alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Белиш

Белиш е село в Северна България. То се намира в община Троян, област Ловеч.

Белиш е село в Северна България и съществува над 400 години. Намира се в подножието на Стара Планина. От община Троян, област Ловеч. е на 3,5 км (10 км от най-далечната махала). В близост е и прочутият Троянски манастир.

Землище е 29.289 km² . Намира се на 578 м надморска височина в Белиш са родени Христо Радевски (1903 – 1996) – български поет, публицист, мемоарист и проф. д-р и.н. Минко Минков (1928 – 2005) – български икономист, социолог и демограф

Състои се от Махалите – Селището, Нова махала, Ангелска, Марковска и Маргатина, които са на големи разстояния една от друга. Преди години е имало над 40 махали, които са били носили името на белишки родове. Например – Ковашката, Радевска идр.

На запад селото граничи с река Осъм, на север – със селата Добродан и Врабево, на изток – Дебнево и Гумощник. Орешак и Патрешко са на юг от Белиш. През 1993 година е имало 320 жители и 420 жилищни сгради.

История 

В районът на с. Белиш са открити дарове от тракийско могилно погребение, 8 – 7 в. пр.н.е., експонати на Националния исторически музей, София. Крепостта при с. Белиш, област Ловеч се намира на 3 км северозападно от селото. Разположена е на най-крайния западен връх, издигащ се на север от селото, точно над река Осъм.

Религии 
Източноправославно Християнство

Личности 
 Пенко Герганов (р. 1923), български политик от БКП
 Христо Радевски (1903 – 1996) – български поет, публицист, мемоарист
проф. д-р и.н. Минко Минков (1928 – 2005) – български икономист, социолог и демограф

Села в област Ловеч
Населени места в община Троян
Навъсен

Навъсен е село в Южна България. То се намира в община Симеоновград, област Хасково.

Култура 
Фолклорен певчески състав „Родолюбие“ към читалище „Пробуда“

Население 
 Численост
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Източници 

Села в област Хасково
Населени места в община Симеоновград
Пясъчево

Пясъчево е село в Южна България. То се намира в община Симеоновград, област Хасково.

Население 
 Численост
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Източници 

Села в област Хасково
Населени места в община Симеоновград
Свирково

Свирково е село в Южна България. То се намира в община Симеоновград, област Хасково.

География 
Селото е разположено на пресечен терен.

История 
Преди Освобождението, селото е с почти изцяло турско население, нарича се Дюдюкчелии и се намира малко по на изток от настоящото си местонахождение. След това, турците се изселват и продават земите си на безценица. От съседните села идват българи, установяват се и на практика променят етническия облик на селото. Остават единствено топоними, напомнящи за онова време (местността „Джамията“). В селото са построени читалище, училище, църква, която по-късно е разрушена и е издигната нова. В 1906 година името на селото е сменено на Свирково. В началото на миналия век, там се е укривал известният разбойник Митьо Ганев.

Население 
 Численост
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Икономика 
Земята е плодородна, но суха. Виреят предимно топлолюбиви култури като памук, сусам, дини. Районът е подходящ за лозя.

Културни и природни забележителности 
В село Свирково им дългогодишна традиция в народното пеене. Има състав, който се събира всяка седмица и репетира. Репертоарът е предимно от тракийски песни. Има участия на национално равнище.

Редовни събития 
Всяка година на 21 ноември се провежда традиционният есенен панаир.

Личности 

 Иванка Пенева Делчева нов кмет от 2019 година.
 Петър Велев – съдействал за направата на паметна плоча за загиналите във войните хора от с. Свирково.
 Проф. Диню Шарланов – 25. 9. 1925, с. Свирково, Хасковска обл. Завършил Висшия икономически инст. в София 1955. К.и, н. 1964. Дис: Създаване и дейност на Отечествения фронт. Юли 1942—септември 1944 г. Секретар на Окол. к-т на Помощната организация в Харманли 1947 – 1948. Преподавател по история на БКП в Градската партийна школа в София 1950 – 1954. Офицер в българ. армия 1955 – 1960. Преподавател по история на БКП във Висшия химико-технологически инст. в София 1961 – 1967. Доцент в същия институт 1967 – 1990. Автор на книгите „Горяните – кои са те?“, „Българската гилотина. Тайните механизми на народния съд“”, „История на комунизма в България“
 Господин Петров Велев – поет
 Доц. Добчо Генев – дългогодишен преподавател по висша математика в Технически Университет, Варна.

Гроздан Димитров Христозов (роден на 7 март 1929 г.) – дългогодишен музикален директор на Българското национално радио и зам.-директор по творческо-методическите въпроси на Центъра за художествена дсамодейност

Източници 

Села в област Хасково
Населени места в община Симеоновград
Горно Трапе

Горно Трапе е село в Северна България. Намира се в община Троян, област Ловеч.

Външни препратки 
 Туристически обекти в Горно Трапе 

Села в област Ловеч
Населени места в община Троян
Троян (България)

Троян е село в Южна България. То се намира в община Симеоновград, област Хасково.

География 
Селото се намира на 6 км североизточно от общинския център Симеоновград.

История 
Старото име на селото е Османли. През 1829 година името Троян в Бесарабия преселниците дават на така наречения „Троянов Вал“ или „Троянов път“ – старинен и тайнствен паметник от Римско-Дакски времена. Названието е дадено от българи, които се изселват през 1829 година от село Стари Трояни, край което минава така наречения Долен Троянов Вал, и които покръстват новото село в памет за своето предишно местопребиваване.

Население 
 Численост
Численост на населението според преброяванията през годините:

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Културни и природни забележителности 
Село Троян е уникално с намиращите се в близост минерални топли извори, които са помогнали на много хора с проблеми в двигателно опорния апарат. Все още не са създадени необходимите условия за ползване на това природно богатство, въпреки че са известни повече от 20 г.

През с. Троян минава стар римски път, на 1,5 км от Троян е открита голяма милиарна колона без надпис, а в самото село друга.
На р. Луда Яна е построен язовир Троян, който създава отлични условия за риболов.
В местността Троянска гора на 4 км западно от селото в една чешма са взидани мраморни блокове вероятно от тракийско светилище, на съседната висичина в местността Манастирчето са запазени стари римски постройки, оттук са извадени големи покривни керемиди, с които преди повече от 50 години в Троян са построени няколко къщи.

