alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Георги Кьосеиванов

Георги Иванов Кьосеиванов е български дипломат и политик. Той е министър-председател на България в 54-то, 55-о и 56-о правителство (1935 – 1940).

Биография 
Роден е в семейството на Иван и Райна Кьосеиванови. Майка му е сестра на политика Михаил Такев.

Завършва право в Париж през 1905 г. Работи в дипломатическите представителства на България в Рим (1912), Цариград (1913 – 1915), Берн (1918 – 1920), Берлин (1920), Париж (1923 – 1924) и Букурещ (1925). След това е последователно пълномощен министър в Гърция (1926 – 1931), Румъния (1931 – 1933) и Югославия (1933 – 1934).

За няколко месеца през 1934 – 1935 Георги Кьосеиванов е началник на Канцеларията на цар Борис III, след което става външен министър в правителството на Андрей Тошев, а в края на годината – и министър-председател. В края на 1940 г. е назначен за пълномощен министър в Швейцария (1940 – 1944), където остава и след Деветосептемврийския преврат през 1944 г.

Българската Държавна сигурност наблюдава дейността на Георги Кьосеиванов в емиграция и през 1958 г. подготвя план за неговото привличане. През февруари 1959 г. тя влиза пряко във връзка с него посредством зет му Тодор Рилски (мъж на полусестра му Зонка), а през февруари 1960 г. също и чрез свой щатен разузнавач, при което Кьосеиванов приема позитивно контактите. Държавна сигурност го завежда като свой агент под името „Леон“, но няма доказателства Кьосеиванов да е изпълнил някакви нейни задачи. Твърде скоро здравословното му състояние се влошава и той почива на 26 юли 1960 г.

Фамилия 
Иван и Райна Кьосеиванови имат четири деца: Райна, Георги и близначките Мария (впоследствие Дурова) и Марена (вп. Вучкова). След ранната смърт на първата съпруга Иван Кьосеиванов се жени за Екатерина Зафирова, от която има три дъщери – Йорданка, Невенка и Зонка (вп. Рилска) и двама сина – Петър и Михаил.

Георги Кьосеиванов се жени за Наталия Кьосеиванова (бивша съпруга на Янко Пеев), с която имат две деца. Дъщеря им Лиляна се омъжва първоначално за Стефан Бочев, от когото има две деца. Впоследствие през 1950-те години се омъжва за швейцарския дипломат Жан Луи Паю (1909 – 1993).

Източници

Бележки

Външни препратки 
 Борислав Гърдев. За Георги Кьосеиванов 125 години след рождението му. Сп. „Палитра“, бр. I (2009)

Министри на външните работи на България
Министър-председатели на България
Български политици (1918 – 1945)
Посланици на България в Гърция
Посланици на България в Румъния
Посланици на България в Югославия
Посланици на България в Швейцария
Хора с архиви в Централния държавен архив
Български военни дейци от Първата световна война
Български поручици
Носители на орден „За военна заслуга“
Българи в Швейцария
Родени в Пещера
Починали в Швейцария
Петър Габровски

Петър Димитров Габровски е български политик, министър на вътрешните работи през 1940 – 1943 г. През септември 1943 г. за кратко ръководи правителството, но не е формално избиран за министър-председател на България. Осъден на смърт от Народния съд и екзекутиран на 1 февруари 1945 г.

Биография 
Петър Габровски е роден на 21 юли (9 юли стар стил) 1898 г. в Разград, но израства в Търново, където през 1916 година завършва средното си образование. През 1917 година завършва Школата за запасни офицери, след което участва в Първата световна война като взводен командир.

След войната Габровски завършва право в Софийския университет „Св. Климент Охридски“ (1923), специализира във Виенския университет (1924) и работи като адвокат в София. Член е на Висшия адвокатски съвет и на Управителния съвет на Съюза на българските адвокати.

През 1936 година Габровски е един от основателите и ръководител на националистическата организация Ратничество за напредък на българщината. По-късно напуска ратническата организация.

Петър Габровски е министър на железниците, пощите и телеграфите в четвъртото правителство на Георги Кьосеиванов (23 октомври 1939 – 15 февруари 1940) и министър на вътрешните работи и народното здраве в първото и второто правителство на Богдан Филов (15 февруари 1940 – 14 септември 1943). След смъртта на цар Борис III и назначаването на Богдан Филов за регент той временно председателства заседанията на 58-ото правителство на България.

След Деветосептемврийския преврат през 1944 г. Петър Габровски е сред осъдените на смърт от Народния съд. Той е екзекутиран на 1 февруари 1945 г. в София. През 1996 г. присъдата е отменена с Решение № 172 на Върховния съд.

Бележки 

Министър-председатели на България
Министри на вътрешните работи на България
Български политици (1918 – 1945)
Съюз на ратниците за напредъка на българщината
Жертви на Народния съд
Български военни дейци от Първата световна война
Българи по време на Втората световна война
Убити български политици
Възпитаници на Виенския университет
Български масони
Български националисти
Български антикомунисти
Хора с архиви в Централния държавен архив
Възпитаници на Софийския университет
Родени в Разград
Починали в София
Подсъдими по процеса на Първи състав на Народния съд
Добри Божилов

Добри Божилов Хаджиянакиев е български финансист и политик от периода на безпартийния режим, министър-председател на България на 60-ото правителство (1943 – 1944) и финансов министър в няколко правителства. Екзекутиран на 1 февруари 1945 г. от комунистическия режим, наложен в България след преврата от 1944 г.

Биография 
Добри Божилов е роден на 26 юни (13 юни стар стил) 1884 година в Котел. През 1902 година завършва търговската гимназия в Свищов, след което става чиновник в Българската народна банка. Заема различни постове, като през 1922 – 1935 година е член на Управителния съвет, а през 1924 – 1935 година – подуправител на банката. На няколко пъти изпълнява длъжността управител, а от 1935 до 1938 официално е управител на БНБ. През този период преподава финанси в Свободния университет в София (днес УНСС).

През 1938 – 1944 година Добри Божилов е министър на финансите в третото и четвъртото правителство на Георги Кьосеиванов, в двете правителства на Богдан Филов, както и в правителството (1943 – 1944), оглавявано от самия него. Божилов е критикуван остро от регента Никола Михов в неговия дневник, че не се справя с управлението на страната, че чака вечно да му се каже какво да прави: „Г-н Божилов не може да се справи с много въпроси по вътрешното положение. Той иска всички да задоволи (за сметка на държавата, разбира се. „На всеки гарван – по бучка“). Държи устатите за пеша, понеже са му задължени, та лично не го критикуват, но работите не вървят добре. На оняденшните разговори, при които се изтъкна тревожното положение, че може да дойдем скоро до глад, макар че имаме храни, че мините са достигнали до 32 % дневно производство (а според самия г. Бо[жилов] до 28%), цвекловата реколта може да се компрометира и т.н., г. Божилов само мълчи и чака като чиновник да му заповядат нещо регентите. А това не е правилно. Не може той да се обляга за всичко на нас и да чака идеи само от нас.“

Като министър-председател Добри Божилов води нерешителна външна политика, изправен между засилващия се дипломатически и военен натиск на Обединените нации и заплахите от страна на Германия за пряка окупация на страната по подобие на Италия и Унгария. През пролетта на 1944 година Съветският съюз отправя ултимативно искане за откриване на негови консулства в Русе и Бургас, в резултат на което Божилов подава оставка и предизвиква правителствена криза.

