alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
WWF Verdensnaturfonden

WWF Verdensnaturfonden er en organisation, der arbejder for at bevare natur og miljø.

WWF arbejder for at bevare de truede dyrearter og for, at der er nok ressourcer til de kommende generationer i alle lande på kloden. WWF’s tre hovedindsatser vedrører at bevare naturens mangfoldighed, at sikre en bæredygtig udnyttelse af naturens ressourcer samt at bekæmpe forurening og unødig forbrug af energi og ressourcer.

Historie

Globalt 
WWF Verdensnaturfonden (på engelsk: World Wildlife Fund eller World Wide Fund for Nature) blev grundlagt i september 1961 i den schweiziske by Morges. 

Den omfattende ødelæggelse af naturen i Afrika, inspirerede den britiske biolog Sir Julian Huxley til at oprette organisationen.

Danmark 
Den danske afdeling, WWF Verdensnaturfonden, blev oprettet den 15. maj 1972. under navnet WWF Verdensnaturfonden. Det skete under et møde organiseret af prins Henrik på Fredensborg Slot.

Verdensnaturfonten Danmark arbejder primært i Danmark, Grønland og Arktis, Østafrika, samt Mekong (Sydøstasien).

Ledelse 
Præsidenten for Verdensnaturfonden Danmark er Kronprinsesse Mary.

Bestyrelsen varetager den daglige ledelse, hvor formanden er Mads Kann-Rasmussen.

Generalsekretær

Referencer

Eksterne henvisninger 

WWF Verdensnaturfonden Danmarks officielle hjemmeside.
 WWFs internationale websted
WWF børne og ungdomsklubs hjemmeside

Se også 

Miljøorganisationer
Internationale organisationer
Ngo'er
Etableret i 1961
Mose

Mose betegner et vedvarende sumpet vådområde. Mange moser er opstået ved tilslemning af søer. Det vil i første omgang føre til dannelsen af en lavmose, som har mange træk fælles med den oprindelige sø. Mange lavmoser er derfor både mineralrige og neutrale eller basiske.

Under specielle forhold fortsætter moseopbygningen ved opvækst af forskellige tørvemosser (Sphagnum), sådan at der dannes en højmose, hvor forholdene er kendetegnet ved mineralfattigdom og sur reaktion.

Spagnum i moser (mest dødt og noget levende tørvemos) i større mængder viser sig at modvirke oversvømmelser, da spagnum kan holde vand op til 20 gange sin tørvægt.

§ 3-naturtype 
Moser er i Danmark som udgangspunkt beskyttet af Naturbeskyttelseslovens §3, en såkaldt § 3-naturtype. I 2016 var der 101.773 hektar § 3-beskyttet mose i Danmark, hvoraf 19% ligger i et Natura 2000-område.

Se også 
 Naturtyper i Danmark

Kilder/referencer

Eksterne henvisninger 

 Rasmus Ejrnæs, Bettina Nygaard, Jesper Fredshavn: "Overdrev, enge og moser. Håndbog i naturtypernes karakteristik og udvikling samt forvaltningen af deres biodiversitet" (Faglig rapport fra DMU nr. 727; Danmarks Miljøundersøgelser 2009; )
 Erik Vinther: Moseplejebogen (Fredningsstyrelsen 1985; )

 
Afgræsning
529



Begivenheder 
 Benedikt af Nurcia, benediktinerordenens grundlægger, opretter klosteret på Monte Cassino i Syditalien.
 Platons akademi i Athen beordres lukket af kejser Justinian 1.
 7. april - Første udkast til Corpus Juris Civilis (et grundlæggende værk indenfor Romerretten) udstedes af den østromerske kejser Justinian 1.

Født

Dødsfald 

29
Minutvolumen

Minutvolumen bruges i fysiologien om forskellige forhold:

Hjertets minutvolumen er et udtryk for den samlede mængde blod, hjertet pumper ud i løbet af et minut. Dette findes ved at gange hjertets frekvens (pulsen) med den mængde blod, hjertet pumper ud pr. slag: Minutvolumen = hjertefrekvens x slagvolumen.
Respirationsminutvolumen er et udtryk for den mængde luft, der passerer ind og ud af lungerne pr. minut. Det beregnes ved at multiplicere antal åndedræt pr. minut med mængden af luft pr. åndedrag: Minutvolumen = respirationsfrekvens x tidalvolumen.

Da hverken hjerte eller lunger tømmes fuldstændigt for hvert hjerteslag/åndedrag siger minutvolumen således intet om organets fulde kapacitet, men er alene et udtryk for det arbejde, organet yder. 

Hjerte
Lunge
Svalerod (art)

 
Svalerod (Vincetoxicum hirundinaria) er en 30-70 cm høj urt, der i Danmark fortrinsvis vokser på kystskrænter og strandvolde. Hele planten er giftig.

Beskrivelse 
Svalerod er en løvfældende flerårig urt med opret, riset vækstform. Skuddene er ranke og hårløse og bærer modsatte (eller kransstillede) blade. Bladene er ægformede og langt tilspidsede med hel, bølget rand. Oversiden er læderagtig, blank og mørkegrøn. Undersiden har samme farve.