Източници

Външни препратки 
 Инфраструктура на Община Симеоновград, {2009-03-19}

Села в област Хасково
Населени места в община Симеоновград
Гумощник

Гумощник е село в Северна България. То се намира в община Троян, област Ловеч.

География 
Село Гумощник се намира в Троянския балкан, на 20 км от Троян и на 15 км от Априлци. Съставено е от шест махали, като в миналото са били осем, но обезлюдяването на местността е оказало пагубно влияние върху две от тях. Все още населени са махала Център, Реката, Селце, Лакарево, Дуевци и Попина могила.

История 
Най-старите белези за живот в Гумощник са откритите повече от 20 тракийски могили от IX – IV век преди Христа.

Културни и природни забележителности 
Селото впечатлява с красива природа и богато историческо минало. Все още се съхранява и поддържа църквата „Св. Николай Летни“, която впечатлява с фината си дърворезба и иконопис, както и прилежащото към нея килийно училище, едно от малкото запазени в България. В двора на църквата има паметник на загиналите на кораба „Титаник“. За богатото историческо минало на този край, съпротивата през османското владичество, както и много други ценни факти и събития е описал в книгата „История на с. Гумощник“ местният активен деятел Лалю Самичков. Той е и инициатор и организатор на възстановяването и поддръжката на историческите паметници – църквата „Св. Николай Летни“ и Килийното училище.

 Паметник кенотаф на загиналите с кораба „Титаник“
 Храм „Св. Николай Летни“

Редовни събития 
 Сборът на село Гумощник е на 24 май всяка година
 Празникът на Църквата „Свети Николай Летни“ е на 9 май

Личности 
Д-р Стоян Стоянов, бивш директор на най-голямата акушеро-гинекологична болница на Балканите „Майчин дом“.

Други 
От всички 38 българи, загинали на „Титаник“, осем са от село Гумощник. Това са Пейо Колчев, Пенко Найденов, Илия Стойчев, Лалю Йонков, Марин Марков, Лазар Минков, Стойчо Михов и Недялко Петров. В селото има паметник на загиналите.

Външни препратки 
 Официален уеб сайт на село Гумощник

Източници 

Села в област Ловеч
Населени места в община Троян
Дебнево

Дебнево е село в Северна България. То се намира в община Троян, област Ловеч.

География 
През селото преминава река Видима. Разстояние до София – 128 км. Надморска височина 200 – 559 м. Население 831 души.

Културни и природни забележителности 

В селото има детска градина, основно училище „Любен Каравелов“, читалище „Просвета“, културно-историческо дружество, ловно-рибарско дружество, пенсионерски клуб.

В село Дебнево се намира красивият храм „Св. Петка“, в двора на който е издигнат паметник на загиналите по време на Войните за национално обедининение герои от селото, както и този на Марин Найденов Йовчев.

В селото има музей, съхраняващ част от откритите при разкопките на крепостта находки (масов материал), както и множество експонати събрани от баща и син Пейо и Марин Дулеви.

Редовни събития 
Съборът на селото е през последната неделя на октомври (Света Параскева)

Лъка е подходящ и за писта за делтапланери и свръх-леки самолети. През летния сезон е пълно с лагеруващи.

Личности 
 Мустафа Герджикоглу
 Марин Найденов Йовчев (Йовчоолу)
 Ралчо Пенчев Кючуков — съратник на Марин Йовчев
 Петър Калчов Консулов
 Пенко Михов Гълъбов — син на мухтарина на с. Млечево Михо Минков Гълъбов, учител, участник в Новоселското въстание;
 Дочо Михов Гълъбов
 Илия Минков Гълъбов (Голубарев)
 Стоян Христов Даскалов — първият учител със специално образование, създател на първата библиотека в селото
 Калчо Петров Консулов — учредител на Земеделската дружба в селото.
 Стоян Матев Бояджиев
 Марин Пенчев Грашнов — партизанин, политкомисар на ІІІ Троанска чета. Министър на Строителството.
 Николай Василев Петев — поет, писател, културен деец, директор на издателство „Народна младеж“, гл. серкетар на Съюза на българските писатели.
 проф. Христо Николов Василев — преподавател в ТУ-София.
 Пейо Дулев Пеев-Пейдулини, писател, историк, археолог и енциклопедист
 Димо Стефанов Берчев – Гвардеец. Избиран пет пъти за гвардеец на годината!

Галерия

Външни препратки 
 Радио и телевизия в Дебнево

Бележки 

Села в област Ловеч
Населени места в община Троян
Добродан

Добродан е село в Северна България. То се намира в община Троян, област Ловеч.

География 
Село Добродан е разположено на 15 км от основата на Средна Стара планина. Прикътано е между два успоредни хълма в посока изток-запад. Река Осъм прорязва най-западната част на селото. Землището се простира на 24 км, редуват се леко наклонени склонове, идеални речни тераси и лесно проходими хълмове, обрасли с широколистни гори.

Селото има прастара история. Тук е кръстовището на пътищата от Дунав до Бяло море. До северозападната му граница е било римското селище Состра, а в самото землище на селото се намира местността Малко кале с останки от римска крепостна стена. Друга местност в землището на селото, Голямото кале, вероятно е било античен некропол.

Религии 
В с. Добродан преобладават християните, но има и много мюсюлмани. Трябва да се помни от поколенията, че още от първите си години в селото хората живеят задружен живот. Църквата в с. Добродан носи името на Свети Димитър. Всяка година на 26 октомври (Димитровден) се прави сбор, отслужва се света литургия и се черкува цялото село.

Природни и културни забележителности 
Храм "Св. Вмчк. Димитър" :В края на 19 век населявано и от християни и от мюсюлмани, се сдобиват със своя църква. Строител на храма е майстор Деньо Денев от Трявна, а покривната конструкция е дело на местните строители Атанас Райковски и Илия Калеешки. 
Големите икони са рисувани от Рачо Тихолов през 1900 година. В църквата се пазят две по-стари икони,  изобразяващи Христос и Св. Богородица, рисувани през 1834 година от Цаню Захариев.