След преврата от 9 септември Добри Божилов е сред осъдените на смърт от т.нар. Народен съд. Той е екзекутиран на 1 февруари 1945 година в София. През 1996 година присъдата е отменена с Решение № 172 на Върховния съд.

Бележки 

Министър-председатели на България
Министри на финансите на България
Български политици (1918 – 1945)
Управители на БНБ
Жертви на Народния съд
Българи по време на Втората световна война
Преподаватели в УНСС
Подсъдими по процеса на Първи състав на Народния съд
Родени в Котел
Починали в София
Георги Димитров (пояснение)

Георги Димитров може да се отнася за следните лица или обекти.

Хора

Политици 
 Георги Димитров (1882 – 1949) – български и международен комунистически водач, министър-председател на НРБ (1946 – 1949)
 Г. М. Димитров (1903 – 1972) – български политик
 Георги Димитров (р. 1957) – български дипломат, посланик
 Георги Димитров (р. 1957) – български политик, кмет на Карнобат

Военнослужещи 
 Георги Димитров (1852 – 1921) – български революционер (съединист), военен (опълченец)
 Георги Ганчев Димитров (1930-2012) – български офицер, генерал-майор, първият доктор на науките (историческите) във Въоръжените сили
 Георги Русев Димитров (р. 1950) – български офицер, командващ Граничните войски

Учени 
 Георги Димитров (1838 – 1906) – български историк, автор на историята „Княжество България“ в 3 тома
 Георги Димитров (р. 1940) – български геодезист, професор
 Георги Димитров (р. 1958) – български социолог

Дейци на културата 
 Георги Димитров (1904 – 1979) – български композитор
 Георги Димитров – български диригент
 Георги Димитров (р. 1972) – български автомобилен журналист
 Георги Димитров – български актьор
 Георги Димитров (Иванов) (р. 1920) – български писател и икономист

Спортисти 
 Георги Димитров (р. 1930) – български скиор, участник в 3 зимни олимпийски игри (1952 – 1960)
 Георги Димитров – Червения (1931 – 1978) – български футболист, бронзов медалист от олимпийските игри в Мелбърн през 1956 г. 
 Георги Димитров – Джеки (1959 – 2021) – български футболист, футболист № 1 на България за 1985 г.
 Георги Димитров (р. 1992) – български футболист

Други 
 Георги Димитров – връх в Кавказ (3226 m)
 „Георги Димитров“ – боен кораб от ВМФ на НРБ (1950 – 1960)
 „Георги Димитров“ – български орден, висшето отличие в НРБ
 „Георги Димитров“ – батальон от Гражданската война в Испания (1936 – 1939)
Гриша Филипов

Георги (Гриша) Станчев Филипов е министър-председател на България от 1981 до 1986 г., член на Държавния съвет на НРБ, виден политик от БКП (секретар и член на Политбюро на ЦК на БКП).

Биография 
Гриша Филипов е роден в семейство на българин емигрант в Кадиевка, Украйна, на 13 юли 1919 г. Живее в Украйна до 1936 г. Завръща се в България и се установява в родното село на баща си Дойренци, Ловешко.

Активен член на Работническия младежки съюз от 1936 г. Завършва Смесена гимназия „Цар Борис III“ (Ловеч) (1939). Участва в дейността на БРП (к) от 1940 г. Бил е секретар на районен и член на Околийски комитет на БКП. Включва се в Съпротивителното движение по време на Втората световна война. През 1942 г. е осъден на 12 години затвор по ЗЗД. Присъдата излежава в Ловешкия затвор.

След 9 септември 1944 г. е ръководител на Отечествения фронт в Ловешко. След това е член на Бюрото на Околийския комитет на БКП в Ловеч и сътрудник на Областния комитет на БКП в Плевен. После е служител в Министерството на индустрията.

През 1951 г. завършва икономика в Москва. След това работи в Комитета за наука, изкуство и култура. Преподавател е по политикономия във Висшия машинно-електротехнически институт в София.

От 1958 г. работи в апарата на Централния комитет на БКП, а от 1964 г. – на Министерския съвет. По онова време ръководи работна група, разработила Новата система на планиране и ръководство на народното стопанство. През 1968 г. става първи заместник-председател на Държавния комитет по планиране с ранг на министър. От 1971 г. е член на Държавния съвет. Той е министър-председател на НРБ (1981 – 1986), след което отново е член на Държавния съвет до края на 1989 г.

Семейство 
Гриша Филипов е женен за Величка Филипова. Имат 3 сина:
 Орлин, с дъщеря Людмила (писателка);
 Лъчезар, с 2 дъщери от бившата си съпруга Евгения – Величка и Димана;
 Чавдар, с 2 сина.

Награди

Източници 

 
 Кузманова, К., Смислени години. История на Борисовото училище 1893 – 1945, ИК „Сафо“, Лч., 2003. ISBN 954-784-037-1

Министър-председатели на България
Членове на Държавния съвет на НРБ
Членове на Политбюро на ЦК на БКП
Дейци на Отечествения фронт
Български министри
Затворници
Преподаватели в Техническия университет (София)
Герои на Народна република България
Герои на социалистическия труд на България
Носители на орден „Народна република България“ I степен
Носители на орден „13 века България“
Носители на орден „Георги Димитров“
Хора от област Ловеч
Българи в Украйна
Родени в Луганска област
Починали в София
Тад Уилямс

Робърт Пол „Тад“ Уилямс () е американски писател.

Биография и творчество 
Роден е през 1957 г. в Сан Хосе. Автор е на фентъзито „Спомен, печал и трън“.

Тад Уилямс се е занимавал с различни неща – компютри, музика, работа в телевизията, но постига своя успех, когато започва да се занимава с писателска работа. Неговата първа книга е Tailchaser’s Song, но най-известните му книги са тези от трилогията „Спомен, печал и трън“. След тяхното издаване пише книги, които се докосват по-слабо до фентъзито.

