alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Потоп (село)

Потоп е село в Западна България. То се намира в Община Елин Пелин, Софийска област.

География 
Село Потоп се намира в планински район, на излизане от софийско поле по пътя на автомагистрала Хемус (втория висок мост). Селото се намира на 35 km от столицата София. Най-високата точка е връх „Вържа глава“. През селото минава и маловодната река Чурешка, която в миналото е била доста по-голяма и го е наводнила преди време (от там идва името на селото, което преди се е наричало Каменица).

История 
Селото съществува от няколко века, но се знае малко за историята му - населението се е занимавало предимно със земеделие.  Близо до селото се намира местността Жерково, в която след 9 септември комунистическата партия национализира селските имоти и прави паметник на отряд „Чавдар“ с музей. Това е защото по време на Третото Българско Царство в околностите на селото действат партизански отряди, като няма хора от самото село, участващи в тях. Карали са телата на убитите партизани в центъра на селото за назидание на местните - били оставяни за да може всички хора да ги видят. 
След 10 ноември селото се опитва да се възстанови. За съжаление средствата и възможностите са малко, като при много други в България.

Религия 
Всички хора в селото изповядват източноправославното християнство. На хълм в близост до селото се намира църквата „Успение Богородично“, която все още е запазена, въпреки че липсват пари за поддръжка. Намира се на около 100 метра по отбивка вдясно (нагоре) от пътя от с. Елешница, която започва точно на влизане в село Потоп (откъм Елешница).

Обществени институции 
Селото е с население от 52 души и това е причината, поради която неговите жители не избират своя кмет пряко, а се назначава кметски наместник от община Елин Пелин. В сградата на кметството се помещават и пенсионерският клуб, и младежкият дом.

Културни и природни забележителности 
В селото има извор който се намира в местността „Стубела“. За него хората казват, че има лечебни свойства. Също така там се намира и една голяма канара за която се смята че е съборена от планината от Крали Марко.

Галерия

Източници 

Села в Софийска област
Населени места в община Елин Пелин
Столник

Столник е село в Западна България. То се намира в Община Елин Пелин, Софийска област.

География 
Село Столник се намира на 5 километра северно от общинския център Елин Пелин и на 27 километра от столицата София. Гара на Подбалканската жп линия София-Карлово-Тулово-Бургас, откъдето тръгва и отклонението за гара Яна и Кремиковци.

История 
Село Столник се споменава под името Истолник (استولنیک) в османотурски документи, съхранявани в отдел „Ориенталски сбирки“ на Националната библиотека. През 1618 г. селото е част от зиамет на Хюсеин Чавуш на стойност 68 000 акчета.

Обществени институции 
 Народно читалище „Иван Вазов“
 Кметство тел: 071542320

Личности 
 Цвятко Анев (1911 – 2002) – политик от БКП, партизанин и един от участващите в опита за преврат срещу Тодор Живков
 Недялко Велев (1908 – 1997) – деятел на съобщенията в България
 Тоне Переновски (1909 – 1985) – български комунистически деец, партизанин

Културни и природни забележителности 
 Черквата „Свети Николай Чудотворец“ построена през Второто българско царство. По време на османската власт е била заровена под земята. Камбанарията е построена от каменни блокове, с кръстове на всеки от тях.
Паметниците на културата на територията на селото са включени в списъците на Националния институт за паметниците на културата и са както следва:

 Надгробна могила в м. Гавнос.
 Две надгробни могили в м. Гавнос.
 Надгробна могила в двора на радиостанцията.
 Антично селище в м. Славовица.
 Църква „Св.Николай Чудотворец“.
 Три надгробни могили източно от селото.
 Надгробна могила в м. Зимо.
 Две надгробни могили в м. Малковица.
 Две надгробни могили в селото.
 Надгробна могила в м. Шукерица.
 Праисторическо селище в м. Елин дол.
Източник: Община Елин Пелин

Редовни събития 
 Традиционен събор на селото, провеждащ се всяка година през месец юни.
 През месец декември за коледните празници коледарска група изпълнява обичая коледуване.
 На Лазаров ден лазарска група с песни и танци изпълнява обичая лазаруване.
 Читалището организира и вече станалите традиция конни надбягвания за Тодоров ден.
 За Великден се организират конкурси за най-здраво и най-шарено яйце с много награди и веселие.

Източници 

Села в Софийска област
Населени места в община Елин Пелин
Чурек

Чурек е село в Западна България. То се намира в Община Елин Пелин, Софийска област.

География 
Село Чурек се намира на 26 km от София на територията на общ. Елин Пелин. Разположено на юг от връх Мургаш. През селото минават две реки, които се вливат в една на центъра на селото – р. Метликовица и р. Витинска, извиращи от Стара Планина.

История

Свързани личности
 Василий Каталей

Културни и природни забележителности 
Иконостасът на храма „Свети Илия“ е дело на дебърски майстори от рода Филипови.

Редовни събития 
Традиционен събор – Вяра, Надежда, Любов

Бележки 

Села в Софийска област
Населени места в община Елин Пелин
Бойковец

Бойковец е село в Западна България. То се намира в Община Етрополе, Софийска област.

География 
Село Бойковец се намира в хълмиста местност, в красивата долина на река Равна, на 11 километра западно от град Етрополе.

Културни и природни забележителности 
В Бойковец има много природни забележителности. Над селото е разположена местността Шиндарника. Едно от най-известните места е Въртешката, където са се провеждали боеве за освобождаването на България от османска власт. Има паметна плоча, увековечаваща тези битки. Също така оттам минава стария римски път за София „Калдрама“. През селото минава Суха река.

Редовни събития 
Всяка последна събота на февруари се празнува зимен празник.

Други 
Бойковец много добре се развива с почивното дело.

Външни препратки 

Села в Софийска област
Населени места в община Етрополе
Горунака

Горунака е село в Западна България. То се намира в Община Етрополе, Софийска област. Името на местността призхожда от големите насаждения широколистни дървета – Горун. На практика тази местност разделя гр. Етрополе и гр. Правец по планински район.