Blomstringen sker i juli, og de hvide eller gullige blomster sidder i langstilkede kvaste fra de øverste bladhjørner. Frøene er forsynet med lange uldhår, og de sidder i store bælgkapsler, der springer op ved berøring. Frøene modner godt og spirer villigt på egnede voksesteder.

Højde x bredde og årlig tilvækst: 0,50 × 1 m (50 × 5 cm/år).

Voksested 

Svalerod vokser på solåbne, tørre og kalkrige steder i det meste af Europa og i Lilleasien og Nordafrika. Den optræder som pionerplante, men danner efterhånden samfund med andre tørketålende planter.

I Danmark er den mest udbredt i det tørre område langs Kattegats og Storebælts kyster. Den findes i Danmark på kystskrænter, strandvolde og sjældent også i skovbryn.

På Öland findes arten i Alvaret sammen med bl.a.: aksærenpris, blåhat, hjertegræs, bakkenellike, djævelsbid, filtet soløje, hvid stenurt, håret flitteraks, knoldet mjødurt, krybende potentil, prikbladet perikon, smalbladet klokke, soløjealant og trenervet snerre.

Noter

Kilder 
 Signe Frederiksen et al., Dansk flora, 2. udgave, Gyldendal 2012. .

Eksterne henvisninger 

Hvide blomster
Flerårige urter
Kalkbundsplanter
Tørketålende planter
Åsne Seierstad

Åsne Seierstad (født 10. februar 1970 i Oslo) er en norsk journalist og forfatter.

Hun er cand.mag. i russisk, spansk og idéhistorie fra Universitetet i Oslo.

Hun har været korrespondent i Rusland, Kina og Afghanistan og krigskorrespondent i Kosovo og siden i Irak, hvorfra hun i 2003 sendte reportager hjem til både NRK, SVT og DR.

I september 2003 mødtes Åsne Seierstad i Oslo med den afghanske boghandler Shah Mohammed Rais, der med sin familie var hovedpersoner i bogen Boghandleren i Kabul. Efter Shah Mohammed Rais' udsagn gav Seierstad i sin bog et fordrejet og skadeligt billede af ham og hans familie, og som et modsvar skrev han bogen Det var engang en bokhandler i Kabul,  udgivet på norsk i 2006. I 2010 blev Åsne Seierstad dømt af Oslo Tingrett til at betale 120.000 kr. i erstatning til Shah Mohammed Rais' hustru, Suraia Rais, for at have krænket privatlivets fred. Forlaget Cappelen Damm, som udgav Boghandleren i Kabul blev i samme forbindelse dømt til at betale 125.000 kr. til Suraia Rais.

Hun og forlaget ankede dommen og fik medhold i Højesteret (Norge) i 2015.

I 2006 tog Åsne Seierstad til Grosnij  i Tjetjenien, hvor hun var krigskorrespondent i 1994, for at samle materiale til bogen Englen i Grosnij.

Bibliografi 
 Boghandleren i Kabul (2002)
 Hundrede og en dag (2003)
 Englen i Grosnij (2006)
 To søstre (2016)

Referencer 

Journalister fra Norge
Faglitterære forfattere fra Norge
Personer fra Oslo
Norsksprogede forfattere fra Norge
Modtagere af Bokhandlerprisen
Boere

Boere (nederlandsk for "bønder", udtales som 'burre') er et historisk navn for den afrikanske etniske gruppe kaldet afrikaanere i det sydlige Afrika, der er efterkommere af nederlandske kolonister i  sidste del af 1600-tallet som Jan van Riebeeck som hovedsagelig var bønder. Afrikaanerne taler afrikaans.

Historie 
Efter at nederlænderne i 1652 havde grundlagt Kapstaden, bosatte der sig flere og flere kolonister i den sydvestlige del af Kaplandet, hvortil der i 1687 kom et mindre antal fordrevne franske hugenotter. Senere udbredte de sig lidt efter lidt ind i landet, især gennem de bevæbnede treks allerede under det nederlandske herredømme. Det var dog først, da briterne blev herrer i landet (1795 og definitivt 1814), at vandringerne tog fart, og navnlig skete der i slutningen af 1830'erne på grund af misfornøjelse med den britiske koloniforvaltning en formelig udvandring fra Kaplandet til det nordlige Natal, Oranje og Transvaal. De udvandrede sluttede sig sammen i to større republikker, Oranjefristaten og Den Sydafrikanske Republik (Transvaal), der i lang tid var uafhængige af Storbritannien, men som efter den store boerkrig 1899-1902 måtte anerkende det britiske herredømme. Enkelte mindre Boer-republikker som Gosen, Stellaland havde kun kort levetid. Efter krigen varetoges de nationale boer-interesser især af to politiske partier "Afrikaanderbond" og "Zuidafrikaansche Taalbond". Uden for de britiske besiddelser fandtes enkelte boere i Tysk Sydvestafrika og de portugisiske kolonier. 