Библиография

Самостоятелни романи 
 Tailchasers Song (1985)
 Caliban's Hour (1993)
 Tad Williams' Mirror World: An Illustrated Novel (1998)
 The War of the Flowers (2003)
 Diary of a Dragon (2012)

Серия „Спомен, печал и трън“ (Memory, Sorrow and Thorn) 
 Престолът от драконова кост, The Dragonbone Chair (1988)
 Камъкът на раздялата, The Stone of Farewell (1990)
 Към кулата на зеления ангел, To Green Angel Tower (1993)
 To Green Angel Tower Part 2 (2016)

Otherland 
 City of Golden Shadow (1996)
 River of Blue Fire (1998)
 Mountain of Black Glass (1999)
 Sea of Silver Light (2001)

Shadowmarch 
 Shadowmarch (2004)
 Shadowplay (2007)
 Shadowrise (2010)
 Shadowheart (2010)

Angel Doloriel / Bobby Dollar 
 The Dirty Streets of Heaven (2012)
 Happy Hour in Hell (2013)
 Sleeping Late on Judgement Day (2014)
 God Rest Ye Merry, Gentlepig (2014)

Участие в общи серии с други писатели

Серия „Полетът на дракона“ (Dragonflight) 
 Child of an Ancient City (1992) – с Кирики Хофман
от серията има още 13 романа от различни автори

Източници 

  Биография и библиография във „Fantasticfiction“

Външни препратки 
 Официален сайт на Тад Уилямс
 

Американски фентъзи писатели
Американски писатели фантасти
Личности (Сан Хосе - Калифорния)
Алисън Пиърсън

Алисън Пиърсън () е уелска журналистка и писателка (авторка на бестселъри в жанра чиклит).

Биография и творчество 
Алисън Пиърсън, с рождено име Джудит Алисън Лобът, е родена на 22 юли 1960 г. в Кармартън, Кармартъншър, Уелс. Отраства в Бъри Порт. Завършва Английска филология в Клер колидж на Кеймбриджкия университет. След дипломирането си работи като учителка.

През 1988 г. се омъжва за Саймън Пиърсън, колега журналист. Развеждат се по-късно. Омъжва се Антъни Лейн, писател и филмов критик. Имат дъщеря Айви (1996) и син Томас (1999).

Започва кариерата си на журналист като помощник редактор във „Файненшъл Таймс“, после се мести в „Индипендънт“ и през 1992 в „Индипендънт от Съндей“. Пише като колумнист в „Ивнинг Стандард“, „Дейли Телеграф“ и „Дейли Мейл“. През 2015 г. е колумнист и главен интервюиращ в „Дейли Телеграф“. Участва и като радиоводещ и телевизионен водещ в Би Би Си. През 1993 г. получава награда за критик и интервюиращ на годината.

През 2002 г. е издаден първият ѝ хумористичен роман „Скъпа, няма не мога“. Главната героиня Кейт Реди е амбициозна жена в трийсетте, която се стреми да израсне и успее в кариерата, докато се бори да балансира усилията си с изискванията на майчинството. Книгата става бестселър и е удостоен през 2003 г. с Британската литературна награда за дебют. През 2011 г. романът е екранизиран в едноименния филм с участието на Сара Джесика Паркър, Пиърс Броснан и Келси Грамър.

През 2010 г. е публикувано продължението „Мисля, че те обичам“.

През 2015 г. е обявена в несъстоятелност от „HM Revenue & Customs“ за неплатени данъци.

Алисън Пиърсън живее със семейството си в Кеймбридж.

Произведения

Самостоятелни романи 
 I Don't Know How She Does It (2002)Скъпа, няма не мога, изд.: ИК „Бард“, София (2004), прев. Станка БожилчеваСкъпа, няма не мога, изд.: Интенс, София (2011), прев. Станка Божилчева
 I Think I Love You (2010)Мисля, че те обичам, изд.: Арт Етърнал Дистрибушън, София (2015), прев. Евелина Пенева

Екранизации 
 2011 Скъпа, няма не мога (I Don't Know How She Does It)

Източници 

  Биография и библиография във „Fantasticfiction“
  Биография и библиография в „Goodreads“
  Публикация в „The Gazette“, 2015 г.

Външни препратки 
 
 

Възпитаници на Кеймбриджкия университет
Уелски автори на любовни романи
Уелски хумористи
Писателки
Британски колумнисти
Британски журналисти
Панама (град)

Пана̀ма () е столицата (от 1903 г.) и най-големият град на държавата Панама. Намира се на Панамския канал. Населението на града е 2 063 500 жители през 2021 г.

Основан е от испанци на 15 август 1519 г. на мястото на индианско селище.

Панама е политическият, административният и културният център на страната. От 1999 г. кмет на града е Хуан Карлос Наваро.

В Панама се намират фабрики и цехове за текстилна, кожарска и тютюнева промишленост. Има пристанище и аерогара. Крайна жп гара е на линията Колон – Панама. Град Панама е световен банков център.

Тук има останки от първия град в Америка.

Личности, родени в Панама 
 Карлос Фуентес (1928 – 2012), мексикански писател и дипломат

Побратимени градове 
  Мадрид, Испания
  Манила, Филипини

Външни препратки 
 Официален уебсайт на град Панама 

Селища в Панама
Столици в Северна Америка
Столици в Южна Америка
Градове на Тихия океан
Инстинкт за Инес

Инстинкт за Инес (; ) е роман на мексиканския писател Карлос Фуентес от 2001 г. През 2004 г. книгата е издадена на български език в превод на Екатерина Делева.

Външни препратки 
 

Романи
Мексиканска литература
Книги от 2001 година
Синтия Харод-Игълс

Синтия Харод-Игълс () е английска писателка, родена в Лондон през 1948 г.

Тя е сред най-продуктивните писателки във Великобритания. Нейната писателска кариера започва през 1972 г. По-голямата част от книгите ѝ са преведени на най-популярните езици в света.

Става популярна със серията криминални романи за инспектор Бил Слайдър. Интересът ѝ към историческата тема се съдържа в над 30 романа, посветени на различни епохи от историята на Англия. Поредицата е наречена „Династията".

Избрани романи 
 „Време за мъст“
 „До смърт“
 „Една за всички“
 „Инсценирано убийство“
 „Кръвни тайни“
 „Некрочип“
 „Проклета кръв“
 „Синкоп“
 „Чадър за инспектора“

Външни препратки 
  Официален сайт на Синтия Харод-Игълс

Възпитаници на Единбургския университет
Английски автори на исторически романи
Английски автори на криминални романи
Писателки
Родени в Лондон
Радио (филм)

За радиото като технология и масмедия вижте Радио

„Радио“ () е американски филм от 2003 г. с участието на Ед Харис и Куба Гудинг Джуниър.

Времетраенето на филма е 109 минути.

Източници

Външни препратки 
 

Филми от 2003 година
Филми за американски футбол
Американски спортни филми
Филми на Revolution Studios
Филми на „Кълъмбия Пикчърс“
Призовка за Сара

Призовка за Сара () е немско-американски филм от 2002 г. с участието на Матю Пери и Елизабет Хърли. Времетраенето на филма е 99 минути.

