alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Action Man

Legetøjsfiguren Action Man er fra 1966.

Der blev senere lavet en tegnefilm om hans eventyr i 3D (sendt på tv i 2002).

Action Man er en sportsmand som går ud i de ekstreme udfordringer, og prøver gerne alle slags grænser. Selv har han været ude for et hemmeligt eksperiment som Dr. X (hans værste fjende og modstander) har lavet for at finde det bedste i mennesket og udvikle det til at kunne klare det ekstreme. Action Man kan nu slippe ud af en umulig situation ved at betragte omgivelserne og finde den bedste løsning på problemerne. Som hans kampsprog lyder "load it up and action!" Derfor navnet Action Man!

Action Man er også blevet en hemmelig agent som jagter Dr. X.

Legetøj
Hasbro
Bledius

Bledius er en slægt af biller i familien rovbiller (Staphylinidae). Det er små biller, der både som larver og voksne lever i udgravede gange nær vandet. Der findes omkring 30 arter i Danmark.

Udseende 
Små (gerne 1,5-4 millimeter), slanke rovbiller. Kroppen er lang og smal, dækvingene er korte, benene er korte og kraftige. Hovedet er temmelig stort, hos nogle arter med hornlignende udvækster i panden. Antennene er ganske korte.

Levevis 
Bledius-arterne graver i sand og mudder ved ferskvand eller saltvand, i Danmark bl.a. ved Vadehavet. De lever størstedelen af livet i deres gange og man må sædvanligvis grave efter dem, for at finde dem. Æggene lægges i sidegange. Man mener, at de lever af alger. Arter som lever ved havet kan forsegle gangene ved højvande, således at de undgår oversvømmelse af deres gange.

Kilder og eksterne henvisninger 
 Systema naturae 2000 (classification) – Taxon: Genus Bledius
 Danmarks Fauna: Victor Hansen (1889-1974). Biller XV. Rovbiller 1. G.E.C. Gads Forlag. København 1951.

Rovbiller
Blishøne

Blishønen (latin: Fulica atra) er en almindelig ynglefugl i Danmark. Den findes ved søer, moser og vandløb. Blishønen er udbredt i det meste af Europa, dog ikke det nordlige Skandinavien, samt i Asien og Australien. Arten lever især af vandplanter. Ynglebestanden er vurderet som sårbar på den danske rødliste.

Udseende 
Blishønen er let genkendelig på sin runde, sorte krop og sit hvide næb og den hvide pandeblis. Den bliver op til 40 cm lang. Hvad hannerne angår varierer størrelsen på pandeblissen efter hvor dominerende de er, og pandeblissen bliver mindre hvis hannen mister status. De to køn ligner i øvrigt hinanden. Ungfuglene har lys hals og ansigt, gult næb og mangler blissen. Blishønen er ikke nogen god svømmer, og den har ikke svømmehud mellem tæerne, men kun svømmelapper langs kanten.

Adfærd 
Blishønen dykker efter føde på lavt vand og æder vandplanter, små muslinger, insekter og snegle, men den græsser også på land. Blishønen lever hovedsagelig af vandplanter, specielt grønalger, og på ynglepladserne af tagrørblade, som den supplerer med muslinger, snegle, orme og insekter. En del af føden henter den på søbredden og tilstødende græsenge.

Den bygger sin rede i rørskoven. Reden er konstrueret af vandplanter. Blishønen er i ynglesæsonen aggressiv over for både artsfæller og andre fugle, men samles udenfor ynglesæsonen i større flokke. Om vinteren trækker ungfuglene sydpå til Holland, Belgien eller Frankrig, mens de voksne individer bliver i Danmark, hvor bestanden øges med flokke fra Østersøregionen.

Dens naturlige fjender er eksempelvis mosegrise (vandrotter), ræve og gedder.

Litteratur 
 Tommy Dybbro og Henning Anthon, Politikens store fuglebog, samtlige danske fuglearter, 1994, side 115.

Kilder og henvisninger

 Dyrs tilpasning til deres miljø 
 DOF's beskrivelse af Blishønen.
 Lars Skipper

Danmarks fugle
Tranefugle
Svirrefluer

Svirrefluer eller blomsterfluer (Syrphidae) er en familie af insekter med omkring 200 slægter og ca. 6.000 arter. De er udbredt i alle verdensdele – undtagen på Antarktis. Svirrefluer hører ligesom myg og fluer til tovingeordenen. Mange arter er store og markante insekter, der desuden forekommer i stort individantal. De er kendt for deres evne til at stå stille i luften på svirrende vinger. Mange arter opsøger blomster, hvor de tager nektar og pollen.

Dansk udbredelse 
I Danmark er der siden 1850 registreret op mod 300 forskellige arter, hvoraf 10 arter vurderes til at være truede og 21 til at være sårbare. Den mest truede gruppe af danske svirrefluer er de arter, som er knyttet til skov med gamle træer, men også udtørring og dræning af enge og fugtige områder har betydet tilbagegang for mange arter.

Udseende 
Svirrefluer varierer meget i størrelse og udseende. Hovedet er stort med veludviklede øjne. Bagkroppen er oftest bred med karakteristisk farvetegning, hvori især indgår gule og sorte farver. Nogle arter laver mimicry med gedehamse, mens andre eksempelvis har mimicry med humlebier eller sandhvepse. Det er et eksempel på lighedsværn.

Levevis 
De fleste af de danske arter er knyttet til skovområder med fugtige skovenge og lysninger, men kan træffes på næsten alle biotoper med blomstrende planter – heriblandt i haver. I Danmark ses de mest fra april-september og er talrigest fra maj-juni.

Svirrefluer står – som navnet antyder – i kortere perioder helt stille i luften og flytter sig i hurtige ryk.

Svirrefluerne er generelt et nyttedyr, da de er vigtige bestøvere af blomster og frugttræer.

Larverne fra omkring 100 af arterne lever desuden af bladlus.

Slægter og arter 
Eksempler på de globalt omkring 200 slægter og 6.000 arter:
 Eristalis tenax (droneflue) er en 14-16 mm stor, bilignende svirreflue. Det er den største af de danske arter i slægten Eristalis, hvis larver (ligesom visse andre slægters) kaldes rottehaler.
 Slægten Xylota (træsvirrefluer) er svirrefluer med lang slank bagkrop og fortykkede lår. De lever i skov og krat i Danmark, hvor nogle arter kan ses løbe om på blade og grene. Larverne lever i råddent træ.
 Rhingia campestris (mark-snabelsvirreflue) er en 8-11 mm stor, brunlig svirreflue, der ofte ses i Danmark om foråret på bondelandet. Den har en meget lang fremadrettet snude. Dens larver lever i kokasser.
 Eumerus strigatus (kartoffel-løgsvirreflue) er en 6-9 mm, grønligt metalskinnende svirreflue, der i haver kan gøre skade, idet den cirka 1 cm lange larve kan angribe blomsterløg og andre underjordiske plantedele.
 Slægten Microdon (myresvirrefluer) er svirrefluer, hvis larver lever i myretuer.
 Volucella pellucens (Hvidbåndet humlesvirreflue) er en 12-16 mm stor svirreflue, hvis larver lever i gedehamseboer, hvor de ernærer sig af affaldet i bunden.