Паметник на загиналите във войните (руско-турската, съюзническата и първата световна) 
Намира се в центъра на селото. Издигнат по инициатива на роднините на убитите. Открит през месец септември 1919 година.

Личности 
 Стойко Чавдаров (р. 1926), български политик от БКП
 доц. д-р Веселин Кисьов (1930-1993), виден български учен; поставя началото на изучаването на телемеханика и крайни автомати; оглавява катедра биотехника в МЕИ

История

Други 
В селото има Дом за стари хора.

Външни препратки 
 Живкова В. Селото. Социологически анализ. София: Партиздат, 1989.
 Живкова В., Т. Ив. Жив­ков. Локус и универсум. София: АЛЯ, 2001.
 Ки­сьов Р. Добродан. Троян: АЛЯ, 2004.
 Кожухаров П. Вечното завръщане към Добродан (спомени на учителя). Троян: АЛЯ, 2014.

Източници 

Села в област Ловеч
Населени места в община Троян
Балкан (село)

Село Балкан (област Хасково) се намира в Централна-Южна България и е част от община Стамболово. То е разположено между градовете Хасково и Кърджали. Само на около 20 км от селото се намира свещения град Перперикон.

В близост до селото се намира язовир, който е подходящ за риболов. Любителите риболовци могат да се насладят на риболов на Бял Амур и толстолоб, отвъждани тук. Най-голямата река в Родопите – Арда, е на около 30 км.

Основен поминък за местните хора е отглеждането на тютюн.

Забележителната природа и спокойствието на язовира предлагат перфектни условия за селска почивка. Красивите къщи, пръснати около язовира и гостоприемството на местните хора, допълват приятната атмосфера на село Балкан.

Религии 
Ислям

Бележки 

Села в област Хасково
Населени места в община Стамболово
Дълбок дол

Дълбок дол е село в Северна България. То се намира в община Троян, област Ловеч.

География 
Основни факти за Село Дълбок дол

Местоположение: Северен-Централен регион

Област: Ловеч

Община: Троян

Разстояние до столицата: 113.198 km от София

Геогр.ширина (Latitude): 42.967N

Геогр.дължина (Longitude): 24.65E

Надморско равнище: 300 – 499 m

Площ на Село Дълбок дол: 29,734 km2 (НСИ)

Население на Село Дълбок дол: 378 жители (към 01/01/2007 – НСИ)

Пощенски код на Село Дълбок дол: 5668

Телефонен код на Село Дълбок дол: 06955 от България, 003596955 от чужбина

История 

По време на османската власт турците нападали българите и те се криели в дола. Героите го нарекли „Даде Бог дол та оцеляхме“ като тяхно спасение. Впоследствие селото е преименувано на Дълбок дол. Хо­ра, бягащи от турците, се за­сел­ват и създават село Дъл­бо­ки, Старозаргорско. 

След Освобождението най-сетне се появила възможност за построяване на църква. След дълго търсене през 1881 година Дълбочани намерили майстор Генчо Кънчев (1828 – 1890) от с. Генчовци да построи църквата. През 1882 година църквата била завършена и наречена „Св. Архангел Михаил“. На 8 ноември се прави курбан за църквата.

Историята разказва, че по време на Освобождението много Дълбочани са избягали и различни краища на страната за да търсят спасение. Към днес знаем че с. Дълбок дол общ. Троян се родее със с. Дълбоки общ. Стара Загора. От няколко десетилетия са възстановени родовете и приятелските връзки между двете села. Първата среща на население от двете побратими села е на 6 май 1963 г., когато дълбочани гостиват на село Дълбоки.

Културни и природни забележителности 
Селото се намира между с. Борима и с. Добродан и е удобно за развиване на дребни
производствени предприятия поради близостта си до гр. Троян – само на 15 км, и поради развитата си инфраструктура.

Има опити и за вилен туризъм, общо взето успешни, макар и не във всяка част от селото.

Но да работиш и живееш постоянно в селото е удобно и евтино.

Редовни събития 
В селото има писта за бъги и АТВ машини, подходяща и за друг вид спортни мероприятия. От 2 години отново се  провеждат състезания.Събора на с.Дълбок дол е последната седмица на месец юни.

Личности 
 Лазар Дончев (1937 – 2018), български политик от БКП
Йоши Ямазаки (р. 1966 в Токио), японски архитект 
Христо Илиев (р. 07.11.1951) - волейболист

Други 
В селото има център за социална рехабилитация и интеграция на деца с физически увреждания и съхранен интелект.

Въпреки че е малко, в селото работят и се развиват няколко производствени предприятия (дървообработване, керамика, бои и лепила, овцевъди и кравеферма).

Външни препратки 
 Радио и телевизия в Дълбок дол
 Сайт на центъра за социална рехабилитация и интеграция 

Села в област Ловеч
Населени места в община Троян
Бял кладенец

Името Бял кладенец носят две български села:

 Бял кладенец (Област Сливен)
 Бял кладенец (Област Хасково)
Ломец

Ломец е село в Северна България. То се намира в община Троян, област Ловеч. Разположено в полите на Троянския Балкан, Ломец е подходящо място за отдих и развлечение.

География 
Село Ломец се намира в планински район. През него минават река Джура и река Ладъна, които се вливат в малък вир, наричан от местните „Топърлак“.

История 
Има исторически находки, които сочат, че на мястото където e селото е имало каменоломна, откъдето са се добивали камъни за Римската империя, използвани при строителството на крайпътни станции и укрепления, чрез които се е осъществявала охрана и контрол над пътищата. Изключителен интерес в село Ломец представляват разкопките на крайпътна станция – крепостта Состра. На разкопките са открити много ценни находки – съдове, монети, каменни паметници с надписи. Паметниците се съхраняват в Музея на занаятите – гр. Троян. Проучванията на крепостта се провеждат от Национален исторически музей под ръководството на доц. д-р Иван Христов.

