Събития 
На 13 май 2012 г. бе проведен 1-вият сбор на селото.

Религии 
Християнство.

Културни и природни забележителности 
Селото разположено на брега на Варненското езеро, на отсрещния южен (изгледен) бряг се намира защитен резерват „Ятата“ На 2 километра северно се разгръща природния феномен (резерват) „Побити камъни“.

Личности 
 Ламбо Комитов, революционер, деец на ВМОК, четник при Никола Лефтеров, загинал през Първата световна война в железопътна катастрофа

Източници

Външни препратки 
  на Страшимирово.

Села в област Варна
Населени места в община Белослав
Господиново

Името Господиново носят две български села:

 Господиново, област Варна
 Господиново, област Силистра
Дюлино

Вижте също: Дюлево.
Дю̀лино е село в Североизточна България. То се намира в община Бяла, Варненска област. Старото му име е Айваджик.

География 
Село Дюлино се намира в Източна България, на 60 км от Варна в посока Бургас.
Селото привлича посетители с уникалната комбинация на Източна Стара Планина, река Двойница и близостта на Черно море – само на 13 км.

История 
За първи път селището се споменава в турски регистър от 1731 г. като Айваджик („айва“ на турски означава дюля).

Българското население тук било прогонено в планините. Едва в началото на 19 век при разселването на селата Еркеч и Голица през 1828-1829 г., някои семейства се преместват в Дюлино. Разселването продължава и след Кримската война.

След Освобождението според Берлинския договор от 1878 година селото е било граница между Източна Румелия и Княжество България.

Още в първите години след Освобождението Константин Иречек го посещава и в своите „Пътувания по България“ отбелязва, че селото е брояло едва 30 къщи, повечето от турско население. Описва Айваджик като чифлик на с. Бяла. Иречек споменава, че през селото или близо до него минавали два пътя още от римско време. Единият от Месемврия за Одесос, а другият- от Анхиало за Марцианопол /Девня/.

След Съединението в селото се преселили много тракийци.

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав

Преброяване на населението през 2011 г. 
Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Културни и природни забележителности 
Има възможност за риболов в река Двойница, езда на коне, излети в гората, слънчеви и морски бани в Черно море, което е на 13 км, представяне на обичаи – Бабинден, Лазаруване, Сватба и т.н.

На 5 км от Дюлино има манастир, който е известен с лечебната си вода.

Редовни събития 
 През юли се провежда ежегодното състезание на ловни кучета за лов на диви свине.
 Панаир се провежда в края на септември.

Други 
Панаирът се провежда на 23 септември или в последната събота от месеца

Източници

Външни препратки 
 Страница за селото на сайта на Община Бяла 
 Българските забележителности - село Дюлино 

Села в област Варна
Населени места в община Бяла (област Варна)
Попович

По̀пович е село в Североизточна България. То се намира в община Бяла, област Варна. Разположено е на границата между област Варна и област Бургас. Селото е на около 70 км от град Варна (около час с автомобил) и на 75 км от град Бургас (около час и 10 минути с автомобил). Старото му име е Ходжа кьой (превод от османски турски език – учителско село).

География 
Село Попович е разположено край река Двойница в Източна Стара планина. На 7 км от град Обзор и на 13 км от град Бяла, но въпреки това е част от Община Бяла. Има около 600 жители. Училище, което не работи и работеща.

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав

Преброяване на населението през 2011 г. 
Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Източници 

Села в област Варна
Населени места в община Бяла (област Варна)