Billeder

Kilder og eksterne henvisninger 

 DMU – Den danske rødliste – Svirrefluer 
 Syrphidae species in Europe 
 USDA Entomology site 
 Havenyt – Svirrefluer i haven er nyttige
 miljolare.no: Blomsterflue (Syrphidae) larve ("rottehale", Eristalis sp.)
 Fotos af flyvende Svirrefluer og andre insekter, mange taget i Danmark
Blåmusling

Blåmuslingen (Mytilus edulis) er en op til 10 centimeter lang musling med karakteristiske sort-blå-violette, glatte ovale skaller, hvis inderside er perlemorsglinsende. Den er vidt udbredt i de danske farvande i både saltvand og brakvand, helt ind i Østersøen og i fjordene.

Blåmuslingen kaldes også pælemusling, men må ikke forveksles med pæleormen Teredo navalis, der også er en musling. Det latinske navn edulis betyder spiselig.

Levevis 
Blåmuslingen lever af plankton, som den filtrerer fra vandet som den pumper ind og ud via. dens ånderør (sifoner). En  blåmusling på 6 cm kan filtrere ca. 10 liter vand i timen. En blåmusling kan lægge 5-12 mio. æg.

Blåmuslinger samler sig i banker, hvor der kan være op til 12.000 individer per m2. Her lever de i klynger på havbunden eller sidder på pæle, sten og høfder. De fleste lever, hvor vandet er iltrigt fx omkring tidevandszonen. Det er nødvendigt for blåmuslingen at hæfte sig fast til et underlag, så den ikke bliver ødelagt i brændingen. En blåmusling har hæftetråde, også kaldet byssustråde, der dannes i en kirtel, der sidder i den bagerste del af muslingens fod.

Naturlige fjender 
Blåmuslingen beskytter sig mod fjender med sine tykke kalkskaller, som kan lukkes fast sammen med to stærke lukkemuskler. Dog har både strandkrabben og søstjernen kræfter nok til at tvinge skallerne fra hinanden og æde blåmuslingen. Mange fisk lever af blåmuslingeyngel, og nogle vadefugle, måger og ænder æder blåmuslinger.

Anvendelse 
Med de enorme mængder af yngel, som blåmuslingen danner, er den en oplagt kandidat til dyrkning. I intensive havbrug udsættes yngel på riskoste eller nylonsnore, og fjender som søstjerner fjernes. Blåmuslingerne kan blive giftige, hvis de har levet af giftige furealger eller i forurenet vand. Derfor er det sikrest at spise muslinger fra kontrollerede muslingeopdrættere. Danske blåmuslinger har langt kraftigere lukkemuskler end fx engelske blåmuslinger og er derfor bedre beskyttet mod søstjerneangreb og mod udtørring ved lavvande. De holder sig derfor også bedre som menneskeføde. Mennesker kan udvikle allergi mod muslinger og skaldyr. Blåmuslinger fiskes med en speciel muslingskraber i danske fjorde og i Vadehavet (ca. 4000 tons om året). Muslingerne anvendes til konserves eller direkte til konsum.

Kilder/Henvisninger 
 Ad. S. Jensen og R. Spärck. Bløddyr II. Saltvandmuslinger. G.E.C. Gads Forlag. Bind 40 i Danmarks Fauna. København 1934.
 Bondesen, Poul. Danske Havmuslinger (Natur og Museum, 23. årg, Nr. 2). Århus 1984

Blåmuslingefamilien
Akvakultur
Skaldyr
Jod

I daglig tale bruges ordet jod også om jodspiritus. Se også børnejod.
Jod (også kaldet iod) (af græsk "io-eides" betydende "viol-farve") er et grundstof med atomnummer 53 i det periodiske system. Symbol I. Jod tilhører 7. hovedgruppe (halogenerne).

Biologisk betydning 
Jod er det tungeste grundstof der er nødvendigt for mennesker og mange andre levende organismer. Stoffet indgår i de vigtige skjoldbruskkirtelhormoner.

Mangel på jod kan føre til lavere stofskifte, og er den primære årsag til sygdommene struma  og kretinisme (en særlig form for dværgvækst og reduceret psykisk udvikling). 

Af bekymring for om befolkningen får dækket sit behov for jod, er det i Danmark og mange andre lande påbudt at tilsætte jod til husholdningssalt . Dette begyndte man at gøre i USA så tidligt som 1916, i Schweiz 1922, også i 1920'erne i Sverige og i Danmark pga. konstateret hyppig forekomst af jodmangel. Som eneste land i verden blev jodtilsætningen forbudt igen i Danmark omkring 1980, med et antal indirekte forårsagede dødsfald  og mange unødvendige tilfælde af sygdommen struma som resultat.

I 1996 led omkring 220.000 personer i Danmark af struma, hvoraf et større antal skyldtes jodmangel. Efter kritik fra WHO blev forbuddet ophævet i 1997. I år 2000 blev det obligatorisk at tilsætte jod til salt i Danmark. Center for Forebyggelse af Struma og Stofskiftesygdommes undersøgelse af effekten jodberigelse viser et dramatisk fald i forekomsten af struma i forhold til år 2000; blandt 40-45 årige kvinder er faldet fra 30% til 18 % i 2008, en reduktion på 40% (12 %-point af 30). 

Et tilstrækkeligt indtag af jod er især vigtigt ved radioaktive udslip, da kroppen ellers vil optage radioaktive jod-isotoper. Det skal bemærkes, at den mængde jod, der er nødvendig for at begrænse optag af radioaktive jod-isotoper, ligger langt over, hvad der er sundt som daglig dosis.

Referencer og eksterne links 

 Thyreoidea Og Jod-Stofskiftet. Humanbiologi

Se også 
 Kemi

Halogener
Blæretang

Blæretang (Fucus vesiculosus) er en brunalge med et 20-70 centimeter langt løv, der har flade, gaffeldelte flige. Den er kendetegnet ved sine parvist stillede luftfyldte flydeblærer. Blæretang er almindelig ved alle danske kyster, hvor den ofte vokser på så lavt vand, at den bliver tørlagt ved lavvande.

Forekomst 
Blæretangen vokser på sten og muslingeskaller, hvortil den er fæstet med en flad hæfteskive. Den ses ofte i et bredt bælte langs kysten, både i saltvand og brakvand, men findes sjældent på større dybder end 4-5 meter. Brændingen må heller ikke være for voldsom.