Културни и природни забележителности 
В землището на с. Ломец е била разположена римската крепост Состра II – V в. – Името на римската крайпътна станция Состра е отбелязано върху така наречената `Певтингерова карта` от края на IV век. Станцията, крепостта и прилежащите съоръжения са разположени на пътя Ескус – Филипополис и отстоят на 13 мили южно от Мелта (вероятно северно от Ловеч) и на 10 мили северно от станция Ад радицес (м. `Попина лъка` – източно от с. Бели Осъм, Троянско). Станцията се среща в западноевропейски карти от XVII до XVIII в. Станцията Состра е отбелязана на римската пътна карта `Tabula Peutigeriana`.

Личности 
 Илия Маринов Иванов – Деян, партизанин
 Д-р Тодор Димитров – виден български инженер и революционер
 Пенчо Балкански – български художник, фотограф, график и живописец
 доц. д-р инж. Цочо Цанков – дългогодишен ръководител на катедра „Водоснабдяване, канализация и пречистване на водите“ при УАСГ
 Тодор Додев Христов – дипломат от кариерата, секретар на посолствата на България в Турция, Гърция, Франция, Куба и посланик в Ливан
 Васил Христов Василковски – първи шампион по Биатлон на България от 1962 година. Участник в Зимните олимпийски игри през 1976 година в Австрия и през 1984 година в Югославия.
 Полковник Димитър Хинков – композитор, диригент на Военен оркестър и на Хорът на запасните офицери в София.
 Полковник Димитър Колев-Бързака – летец първи клас, командир на авиополка в Безмер.
 Иван Донковски (р. 1926), български офицер, генерал-майор от Държавна сигурност

Села в област Ловеч
Населени места в община Троян
Воденци

Воденци е село в Южна България. То се намира в община Стамболово, област Хасково.

География 
Село Воденци се намира в планински район.

Източници 

Села в област Хасково
Населени места в община Стамболово
Войводенец

Войводенец е село в Южна България. То се намира в община Стамболово, област Хасково.

Източници 

Села в област Хасково
Населени места в община Стамболово
Гледка

Гледка е село в Южна България. То се намира в община Стамболово, област Хасково.

История 
В околностите на селото са регистрирани паметници от различни исторически епохи. През 1966 г. в тракийска надгробна могила в местността „Двете чуки“ срещу с. Гледка археологът от Хасковския музей Д. Аладжов открива колесница от II век с бронзови ажурни апликации и бронзови фигурки. В съседна до нея могила през 1985 г. е проучен гроб с трупоизгаряне от същото време с над 30 глинени съда в гробната яма. Византийски монети и останки от тухли и кости са намирани на различни места в околността на селото. По брега на язовира между селата Гледка и Стамболово са открити фрагменти от халщатска керамика. В същата местност са регистрирани следи от средновековно селище. През есента на 1978 г. Д. Аладжов проучва средновековен християнски некропол (Х-XI в.), чиито гробове сега са на дъното на язовира. Сред материалите от некропола е единствения в България средновековен пръстен с надпис на латински PAX. Появата му тук се свързва с времето на Първия кръстоносен поход (1096 г.).

Личности 
 Петър Танчев (1920-1992) - политик от БЗНС

Бележки 

Села в област Хасково
Населени места в община Стамболово
Голобрадово

Голобрадово е село в Южна България. То се намира в община Стамболово, област Хасково.

Източници 

Села в област Хасково
Населени места в община Стамболово
Долно Ботево

Долно Ботево е село в Южна България. То се намира в община Стамболово, област Хасково.

Обществени институции 
 Кметство
 Основно училище „Христо Ботев“
 Пощенски клон

Културни и природни забележителности 
Има минерален извор.

Редовни събития 
Всяка година в началото на месец август се провежда традиционен Илинденски събор.

Източници 

Села в област Хасково
Населени места в община Стамболово
Обекти, наречени на Христо Ботев
Шипково

Шипково е село в Северна България. То се намира в община Троян, област Ловеч.

География 
Село Шипково се намира в Стара планина, на 20 км западно от Троян, и е известно като място за балнеолечение от стари времена с топлия минерален извор (32 °C/ до 10 литра в секунда) в едноименния курорт, на около 2 км от селото. Минералният състав на водата лекува чернодробни, бъбречни и стомашни заболявания.

За отсядане в курорта предлагат спокойна обстановка къщи за гости и хотели. Има басейн с минерална вода, от нея се отопляват и някои от хотелите.

История 
Шипково съществува от преди 1630 г. Селото е получило наименованието си от първите заселници, заради шипковите храсти. Пръв, които се е заселил на мястото на старо Шипково е дядо Дочо Белякът – родственик на Кино Кънчев (откривател на курорта и минералните извори), Цочо Рачев (кръчмар и общественик) – прадядо на Пламен Бояджиев и семейство Дисански. Дочо Белякът е преселник от Беломорието, първоначално се заселва в Троян, а по-късно идва и се установява със семейството си в Шипково.

По време на османската власт в Шипково не е имало турци, което е станало причина в селото постоянно да се заселват хора от близки и по-далечни населени места. Селото също няма никакви малцинства.

В миналото тук е било силно развито килимарството и грънчарството.

Кино Кънчев – създател на курорта. Пръв е открил топлата минерална вода в курорта и лечебните ѝ свойства. Започнал е да къпе хора във водата и се е прочул с балнеолечението. Оттогава курорта се посещава от граждани на всички краиища на България и света. В курорта има паметник на Кино Кънчев.

Религии 
Населението е християнско, в селото се намира православен храм.

Културни и природни забележителности 
Като занаяти хората в село Шипково се занимават с грънчарство.

Други 
В близост до минералните бани има открит басейн с минерална топла вода и кафе с лятна градина.

Външни препратки 
 Официален сайт на Шипково

Села в област Ловеч
Населени места в община Троян
Долно поле

Долно поле е село в Южна България. То се намира в община Стамболово, област Хасково.

Източници 

Села в област Хасково
Населени места в община Стамболово
Долно Черковище

Долно Черковище е село в Южна България. То се намира в община Стамболово, област Хасково.

География 
Село Долно Черковище се намира в поречието на река Арда, в изключително красив регион с девствена природа.

Религии 
Населението е изцяло от мюсюлмани.