География 
Село Горунака се намира в планински район.

Бележки

Външни препратки 

Села в Софийска област
Населени места в община Етрополе
Лопян

Лопян е село в Западна България. То се намира в Община Етрополе, Софийска област.

География 
Село Лопян е разположено в планински район. Намира се на 24° 4' 60E и 42° 52' 0N. Селото е свързано с шосейна мрежа с околните селища: Етрополе, Малки Искър, Ямна.

През 1964 г. Ямна е отделена като самостоятелно селище. Землището на Лопян и Ямна имат следните граници: на юг – вододелното било на Стара планина, землищата на с. Челопеч, източно от Кашана – градовете Златица и Пирдоп. На изток от землището на с. Черни Вит, с. Брусен започва източно от местността Разбой напоя, минава през през Червено присое, през Гарванова поляна, Солния рът и слиза в поречието на р. Свинска в местността Лъките, оттам през местността Габрака по посока на крепостта Чертиград, по билото и пътеката през мест. Тръсището, Лескова вода, по вододелната линия над Искрата, мест. Могилата, Доновото, през Райнов гроб, над мест. Гугли дол през Барата към горния край на Безняк и през мест. Мишек влиза в долината на Стара река над махалата Ханове, след което по течението на реката до вливането и в р. Малки Искър, пресича р. Малки Искър, стига до Конска могила и оттам по вододела Робовица – землищата на селата Джурово и Осиковица в западна посока, стига върха срещу долния край на с. Лъга, спуска се в южна посока и стига р. Малки Искър на мястото, където се влива Осеновишки дол, след което върви по долното течение на Осеновишки дол и там където започва да се възвишава Радков път, по водораздела над мест. Осеновица. Все по водораздела до Аговата круша над Лесковица до седлото на Ралюва могила, след което я заобикаля западно по пътеката до Пряслопа над Татарницата – Блатарското, и пак по вододела на мест. Татарницата през Падешкия връх, спуска се в южна посока до Пряслопа, където минава шосето Ямна – Етрополе, минава през Чукаря, през Суха раан в посока към Балкана през Горната просяка, Гроба и излиза на Солищата, оттам по посока Козето торище, Напоя източно от Кашана, където излиза на билото на Стара планина.

Обща площ на двете села – 86 km2, средна надм. височина – 500 m на селото и 100 на землището.

История 
Съществува още от времето на траките. От това време са останките от тракийската крепост „Чертиград“. Името на селото най-вероятно идва от името на племето, което е населявало тези места. Племето е било тракийско и се е наричало лупоси.

Изображението вдясно представлява документ от 1645 г., който описва спорните мери между селата Лопян и Брусен. Оригиналът е от кожа, ръкопис, на османотурски език. наличен във фонда на Софийския архив. През периода на османското владичество селото е било разположено на същото място, където продължава да съществува и днес.

Галерия

Външни препратки 
 Снимки от околностите на с. Лопян
 Ваканционно селище „Орлова скала“ – с. Лопян
 Село Лопян

Села в Софийска област
Населени места в община Етрополе
Лъга

Лъга е село в Западна България. То се намира в Община Етрополе, Софийска област.

География 
Село Лъга се намира на 5 км североизточно от град Етрополе. Селото е разположено в планински район, по живописното дефиле на р. Малък Искър – Лъгенски пролом, в полите на Етрополска Стара планина.

История

Религии 
Населението е съставено изцяло от православни християни.

Редовни събития 
 Всяка година на 20 юли се провежда традиционно честване на Свети Илия – Илинден.

Външни препратки 

Села в Софийска област
Населени места в община Етрополе
Малки Искър (село)

Малки Искър е село в Западна България. То се намира в община Етрополе, Софийска област.

География 
Село Малки Искър се намира в планински район.

История 
Селото е образувано през 1963 година след сливането на населената местност Лопянски ханове, част от село Лопян, местността Хановете, част от село Брусен, и населената местност Лъга, също част от Брусен. Първоначално носи името Брусенски ханове, а в 1971 година е прекръстено на Малки Искър.

Бележки 

Села в Софийска област
Населени места в община Етрополе
Ямна

Ямна е село в Западна България. То се намира в Община Етрополе, Софийска област.

География 
Село Ямна се намира в Стара планина, на 10 km източно от град Етрополе и на толкова северно от връх Свищи плаз. През Ямна се минава, ако от Етрополе се тръгне за Дивчовото или по алтернативния третокласен път през Черни Вит за Тетевен (излиза се на първокласния път между Тетевен и село Гложене).

Ямна се състои от няколко махали: Падеш, Златичора, Спиловица, Зебровица и др. В околностите на селото има множество красиви местности, които привличат туристи от цялата страна. Също така там протича и малката планинска река Злата. В горите около Ямна живеят множество животински видове.

Културни и природни забележителности 
Близо до селото се намира един от най-известните манастири в околността – „Св. Троица“. В миналото той е подслонявал Васил Левски, когато той се е криел от турците.

Природна забележителност около с. Ямна е водопадът Враната вода, извисяващ се над скалите. Намира се на около десет минути пеша от махала Падеш.

Редовни събития 
Всяка година, в началото на месец юни в Ямна се провежда традиционният селски събор.

Външни препратки 
 Село Ямна

Села в Софийска област
Населени места в община Етрополе
Бальовци

Бальовци е село в Западна България. То се намира в община Ихтиман, Софийска област.

География 
Село Бальовци се намира в планински район.

История 
Селото се е образувало при бягството на дядо Бальо от Вакарел. Турските и черкезки набези били му дошли до гуша и той решил да се пресели. Намерил подходящо място и си построил къща, скрита от злонамерени погледи. Така се е появило Бальовци.

Културни и природни забележителности 
В местността Стария дъб има новопостроен параклис „Рождество Богородично“. Като местна забележителност може да се спомене и огромното разнообразие от вили и къщурки.