Flydeevne 
Tangen holder sig oppe i vandet ved hjælp af luftblærer, der sidder parvis fire-fem centimeter fra spidsen af løvet. Disse luftblærer kan dog undertiden mangle.

Anvendelse 
I gamle dage brugte man blæretangen til at helbrede sygdomme i tarme og i mave.

Blæretang kan også spises, fortrinsvis de yderste skudspidser (10-15 centimeter). Kogetiden afhænger af alder – fra 20 til 45 minutter. Blæretang smager godt kogt med presset citron, stuvet eller i supper og sammenkogte retter.

Fisk har gavn af blæretang, idet de finder føde, lægger æg og skjuler sig i tangen. Posthornsormen "bor" på blæretangen.

Kilder og eksterne henvisninger 

 Liber Herbarum II: Fucus vesiculosus
 Systema naturae 2000 (classification) – Taxon: Fucus vesiculosus

Brunalger
Spiselige alger
Bogfinke

Bogfinken (latin: Fringilla coelebs) er en 16 centimeter stor spurvefugl, der yngler i store dele af Europa og mod øst til Centralasien. Arten er desuden indført til New Zealand. Den er en af de almindeligste fuglearter i Danmark med en bestand på muligvis op til 2 millioner par.

Udseende 
Hannen har blågrå isse og nakke, mens undersiden samt kinder og ryg er rødbrune, overgumpen er gulgrøn. Hunnen er mere anonym med olivenbrun overside og lysere gråbrun underside. Begge køn har to hvide bånd på vingerne og hvide halesider. Næbbet er kegleformet og hos hannen blågråt i yngletiden, mens det er brunt om vinteren.

Levested 
Bogfinken yngler næsten alle steder med træbevoksning, både i nåletræsplantager, højstammet bøgeskov, levende hegn og parker. Om efteråret kan bogfinkerne samle sig i store flokke bl.a. på stubmarker.

Stemme 
Sangen, der er meget karakteristisk og varer 2-3 sekunder, kan skrives som: Det det det ... ka' jeg si' li' så tit det ska' vær'. Den består af to afsnit, først en række på oftest 9-15 ens figurer og derefter en afsluttende strofe, der består af op til 7 figurer. 

Bogfinkens lokkestemme "fink-fink" (eller: pink!) har givet navn til hele finkefamilien. Fra flyvende fugle i træk og i vintertiden høres et kort djø! eller gyp!. Desuden høres fra hannen i yngletiden det såkaldte regnkald, som man tidligere mente varslede regn. Det benyttes, når sanglysten er hæmmet, fx ved dårligt vejr. Det kan i Danmark fx lyde som et rullende rryhd eller som et hyit.

Den danske etolog Holger Poulsen, der indgående har studeret bogfinkernes stemmeforråd, har fundet, at bogfinke-hannen råder over 12 forskellige stemmer. En bogfinke-han er ikke født med sin sang, men lærer sangen ved at lytte til andre bogfinke-hanner, inden den er blevet 13 måneder gammel. Bogfinkens stemme er forskellig fra egn til egn: Man siger, at den synger med dialekt.

Føde 
Bogfinken lever for det meste af frø i vinterhalvåret og af insekter om sommeren. Som første del af fuglens navn antyder, lever den også af bog. Til bogfinkens fjender hører fx spurvehøgen.

Noter

Kilder/Henvisninger 
 DOF's beskrivelse af Bogfinken
 Tommy Dybbro og Henning Anton: Politikens store fuglebog, samtlige danske fuglearter, 1994, side 248.

Finker
Danmarks fugle
Europas fugle
Bog (flertydig)

Bog har flere betydninger:
 En bog er et hæfte som er indbundet af et bind, eller i det mindste limet eller syet sammen, så siderne kan åbnes i den ene side. Se Bog.
 Bog er også nødder fra bøgetræer. Se Bog (bøgens nødder).
Boreorm

Boreormen (Polydora ciliata) er en 2 centimeter lang ledorm i klassen havbørsteorme. Den borer aflange huller i kalksten eller bløddyrskaller. Her placerer boreormen et rør, hvori den opholder sig.

Levevis 
Boreormen lever af plankton, som den filtrerer fra vandet med sine lange tentakler.

Boreormen borer ved hjælp af nogle meget kraftige børster, der er placeret på det femte kropsled. Den foretager da nogle roterende bevægelser med forkroppen. Skallerne af strandsnegle kan helt mangle toppen, især hos ældre snegle, på grund af boreormen.

Kilder og eksterne henvisninger 

 Polydora ciliata  Macrobenthos of the North Sea - Polychaeta

Orme
Brisling

Brislingen (Sprattus sprattus), også kaldet skarpsild, er en op til 17 centimeter lang strålefinnet fisk i sildefamilien. Den er udbredt fra Sortehavet og Middelhavet langs Europas kyster til Nordnorge, men findes ikke vestover til Island. Den er udbredt i de danske farvande og i hele Østersøen. Brislingen anvendes hovedsageligt som industrifisk. Til konsum sælges den som halvkonserves under betegnelsen 'benfri sild'. I Tyskland spises den røget under navnet Kieler Sprotte.

Udseende 
Brislingen ligner silden meget, men kan kendes på bugens rækker af kølskæl, som hos brislingen stikker frem med en skarp spids, så midten af bugen ser savtakket ud. Derfor kaldes brislingen også skarpsild. Hos brislingen sidder bugfinnerne forholdsvis længere fremme end hos silden. I Danmark bliver brislingen sjældent over 17 centimeter lang ellere mere end 5-6 år gammel.

Levevis 
Brislingen lever pelagisk, ofte nær overfladen, og nærmere kysterne end silden, som den ellers minder om i levevis. Føden er plankton, fx små krebsdyr.

Brislingen gyder om foråret, hvilket foregår som en massegydning, hvor hele stimer gyder æg og sæd samtidig. I modsætning til hos silden er brislingens æg pelagiske og driver vidt omkring med havstrømmene indtil klækningen, der gerne finder sted efter en uges tid. Efter et år er larverne cirka 10 centimeter lange. Brislingen bliver kønsmoden i en alder af to år og måler da 12-13 centimeter.

Kieler Sprotte 
I Tyskland er varmrøget brisling en værdsat specialitet. Er man en garvet brislingespiser, spises Kieler Sprotten i hel tilstand. Mange vælger dog at skære hovedet fra, inden resten af fisken indtages med både skind og ben.