Културни и природни забележителности 
Туристическа атракция са запазените древни пещерни рисунки, трапецовидните ниши, скални свещници и олтари датиращи от 2000 хиляди години преди Христа. Условия за риболов. Има черна мряна, белурка, сом, каракуда, шаран във вировете и червеноперка. По склоновете могат да се наберат множество билки.

Източници 

Села в област Хасково
Населени места в община Стамболово
Жълти бряг

Жълти бряг е село в Южна България. То се намира в община Стамболово, област Хасково.

География 
Селото се намира в плодородна долина сред едни от последните възвишения на Източните Родопи, с местно название „Ямача“.

Граничи със землищата на селата Книжовник, Царева поляна, Стамболово и Корен.

История 
Историята на селото е описана в книгите на четирима автори и един авторски колектив:
 Дядо Петко Ковачев (1888 – 1966) – основател на кооперацията в селото, участник в Балканската и Междусъюзническата война, народен представител, деен читалищен и земеделски деятел и работлив земеделец – книгата му се нарича „Легенди за Съра юрт“;
 Свещеник Иван Латунов (1917 – 1991) – в книгата „Миналото на с. Жълти бряг“;
 Учителят Делчо Дешанов – в книгата „Моето село“ от 1984 г.; и
 Учителката Йорданка Бойдева – книгите „Искри от огнището“ от 1995 г. и „Било е, нека да остане“ от 1999 г.
 През 2014 г. излиза книгата „Жълтобряговски хроники“, по своята същност историческа хроника, която обхваща подробно събитията в селото отпреди Освобождението до днес. Авторски колектив: Митко Минчев, Стоян Петев, Георги Паталов, Кольо Уралов, Бойдьо Делчев, Илия Илиев, издателство Арткомерс с редактор Елена Бойдева. Средствата от продажбата ѝ са в полза на храма.

Културни и природни забележителности 

Църквата „Св. Димитър Солунски“ е построена през 1853 г. Иконите са рисувани през периода 1853 – 1857 г.

Към църквата е имало килийно училище, родоначалник на днешното ОУ „Св.св. Кирил и Методий“, с първи учител отец Бончо.

През 1890 г. от родолюбиви жители на селото е създадено читалище „Съзнание“, което и до днес пази духа и традициите на създателите си.

Има и етнографска музейна сбирка, създадена от кръжока по етнография в училището „Св. св. Кирил и Методий“ с ръководител Йорданка Бойдева през 1981 – 1986 г.

Личности 
Родени в Жълти бряг
 Васил Димитров, български революционер от ВМОРО, четник на Тане Николов 
 Гего Митев Балтов – куриер на Българския таен революционен комитет, основан от Васил Левски в Хасково.

Редовни събития 
 Ежегоден събор: на 24 май. През 2012 година се чества тържествено 160-годишнината на училището „Св. св. Кирил и Методий“.
 Храмов празник: Димитровден. През 2013 г. се отбелязва 160-годишнината на черквата „Св. Димитър“.
 Празник на параклиса „Св. Троица“ – празнува се след Света Петдесетница (петдесет дни след Великден), в понеделник, наречен още Ден на Света Троица или Свети Дух. Много хора се събират на този ден на общи трапези – курбани в местността „Чешмичката“ – аязмото до параклиса „Св. Троица“.
 Празник на новопостроения (през 2018 г.) параклис „Покров на пресвета Богородица“. Построен още един малък параклис, посветен на св. Иван Рилски и св. Пантелеймон.
 През 2020 г. преди Великден е основно ремонтирана камбанарията на черквата и е поставен нов купол. Дарители са семейство Делчункови.
 Със събрани средства от населението се обнови храмът отвътре и отвън.

Бележки

Външни препратки 
 Радио и телевизия в Жълти бряг 

Села в област Хасково
Населени места в община Стамболово
Зимовина

Зимовина е село в Южна България. То се намира в община Стамболово, област Хасково.

Източници 

Села в област Хасково
Населени места в община Стамболово
Микре

Мѝкре е село в Северна България. То се намира в община Угърчин, област Ловеч.

География 
Селото е разположено на два три хълма, а зад тях са предбалкански ридове. Главен път Е772 (София – Варна) минава на 1 km под селото. Има бензиностанция на Shell с ресторант и кафета. На север има равнинно-хълмисти райони и ливади.

История 
Според устните предания за името на селото то е създадено от баба Микра в средата на XVIII век. Според Васил Миков името Микре е типичен гръцки топоним, означаващ „малък“ и вероятно сочещ средновековна история на селището. В района на селото вероятно е имало антично тракийско селище, за което се съди по двете тракийски могили на изток и запад от Микре. Западната могила е разрушена при направата на микроязовирна стена.

Стопанство 
Микре се счита за селище с туристически потенциал. Горният край на селото към възвишенията е със стръмни скатове, много подходящи за ски писти с над километър дължина. Добрата надморска височина (400-800 m) гарантира продължителни подходящи температури за зимни спортове. Селото е в непосредствена близост до главен път с живописна природа, чудесна възможност за неголям локален курорт с отлично стратегическо разположение.

Културни и природни забележителности 
Иконостасът на храма „Вси Светии“ е дело на дебърски майстори от рода Филипови,

Личности 
 Гриша Ганчев
 Ангел Бончев
 Йордан Маринов
 Васил Попов – Героя (Доктора) (1899 – 1927)
 проф. инж. Петър Петров – ВиК
 проф. д-р на техн. науки инж. Илия Гаджалски – мелиоратор
 к.т.н. инж. Петко Петков – ВиК

Бележки 

Села в област Ловеч
Населени места в община Угърчин
Кралево

За българските села с това име вижте Кралево (Област Търговище) и Кралево (Област Хасково).

Кралево (на сръбски: ) е град в Сърбия. Той е административен център на община Град Кралево и на Рашки окръг.

География 
Населението му е 57 414 души (преброяване, 2002). През него минават реките Ибър, Морава и Рибница.

История 

Първоначално селището се намира при вливането на Ибър в Западна Морава. Първото название на селото от последната четвърт на 14 и 15 век е Рудо поле. През 16 век е споменато влашко село с името Карановац (Карановъц, Караново, Карановци), като старото име Рудо поле изпада от употреба. На 19 април 1882 година, след короноването му за крал в Жича, с указ Милан I преименува Карановац на Кралево.