Във филма се разказва за една необичайна двойка – мъж и жена, Гордън и Сара Мур. Сара е типична англичанка, докато Гордън е типичен тексасец. Благодарение на съвместните им усилия тяхното ранчо процъфтява и носи добри доходи. Но в живота на Гордън се появява нова жена и той подготвя изненада за жена си – бракоразводни документи.

Дублаж

Диема Вижън (2005)

Външни препратки 
 

Филми от 2002 година
Лепнат за теб

Лепнат за теб () е американски филм от 2003 г. с участието на Мат Деймън, Грег Киниър, Ева Мендес, Шер и Бен Карсън. Първоначално за главните роли са били избрани Уди Алън и Джим Кери.

Времетраенето на филма е 118 минути.

Източници

Външни препратки 
 Официален сайт на филма 
 

Филми от 2003 година
Американски комедии
Истинските жени си имат всичко

„Истинските жени си имат всичко“ () е американски филм от 2002 г. с участието на Америка Ферара, Лупе Онтиверос, Ингрид Олиу, Джордж Лопес и Брайън Сайтис.

Времетраенето на филма е 90 минути.

Външни препратки 
 

Филми от 2002 година
Американски трагикомични филми
Вероника Герен (филм)

„Вероника Герен“ () е американо-ирландско-британски филм от 2003 г. с участието на Кейт Бланшет. Посветен е на живота на ирландската журналистка Вероника Герен.

Времетраенето на филма е 98 минути.

Източници

Външни препратки 
 

Филми от 2003 година
Американски биографични филми
Британски биографични филми
Ирландски филми
Биографични филми
Филми на Тъчстоун Пикчърс
Фреди срещу Джейсън

„Фреди срещу Джейсън“ () е американски слашър филм от 2003 г. Филмът е режисиран от Рони Ю. Сюжетната линия се развива около Джейсън Ворхис (герой от поредицата филми Петък 13-и) и Фреди Крюгер (герой от филмовата поредица Кошмари на Елм Стрийт), които се изправят един срещу друг.

Надслов: Победителят избива всички... (Winner kills all...)

Актьорски състав 
 Робърт Енглънд – Фреди Крюгер
 Кен Кирцингър – Джейсън Ворхис
 Моника Кийна – Лори Кемпбъл
 Кели Роуланд – Кия Уотърсън
 Джейсън Ритър – Уил Ролинс
 Крис Маркет – Чарли Линдерман
 Лохлин Мънро – Скот Стъбс
 Кетърин Изабел – Гиб Смит
 Брендън Флетчър – Марк Дейвис
 Зак Уорд – Боби Дейвис
 Кайл Лабин – Бил Фрийбърг
 Том Бътлър – д-р Кемпбъл
 Гари Чалк – шериф Уилямс

Външни препратки 

 Официален сайт
    
 

Американски филми на ужасите
Слашър филми
Филми от 2003 година
Филми на Ню Лайн Синема
Филми на Уорнър Брос
Добре дошли в джунглата

„Добре дошли в джунглата“ () е американски филм от 2003 г. с участието на Скалата.

Времетраенето на филма е 104 минути.

Премиерата на филма в България е на 23 януари 2004 г.

„Добре дошли в джунглата“ в България 
На 17 септември 2011 г. bTV излъчва филма с български дублаж за телевизията. Екипът се състои от:

Източници

Външни препратки 
 Официален сайт на филма
 

Филми от 2003 година
Американски екшън комедии
Мръсни хубави неща

Мръсни хубави неща () е британски филм от 2002 г. В него участва френската актриса Одре Тоту, а режисьор е Стивън Фриърс.

Времетраенето на филма е 97 минути.

Външни препратки 
 

Филми от 2002 година
Британски трилъри
Филми на Стивън Фриърс
Реката на тайните

„Реката на тайните“ () e американски филм от 2003 г. с режисьор Клинт Истууд по едноименния роман на писателя Денис Лихейн. Филмът е номиниран за шест Награди на филмовата академия на САЩ. Шон Пен печели Оскар за най-добър актьор, а Тим Робинс – за най-добра поддържаща мъжка роля.

Сюжет 

През лятото на 1975 Дейв Бойл (Тим Робинс) и двама приятели, Джими (Шон Пен) и Шон (Кевин Бейкън), играят на един тротоар в Бостън, когато Дейв е отвлечен и бива обект на сексуално насилие в продължение на няколко дни. Впоследствие той избягва, но травмата му го преследва дори като възрастен. Нещо повече, Дейв става главен заподозрян, когато дъщерята на Джими, Кейти, е намерена убита. Шон, който е назначен да разследва престъплението се изправя пред двата демона – на миналото и обстоятелствата обграждащи смъртта на Кейти.

Източници

Външни препратки 
 

Филми от 2003 година
Американски криминални филми
Филми на Клинт Истууд
Филми на Вилидж Роудшоу Пикчърс
Филми на Уорнър Брос
Последният самурай

Последният самурай () е американо-новозеландско-японски филм от 2003 г. с участието на Том Круз.

Режисиран от Едуард Зуик, действията описани в него, макар и да са художествена измислица, се препокриват с реални факти от Реставрацията Мейджи. Филмът проследява историята на американския войник Нейтън Олгрен, сблъскващ се с японските самураи. Сюжетът на филма е вдъхновен от въстанието Сацума от 1877 г., водено от Сайго Такамори и от реформирането по западен образец на Япония от колониалните сили, макар че това главно е приписвано на Съединените щати за американската публика. В по-малка степен, филмът също е повлиян от историите на Жул Брюне, капитан от Френската армия, който се бие заедно с Еномото Такеаки в по-ранната война Бошин и на Фредерик Уорд, американски наемник, който реформира китайската армия по западен образец, като създава Винаги побеждаващата армия. Филмът е отличен с множество номинации, включително и четири номинации за Оскар.

Актьорски състав

Награди и номинации

Източници

Външни препратки 

   
   

Филми от 2003 година
Американски военни филми
Новозеландски филми
Японски военни филми
Приключенски филми
Драми
Военни филми
Американски драми
Американски приключенски филми
Японски драми
Филми на Едуард Зуик
Японски приключенски филми
Филми на Уорнър Брос
Убийците на старата дама (филм, 2004)

„Убийците на старата дама“ () е американски филм от 2004 г. на братя Коен. Филмът е римейк на едноименния британски филм от 1955 г. Главните роли се изпълняват от Том Ханкс, Ирма Хол и Марлон Уейънс.

Източници

Външни препратки 
 

Американски криминални комедии
Филми от 2004 година
Филми на Тъчстоун Пикчърс
Филми на братя Коен
Наказателят

„Наказателят“ () е американски супергеройски екшън филм от 2004 г. на режисьора Джонатан Хенслей, базиран на комиксовия антигерой Наказателя. Ролята на Франк Касъл се играе от Томас Джейн, а Джон Траволта изпълнява ролята на Хауърд Сейнт.