Kilder 

Sildefamilien
Albaniens flag

Det nationale albanske flag er et flag med en rød grundfarve og en sort tohovedet ørn i midten. Det kommer fra det lignende segl for Gjergj Kastrioti Skanderbeg, som er en albaner fra det 15. århundrede, som ledte en revolte mod Det Osmanniske Rige. Denne revolte førte til en kort uafhængighed i Albanien fra 1433 til 1478. Det nuværende flag blev officielt indført den 7. april 1992, men tidligere albanske stater som kongedømmerne og den efterkrigs kommunistiske stat brugte lignende flag. Kongedømmerne havde "Skanderbegs hjelm" over ørnen og kommunisterne en rød stjerne med en gul omkreds.

Flag fra Europa
Flag
Nationale flag
Ad hoc

Ad hoc er latin og betyder: Til dette formål.

Netværk 
Udtrykket ad hoc-netværk refererer typisk til et system af netelementer, der tilsammen danner et net, som kræver lidt eller ingen planlægning.

Se også 
 Ad hoc net

Latinske vendinger
Ad hominem

Ad hominem (Latin "mod manden" eller "mod personen"), forkortelse for argumentum ad hominem, er en fejlsluttende argumenteringsstrategi, som anvendes ved at besvare en modparts argument ved at angribe modpartens karakter, motiv eller andre egenskaber ved personen bag argumentet eller ved personer associeret med argumentet i stedet for at angribe substansen i selve argumentet.

Ad hominem var oprindelig et argument "beregnet til at appellere til den adresserede person mere end en upartisk årsag".

Fejlagtig ad hominem ræsonnering kategoriseres som en uformel fejlslutning, mere præcist som en eugenisk fejlslutning, en underkategori af Ignoratio elenchi.

En gennemgående misforståelse er, at ad hominem betyder mudderkastning (dvs. at kalde en anden ved øgenavne eller smædeord). Men selv om en sådan adfærd kan siges at være dårlig praksis, er det ikke nødvendigvis ad hominem eller en fejlslutning. Det vil først være ad hominem, hvis argumentet tager udgangspunkt i mudderkast, f.eks. hvis argumentet er "du er en grim ko, derfor er din holdning forkert".

Eksempler:

Da socialdemokraten Nicolai Wammen i januar 2022 kritiserede formændene for hhv. Venstre og Konservative for at være mere optaget af at positionere sig selv som kommende statsministeremner for blå blok end af at bidrage til samarbejdet om at løse landets problemer, så kommenterede den konservative Rasmus Jarlov, at det var karakteristisk for Wammen at tage et nederlag så dårligt.

Referencer 

Latinske vendinger
Adad

Adad er den sumeriske vejrgud (stormgud). Han er søn af måneguden Nanna og Ningal. Han er desuden gud for varselstagning sammen med solguden Shamash

Kilder/henvisninger 
 Lexopen

Eksterne henvisninger 

Mesopotamisk mytologi
Mytologi
Adaptation

Adaptation eller adaption anvendes, når noget tilpasser sig noget andet. F.eks. bruges udtrykket adaptation inden for økologien om en arts evolutionære tilpasning til sine omgivelser.

Se også 
 Niche

Kilder 
 Den Danske Ordbog på ordnet.dk: Opslaget "adaptation"

Økologi
Addition

Addition er en beregningsform. Det er at lægge to tal sammen inden for matematikken. I aritmetikken, er addition en af de grundlæggende operationer. Additionen er en binær operation, da der skal være to tal at lægge sammen. Den betegnes ved symbolet +. Hvis man for eksempel har 4 æbler og 3 æbler, så er summen det antal æbler man vil få ved at blande de to samlinger, og tælle dem igen. Summen udtrykkes 4 + 3, og resultatet er 7.

Operatoren hedder plus, mens selve operationen hedder at addere eller at lægge sammen. Resultatet af operationen hedder summen.

Der findes endvidere en sumoperator angivet ved et stort græsk sigma, som primært bruges som ren notation, eller i forbindelse med meget lange summer (evt. uendelige). Operatoren har et såkaldt indeks som angiver hvor summen starter, og slutter. Indekset angives i bunden sammen med summens start, og summens slut angives i toppen, som vist nedenfor:

Den modsatte operation er subtraktionen.

I regnearternes hierarki står addition som det laveste, dvs. det sidste man regner ud, sammen med subtraktion

Eksterne henvisninger

Se også 
 Subtraktion
 Multiplikation
 Division

Aritmetik
Matematisk notation
Binære operationer
Adelaide (flertydig)

Adelaide har flere betydninger:
 Adelheid – et dansk pigenavn.
 Adelaide – en australsk by.
 Adelaide, Canada – en canadisk halvø.
Aden (flertydig)

Aden har flere betydninger:

 Aden – en havneby i Yemen
 Adeno- – præfiks til en række medicinske betegnelser. Aden- bruges foran en vokal
Adjunkt

Adjunkt betegner i gymnasieskolen en, som regel, fastansat lærer. Efter en række år som adjunkt bliver man i gymnasieskolen forfremmet til lektor. 

På universiteter og andre højere læreanstalter bruges adjunkt som regel om en tidsbegrænset ansættelse på ca. 3-4 år, i løbet af hvilke den ansatte skal bevise sit akademiske værd for derefter at have mulighed for at søge en stilling som lektor. Der stilles krav til skriftligt dokumenteret forskning samt dokumenterede pædagogiske overvejelser i forbindelse med undervisning.

Universitetsadjunkt gengives som assistant professor.

Se også 
 Uddannelse
 Amanuensis
 Lektor
 Docent
 Professor

Stillingsbetegnelser inden for uddannelse
Undervisere
Akademisk rang
Universitetsfolk
Addis Ababa

Addis Ababa (også Addis Abeba) er hovedstad i Etiopien. Navnet betyder "ny blomst". Byen ligger i 2200 til 2600 meters højde (lavest i syd) ved foden af Entoto-bjerget og har omkring 4,5 millioner indbyggere, hvilket er ca. 2,5 mio. flere end i 1994. Hovedparten af befolkningstilvæksten i de seneste årtier fundet sted i slumkvartererne. 

Addis Ababa grundlagdes i 1885, da Negus Meneliks dronning Tai anlagde en lille by på et sted, der tidligere hed Finfinni. Byen fik dog først betydning, da Menelik 1893 valgte Addis Ababa til residensstad, hvilket den var frem til afskaffelsen af monarkiet i 1975. 

I Addis Ababa afsluttedes 26. oktober 1896 freden mellem Italien og Abessinien efter italienernes nederlag i slaget ved Adua under den 1. Ethiopisk-Italienske krig.

En nationalt universitet, Addis Ababa Universitet, blev grundlagt i byen i 1961.

Organisationer med hovedkvarter i Addis Ababa:
 FN's økonomiske kommission for Afrika (United Nations Economic Commission for Africa)
 Organisationen for Afrikas enhed (Organization of African Unity)

Addis Ababas internationale lufthavn, Bole, blev moderniseret og udbygget fra 1999 til 2003 og kan i dag håndtere fly på størrelse med Airbus A340 og Boing 747. Den har en kapacitet på 7 mio passagerer om året og er base for Ethiopian Airlines. Dens IATA kode er ADD.