Бележки 

Села в Софийска област
Населени места в община Ихтиман
Боерица

Боерица е село в Западна България. То се намира в Община Ихтиман, Софийска област.

География 
Село Боерица се намира в планински район, на около 7 км от Ихтиман, 2 км от с. Живково, 1 км от с. Венковец и на 7 км от язовир Искър. Разстоянието по пътя до магистрала Тракия е 10 км.

Боерица е разположено на лек наклон и на място зад планински хълм, предпазващ го от ветровете. На практика там никога не духа силен вятър. Има изградена водопроводна и канализационна мрежа. Пътищата са асфалтови. Под селото минава река. Почвата е глинест чернозем, характерен за Самоковската и Ихтиманската област.

История 

Селото е основано около 1570 г. от турски бей, когото са наричали Хаджи Амза. Оттам идва и първото му име „Аджамза“, преработено през български език. Отначало населението се е състояло от турци, преселници от Анадола, като покрай тях постепенно са се заселвали и българи. Никъде в историята на селото не е споменато за каквито и да са етнически проблеми. Към Освобождението вече българите са били многократно повече от турците, като след 1878 г. там не е останал нито един турчин, всички са се изселили към Турция. Техните имоти са били купени от българите, но вероятно някои просто са били изоставени. Оттогава там живеят само българи, няма постоянно пребиваващи цигани, но понастоящем населението е между 100 и 200 души.

Обществени институции 
Историята на с. Боерица се пази в селската библиотека. В старата книга са вписани всички участници от войните.

Културни и природни забележителности 
В селото има църква. Винаги на Великден и на др. празници, църквата отваря врати и в тържествена обстановка приема множество миряни.

В селото има и параклис в местността Чучукалан, построен като молба на хората за здраве и повече дъжд. Наистина в селото много рядко вали и облаците като че ли го заобикалят. В него се провежда селският събор, който се празнува на св.„Спас“ (Спасовден) всяка година. На събора на селото се събират много хора. Празникът продължава с голямо хоро и много веселба на площада на селото.

Природните забележителности на село Боерица са неописуемо красиви.

Редовни събития 
Всяка година 40 дни след Великден се провежда събор.

Бележки 

Села в Софийска област
Населени места в община Ихтиман
Бузяковци

Бузяковци е село в Западна България. То се намира в Община Ихтиман, Софийска област.

География 

Село Бузяковци се намира в планински район.

История 
Селото датира на територията на България от 1737 година. Тази година бе отпразнуван 270-годишният юбилей на селото. На празника присъстваха представители на най-старите родове от селото. Според легендата името на селото произлиза от името на живели някога трима братя – Пано, Бузо и Джамо, дали имената на днешните села (махали) Пановци, Бузяковци, Джамузовци.

Тази история е абсолютно невярна! Какво общо има Бузо с Бузяковци!? Селото е създадено от тази фамилия, непроменена от стотици години. Махала Бузяковци е създадена от бягащите от турските поробители от гр. Пловдив (Филипопол) 1364 г., след навлизането на Турците на балканския полуостров. (годината на създаване е неизвестна, някъде след 1400 г. след битката при Чамурлия). След превземането на крепостта Средец 1385 г., планините около София остават единственото място без турско присъствие.

Културни и природни забележителности 

Южно от мах. Бузяковци (в м. Милчовица) има следи от древно рударство.

Преди да се достигне връх Гарваница – 1106 м (с телевизионна ретранслаторна кула), близо на север от шосето,
на ниско хълмче до група кичести буки е параклисът „Св. Дух“. Непосредствено до него има малка могила.

Малко след това се подминава връх Гарваница който се издига на юг,
а непосредствено след това на север се отделя асфалтов път за прелестната махала Бърдо (3 км).

Редовни събития 
Всяка година в параклиса се събират хора от селото и посетители от цялата страна за прекрасния български празник Гергьовден. Друг честван празник в селото е 22 септември-денят на независимостта на Българския народ.

Други 

Селото е съхранило духа на миналото. Вървейки по улиците може да се видят много къщи от началото на 20 век. Балканът още шепне имената на героите от селото дали живота си в Балканските войни. С помощта на дарения местните жители издигнаха през септември 2007 г. паметник, посветен на тези герои. Паметникът е в непосредствена близост до параклиса „Св. Георги Победоносец“. Има изградена магерница и навеси за съборите. Целият комплекс носи името „Белият Камък“, тъй като там съществува още от основаването на селото бял камък на името на който е кръстена местността.

Източници

Външни препратки 

Села в Софийска област
Населени места в община Ихтиман
Бърдо

Бърдо е село в Западна България. То се намира в община Ихтиман, Софийска област.

География 
Бърдо е село в Западна България. То се намира в Община Ихтиман, Софийска област. Отстои на 57 километра източно от София и на 52 км от западно от Панагюрище.

Село Бърдо се намира в планинска местност в Средна гора в близост до язовирите Тополница и Огняново. Надморската височина е около 1100 м. Климатът е умереноконтинентален. Средните зимни температури са между -1 °C и +1 °C, а средните летни температури са около 20 °C – 22 °C. Гледката от селото е невероятна – виждат се Рила, Витоша, Стара планина и Родопи. В околността на селото има красива букова гора. Въздухът е много чист и свеж. Районът е екологично чист, с добре развити аграрни и горски дейности.

Постоянното население на селото е 45 души, но през лятото достига около 200 души.

Селото е електрифицирано, но не и водоснабдено. Всички мобилни оператори имат обхват. Най-близките училище, целодневна детска градина и медицински кабинет се намират в близкото село, Вакарел – на около 12 км от Бърдо.

През последните години в района се наблюдава развитие в строителството и продажбата на парцели заради благоприятното разположение.

Транспорт 
С кола – от София по магистрала Тракия, посока Пловдив, през Вакарел по посока Панагюрище.

Железопътен или автобусен транспорт – до с. Вакарел и след това маршрутка до Бърдо. Маршрутките се движат с различно разписание.