Личности 
 Родени в Кралево
  Горан Петрович (р. 1961) – сръбски писател;
  (р. 1951) – известен сръбски журналист.

 Починали в Кралево
  Панче Неделковски (1912 – 1945), югославски партизанин и деец на НОВМ
  Диме Туриманджовски (1913 – 1945), югославски партизанин и деец на НОВМ

Външни препратки 
  Официален сайт на Кралево
Славщица

Сла̀вщица е село в Северна България. То се намира в община Угърчин, област Ловеч. Има преселници от него в Тетевен, Плевен, село Търнене (Плевенско), Горна Оряховица, София, Долни Дъбник, Сливен и други населени места.

География 
Има планински релеф.
На север граничи с гр. Угърчин, на изток със село Сопот, на юг със с. Малка Желязна и с. Български извор, на запад със с. Торос. Намира се на 5 км от магистралата София - Варна. През землището на селото минава река Калник.

Религии 

Основно християнско население. В селото се намира и православен храм.

Пролетен бал, Събор на църковния празник Свети Дух

Външни препратки 

Села в област Ловеч
Населени места в община Угърчин
Лясковец (село)

За град Лясковец, област Велико Търново, вижте Лясковец.

Лясковец е село в Южна България. То се намира в община Стамболово, област Хасково.

География 
Селото се намира в полите на Източни Родопи. Разположено е на северен склон. Надморската височина е около 320 м до 340 м.

История 
Село Лясковец има богата и не толкова позната история. През годините са живеели турци - алевити, след тях се заселват българи, живеят и етнически турци – сунити. Последните заселници са основно от две села – село Османово (Османпашалар/Osmanpaşalar) и село Крояци (Терзикьой/Terzoköy). Причината хората от тези две села да се преселят е строежът на язовир „Студен кладенец“ 1955-1958 г. С идването на новите заселници българите, живеещи в Лясковец продават къщите и нивите един след друг и накрая не остава ни едно българско семейство.

Източници 

Села в област Хасково
Населени места в община Стамболово
Маджари (село)

Маджари е село в Южна България. То се намира в община Стамболово, област Хасково. До 1906 г. името на селото е Маджарлар.

География 
Село Маджари се намира в хълмисто-равнинен терен в подстъпите на Източните Родопи.

История 
След Съединението през 1885 г. селото е в България под името Маджарлар. Преименувано е с Указ 462 (обн. 21 декември 1906) на Маджари.

Източници 

Села в област Хасково
Населени места в община Стамболово
Батулци

Батулци е село в Северна България. То се намира в община Ябланица, област Ловеч.

География 
Селото се намира в Западния Предбалкан. На юг, в непосредствена близост до селото, е изворът на Батулска река, която тече на изток в посока съседното село Дъбравата, за да се влее в река Малки Искър.

История 
Селото възниква между средата или края на XV в. Името на селото произлиза от личното име Ба̀тул. През 1548 г. е отбелязано в турски документ като войнуганско селище. В различни документи присъства като Батулче, Батуличе или Батулица. През 1862 година в селото е построена Църквата „Св. Николай Мирликиийски“. През 1871-ва година героят на България – Васил Левски основава революционен комитет. През 1880 г. в официалните списъци за преброяване фигурира с името Батолци, а 1887 г. отново става Батулци. През 1900 г. то е наброявало 414 жители: 370 българи, 28 българо-мохамедани и 16 цигани.

Културни и природни забележителности 
На 2,5 км югоизточно от селото се намира Батулският манастир.

Източници 

 Stefanov, P. Un scriptorium inconnu de la region de Teteven au XVIIe siecle/Батулски манастир. – Palaeobulgarica/Старобългаристика, 1981, № 2, с. 103 – 112, 2 ill.

Села в област Ловеч
Населени места в община Ябланица
Малък извор

Името Малък извор носят две български села:

 Малък извор (Област Ловеч)
 Малък извор (Област Хасково)
Голяма Брестница

Голяма Брестница е село в Северна България. То се намира в община Ябланица, област Ловеч.

География 
Село Голяма Брестница се намира в Северен Централен регион на България. На 105 км от София и на 55 км от Ловеч.

Теренът на землището е леко хълмист, а от Данчова могила се открива широка панорама – на юг се простират върховете Драгоица, Лисец, Васильов и Вежен, а на север валози и долчини. При ясна сутрин се вижда дори р. Дунав.

История 
Първи тук се заселват траките. Затова свидетелстват десетте тракийски могили, пръснати по валозите. Основите на тракийско селище са открити в местността Длабания камък, а при обработване на нивите в района са намерени много сечива. Открити са релеф върху камък на тракийски конник, каменни чукове, длета, украшения, метална пластина с фигурално изображение и други. В местността Жидьовица е открита статуя, представляваща как Херкулес удушава немийския лъв. Намерени са и 9 килограма сребърни монети, обхващащи царуването на няколко римски владетели. Те се съхраняват в Националния исторически музей в София и в музеите в Плевен и Ловеч.

Редовни събития 
Празникът на селото е на 21 ноември – деня на Архангел Михаил (Архангеловден) по стар стил. По традиция празникът се чества в първата събота след 21 ноември. Тогава се прави събор в селото. На този ден се събират роднини и приятели. На площада има музика и хорá.

Села в област Ловеч
Населени места в община Ябланица
Пчелари

Пчелари е село в Южна България. То се намира в община Стамболово, област Хасково.

Източници 

Села в област Хасково
Населени места в община Стамболово
Пътниково

Пътниково е село в Южна България. То се намира в община Стамболово, област Хасково.

География 
Село Пътниково се намира в планински район.

Източници 

Села в област Хасково
Населени места в община Стамболово
Дъбравата

Дъбравата е село в Северна България. То се намира в община Ябланица, област Ловеч.

География 
Географското положение на селото го поставя между общините Ябланица и Роман, като то попада в състава на община Ябланица. Селото е в непосредствена близост до село Батулци. През селото минава Батулска река, приток на река Малък Искър.

Редовни събития 
 Събор на 7 април – Благовещение (Благовец) по стар стил.