Noter
A-38

A-38 er et syrnet mælkeprodukt bestående af mælk med et fedtindhold på 0,5 til 3,5 %, der er højpasteuriseret og syrnet med mælkesyrebakterien Lactobacillus acidophilus. Det produceres og markedsføres af Arla.

Det er en mild form for yoghurt/ymer. Navnet hentyder enten til den mælkebakteriekultur, der bruges for at syrne mælken eller til 'Andelsmejeriet' og 1938, som skulle være det oprindelige introduktionsår.

Kilde 
Historien om A38  af Arla

Syrnede mejeriprodukter
Mad fra Danmark
Konsummælk
Aachen

Aachen (; ) er en by i delstaten Nordrhein-Westfalen i det vestlige Tyskland. Byen har  indbyggere. Den ligger tæt på grænsen til både Belgien og Nederlandene og er Tysklands vestligste storby. Kommunen er en af ti kommuner i Städteregion Aachen fra 21. oktober 2009, som er en fusion af købstadskommunen Aachen med amtskommunen Kreis Aachen (1972-2009). De ti kommuner havde i alt 556.631 indbyggere per 31. december 2020. Kortet på Städteregion Aachen ses i infoboksen.

Byen var Karl den Stores residensby, og den har en domkirke fra omkring år 800. Den er kendt for sin lange historie, sin rige arkitektur- og kulturarv og for vigtige begivenheder som den årlige uddeling af den prestigefyldte Karlspris.

Domkirken og den nærliggende Liebfrauenkirche er optaget på UNESCO's liste over verdensarv i Europa.

Navn 
Romerne døbte de varme svovlkilder på stedet Aquis-Granum. Der findes flere teorier om navnet Granum, men det er nu alment accepteret, at det kommer af den keltiske gud for vand og helse.

Historie 
Efter romertiden blev byen forladt indtil 700-tallet, da den blev nævnt under navnet Aquis villa. I 768 kom Karl den Store til Aachen for første gang. Han syntes om stedet og byggede et palads der tyve år senere. Aachen blev derefter hovedstad i Frankerriget. Paladsets kapel blev senere til Domkirken i Aachen. Karl den Store tilbragte hovedparten af sine vintre her mellem år 800 og sin død i 814. Han blev også begravet her.

I 936 blev Otto 1. kronet til tysk konge i domkirken. Fra da af og 600 år frem blev de tyske konger (i alt 30 med udtagelse af fire) kronet i domkirken. Den sidste kroning var Ferdinand 1.'s i 1531.

I middelalderen var Aachen en af de største byer i det Tysk-romerske rige. I 1306 blev den en fri rigsstad under det Tysk-romerske rige. Efter Trediveårskrigen havde byen dog bare regional betydning. Under Napoleonskrigene blev den i 1801 indlemmet i Frankrig, og ved Wienerkongressen i 1814-15 blev den en del af Kongeriget Preussen.

I 1880 havde byen 80.000 indbyggere og var et jernbaneknudepunkt.

I elleve år efter Første Verdenskrig var Aachen besat af Belgien. Blandt andet aftjente forfatteren Georges Simenon sin værnepligt i byen. Aachen blev hårdt skadet under Anden Verdenskrig. Den 21. oktober 1944 blev Aachen den første tyske by, der blev indtaget af allierede tropper.

Kultur og sport

Sport 
Fra byen kommer fodboldklubben Alemannia Aachen.

Uddannelse 
I Aachen ligger RWTH Aachen, en af de største og mest traditionsrige tekniske højskoler i Europa, som siden 2007 bliver regnet blandt de tyske eliteuniversiteter.

Henvisninger

Eksterne henvisninger 

 Byen Aachens officielle hjemmeside

 
Byer i Nordrhein-Westfalen
Frie rigsstæder
Stater under Det tysk-romerske Rige
Den Nederrhinske-Vestfalske Rigskreds
Ab hinc

Ab hinc, kommer fra latin og betyder herefter, herfra.
Eks. "hvor går vi hen herfra" eller "herefter", vil jeg gerne have at I sætter jer ned.

Latinske vendinger
ActiveX Data Objects

ActiveX Database Objects, forkortet ADO, er Microsofts COM-baserede databaseteknologi, der definerer en standard for universiel adgang til strukturerede data, herunder SQL-databaser, kommaseparerede filer, tekstfiler, regneark et cetera. ADO er et forsøg på at samle tidligere teknologier som DAO, RDO, ODBC og OLEDB.

Kilder/henvisninger
 Lexopen

Software fra Microsoft
Adonis

Adonis er en yngling i græsk mytologi, berømt for sin skønhed, elsket af Afrodite. Han hørte efter det oldgræske sagn hjemme i Østerland.

Sagnene om Adonis afviger meget fra hinanden. Efter kyprioternes sagn var Adonis søn af Kinyras, efter den græske digter Panyassis derimod frugten af en brødefuld elskov mellem Smyrna (eller Myrrha) og hendes egen far Theias, assyrernes konge. Smyrna forvandledes til et myrratræ; da tiden var gået, brast dets bark, og Adonis fremsteg deraf. Afrodite skjulte det spæde barn og overgav det hemmeligt til underverdenens dronning, Persefone; mellem de to gudinder udbrød en strid om barnet. Den bilagde Zeus, så Adonis en tredjedel af året skulle være sin egen herre, en anden tredjedel tilhøre Afrodite og ligeså længe Persefone.

Et andet sagn fortæller, at Adonis, mens han stod i sin fejreste ungdom, på jagt blev dræbt af et vildsvin, som Artemis eller Ares havde udsendt. Dog bevirkede Afrodites sorg, at han en del af året fik tilladelse til at forlade de dødes rige.

I Adonis-skikkelsen er elementer af forskellig oprindelse forenet. Baggrunden er en gammel, fælleseuropæisk dyrkelse af en vegetationsguddom, der hos grækerne tidligt er omformet under påvirkning af for-asiatiske gudeforestillinger. Selve navnet antages for fønikisk (Adon = herre).

Dyrkelsen af Adonis var ikke statskultus i Grækenland, ej heller besad Adonis offentlige templer. Hovedfesten (Adonia) faldt sent på sommeren og havde væsentlig karakter af en sørgefest: om våren, når planterne spirede, var Adonis kommet op til Jorden, om sommeren, når de visnede, vendte han tilbage til de dødes rige. Blandt kultusskikkene nævnes flere steder en fremstilling af Adonis' død og begravelse. Til denne fest såede man planter i små potter og lignende og drev dem frem på kort tid; naturligvis visnede de ligeså hurtigt, og derved blev disse såkaldte "adonishaver" et billede på Adonis' korte levetid.