История 
Много стар малък манастир „Св. Спас“ се намира в гората до с. Бърдо. Изграден е от камък и пред него извира вода, която местните казват, че е светена.

Открити са следи от рударство в местността Милчовец, в близост до Бузяковци, Язовина, и Тесни рът до Бърдо.

Културни и природни забележителности 
Манастир „Св. Спас“ – стар малък манастир, който се намира в гората до Бърдо. Изграден е от камък и пред него извира вода, която местните смятат за светена. През 1995 година е построен параклиса Свети Илия. Всяка година по повод християнския празник Илинден (20 юли) се провежда събор в чест на Св. Илия пред едноименния параклис. Районът е подходящ за лов, а близостта до язовирите благоприятства за развитието на риболова. В селото има биоферма.

Други 
В ловните сезони се организира лов на дивеч. Очаква се да започне изграждане на пансион за възрастни хора, инвестицията е от Белгия.

Бележки 

Села в Софийска област
Населени места в община Ихтиман
Венковец

Венковец е село в Западна България. То се намира в Община Ихтиман, Софийска област.

География 
Село Венковец се намира в планински район. Намира се на пътя Ихтиман – Самоков, на 6 км от язовир Искър.

История 
Село Венковец води началото си от римско време. Съвременното му местонахождение датира от около 300 години. През османското владичество е премествано няколко пъти, като е носило името Таджилар (означава „калпаклии“, „тюрбанлии“). През 1934 година селото е преименувано на Венковец

Културни и природни забележителности 
През 2010 година в селото е построен параклис. Постоянните жители на селото са 25 души.

Редовни събития 
 Всяка година се провежда събор на селото във втората събота на месец юни.

Галерия

Бележки

Източници 
 Коледаров, П., Н. Минчев. Речник на селищата и селищните имена в България 1878 – 1987 г. София, 1989.

Села в Софийска област
Населени места в община Ихтиман
Веринско

Веринско е село в Западна България. То се намира в община Ихтиман, Софийска област.

География 
Село Веринско се намира в планински район. Почвата е изключително плодородна, като има достатъчно подпочвени води, което спомага за достатъчното напояване. В непосредствена близост е до ЖП гара Веринско – 2,7 км. Намира се на около 49 км от София.

История 
Старото, турско наименование на Веринско е Къранлар. След това се е казвало Чамшадиново.

Религии 
Религията на населението е източноправославна. Храмовият празник на Св. св. Кирил и Методий (24 май) е и празник на селото.

Културни и природни забележителности 
Близо е до язовир Бозалан (Бакърдере), където може да се лови риба. Районът е известен на гъбарите любители с богатия урожай на диворастящи гъби - манатарка, пачи крак, рижика, булка, сърнела, горска и полска печурка, които се берат при подходящи климатични условия от април до октомври.

Редовни събития 
Празникът на селото е 24 май и в този ден се провеждат ежегодни родови срещи. В околностите се организират състезания по ориентиране, спортен риболов и спортна стрелба.

Личности 
 Спас Дупаринов (1892-1923), политик

Други 
Напоследък се наблюдава бум на продажбите на имоти. Пандемичната обстановка ускори допълнително търсенето на места извън София с благоприятен микроклимат, добра инфраструктура (асфалтирани улици, работещо улично осветление) и близост до София, добро административно и ефективно ръководство от страна на кмета, близост на язовирите около селото. Важна предпоставка е и ниската престъпност в селото. В селото обаче няма изградена канализация и системи за пречистване на отпадните води.

Бележки 

Села в Софийска област
Населени места в община Ихтиман
Любница

Любница е село в Западна България. То се намира в Община Ихтиман, Софийска област.

География 
Село Любница се намира в планински район.

Бележки

Външни препратки 

Села в Софийска област
Населени места в община Ихтиман
Мухово

Мухово е село в Западна България. То се намира в община Ихтиман, Софийска област.

География 
Село Мухово се намира в планински район, на 22 км североизточно от град Ихтиман, до стената на язовир Тополница. Мухово е в непосредствена близост до селата Лесичово и Церово, както и до местността Шиндар. Районът се характеризира с много мек и топъл микроклимат, обусловен от язовира и изложението на планинските склонове. Има 280 слънчеви дни годишно, което е над средното за България.

Селото има 17 махали.

История 
До построяването на язовир Тополница селото се е намирало по бреговете на реката.

Селото е една от малкото местности, където турците по време на османската власт не са имали възможност да господстват. По време на Априлското въстание Хвърковатата чета на Бенковски (все още несформирана) минава през селата Мечка, Поибрене и Мухово, като във всяко от тях се присъединяват четници. От Мухово се присъединяват около 40 души. Също така селото дава голям принос и участие в Септемврийското въстание от 1923 г. и в антифашистката борба.

Религии 
В селото е построена църква с патрон Свети Георги. Когато селото се е намирало на мястото на днешния язовир, е имало църква със същото име (която е била огромна, с голям двор и отделна камбанария).

Църквата е завършена и осветена 2008 г.

Културни и природни забележителности 

С красивата си природа местността около Мухово е изключително подходяща за селски туризъм.

Редовни събития 
През село Мухово минава една от отсечките на ежегодните ралита „България“ и „Траянови врата“. Също така е възродена традицията да се прави събор на селото на 6 май.

Личности 
 Продан Ружинов – делегат на Оборище;
 Вълко Стойнов – делегат на Оборище;
 Йордан Кискинов – учител, виден комунистически деец, водач на Първа средногорска чета 1924 г., интербригадист в Испания, емигрант в СССР, завърнал се и загинал като парашутист.

Други 
Преди години ихтиманци решили, че селото е подходящо за вилна зона и много семейства закупили парцели и построили къщи и вили, но „годините на прехода“ накараха много от тях да ги поизоставят. По това време се изградила и напоителна система, като с помощта на електрическа помпа, с вода от язовира се пълнел открит басейн, намиращ се над селото. Той можел да се използва и за плаж, тъй като бреговете на язовира са много стръмни.