Села в област Ловеч
Населени места в община Ябланица
Златна Панега

За реката със същото име вижте Златна Панега (река).

Златна Панега е село в Северна България. То се намира в община Ябланица, област Ловеч.

История 
За пръв път селото се споменава в най-ранния Османски данъчен регистър от 1430 г. като Банега (Панега). През 18 век са го наричали Панег. Националният герой и революционер Васил Левски е спирал в хана на селото през 1871 г.

Новата история на селото е свързана преди всичко с циментовия завод, писателя Георги Богданов и филма по негов сценарий – „Златната река“.

Религии 

 В селото се намира църква на име „Възнесение Христово“.

Културни и природни забележителности 
 В селото е роден писателят Георги Богданов, наричан „певецът на реката“. По негов сценарий е филмът „Златната река“, в който разказва за времето на комунизма в тази част на България.

 В селото се намира вторият по големина карстов извор в България – „Глава панега“ (със среден дебит 2500 л/сек), който се нарежда след Девненския (със среден дебит 2700 л/сек).

Личности 
 Родени
 Мико Богданов – поет и художник

Икономика 
В село Златна Панега се намира вторият по големина циментов завод в България.

Външни препратки 

Села в област Ловеч
Населени места в община Ябланица
Рабово

Рабово е село в Южна България. То се намира в община Стамболово, област Хасково.

География 
Село Рабово се намира в планински район, на брега на река Арда.

Източници 

Села в област Хасково
Населени места в община Стамболово
Светослав

Светослав може да се отнася за:
 Князе и велики князе на Киевска Рус
 Светослав I (?-972)
 Светослав II (?-1076)
 Светослав III
 Светослав III, велик княз на Владимирско-Суздалското княжество
 Тодор Светослав Тертер (?-1321), цар на България
 Светослав, село в Област Силистра
 Светослав, село в Област Хасково
 Светослав, мъжко име
 Светослав, български футболен отбор (1925-1940)
Орешене

Името Орешене носят две български села:

 Орешене, област Ловеч
 Орешене, област Силистра
Царева поляна

Царева поляна е село в Южна България. То се намира в община Стамболово, Хасковска област.

География 
Царева поляна е разположена на 22 km югоизточно от град Хасково. Селото е на разстояние 3 km от село Стамболово.

История 
Старото име на селото е било Кочаш и се е намирало в близост до църквата „Св. Дух“, навътре в гората. Поради смъртоносна болест жителите решили да се преместят, но се разделили на три – едни отишли в Каважик дере, други избрали местността Капан дере, а трети избрали да заживеят във вече създаденото Стамболово. Днешното село се намира най-близо до Капан дере. Преди съединението на Княжество България с Източна Румелия на няколко километра, в местността Кулята, се е намирала границата.

Кочаш е името на старо село, което се е намирало на 4 км южно от настоящото. И днес там има местност, която се нарича „Кочеш тарла“, което значи „нивите на Кочеш“. В близост до нивите се намира и чешма, която се нарича „Казъл бунар“, т.е. „Момин кладенец“. Неизвестно кога селото е преместено на друго место. Село с такова име съществува и сега, но е почти изоставено, тъй като попада в чашката на язовир „Студен кладенец“.

Старото място на селото е в местността „Капан дере“, близко до настоящото село. Наоколо всичко е било гора. Селото е било заградено, за да се предпазва от диви животни и крадци. Имало е вход порта, която са наричали Харасчувата порта. Селото е преместено на днешното място, по-скоро в сегашния североизточен край, в долинката, която се намира между хълма на изток и ниския бряг (хълм) на запад, наричан още „Бонюския бряг“. Причината за преместването е чумна епидемия.

Културни и природни забележителности 
През 2007 година над селото е направен прекрасен метален кръст, а през пролетта на 2011 е открит параклисът „Св. Георги“, който е до кръста. Има и църква „Св. Илия“, която е исторически паметник с регионално значение и е на повече от 100 години.

Живописно разположено в южния централен регион на България, село Царева поляна съчетава красиви пейзажи, древна история и културно наследство, както и много свети места – над десет.

Край Царева поляна има и лековита вода, която помага за очи – Пънчова чешма. Тя е ръчно направена от Панайот Христозов през 1971 година. Клоните на дървета около нея са като коледни елхи, тъй като всеки, който пие, оставя клонче, за да остане болестта на това място.

В миналото е била много популярна Гумаровската чешма. Според стар обичай, при големи епидемии на това място се е палел нов огън. Преди това в селото са се гасели всички други огньове. Двама мъже с различни имена от останалите жители триели две сухи сливови дървета едно в друго с прахан, докато се възпламенят. След това всеки човек от селото вземал в дома си от този огън. За последен път в Царева поляна са палили нов огън през 1942 година.

Редовни събития 
Всяка година на 6 май се провежда събор на местността Кръста. На него се събират хора от целия регион и се прави курбан за здраве.

Източници 

Села в област Хасково
Населени места в община Стамболово
Българска поляна

Българска поляна е село в Южна България. То се намира в община Тополовград, област Хасково.

География 
Село Българска поляна се намира в Сакар планина.

История 
Заселването на село Българска поляна става след Първото търновско въстание през 1596 г., когато група българи от едно софийско село убили турски спахия, пазейки честта на младо момиче. Групата била принудена да избяга и след един месец опасно пътуване стигнали до едно подножие в западната част на връх Вишеград. Тук българите се заселили на една широка поляна, а местните турски власти нарекли селището „Гяур алан“ (Българска поляна). Тъй като мястото се намирало дълбоко в гората, било откъснато от останалите селища в региона, а снабдяването му с храна и животни било затруднено. Поради това жителите на селото написали до турския султан писмо, в което го молели да им разреши да се приместят на по-добро място. След като султанът разрешил, хората се преместили на сегашното място на селото, като запазили името на старото си селище. Изменили само първата дума, вместо „гяур“ българите го нарекли „каур“, и така станало „Кауралан“. Това име се използвало дълго време и след Освобождението на България от османска власт през 1878 г. С. Кауралан е в пределите на България от 1885 г. С указ 462 от 21 декември 1906 година е преименувано на сегашното с. Българска поляна. пощенски код 6569.

Население 
1980 г. – 501 жители.
1987 г. – 412 жители.