Theokritos' 15. idyl skildrer den pragtfulde adonisfest i Alexandria. Af nordiske digtere har bl.a. Frederik Paludan-Müller i sit sidste arbejde ("Adonis" fra 1874) behandlet sagnet om Adonis.

Eksterne henvisninger

Se også 
 Adonis er desuden navnes på en slægt af planter i Ranunkel-familien. Se Adonis-slægten.

Personer i græsk mytologi
Adrenalin

Adrenalin (af latin ad + renes = "til nyrerne") er et hormon i det sympatiske nervesystem og er prototypen på et sympatomimetikum. Dets kemiske sammensætning er C9H13NO3. 

Adrenalin kaldes populært for kamphormonet. Stoffets virkninger blev første gang demonstreret i 1895. Adrenalin virker principielt (1) på glat muskulatur i blodkar i muskler og hud, luftveje og tarmen. (2) På hjertets frekvens og sammentrækning. (3) På stofskiftet med frigørelse af glukose fra glykogen og fedtsyrer fra fedtvæv. (4) På andre hormoner som insulin og renin og på hypofysen. (5) På centralnervesystemet med stimulation af åndedrættet og årvågenhed samt nedsættelse af appetitten. (6) Modulerende på neurotransmittere. 

Adrenalin produceres i binyremarven og virker via aktivering af G-protein-koblede receptorer.

Virkninger 

Principielle virkninger 
 alfa-stimulation
 beta-1-stimulation
 beta-2-stimulation

Metaboliske virkninger
 Glykogenolyse
 Lipolyse
 Øger stofskiftet
 Øger iltforbruget

Anvendelse 

Anvendelse som lægemiddel (inotropi, chronotropi)
 Ved hjertestop
 Ved anafylaktisk shock
 Ved shocktilstande i øvrigt
 Ved falsk strubehoste (pseudocroup)

Symptomer ved indgift
 Øget puls og blodtryk
 Øget blodsukker
 Øget vejrtrækning
 Sved
 Gåsehud
 Udvidelse af pupillerne
 Afslapning af blære og tarm

Se også 
 Adrenergikum
 Agonist
 Antagonist
 Dopamin
 Katekolamin
 Noradrenalin
 Sympatomimetikum

Eksterne henvisninger 
Læs mere om Adrenalin på medicin.dk

Hormoner
Lægemidler tilhørende hjerte og kredsløb
Adsorption

Adsorption er den effekt, der får luftarter og væsker til at sætte sig på overfladen af faste stoffer. Dette skal skelnes fra absorption, hvor gassen eller væsken optages i det indre af det faste stof.

Eksterne henvisninger 

Overfladevidenskab
Fysik
Advent

Advent (fra latin: 'adventus Domini' der betyder 'Herrens komme' eller 'Herrens ankomst') er den periode i kirkeåret, hvor man forbereder sig på Jesu fødsel den 25. december.

De fire søndage i adventsperioden betegnes henholdsvis første, anden, tredje og fjerde søndag i advent. Hvis juleaften falder på en søndag, er denne dag fjerde søndag i advent.

Advent er begyndelsen på kirkeåret. Første søndag i advent er kirkeårets nytårsdag og falder på søndagen i ugen fra 27. november til og med 3. december.

Historie 
Sine historiske rødder har adventsmarkeringen i julefasten, en fasteperiode som afspejlede påskefasten og i lighed med denne var 40 dage lang og således omfattede seks søndage. Denne afspejling af påskefasten lever endnu i at Jesu indtog i Jerusalem i dansk og svensk tradition udgør prædiketekst såvel den første søndag i advent som på Palmesøndag. Traditionelt i kirken er advent altså en tid med faste, forberedelse og venten inden fejringen af Jesu fødsel ved jul. I 1000-tallet fik julefasten benævnelsen "advent", og tiden sattes til fire uger.

Adventstiden 

Advent indledes fjerde søndag før jul og varer til og med juleaften. De fire søndage frem til jul benævnes almindeligvis første, anden, tredje og fjerde søndag i advent.

Tiden frem til juleaften beregnes på uens måde beroende på tradition. På nordlige halvkugle er det årets mørkeste tid, og mange hjem anvender under denne tid en adventskrans med fire, normalt levende lys, hvor et lys tændes for hver søndag i advent, som er nået.

Adventskalender er en særskilt udformet kalender, som tæller dagene fra første december frem til jul, så trods navnet er den uberoende af hvornår advent falder. Den er populær blandt børn og kaldes tillige julekalender.

Adventsstjerner 

Adventsstjerner lyser ofte i vinduer i adventsperioden i december. En gang i 1880'erne blev den første adventsstjerne ophængt i Tyskland. Det tog cirka 50 år for traditionen at nå Sverige. I nutiden er de fleste adventsstjerner med elektrisk lys.

Stjernen symboliserer Betlehemsstjernen, den stjerne som viste vejen for de østerlandske stjernetydere (de tre vise mænd) til det nyfødte barn Jesus, i en stalds krybbe. I dag anvendes stjernerne for at sprede julestemning og længsel mod julen.

Se også 
 Kirke
 Religion

Noter

Eksterne henvisninger 

 Google: Sange og salmer 

Jul
Kirkeåret
Kalendere
Biord

Et biord (adverbium) er et ord, som nærmere bestemmer et udsagnsord, et tillægsord, et andet biord eller en hel sætning.

Biord kan være fødte biord (disse kaldes også rene adverbier) eller biord afledt fra tillægsord.
Eksempler på danske fødte biord er nu og bag, mens eksempler på den anden kategori er langt og spartansk der er afledt fra tillægsordene lang og spartansk.

Bøjning 
Fødte danske biord kan oftest ikke gradbøjes.
Der findes dog nogle få fødte gradbøjelige danske biord.
Det sker på samme måde som man ser hos tillægsordene, for eksempel længe (længere, længst), ofte (oftere, oftest), tit (tiere, tiest)
og gerne (hellere, helst, hvor der også er suppletion).

De afledte biord kan gradbøjes på samme måde som deres tillægsord, for eksempel "Hunden løb hurtigst," hvor biordet "hurtigst" i 3. grad lægger sig til udsagnsordet "løb".

En anden slags bøjning ses for visse danske stedsbiord, hvor bøjningen sker i forbindelse med telicitet og dynamisk/statisk betydning.
Eksempler er hjem, hjemme og hjemad samt op, oppe og opad.