Сезони 
През пролетта и лятото различни хора от различни градове в България идват насам на почивка. През лятото селото се пълни с деца.

В Мухово са снимани не по-малко от 20 филма, обикновено заснети в електрическата централа. Често има риболов, най-често се хваща костур. Строят се най-различни къщи. През лятото по традиция се провежда „Рали България“.

Галерия

Външни препратки 
 Сайт за село Мухово

Бележки 

Села в Софийска област
Населени места в община Ихтиман
Пановци

Пановци е село в Западна България. То се намира в Община Ихтиман, Софийска област.

География 
Село Пановци се намира в планински район. Пановци се намира в Западна България. То е в община Ихтиман, Софийска област. На 50 км се намира областният град София, а на 21 км се намира общинският град Ихтиман.

Културни и природни забележителности 
Наблизо остои река Вуковия.

Редовни събития 
Събор на Спасовден

Други 
Населението е около двама жители. Надморската височина на селото е 867 метра.

Бележки

Външни препратки 

Села в Софийска област
Населени места в община Ихтиман
Пауново

Пауново е село в Западна България. То се намира в Община Ихтиман, Софийска област.

География 
Село Пауново се намира в гънките на Вакарелска планина в Ихтиманска Средна гора. Отстои на 5 км по асфалтов път, започващ от най-източния край на село Вакарел и минаващ през тунел под магистрала „Тракия“. На няколко километра от Пауново се намира малкият язовир Бакърдере, до който се достига по черен път.

История 
Селището възниква като махала Кутрахци. През 1951 г. селото е преименувано в чест на местния секретар на БЗНС Димитър Паунов, убит през 1923 г.

Културни и природни забележителности 
Река „Баба река“

Редовни събития 
Курбан на Гергьовден в църквата „Свети Георги“.

Галерия

Източници

Външни препратки 

Села в Софийска област
Населени места в община Ихтиман
Полянци

Полянци е село в Западна България. То се намира в община Ихтиман, Софийска област. Населението му е около 200 души.

География 
Село Полянци се намира в планински район. Разположено е в полите на Черни Рид. Намира се на 45 km от София по права линия и на около 60 km по шосе.

История 
По време на турско робско селото се е наричало Малки Калилар.

Основано е през 1878 година. Първият жител на селото е бил от ромски произход и все още съществуват негови потомци от рода Радеви. Преди 70 години селото е прекръстено от Малки Калилар на Полянци. През 2008 година селото празнува 130 години от основаването си.

Религии 
В Полянци единствената практикувана религия е православното християнство. Храмовият празник е на 20 юли (Илинден).

Редовни събития 
Съборът на селото е на храмовия празник Илинден.

Други 
Характерни за селото са малкият брой мъгливи дни. Полянци е изходен пункт за лов. Обозначена туристическа пътека по стария римски път над селото следва стъпките на Самуил към историческата му победа над ромеите. Преходът по нея продължава 2,30 часа. Изходен пункт за туристите е от селото по пътя за Очуша. Черни Рид (Кара баир) е подходящ за автомобилни състезания при труднопроходими условия. В близост до селото има летище за малки самолети и голф клуб с басейн, футболно игрище, тенис корт и конна база. До язовир Искър се стига по прякия път през Живково за около 10 минути.

Бележки 

Села в Софийска област
Населени места в община Ихтиман
Ръжана

Ръжана е село в Западна България.
То се намира в Община Ихтиман, Софийска област.

География 
Село Ръжана се намира в планински район. Разположена е на едно южно отклонение от около 3 км от пътя Вакарел- до половината асфалтирано.

Бележки

Външни препратки 

Села в Софийска област
Населени места в община Ихтиман
Селянин (село)

Селянин е село в Западна България. То се намира в община Ихтиман, Софийска област.

География 
Селото се намира в близост до с. Вакарел. След отбиване по магистралата за Вакарел непосредствено преди него вляво на около километър и половина. Пътят продължава към с. Огняново. Слабо развита инфраструктура. Има изградена електропреносна мрежа, но няма водопровод и е асфалтирана само централната улица на селото. Релефът в началото на селото е относително равен, след което следват терени с по-висока денивелация надолу и задържане на вода. Климатът е полупланински.

Културни и природни забележителности 
Параклис „Свети Николай Летни“.

Бележки 

Села в Софийска област
Населени места в община Ихтиман
Горна Василица

Горна Василица е село в Западна България. То се намира в Община Костенец, Софийска област.

География 
Село Горна Василица се намира в планински район между Средна гора и Рила, на 65 километра югоизточно от София и на около 3 км северно от град Костенец.

История 
При избухването на Балканската война в 1912 година 7 души от Василица (Горна и Долна Василица) са доброволци в Македоно-одринското опълчение.

Горна Василица, селищното име Василица (Горна и Долна) се извежда от василевс „цар”. По-рано селото е било на местността  Царево падало, където според преданието някои цар (Василий или Самуил) престоял няколко дена преди голямата битка и разгромяването на византийските войски в близката Траянова врата.

Културни и природни забележителности 
 Храм „Свети Мина“ с лековито аязмо

Други 
Всяка година на празника Сирни Заговезни се провежда кукерски фестивал.

Външни препратки 
 Информационен сайт на района

 www.youtube.com

Бележки 

Села в Софийска област
Населени места в община Костенец
Очуша

Очуша е село в Западна България. То се намира в Община Костенец, Софийска област.

География 
Село Очуша се намира в планински район. Състои се от шест махали, разположени по южния склон на Черни рид — най-високата част на Ихтиманска Средна гора. Най-високият връх на Черни рид е 1272 метра. От селото се открива прекрасна гледка към Рила, ясно се виждат пистите на Боровец и връх Мусала.
Селото се състои от махалите Каменчанци, Кулевци, Шатърци, Шехтовци, Мартинци и Кьосевци. Те са разположени в този ред от изток на запад. До него може да се стигне през град Костенец и село Пчелин или през Долна Баня. Пътят върви покрай река Очушница — ляв приток на Марица. Той е асфалтиран до Мартинската махала, където е кметството. Разстоянията от Мартинци са: 88 км до София, 20 км до Костенец, 13 км до Пчелин, 18 км до Долна баня, 32 км до Боровец.