Източници

Външни препратки 

 
 
 

Филми от 2004 година
Американски екшъни
Екшън филми
Филми, базирани на Марвел Комикс
Троя (филм)

Троя () е американски филм от 2004 г. с участието на Брад Пит (в ролята на Ахил), Ерик Бана (в ролята на Хектор) Орландо Блум (в ролята на Парис), Шон Бийн (в ролята на Одисей), Питър О'Тул (в ролята на Приам), и Джули Кристи. Режисьор е Волфганг Петерсен.

Сюжетът на филма е за Троянската война по разказа на Омир от древногръцката литература „Илиада“, в която се разказва за троянската война. „Одисея“ е продължението. В нея се разказва за приключенията на Одисей след края на троянската война.

Сюжет 
Когато троянските принцове Парис (Орландо Блум) и Хектор (Ерик Бана) гостуват на спартанския цар Менелай (Брендан Глийсън), за да уредят делата по сключването на мир между Спарта и Троя, Парис се влюбва в Елена Даян Крюгер), съпруга на Менелай и най-красивата жена на света. Мирът е сключен, но когато корабът на троянците потегля обратно, Хектор разбира, че и Елена се е качила на борда с помощта на Парис. След мира идва войната. Брат на Менелай е Агамемнон (Брайън Кокс), който е подчинил почти всички царства в Гърция. Троя е сред царствата, които още не е завладял. Менелай моли Агамемнон за помощ. 1000 кораба тръгват за Троя.

На него му е писано да не се върне от Троя.

Троя е завладяна с помощта на Одисей (Шон Бийн), който дава идеята да се построи огромен кон, в него да се скрият най-добрите воини, а другите да се прикрият заедно с корабите от погледа на троянците. Троянците ще си помислят, че гърците са си отишли, а конят е дар за боговете, и ще го внесат в града. А през нощта скритите воини ще излязат и ще отворят портите за останалите.

Участват 
 Брад Пит – Ахил
 Ерик Бана – Хектор
 Орландо Блум – Парис
 Диане Крюгер – Елена
 Брендан Глийсън – Менелай
 Брайън Кокс – Агамемнон
 Шон Бийн – Одисей
 Питър О'Тул – Приам
 Джули Кристи – Тетида
 Роуз Бърн – Бризеида
 Гарет Хедлънд – Патрокъл
 Сафрън Бъроус – Андромаха

В България 
В България филмът е излъчен на 13 март 2011 г. по Би Ти Ви с български войсоувър дублаж. Екипът се състои от:

Източници

Външни препратки 

 Официален сайт на „Троя“
 

Американски приключенски филми
Филми от 2004 година

Филми на Волфганг Петерсен
Филми на Уорнър Брос
Европейско първенство по футбол/2004/Група A



Португалия – Гърция 1:2 (0:1)

Испания – Русия 1:0 (0:0)

Гърция – Испания 1:1 (0:1)

Русия – Португалия 0:2 (0:1)

Испания – Португалия 0:1 (0:0)

Русия – Гърция 2:1 (2:1) 

A
1798



Събития 

 Остров Малта е завладян от тогавашния генерал Наполеон Бонапарт. След период от 268 години, настъпва краят на владението на архипелага от Рицарите Хоспиталиери.

Родени 
 Дионисиос Соломос, гръцки поет († 1857)
 Авксентий Велешки, български духовник († 1865)
 Уилям Мартин, британски зоолог († 1864)
 19 януари – Огюст Конт, френски философ († 1857)
 8 февруари – Михаил Павлович, велик княз на Русия († 1849)
 2 април – Аугуст Хайнрих Хофман фон Фалерслебен, немски писател († 1874 г.)
 26 април – Йожен Дьолакроа, френски художник († 1863)
 14 юни – Франтишек Палацки, чешки историк († 1876)
 11 юли – Паоло Сави, италиански геолог и зоолог († 1871)
 16 юли – Александър Горчаков, руски политик († 1883)
 12 октомври – Педро I, император на Бразилия († 1834)
 5 ноември – Мария-Каролина от Двете Сицилии, херцогиня дьо Бери († 1870)
 21 ноември – Жером-Адолф Бланки, френски икономист († 1854)
 10 декември – Александър Брюлов, руски архитект и художник († 1877 г.)
 24 декември – Адам Мицкевич, полски поет († 1855)

Починали 
 Ригас Велестинлис – гръцки революционер, мечтател на единна Балканска държава (* 1757)
 Сюлейман Кьорходжа, местен управник (* неизв.)
 16 януари – Джон Далинг, британски военен деец (* ок. 1731)
 12 февруари – Станислав Август Понятовски, последният полски крал и велик княз литовски (* 1732)
 4 юни – Джакомо Казанова, италиански авантюрист (* 1725)
 13 юни – Ригас Велестинлис, гръцки революционер (* 1757)
 4 декември – Луиджи Галвани, италиански лекар и физик (* 1737)
 16 декември – Томас Пенант, уелски естествоизпитател (* 1726)
1797



Събития

Родени 
 Андо Хирошиге – японски живописец и гравьор († 1858)
 12 януари – Анете фон Дросте-Хюлзхоф, немска поетеса († 1848 г.)
 31 януари – Франц Шуберт, австрийски композитор († 1828)
 22 март – Вилхелм I, пруски крал, германски император († 1888)
 27 март – Алфред дьо Вини, френски писател († 1863)
 3 април – Бартелеми Дюмортие, белгийски ботаник и политик († 1878)
 18 юли – Имануел Херман Фихте, германски философ († 1879)
 30 август – Мери Шели, английска писателка († 1851)
 29 ноември – Гаетано Доницети, италиански композитор († 1848)
 13 декември – Хайнрих Хайне, немски поет († 1856)

Починали 
 2 март – Хорас Уолпоул, английски писател и общественик (* 1717)
 3 март – Ив Жозеф дьо Кергелен дьо Тремарек, френски мореплавател (* 1734)
 9 юли – Едмънд Бърк, британски политик и философ (* 1729)
1796



Събития

Родени 
 Димитър Зограф, български иконописец
 24 април – Карл Имерман, немски писател († 1840 г.)
 1 юни – Никола Леонар Сади Карно, френски физик
 24 октомври – Аугуст фон Платен, немски поет († 1835 г.)
 29 декември – Йохан Кристиан Погендорф, германски физик

Починали 
 21 юли – Робърт Бърнс, шотландски поет
 7 октомври – Томас Рийд, шотландски философ
 17 ноември – Екатерина II, императрица на Русия
 19 декември – Пьотър Румянцев, руски граф и генерал
1795



Събития 
 2 ноември – Начало на управлението на Директорията във Франция.