Funktioner 
Biordene kan inddeles efter betydning.
Det kan ske efter tidslige eller rumlige forhold.
Blandt forfattere er der ikke nødvendigvis enighed om hvilke kategorier der skal opstilles.
Blandt de grupper af biord man finder nævnt i litteraturen er:

 Stedsbiord/stedsadverbier (bag, deroppe, nede)
 Retningsbiord/retningsadverbier (bagud, ind, indad)
 Tidsbiord/tidsadverbier (dengang, snart, bagefter...)
 Hyppighedsbiord/hyppighedsadverbier
 Varighedsbiord/varighedsadverbier
 Mådesbiord/mådesadverbier (alene, overens, tilovers...)
 Gradsbiord/gradsadverbier (lidt, ret, temmelig)
 Holdningsbiord/attitudeadverbier (desværre, heldigvis) og kommentaradverbier
 Konnektionsadverbier (altså, deraf)
 Fokusbiord/fokusadverbier (kun, blot, ...)
 Nægtelser/negation (ikke, ej, aldrig)
 Spørgebiord/interrogative adverbier (hvor, hvornår, hvorfor...)
 Årsagsbiord (nemlig, ellers, altså...)

Aldrig er en kombination af tidsbiord og nægtelse.

Visse forfattere skelner mellem tre hovedgrupper: funktionelle, talerholdning og biord for omstændigheder.

Se også 
 Ordklasse
 Skriftsprog

Litteratur

Specielt om danske biord 
  Særligt kapitel 12, siderne 138–147.
 . Forkortet GDS.
 
 
 
 
 
  Særligt siderne 28-29.

Henvisninger 

Ordklasser
Bugsvømmere

Bugsvømmere (Corixidae) er en familie af vandlevende insekter, der lever i damme og langsomt strømmende vandløb, hvor de opholder sig tæt på bunden. Der findes omkring 500 kendte arter i verden, fordelt på 33 forskellige slægter. Bugsvømmere er næbmundede insekter i gruppen tæger.

Udseende 
Hovedet er bredt med en meget kort og bred snabel. Forbenene er korte og det enlige fodled er ofte skeformet med hår langs randene. Mellembenene er lange og slanke med veludviklede kløer. Bagbenene er åreformede.

Levevis 
De er udprægede bunddyr, der hovedsageligt lever af andre dyr og uomdannede planterester. Når de skal have luft, stikker de bagenden op til overfladen. Ligesom andre tæger har bugsvømmere et åbent traché-system, der munder ud på dyrets overflade. Derfor er kroppen omgivet af en lufthinde fastholdt af vandskyende hår, for at kunne være neddykket i længere tid. Dette luftlag fungerer som en fysisk gælle, idet ilten i vandet diffunderer ind i luftlaget, når ilttrykket i dette falder.

Mange bugsvømmere kan frembringe hørlige lyde ved stridulation, idet forlåret gnides mod kanten af hovedet. De fleste arter flyver godt og flytter ofte fra sted til sted.

Danske arter 
Nogle af de omkring 30 danske arter af bugsvømmere:
 Corixa punctata (stor bugsvømmer) er 15 millimeter og ret almindelig i Danmark i stillestående vand. Det er en af de største danske bugsvømmere.
 Corixa panzeri (strandbugsvømmer)
 Sigara striata (almindelig bugsvømmer) er 7-8 millimeter og hyppig i Danmark. Ofte kan individer af denne og andre Sigara-arter ikke flyve, fordi deres vingemuskler aldrig når det funktionsdygtige stadie.
 Sigara hellensii (bækbugsvømmer)
 Sigara stagnalis (brakvandsbugsvømmer)
 Micronecta minutissima (dværgbugsvømmer) er 2 millimeter og lever i store flokke langs bredden af søer og større vandløb.

Kilder/Henvisninger 

 A. C. Jensen-Haarup (1863-1934). Tæger. G.E.C. Gads Forlag. Bind 12 i Danmarks Fauna. København 1912.
 Systema naturae 2000 (classification) – Taxon: Family Corixidae

Vandtæger
Cikader

Cikader (Auchenorrhyncha) er en underorden blandt de næbmundede insekter. Det er små langstrakte insekter med bredt hoved og bidende og sugende munddele. I Danmark er registreret ca. 325 arter af cikader. De danske cikader måler oftest under 10 millimeter. Især i troperne er syngende cikader udbredte. Disse sangcikader måler op til cirka 50 millimeter i længden.

Udseende 
Forvingerne er enten ensartet fortykkede og uigennemsigtige eller hindeagtige og oftest klare. Begge vingepar danner i hvilestillingen et tag over ryggen. De fleste cikader er dårlige flyvere, men kan til gengæld foretage kraftige spring ved hjælp af bagbenene. Musklerne, der leverer kraften, ligger inde i bagbrystet. Stinkkirtler mangler, men mange arter udskiller andre stoffer, især voks. Sideøjne er veludviklede og oftest findes to pandeøjne. Følehornene er normalt ganske korte. Hunnerne har oftest en veludviklet læggebrod, der anvendes til at indbore æggene i værtsplanten.

Levevis 
Cikader lever af plantesaft, som de suger ud af planter, f.eks. græsser som marehalm og hjælme. Mange cikader er tæt knyttet til bestemte værtsplanter. Nogle, som skumcikader (Aphrophoridae), benytter dog mange forskellige arter af værtsplanter. De fleste danske cikader overvintrer som æg.

Sang 
I subtropiske og tropiske egne findes arter af 2-5 centimeter store cikader, sangcikader (Cicadidae), der synger med en høj monoton lyd. Lyden frembringes ved hjælp af en hvælvet hudplade (der fungerer som trommeskind) på hver side af den forreste del af bagkroppen. To muskler sætter de to hudplader i bevægelse og lyden forstærkes af luftsække inde i bagkroppen. Tæt på dette spilleapparat findes hos sangcikaderne et høreorgan. Kun hannerne synger.
I troperne kan man på præcise tidspunkter morgen og aften opleve tusindvis af cikader - inden for hørevidde - samstemmigt begynde eller afslutte dagen med et fælles inferno af sang i 8 minutter, for det meste med start 6 minutter efter solnedgang.

Sangcikader findes ikke i Danmark. Det har dog vist sig, at også de hjemlige små cikader kan frembringe lyd ved hjælp af tilsvarende spilleapparater. Lyden er svag og kan kun opfattes af mennesker ved passende lydforstærkning. Både hanner og hunner af disse cikader synger, men et høreorgan mangler. Lyden opfattes sandsynligvis gennem de vibrationer, der dannes i underlaget.

Ny dansk art 
I Sønderjylland er der d. 7. og 8. juni 2006 fundet endnu en ny cikadeart; blodcikade (Cercopis vulnerata).

Se også 
 Cicada 3301

Kilder og eksterne henvisninger 

 A. C. Jensen-Haarup (1863-1934). Cikader. G.E.C. Gads Forlag. Bind 24 i Danmarks Fauna. København 1920.
Baby

Spædbarn eller baby anvendes oftest om et barn i alderen fra nyfødt indtil 12-måneders-alderen.