Културни и природни забележителности 
В землището на селото са открити множество долмени и тракийски надгробни могили http://www.woofiles.com/dl-217555-VpG5zPYV-BGpolqna.JPG .

Източници

Външни препратки 
 Статистика на населението

Села в област Хасково
Населени места в община Тополовград
Каменна река

Каменна река е село в Южна България. То се намира в община Тополовград, област Хасково.

География 
Селото е разположено в подножието на т. нар. Манастирски възвишения. Има красива природа, множество язовири, гори и поляни.

Намира се на около 15 км от Тополовград, и на 4 км от разклона по главния път Тополовград – Раднево.

История 
Старото име на селото още от турско е Каялъ дере.

Религии 
В селото съществува създадена през 1875 година конгрешанска църковна община, част от Съюза на евангелските съборни църкви.

Бележки

Външни препратки 

Села в област Хасково
Населени места в община Тополовград
Княжево (село)

Княжево е село в Южна България. То се намира в община Тополовград, област Хасково.

География 
Княжево е подходящо място за почивка и отдих. Разположено е в началото на Сакар планина и в близост има множество горички. Край селото тече река Тунджа. Има и 3 малки рекички, които се вливат в Тунджа – двете преди селото, р. Синаповска която се влива в р. Калница (Азмака) и след 500 m се вливат в р. Тунджа, а другата р. Дугановска след него. След големия мост над р. Тунджа (Белият мост) – едно красиво съоръжени с пет арки строено през 1912 – 13 г. – свършва долината на река Тунджа и започва ждрелото между Сакар и Странджа. Селото се намира в малка котловина между Долай баир, Къртик баир, Ибрям баир и Татармаша на който има намерено древно селище.

Забележителности 
Съществува хипотеза, че в местността Татар маша е бил древният тракийски град Дронгилон. При археологическите разкопки са открити артефакти, за които се счита, че са останки от древен дворец.

Личности 
 Стоян Шаламанов (16 октомври 1926 – 21 януари 2017 г.), известен български икономист, проф. д-р на ик. н.

Села в област Хасково
Населени места в община Тополовград
Мрамор (пояснение)

Името Мрамор може да се отнася до:

 Мрамор, вид метаморфна скала
 село Мрамор, село в Област Перник, България;
 село Мрамор, село в Област София, България;
 село Мрамор, село в Област Хасково, България;
 село Мрамор, днес Хрисопиги, село в дем Сяр, Гърция;
 село Мрамор, бивше село, край село Раец, Република Македония.
Орлов дол

Орлов дол е село в Южна България. То се намира в община Тополовград, област Хасково.

География 
Селото се намира в северозападното подножие на Сакар планина, на двата бряга на река Соколица, приток на Сазлийка. Релефът е полупланински. Разстояния до най-близките градове – 15 км до Тополовград, 40 км до Гълъбово, 80 км до Стара Загора.

Културни и природни забележителности 
Заселването става от прогонени размирни и непокорни фамилии от района на Троян по време на Първото Търновско въстание 1598 г. Хората пазели ревниво своя български и християнски дух. Винаги е имало по няколко свещеника и учители-„граматици“. През 1822 построили първото училище, чиято сграда все още съществува в двора на църквата, а през 1927 г. – по-голямо осмокласно. Църквата в селото е построена за 40 дни през 1834 г. и е добре запазена. Има сведения, че в тази църква и в къщите на населението се е укривал Васил Левски, идвал в селото 3 пъти. Селото е с много богата история. В него Васил Левски е учредил революционна организация, от която 64 души са били обесени през 1877 г., в тяхна чест има издигнат паметник в центъра на селото, който наподобява дърво, а на читалището е поставен барелеф на Левски. Читалище в селото е създадено през 1927 г., а през 60-те години на 20 век в центъра е построена читалищна сграда, с киносалон, библиотека, сладкарница и множество сервизни помещения

Около селото могат да се видят природните феномени „Казанчето“, „Стените“ и др., както и исторически забележителности като „Калето“ – римски граничен пункт (казарма).

Личности 
 Люцкан Люцканов (р. 1939 п. 2018), български офицер, генерал-лейтенант
 Диньо Божков /1876-1966/- истински възрожденец, учител, преводач и издател, литератор, преподавател в Семинарията. Културното му дело се състои в превеждането на български, издаването и разпространението в близо 600 000 екземпляра на 40 книги от Григорий Петров.

Други 
Край селото има уранови залежи, чиято експлоатация е започнала през 1969. Добивът е прекратен преди 1998 г..

Кухня 
Типични ястия са боб с ориз, зелник, гюзлеми, карталаци, качамак. Тестените изделия са приоритетни там. Курбаните са доста известни.

Източници

Външни препратки 
 Албум със снимки от Орлов дол 
 Блог за селото

Села в област Хасково
Населени места в община Тополовград
Балювица

Ба̀лювица е село в Северозападна България. То се намира в община Берковица, област Монтана.

География

История 
Селото се споменава в османски данъчни регистри от 1530 г. като Беловиче.

Културни и природни забележителности 

Балювица е известна с лековитото си кладенче, за което се твърди, че лекува очни заболявания.

В много добре запазената постройка на някогашното килийно училище днес се помещава кметското наместничество.

Редовни събития 
 Първата неделя от месец август се празнува „празник на поляната“. От всички краища на България идват балювчени, напуснали родното място по различни причини. Празникът се чества в центъра не селото, събират се над 2000 души. Празникът не минава и без духовия оркестър „Берковска духова музика“.
 Запазена е традицията да се празнува Трифон Зарезан всяка първа събота преди 14 февруари. Цялото население на селото и гостите, придружени от духова музика, отиват на лозята, където след зарязване започва всенародно веселие.
 Съборът на селото е на 24 май.

Личности 
 Дамян Иванов (1874 – 1959) – български лекар, основоположник на балнеоложкото курортно дело. Основател на курорта Вършец.
 Младен Исаев (1907 – 1991) – поет;
 Кирил Григоров Георгиев (1920 – 1998) – български архитект, проектирал и строил множество обекти в страната и чужбина.

Галерия 

Села в област Монтана
Населени места в община Берковица