Родени 
 Емануил Васкидович, български просветен деец
 Йосиф Волф, немски мисионер
 18 януари – Анна Павловна, кралица на Нидерландия
 21 февруари – Антонио Лопес де Санта Ана, мексикански военачалник и политик
 19 април – Кристиан Готфрид Еренберг, германски естествоизпитател
 13 май – Павел Шафарик, словашки филолог
 19 май – Джонс Хопкинс, американски бизнесмен
 4 юли – Карл Айхвалд, руски учен
 20 август – Робърт Стоктън,
 16 септември – Саверио Меркаданте, италиански композитор
 31 октомври – Джон Кийтс, Английски поет
 21 декември – Леополд фон Ранке, германски историк

Починали 
 Якоб Фридрих Ерхарт, германски ботаник
 26 януари – Йохан Кристоф Фридрих Бах, германски композитор
 31 август – Франсоа-Андре Филидор, френски музикант и шахматист
1794



Събития 
 10 октомври – Лидерът на полското въстание от 1794 г. Тадеуш Косцюшко е пленен от руските войски

Родени 
 Иван Витали, руски скулптор († 1855)
 17 януари – Айлхард Мичерлих, немски химик
 23 януари – Едуард Фридрих Еверсман, германски зоолог
 8 февруари – Фридлиб Рунге, немски химик и професор
 12 февруари – Александър Петров, руски шахматист
 16 март – Ами Буе, френски геолог
 20 май – Карл Юлиус Перлеб, германски ботаник
 30 август – Стивън У. Киърни, Американски военачалник

Починали 
 ноември – Рудолф Ерих Распе, немски писател
 5 април – Жорж Дантон, френски политик
 8 май – Антоан Лавоазие, френски химик
 10 май – Елизабет Френска, френска принцеса
 28 юли – Максимилиан Робеспиер, френски революционер
 28 юли – Сен Жюст, френски революционер
Никол Кидман

Никол Мери Кидман () е австралийска и американска актриса. Носителка на награди „Оскар“, „БАФТА“, „Сатурн“, „Сребърна мечка“ и трикратна носителка на награда „Златен глобус“.

Биография

Ранно детство и образование 
Кидман е родена на 20 юни 1967 г. в Хонолулу на Хавайските острови, дъщеря е на Джанет Ан Мак Нийл Кидман и д-р Антъни Дейвид Кидман. Баща ѝ е биохимик и клиничен психолог в Лейн Коув, Сидни и автор, който е участвал активно в работническото движение. Майка ѝ е била инструктор на медицински сестри и редактор на книгите на своя съпруг. Когато Никол се ражда, баща ѝ е научен сътрудник в Националния институт за умствено здраве във Вашингтон. Семейството се завръща в Австралия, когато Кидман е 4-годишна. Тя започва да взема уроци по балет, когато е на три години, по-късно учи в Младежкия театър на Сейнт Мартин, Австралийския театър за младежи и в театъра Филип Стрийт. Бащата на Никол карал нея и сестра ѝ да правят лицеви опори и да изпълняват упражнение, известно като палячо. Никол е една от най-великите актриси в историята на киното.

Започва актьорската си кариера в Австралия през 1983 г. През 1990 прави дебюта си в Холивуд в „Дни на Грохот“, където се запознава с бъдещия си съпруг Том Круз. Впоследствие двамата играят и в „Далече, далече“ (1992). Следва сватба между двамата. В следващите години Никол Кидман участва в редица успешни продукции „Батман завинаги“ (1995), „Миротворецът“ (1997), „Приложна магия“ (1998) и „Широко затворени очи“ (1999), с Том Круз – последният им филм заедно. След 10-годишен брак те се развеждат.

Пеене 

Неизвестна преди филма Мулен Руж като певица, Кидман прави няколко много добри вокални изпълнения там. В сътрудничеството си с Юън Макгрегър над песента „Come What May“ от саундтрака на филма, тя дебютира на 27-о място в британските класации за сингли. По-късно си сътрудничи с Роби Уилямс в песента „Somethin' Stupid“. Песента достига 8-о място в австралийската ARIAnet класация за сингли, и е номер 1 в продължение на 3 седмици във Великобритания. Това е британския коледен сингъл номер 1 за 2001.

През 2006 г. участва с гласа си в анимационния филм Happy Feet, като озвучава героинята Норма Джийн и изпълнява вокала на песента Heart Song, малко променена версия на Kiss на Принс.

Филмография

Кино

Телевизия

Дискография 
 Come What May – сингъл (дует с Юън Макгрегър – 2001)
 Somethin' Stupid – сингъл (дует с Роби Уилямс – 2001)

Източници

Външни препратки 

 
 
 Никол Кидман в kinobg.org

Австралийски актьори и актриси
Американски актриси
Американски озвучаващи актриси
Американски филмови продуценти
Носители на „Оскар“
Носители на Златен глобус
Носители на награда Еми
Носителки на награда BAFTA за най-добра актриса
Носители на награда „Сатурн“
Американски християни
Австралийци в САЩ
Родени в Хонолулу
Малмьо

Ма̀лмьо (, произношение ) е третият по големина град в Швеция след Стокхолм и Гьотеборг. Населението на града е 316 588 жители.

География 
Градът е разположен на северния бряг на пролива Йоресунд в южна Швеция и е главен административен център на лен Сконе. Важно пристанище и железопътен възел. Има летище.

Малмьо се намира само на 25 км от Копенхаген по вода.

История 
Малмьо е основан през 1250 г. Той е сред от 133-те града на Швеция, които имат статут на исторически градове.

През 19 век Швеция разполага тежката си индустрия в този най-южен край на страната, в провинция лен Сконе, тъй като мястото осигурява много добър достъп по вода до Северна Европа.

Архитектура 
Мостът Йоресун над едноименния пролив, свързващ Малмьо с датската столица Копенхаген, е най-дългият мост над водна площ в Европа.

В Малмьо се намира сградата „Извитият торс“ (Turning Torso) на испанския архитект Сантяго Калатрава, която е втората по височина жилищна сграда в Европа. Небостъргачът с височина 190 м се намира на брега на пролива Йоресунд.

На площад „Сторторгет", който съществува от 16 век, може да се види статуята на крал Карл X Густав, царувал от 1654 до 1660, който завладява различни територии на Дания и ги присъединява към шведската империя в средата на 17 век.

Култура 
Малмьо е популярен със своята скейт култура.

Друга популярна културна дестинация е библиотеката на града. През зимата повечето обществени сгради в Швеция затварят в 15 ч, само библиотеката работи до 20 ч. Входът е безплатен.

Операта в Малмьо също е сред популярните културни средища в града.

Кухня 
„Лагом“ е шведската философия за перфектен баланс и наслада от живота. В Малмьо се сервират различни ястия с месо от лос. За деликатес се смята и месото от елен, маринована риба.