История 
Преди години с. Очуша е било цяло, но настава чума и по-големите родове се разделят за да не се разпространи чумата (тогава тази болест е била неизлечима). И така родовете се раздалечават на голямо разстояние. Името на всяка махала идва от името на рода, който живеел там. Оттогава махалите не са събирани те са отделени на разстояние.

От Очуша произхожда известният съвременен бизнесмен Валентин Захариев.

Културни и природни забележителности 

В селото има църква „Вси Светих“, в която се пазят икони от 19 век. Наблизо е Очушки манастир „Свети пророк Илия“.

Заобикалящата природа е уникално забележителна. Всеки сезон там е удивителен. През зимата гората и полетата изобилстват от животни. Най-често се срештат диви прасета, зайци, мечки и вълци. През лятото има изключително разнообразие-насекоми, птици, полски мишки, диви прасета, зайци, катерици и др. Освен богатия животински, областта разполага и с равностойно разнообразен растителен свят. Местността е и изключително плодовита. Изобилства от различни дървета (бук, дъб, леска, диви череши, сливи, орехи, ябълки и т.н.), храсти (къпини, малини, ягоди и шипки), както и много полезни билки.

Редовни събития 
Празникът на селото е на Еньовден – 24 юни. На тази дата (или в най-близкия неделен ден до нея) се прави събор в централната махала на селото — Мартинци.
На Илинден в манастира „Свети пророк Илия“ има събор с курбан.

Галерия

Външни препратки 
 Информационен сайт на района

Села в Софийска област
Населени места в община Костенец
Подгорие

Подгорие е село в Западна България. То се намира в Община Костенец, Софийска област. Старото име на селото е Кисибирци.

География 
Село Подгорие се намира в планински район.

В западната част на селото се намира Резиденция Детелина-дом за възрастни хора

Външни препратки 
 Информационен сайт на района
 Подгорие
 Резиденция Детелина-дом за възрастни хора

Села в Софийска област
Населени места в община Костенец
Безден

Бездèн е село в Западна България. То се намира в Община Костинброд, Софийска област.

С името на село Безден е наименуван връх с височина 2900 м в Антарктида – връх Бeзден.

География 
Край селото извира река Блато. Намира се на около 31 км от София и на 9 км от Сливница. Селото има характерен карстов релеф и карстови извори. Край язовира има беседка за място за отдих.

История 
При избухването на Балканската война човек от Безден е доброволец в Македоно-одринското опълчение.

Икономика 
 язовир
 възможност за спортен риболов

Галерия

Редовни събития 
 2 август – селски събор
 20 юли – църковен събор

Личности 
Родени в Безден
 Костенко Стойков (1893 – ?), македоно-одрински опълченец, 4 рота на 6 охридска дружина, носител на орден „За храброст“ IV степен

Източници 

 www.ilinden2012.com 

Села в Софийска област
Населени места в община Костинброд
Богьовци

Богьовци е село в Западна България. То се намира в Община Костинброд, Софийска област.

География

История 
При избухването на Балканската война един човек от Богьовци е доброволец в Македоно-одринското опълчение.

Съборът в Богьовци се провежда на 14 октомври – Петковден, патронният празник на храма „Света Петка“. Църквата е изписана в 1882 година от Михаил и Христо Благоеви. Забележителен е ктиторският портрет на дядо Гълъб в народна носия.

 Стенописи от „Света Петка“ в Богьовци, 1882 г.

Личности 

 Родени
 Аспарух Никодимов

 Кмет
 Кристиян Динев (2016-)

 Заместник-кмет
 Викториа Найденова

 Главен Архитект
 Ванина Сарафова

 Известни личности
 Петър Петров Николов
Треньор на футболен отбор Богьовци

Бележки 

Села в Софийска област
Населени места в община Костинброд
Голяновци

Голяновци е село в Западна България, Софийска област, община Костинброд. Населението му е от .

География 
Голяновци е разположено на 556 m надморска височина в Софийската котловина, на 3,5 km североизточно от центъра на Костинброд и на 16 km северозападно от центъра на София.

История 
Първото споменаване на селището е от османски регистри от XV век, в които то е споменато под името Голяновче. Една от легендите за произхода на името е, че то идва от Голи връх, разположен на север от селото – няколко семейства слизат от него и се заселват на територията на днешното село.

Култура 
Православната църква „Свети Илия“ е построена през 1937 г. Празникът на селото е Кръстовден (14 септември).

Транспорт 
На юг Голяновци е свързано с град Костинброд, на запад със с. Драговищица, а на изток и североизток, съответно със селата Житен и Балша. Въпреки че административно не попада в състава на Столична община, до селото се движи редовна автобусна линия - 31 на Центъра за градска мобилност.

Галерия

Източници 

Села в Софийска област
Населени места в община Костинброд
Дръмша

Дръмша е село в Западна България. То се намира в община Костинброд, Софийска област.

География 
Село Дръмша се намира в Стара планина.

Етимология на името 
Името Дръмша най-вероятно идва от тракийската дума „дръме“ [drume, dryme], минала през българското „дръма“ – храсталак, шубрак. Предполага се, че в древността през землището на селото е преминавал стар римски търговски път, останки от който има в гр. Костинброд.

В един османски регистър от 1683 – 1684 година селото е споменато като Драммша.

Забележителности 
Село Дръмша се дели на две части: едната се казва Старо село, а другата Ново село. В Старо село се намира Крива река.

Галерия

Култура

Герб 
Гербът на Дръмша представлява червен щит с изображение на златен лъв, който държи крепост и еделвайс, символ на селото и неговата недостъпност. Създаден е през 2005 г. от Кристофър-Джоузеф Равнополски-Дийн.