Iflg. www.etymonline.com kendes termen 'babe' som en kortform af baban fra 1393. Baban er formentlig oprindeligt imiteret fra babysprog. I mange sprog betyder det imidlertid også 'gammel kvinde' jf. russisk sprog, hvor babuska eller 'bedstemor' stammer fra baba, som egentlig betyder 'bondekone'. Nu anvendes oftest den diminutive form baby. Baby er blevet brugt billedligt om barnlige personer siden 1526. Fra 1839 kendes baby desuden som kærligt kælenavn til en elsker. Fra 1915 også anvendt i betydningen 'attraktiv, ung kvinde'. Baby-boom anvendtes fra 1941. En relateret benævnelse babelicious er første gang registreret i 1991.

Kilder/henvisninger 

 Lexopen

Børn
Lexopen

Lexopen er et frit leksikon ligesom Wikipedia. Lexopen blev startet af Brian Hansen, med det formål at der på sigt vil blive udviklet og vedligeholdt et bredt dansk open source-leksikon.

Lexopen er dækket af GNU Free Documentation License, så man kan frit kopiere alle artikler, blot man laver en kildehenvisning til Lexopen.
Mange af Lexopens artikler er allerede kopieret til Wikipedia.

På Groupcare er der oprettet en gruppe med navnet leksikon, hvor arbejdet med dannelsen af et bredt dansk open source-leksikon ønskes koordineret.

Eksterne henvisninger 
 Lexopen 
 Leksikongruppen på Groupcare

Referencer 

Leksika
Babylon

Denne artikel handler om oldtidsbyen, for science fiction-serien se Babylon 5

Babylon (akkadisk: Babili(m),  sumerisk logogram KÁ.DINGIR.RAKI  hebraisk: בָּבֶל, Bābel,  græsk: Βαβυλών, Babylōn) er en oldtidsby, hvis ruiner ligger ved floden Eufrat. Babylon var hovedbyen i riget Babylonien, beliggende i det, der i dag udgør centrale dele af Irak, og som under sin største udstrækning også omfattede hjørner af nutidens Syrien og Kuwait.

Babylons hængende haver fra ca. 600 f.Kr. blev regnet som et af verdens syv underværker.

Hovedguden i Babylon var Marduk, og i takt med at Babylon blev den dominerende magt i Mesopotamien, blev Marduk efterhånden den mægtigste blandt guderne. Det ses særligt i den kendte babylonske myte Enuma Elish, der har paralleller til de gammeltestamentlige skabelsesmyter.

Babylon i Bibelen 
Babylon optræder tre steder i Bibelen:
Første gang i 1. Mosebogs 11. kapitel, hvor menneskene kom sammen for i deres hovmod at bygge et tårn, der nåede helt op til himlen - også kendt som Babelstårnet, men bygningsprojektet måtte opgives, da Gud lod deres sprog spalte op i forskellige tungemål, så de ikke kunne kommunikere om arbejdet.

Anden gang primært som den by, som jøderne var deporteret til mellem år 586 f.Kr. og 536 f.Kr. – det babyloniske fangenskab.

Tredje gang i Johannes' Åbenbaring kapitel 18, hvor dommen fældes over Babylons udåder, og en engel proklamerer byens fald.

Babylon i Koranen 
Babylon optræder kun i Koranen en gang, nemlig sura 2:102. Her er det, Harut og Marut straffes og spærres inde, fordi de havde lært folk magi.

Moderne Babylon 
Tusindvis af mennesker bor i Babylon, og samfund i og omkring det udvikler sig hurtigt fra kompakte, tætte bosættelser til spredte forstæder.

Referencer

Se også 
 Mesopotamien
 Assyriologi
 Babylonien
 Babyloniske tal og cifre
 Assyrien
 Kileskrift

Babylonien
Højkulturer
Oldtidsbyer
Bibelske steder
Bacillus cereus

Der findes flere typer Bacillus, hvor især Bacillus cereus er årsag til fødevareforgiftning. Bacillus cereus vokser indenfor temperaturområdet 7-48 grader, men kan indimellem også vokse ved 5-7 grader, særligt i mejeriprodukter.

Bacillus cereus findes naturligt i jordbunden, hvorfra den kan sprede sig til vegetabilske fødevarer. Samtidig kan bakterien danne sporer, som tåler fuldstændig udtørring. Af samme grund kan man finde bakterien i tørre produkter som korn, mel og krydderier.

Bacillus
Back

En back er en målforsvarer i boldspil.

Ordet betyder på engelsk "tilbage" og anvendes ud fra opfattelsen af, at en back var bagerste mand. Denne betydning har i visse sportsgrene, som eksempelvis amerikansk fodbold helt mistet sin mening, da spillerne med denne betegnelse i stedet primært har offensive opgaver.

Se også
 Back (håndbold)
 Forsvarsspiller (fodbold)

Fodboldhold
Dafnier

Dafnier (Cladocera) er små gennemsigtige krebsdyr. De har 4-6 par ben, der benyttes til fødeoptagelse. De bevæger sig med det andet af to par følehorn. I Danmark findes omkring 100 forskellige arter af dafnier, de største arter er 15 mm. De fleste arter lever i ferskvand som søer, damme, grøfter og gadekær, hvor de kan være til stede i meget store mængder. Dafnier anvendes ofte som foder til akvariefisk.

Levevis 
De fleste arter lever af planteplankton og detritus, men nogle få er rovdyr og lever af andre dafnier og vandlopper.

Dafniens foretrukne føde er netop de grønalger, der skaber den uklarhed i vandet, som forhindrer højere planter i at udnytte sollyset. En ferskvandsbiotop, hvor der er mange dafnier, får derfor klart vand og megen rankegrøde. Det giver på sin side en langsigtet omsætning af de gødningsstoffer, som ellers giver grundlag for algevækst.

Omvendt betyder skidtfisk som skalle, at dafniebestanden holdes nede. Det giver algeplankton frit spil. Biotopen kommer ind i et kortsluttet kredsløb, hvor mangel på dafnier giver mange alger... giver mange rådnende alger... giver dårlige iltforhold... giver få højere planter... giver mere næring til alger osv. Derfor kan en ferskvandsbiotop bringes i en bedre tilstand ved at skidtfiskene fjernes, f.eks. ved elektrofiskeri.

Se også 
 Triops
 Saltsøkrebs

Kilder og eksterne henvisninger 

 Torben Wolff, Hans Hvass (red.). Danmarks Dyreverden, bind 3, side 106-109. 2. udgave, Rosenkilde og Bagger 1978. .
 Flemming Petersens dafnie-hjemmeside, Dafnier af Biologilærer Flemming Petersen Citat: "...Dafnier er følsomme for giftstoffer i vand..."
 Systema naturae 2000 (classification) – Taxon: Genus Daphnia

Gællefødder
Akvaristik