Спорт 
Сред най-известните футболни отбори в Швеция е представителният футболен отбор на града „Малмьо“ ФФ.

Побратимени градове 
  Аделейд, Австралия от 1988 г.
  Вааса, Финландия
  Варна, България
  Калининград, Русия
  Киети (провинция), Италия
  Нюкасъл ъпон Тайн, Англия
  Талин, Естония
  Таншан, Китай
  Флоренция, Италия
  Шчечин, Полша
  Щралзунд, Германия

Личности, родени в Малмьо 
 Бу Видербери (1930 – 1997), кинорежисьор
 Кристиан Вилхелмсон (р. 1979), шведски футболист-национал
 Анита Екберг (1931 – 2015), киноактриса
 Златан Ибрахимович (р. 1981), шведски футболист-национал
 Лукас Мудисон (р. 1969), шведски режисьор и сценарист
 Маркус Русенбери (р. 1982), шведски футболист-национал
 Ян Труел (р. 1931), кинорежисьор

Източници

Външни препратки 
 Уебсайт на град Малмьо

 
Населени места в лен Сконе
Интегрирано обучение

Интегрираното обучение е форма на обучение на деца със специални образователни потребности (СОП), при която всяко от тях се обучава в масово училище, но по план, съобразен с индивидуалните му възможности. В България интегрираното обучение (ИО) е прието официално през 2003 г. То обхваща следните категории деца:
 с интелектуална недостатъчност;
 със зрителни увреждания;
 със слухови увреждания;
 с хронични заболявания;
 с говорни и езикови нарушения.

Приема се, че тези категории деца са със специални образователни потребности поради наличието на определени дефицити в различни сфери – познавателна, моторна, сензорна.

Главната цел на ИО е да постигне вграждане на децата със СОП в средата на техните връстници, а впоследствие – в обществото като цяло. Затова учебните часове се провеждат заедно с класа, който посещава съответното дете. В зависимост от дефицита, с него се провеждат индивидуални занимания от различни специалисти – специални педагози. Важна особеност на ИО е, че е насочено към индивидуалните възможности и интереси на децата със СОП. От тях не се изисква покриване на стандартите на обучение за съответния клас; дори и усвоили минимум от знания, те преминават в по-горен клас.

В страните от Европейския съюз ИО е въведено отдавна. Всяка от тях има изработена собствена система на интеграция, която отчита националната специфика.

Външни препратки 
 Реалности в процеса на приобщаване на деца със специфични образователни потребности 

Образование
1792



Събития 
 Франция става република.
 10 август – В Париж тълпата атакува палата на Луи XVI и арестуват него и семейството му.
 17 май – Създадена е Нюйоркската фондова борса.

Родени 
 14 януари – Кристиан Юлиус Де Меза, датски генерал
 29 февруари – Джоакино Росини, италиански композитор
 8 юли – Джоузеф Бейтс, американски християнски водач
 4 август – Пърси Шели, британски поет
 21 септември – Йохан Петер Екерман, немски писател († 1854 г.)
 28 ноември – Виктор Кузен, френски философ
 1 декември – Николай Лобачевски, руски математик

Починали 
 1 март – Леополд II, император на Свещената Римска империя
 30 април – Джон Монтагю, британски политик
 5 август – Фредерик Норт, британски политик
1791



Събития 
 В Русия е създадена Линия на уседналост, само в рамките на която е разрешено заселването на евреи.
 29 декември – подписан е Яшкият мирен договор.

Родени 
 15 януари – Франц Грилпарцер, австрийски поет и драматург († 1872 г.)
 15 февруари – Франческо Хайес, италиански художник
 15 февруари – Франческо Айец, италиански художник
 27 април – Самюъл Морз, американски художник
 20 юни – Томас Едуард Боудич, английски изследовател
 14 септември – Франц Боп, немски езиковед
 12 декември – Мария-Луиза Австрийска, императрица на Франция, херцогиня на Парма и Пиаченца
 26 декември – Чарлз Бабидж, британски математик

Починали 
 2 март – Джон Уесли, Основател на Методистката църква
 5 октомври – Григорий Потьомкин, руски княз и държавник
 5 декември – Волфганг Амадеус Моцарт, композитор
1790

1790 (хиляда седемстотин и деветдесета) година (MDCCXC) е:
 обикновена година, започваща във вторник по юлианския календар;
 обикновена година, започваща в петък по григорианския календар (с 11 дни напред за 18 век).

Тя е 1790-ата година от новата ера и след Христа, 790-ата от 2-ро хилядолетие и 90-ата от 18 век.

Събития

Родени 
 1 юни – Фердинанд Раймунд, австрийски драматург († 1836 г.)
 17 ноември – Аугуст Мьобиус, немски математик и астроном († 1868 г.)
 16 декември – Леополд I, крал на белгийците († 1865 г.)
 23 декември – Жан-Франсоа Шамполион, френски египтолог († 1833 г.)

Починали 
 20 февруари – Йозеф II, император на Свещената Римска империя (* 1741 г.)
 17 април – Бенджамин Франклин, американски общественик (* 1706 г.)
 17 юли – Адам Смит, шотландски икономист и философ (* 1723 г.)
 17 юли – Йохан II Бернули, швейцарски математик (* 1710 г.)
1789



Събития

Април 
 Джордж Вашингтон започва първата си година като президент на САЩ

Май 
 Започва Френската революция. На 5 май във Версай са открити заседанията на Генералните щати.

Родени 
 26 февруари – Итън Ходжкинсън, английски инженер
 16 март – Георг Ом, немски физик
 6 юли – Мария-Изабела Бурбон-Испанска, кралица на Двете Сицилии
 21 август – Огюстен Луи Коши, френски математик
 15 септември – Джеймс Фенимор Купър, американски писател
 21 юли – Васил Априлов, български просветен деец и книжовник

Починали 
 21 януари – Пол-Анри Дитрих Холбах, френски писател
 23 януари – Джон Клеланд, английски писател
 7 април – Абдул Хамид I, султан на Османската империя
 4 юни – Луи-Жозеф Ксавие Франсоа, дофин на Франция
 15 август – Едуард Уоринг, британски математик
1788



Събития 
 във Варшава се свиква Четиригодишния Сейм, наречен още сейм на Жечпосполита, завършили с Майската конституция от 1791 г.