Диалект 
Диалектът на село Дръмша принадлежи към югозападните говори, или по-точно към софийския говор (още наричан западен шопски говор) според класификацията на Стойко Стойков. Селото е известно с първия в България диалектен вестник – „Дръмшенска гордос“, който излиза на местния говор.

Характерни думи 
 беневреци – клин-панталон
 дзета-псета
 панджак-ямурлук

Личности 
 Лукан Варадинов (р. 1923), български офицер, генерал

Източници

Външни препратки 
 Дръмшенска гордос – първио вестник по шопски
 Официален сайт на село Дръмша
 Дръмша на Справочник България
 Приказка от село Дръмша

Села в Софийска област
Населени места в община Костинброд
Петърч

Петъ̀рч е село в Западна България. То се намира в Община Костинброд, Софийска област.

География 
Петърч е село в Община Костинброд. Селото се намира на 7 km от общинския център Костинброд и на 28 km от столицата София. Разположено е в долината между реките Блато и Сливнишка. В близост до Петърч има борова гора и няколко язовира. Характерно за района е производството на зеле, моркови, праз и други зеленчуци.

Население 
Численост на населението според преброяванията през годините:

Културни и природни забележителности 
Близо до центъра се намира православният храм „Св. Георги“.

Археология 
Спасителните археологически разкопки във връзка с изграждането на газопровода „Балкански поток“ в землището на с. Петърч през пролетта на 2021 г. под ръководството на арх. Катя Меламед разкриха останки от разнообразен животински свят в някогашно средновековно селище (7 – 9 в.). Проучването им от проф. Златозар Боев доказва присъствието на тур (Bos primigenius), зубър (Bison bonasus), благороден елен (Cervus elaphus), дива свиня (Sus scrofa), сухоземна костенурка (Testudo graeca / hermanni), както и многобройни останки от домашни животни – говедо, коза, овца, свиня, кон, магаре, кокошка. Съставът на дивите бозайници показва някогашно доминиране на горските ландшафти, добре известно и от по-късни времена в историята като „Silva Magna Bulgarica“ (Велика българска гора).

Редовни събития 
 1 май – събор
 Ежегодно през месец октомври в Петърч се провежда „Празник на зелето“.

Личности 
 Анто Величков, български революционер от ВМОРО, четник на Боби Стойчев
 Иван Григоров (1909 – 1987), български писател, учителствал в Петърч
 Стефан Кожухаров (1934 – 2005), български учен

Източници 

Села в Софийска област
Населени места в община Костинброд
Понор (Софийска област)

Понор е село в Западна България. То се намира в Община Костинброд, Софийска област, на 30 км от София, по пътя за Петрохан. За селото има отбивка на запад преди Беледие хан.

География 
Село Понор е разположено в Понор планина, на южния склон на Западна Стара планина в полупланински карстов район.

История 
Селото възниква по време на Османското владичество, като населението предимно е от семейства на хайдути, които се опитват да избягат от турците. В селото е имало килийно училище, което е просъществувало до края на 19 век. Училището е основано през 1894 г. в една от празните къщи на селото. Даскал е Йоцо Антов Владовски. Учениците са около 40-50 деца, предимно I-во отделение.На следващата година училището се мести в манастира Св. Георги.

Религии 
Край селото има руини от православен манастир Св. Георги от времето на османската власт. Снимки вж. тук: .

Културни и природни забележителности 
Под селото има огромна плетеница от пещери, която свързва селата Понор, Чибаовци и Дръмша.

Външни препратки 
 Разположение на електронната карта bgmaps.com
 Разположение на електронната карта emaps.bg
 Разположение на електронната карта Google

Села в Софийска област
Населени места в община Костинброд
Царичина

Царѝчина е село в Западна България. То се намира в община Костинброд, Софийска област. Намира се на 29 km северозападно от центъра на гр. София.

География 
Намира се в планински район и на запад в близост до София.

История

Културни и природни забележителности

Други 
През 1990-те Царичина нашумява с разкопки, извършени в търсене на съкровище с извънземен произход. Група начело с лечителя и екстрасенс Димитър Сираков успява да убеди началника на генералния щаб на българската армия Радню Минчев да започне търсене. Впоследствие се оказва, че това е мистификация. За две години военните изкопават спираловиден тунел с дължина 165 метра и денивелация 70 метра.

Източници 

Села в Софийска област
Населени места в община Костинброд
Манаселска река

Манасѐлска река̀ е село в Западна България, община Правец, Софийска област.

География 
Село Манаселска река се намира в планински район – рида Драгойца в Западния Предбалкан.

През селото протича едноименната Манаселска река, която е приток на река Малки Искър.

На около 7 км югоизточно минава автомагистралата „Хемус“. От километър „67“ на магистралата се достига до Манаселска река по отбиващия се път към село Джурово, през село Видраре, на около 8 км след последното.

Населението на село Манаселска река, наброявало 1019 души при преброяването към 1934 г. и намаляло до 86 към 1985 г., след присъединяването през 1906 г. на 6 махали и колиби наброява 242 души към 1992 г. и плавно намалява до 96 (по текущата демографска статистика за населението) към 2020 г.

При преброяването на населението към 1 февруари 2011 г., от обща численост 132 лица, за 94 лица е посочена принадлежност към „българска“ етническа група и за 38 – към „ромска“.

До 4 април 1986 г. Манаселска река е махала. С обнародвания в ДВ, бр. 27 от 4 април 1986 г.
Указ 970 на Държавния съвет на НРБ от 26 март 1986 г. към нея са присъединени намиращите се в тогавашните община Правец, Софийски окръг колиби Смолевица и махали Буджов дол, Гола могила, Драгоица, Дръндарска и Череша, а дотогавашната махала Манаселска река получава статута на село.

Редовни събития 
По традиция, на 28 август – Голяма Богородица, в село Манаселска река, в местността „Гумнище“, се провежда оброк .

Бележки и източници

Външни препратки 
 Топографска карта, мащаб 1:100000 Картен лист: k-34-036 (в югоизточния ъгъл на картния лист, колиби Смолевица и махала Буджов дол)
 Топографска карта, мащаб 1:100000 Картен лист: k-35-025

Села в Софийска област
Населени места в община Правец
Осиковица

Осиковица е село в Западна България. То се намира в община Правец, Софийска област.

География 
Осиковица е село в Западна България, намиращо се в полите на Предбалкана.

Селото попада в зоната на умереноконтиненталния климат с годишен сбор от валежи 746 мм, който е по-висок от средните за страната. Валежите са сравнително добре балансирани през годината – зимните са 113 мм, пролетните – 215 мм, летните – 256 мм, и есенните – 162 мм. Средногодишната температура е 10,8 °C. Температурата на най-студения месец – януари е със средна стойност 1,4 °C, а най-топлият месец – юли, е със средна величина 21,6 °C. Ясното време и слънчевото греене в котловината се измерва на 2160 часа в годината. Значителен е броят на слънчевите дни в късна есен и през зимата. Дните с мъгла са малко – едва от 7 до 10 годишно.

Културни и природни забележителности 

Църквата „Свети Архангел Михаил“ е културна ценност със статут архитектурно-художествен паметник на културата. Трикорабна базилика с куполообразен покрив и преддверие, покрита с каменни плочи. Построена е за 54 дни от местните хора през 1834 г. въз основа на издаден ферман от Високата порта. Ценен е иконостасът, дърворезба, дело на самоковския майстор Христо. Иконите са от първата половина на ХІХ в. През 1870 г. дебърските майстори братя Наум и Ненчо Илиеви от село Селце, позлатяват иконостаса и изписват апостолските икони. Църквата е място за съхранение на много ценни старопечатни книги в близкото минало, някои от които нейно притежание.

Водна паша  – в село Осиковица, махала Владовци, насред едно естествено езеро, известният автор Павел Койчев представи пространствения проект „Водна паша“.

Източници 

Села в Софийска област
Населени места в община Правец
Осиковска Лакавица

Осиковска Лакавица е село в Западна България. То се намира в Община Правец, Софийска област.

География 
Село Осиковска Лакавица се намира в планински район. Разположено е на 9 km на североизток от град Правец.

История 
Селото е образувано през 1880 г. когато селата Осиковица и Лакавица са обединени в едно общо село .

Архитектурни и природни забележителности 
 Храм Успение на пресвета Богородица,

Източници

Външни препратки 

Села в Софийска област
Населени места в община Правец
Правешка Лакавица

Правешка Лакавица е село в Западна България. То се намира в Община Правец, Софийска област.

География 
Въпреки че селото се намира в центъра на ботевградския Предбалкан, теренът е чисто планински. Живописните издънки и възвишения, образувани при съчленяването на Бърдото от Лакавишкия рид, с рида Комовец и рида Градище ограждат селото от три страни. Най-високите върхове са Голям Боровец, Муртовец и Рупска могила. В насеченото със стръмни рупеи поречие се стичат множество златоносни притоци. В римския период те са били подложени на индустриална експлоатация, но и днес опитен човек лесно може да промие в рамките на един ден до един грам разсипно злато. Естествените гори са основно от бук, но се срещат и дъб, ясен, габър. Иглолистните от черен бор са привнесени преди 60 години, но сега са обект на интензивна сеч. Смята се, че те са причината за безводието в землището. Землището е богато на различни едливи гъби и множество – над 160 вида лечебни растения. Реката е сравнително чиста и е пълна с черна мряна и речен кефал. В горите изобилства дивата свиня, навъртат се сърни, зайци, лисици, язовци и често чакали. Порът и белката редовно навестяват курниците. Орнитофауната е богато застъпена – наблюдават се над 180 птици. Тук от защитените видове гнездят шест двойки големи ястреби и три двойки черни щъркели. Особено любопитно е наличието на най-малкия представител на богатото семейството кълвачи – горското зидарче. По реката често плавно се носи сивата чапла. Единствената пещера в целия Лакавишки рид – Альова дупка се намира в подножието на връх Чичера, на който около 1832 г. е била построена първата вятърна мелница в околията. Пещерата понастоящем се ползва за учебни цели от екологично сдружение „Предбалкан“, чието зелено седалище и Посетителски информационен център са на разположение на интересуващите се туристи и гости и се намират непосредствено над площада на селото. Към Екосдружението, през 2009 г. е създаден Център за професионално обучение по Екология, Екотуризъм и Кинология, лицензиран от Министерството на образованието и науката. В него се обучават както българи, така и чуждестранни курсисти.

История 
Село Правешка Лакавица възниква от обединяването на кошари и отделни колиби на жителите на с. Правец. През 1910 г. тези колиби се обособяват в отделна селска община.

Личности 
 Стамен Стаменов (1922 – 1981), министър

Бележки 

Села в Софийска област
Населени места в община Правец
Равнище

Равнище е село в Западна България. То се намира в Община Правец, Софийска област.

География 
Югоизточни склонове на масива Драгойца (957 м.н.в.). Нископланински пояс, гори от космат дъб, благун и цер, съобщества от келяв габър.

История 
Старо селище, крайпътни станции, тракийски надгробни могили, римски път, гръцко поселение, артефакти от епохата на Филип Македонски и др. Вероятно и тържище с местно значение.

На 17 май 1928 г. е основано основното читалище „Пробуда“ („Димитър Грънчаров“) в с. Равнище. Инициатори за неговото учредяване са учителите. Още в самото начало е подредена малка бибилиотека с читалня в частна къща – бозаджийницата на Иван и Марин Маркови. Дейността на читаището най-вече се изразява в организиране и провеждане на вечеринки, представления, сказки. В селото също така е било развито земеделието и животновъдство. В ТКЗС-то е имало и шивашки цех, мандра, дърводелски цех.

Културни и природни забележителности 
Редки растения – дагениев скален копър, орхидеи. Карстови скални венци, извори.

Редовни събития 
 Тодоровден

Бележки 

Села в Софийска област
Населени места в община Правец