Родени 
 22 януари – Джордж Байрон, британски поет
 5 февруари – Робърт Пийл, британски политик
 12 февруари – Карл фон Райхенбах, германски химик
 22 февруари – Артур Шопенхауер, немски философ
 10 март – Йозеф фон Айхендорф, немски поет и драматург
 10 май – Екатерина Павловна, кралица на Вюртемберг
 18 юни – Карл Сигизмунд Кунт, германски ботаник
 2 август – Леополд Гмелин, немски химик
 10 септември – Вилхелмина от Баден, Велика херцогиня на Хесен
 25 септември – Бьортън Гунльойсон, исландски математик и картограф
 14 ноември – Михаил Лазарев, руски морски капитан

Починали 
 ? – Жан-Франсоа Лаперуз, френски изследовател
 Морис Саклинг, британски офицер
 16 април – Жорж Бюфон, френски учен
 14 декември – Карл Филип Емануел Бах, германски композитор
1787



Събития

Родени 
 Александър Меншиков, руски дипломат
 26 април – Лудвиг Уланд, немски поет и езиковед
 4 август – Александър Алябиев, руски композитор († 1851 г.)
 11 август – Йохан Готлиб Ньоремберг, германски физик
 4 октомври – Франсоа Гизо, френски политик и историк
 7 ноември – Вук Караджич, реформатор на сръбския език
 18 ноември – Луи Дагер, френски изобретател и пионер във фотографията

Починали 
 15 ноември – Кристоф Глук, немски композитор
 23 декември – Луиза Френска, френска благородничка
1785



Събития 

Започва всекидневното издаване на британския национален вестник „Таймс“

Родени 
 Неофит Бозвели, български духовник
 12 февруари – Пиер Луи Дюлон, френски физик и химик
 22 февруари – Жан Пелтие, Френски физик
 7 март – Алесандро Манцони, италиански писател
 29 април – Карл Драйс, немски изобретател
 20 юли – Махмуд II, султан на Османската империя

Починали
1784



Събития

Родени 
 20 февруари – Джон Уул, Американски генерал
 13 април – Фридрих фон Врангел, пруски генерал
 30 юли – Леополд Шефер, германски писател
 14 октомври – Фернандо VII, крал на Испания
 24 ноември – Йохан Лудвиг Буркхард, швейцарски изследовател
 24 декември – Елена Павловна, Велика руска княгиня

Починали 
 1 юли – Вилхелм Фридеман Бах, германски композитор
 31 юли – Дени Дидро, френски философ и писател
1783



Събития 
 25 ноември – Джордж Вашингтон превзема Ню Йорк и последните британски войски напускат САЩ

Родени 
 Виктор Нишки, български духовник
 23 януари – Стендал, френски писател
 3 април – Уошингтън Ървинг, американски писател
 22 май – Уилям Стърджън, английски физик
 24 юли – Симон Боливар, латиноамерикански революционер
 9 август – Александра Павловна, Велика руска княгиня

Починали 
 7 септември – Леонард Ойлер, швейцарски учен
 29 октомври – Жан Лерон д'Аламбер, френски математик, физик и философ
1782

1782 (хиляда седемстотин осемдесет и втора) година (MDCCLXXXII) е:
 обикновена година, започваща в събота по юлианския календар;
 обикновена година, започваща във вторник по григорианския календар (с 11 дни напред за 18 век).

Тя е 1782-рата година от новата ера и след Христа, 782-рата от 2-ро хилядолетие и 82-рата от 18 век.

Събития

Родени 
 15 февруари – Уилям Милър, основател на адвентисткото движение († 1849)
 21 април – Фридрих Фрьобел, германски педагог († 1852 г.)
 18 май – Михаил Воронцов, руски генерал († 1856 г.)
 27 октомври – Николо Паганини, италиански композитор († 1840 г.)
 7 декември – Николаус Опел, германски зоолог († 1820 г.)

Починали 
 1 януари – Йохан Кристиан Бах, германски композитор (* 1735 г.)
 2 март – Софи Бурбон-Френска, френска благородничка (* 1734 г.)
 17 март – Даниел Бернули, швейцарски математик (* 1700 г.)
1781



Събития

Родени 
 Иван Денкоглу, български просветен деец и предприемач
 26 януари – Ахим фон Арним, писател
 30 януари – Аделберт фон Шамисо, немски писател и учен
 13 март – Карл Фридрих Шинкел, германски архитект
 9 юни – Джордж Стивънсън, английски изобретател
 21 юни – Симеон Дени Поасон, френски математик и физик
 6 юли – Джон Слоут, американски офицер
 6 юли – Томас Стамфорд Рафълс, британски изследовател
 23 септември – Анна Фьодоровна, велика руска княгиня
 5 октомври – Бернард Болцано, чешки математик
 22 октомври – Луи-Жозеф Ксавие Франсоа, дофин на Франция

Починали 
 15 февруари – Готхолд Ефраим Лесинг, немски писател и драматург
 18 март – Ан Робер Жак Тюрго, френски икономист и министър
 14 май – Франц Шюц, немски художник
1780



Събития

Родени 
 Жан Батист Бори дьо Сен Венсан, френски учен
 18 март – Милош Обренович, княз на Сърбия
 19 август – Пиер-Жан дьо Беранже,

Починали 
 29 ноември – Мария Тереза, австрийски монарх
1779



Събития

Родени 
 12 януари – Никола Клеман, френски химик
 15 март – Уилям Ламб, английски политик, аристократ
 27 април – Константин Павлович, велик княз на Русия
 20 август – Йонс Берцелиус, шведски химик

Починали 
 Мехмед Кьорходжа, местен управник
 14 февруари – Джеймс Кук, британски мореплавател, изследовател и картограф
 6 декември – Жан-Батист-Симеон Шарден, френски художник
1777



Събития

Родени 
 Шарл Дезорм, френски физик и химик
 14 януари – Уилям Лийк, британски топограф и историк
 30 април – Карл Фридрих Гаус, немски математик
 4 май – Луи Жак Тенар, френски химик
 14 август – Ханс Кристиан Оерстед, датски физик
 23 август – Аделаид Орлеанска, френска принцеса
 9 октомври – Никита Бичурин, руски китаист
 23 декември – Александър I, император на Русия

Починали 
 12 декември – Албрехт фон Халер, швейцарски поет и учен
1776



Събития 
 2 юли – Континенталният конгрес във Филаделфия гласува за обявяване на независимост на Тринадесетте колонии от Великобритания.
 4 юли – Континенталният конгрес одобрява чрез гласуване Декларацията за независимост на Тринадесетте британски колонии, написана от Томас Джеферсън, с която се създават Съединените американски щати.

Родени 
 24 януари – Ернст Теодор Амадеус Хофман, немски писател
 10 март – Луиза фон Мекленбург-Щрелиц, кралица на Прусия
 19 март – Василий Тропинин, руски художник, портретист († 1857 г.)
 27 март – Шарл-Франсоа Брисо дьо Мирбел, френски ботаник
 11 юни – Джон Констабъл, английски художник
 14 юли – Пиер Домени, френски офицер
 9 август – Амадео Авогадро, италиански физик и химик
 27 декември – Николай Каменски, руски офицер

Починали 
 25 август – Дейвид Хюм, шотландски философ