Boerne var gennemgående høje og kraftige, fortræffelige ryttere og skytter. Deres levemåde var meget jævn og simpel, og trods den republikanske regeringsform var tænkemåden yderst konservativ. Familielivet var nærmest patriarkalsk og præget af en streng religiøsitet. Oplysningen stod gennemgående lavt, og på den ydre renlighed anvendtes der ikke meget. De mest bemidlede drev vinavl, de såkaldte "kornboers" levede af agerbrug og var også ganske velhavende, men den store mængde var nærmest fattig og levede overvejende af kvægavl.

Noter

Kilder 
 
 opslag: Boers Salmonsens Konversationsleksikon, 2. udgave, bind III (1915), s. 535

Se også 
Første boerkrig fandt sted fra 1880 til 1881.
Anden Boerkrig fandt sted fra 1899 til 1902.

Folkeslag i Afrika
Vestgermanere
Folkeslag i Sydafrika
Folkeslag i Namibia
Radiologi

Radiologi eller billeddiagnostik er det medicinske speciale man tidligere kaldte "røntgen". Grunden til navneændringen er, at specialet ikke alene indbefatter diagnostiske, men også terapeutiske tiltag, samt at der anvendes adskillige andre billeddannende teknikker end røntgenstråler.

Specialet er for tiden inde i en udvikling, der medfører en meget høj grad af digitalisering, hvad der for eksempel vil give mulighed for meget hurtig billedoverførsel fra et hospital til et andet.

 Diagnostiske undersøgelsesmetoder
 Statiske røntgenundersøgelser med og uden kontrast
 Dynamiske røntgenundersøgelser med og uden kontrast
 Computer Tomografi-scanning (CT eller CAT) med og uden kontrast
 Magnetisk Resonans scanning (MR-scanning)
 Ultralydscanning (UL)
 Positronemissionstomografi (PET)

 Terapeutiske/interventionelle radiologiske metoder
 Endoskopisk retrograd cholangio-pancreatikografi (ERCP)
 UL-vejledt drænage
 UL-vejledt kateterindlæggelse

Eksterne henvisninger 

 Dansk Radiologisk Selskab
Naturnær

Naturnær er et udtryk, som bruges i skovbrug til at adskille simpel, økologisk fremgangsmåde fra en dyrkningsform, som er planlagt og anlagt i overensstemmelse med kendte, naturmæssige lovmæssigheder. Ordet kan også bruges som beskrivelse af en pleje af grønne områder med sigte på naturmæssige mål. Disse mål kan f.eks. være bestemte vegetationstyper, successionstrin eller biotoper.

Springet fra økologisk til naturnær dyrkning kan beskrives ved forskellen mellem det at afholde sig fra at gøre noget (nemlig bruge giftmidler og kunstgødning) til grundlæggende at ændre holdning og adfærd overfor det, man har ansvaret for.

Vigtige elementer i en naturnær dyrkningsform er:

afkald på ensartethed og mængde som styringsmål
afkald på at erstatte kemiske virkemidler med energiforbrug
accept af fejl som styringsredskaber
satsning på naturlig homøostase
accept af angreb fra planteædere og parasitter
tænkning i helheder som vegetation, biotop og diversitet

Biologi
Nær
Grad

Grad  (fra latin gradus = trin) har flere betydninger:
 Grad (vinkelmål) – opdelingsenhed for en geometrisk vinkel
 Grad (matematik) – polynomiers og ligningers grad inden for matematikken
 Akademisk grad – æresbevisning på højere læreanstalter
 Militær grad – rang indenfor militæret
 Breddegrad – en lillecirkel parallelt med ækvator
 Længdegrad – en halv storcirkel (fra pol til pol) vinkelret på ækvator
 Grader (entreprenørmaskine) - en entreprenørmaskine

Se også
 Temperatur, Celsius

hu:Fok#Szög
Pr. km²

Pr. km² udtrykker, at noget sættes i forhold til en kvadratkilometer (km²), som er et kvadrat med siden 1 km eller en cirkel med radius ca. 564,19 meter.

1 km² = 100 ha = 1 mio. m²

Eksempelvis vil en nedbørsmængde på 4 mm give 0,004 m × 1.000.000 m²/km² = 4.000 m³ pr. km².

Udtrykket gør det muligt at foretage sammenligninger af statistiske data – eksempelvis befolkningstæthed – mellem ellers svært sammenlignelige lande.

Se også 
 Ratio
 Befolkningstæthed
 Statistik
 km²

Statistik
Galdebær

Galdebær (Bryonia) er en slægt af klatrende stauder med nogle få arter, der er udbredt i Europa og Mellemøsten. Arterne har tynde, ru stængler og forgrenede klatretråde. Bladene er femlappede og handstrengede. Blomsterne sidder få sammen i bladhjørnerne. De er énkønnede, men ellers regelmæssigt 5-tallige. Blosteret er dobbelt og lysegrønt til grønttonet hvidt. Frugterne er giftige bær.

Her nævnes kun de to arter, som er vildtvoksende i Danmark.

 Enbo galdebær (Bryonia alba)
 Tvebo galdebær (Bryonia dioica)
Vinca

Vinca har flere betydninger:

 Vinca (pigenavn) – et dansk pigenavn
 Vinca Wiedemann – alsidig inden for filmbranchen
 Vinça - fransk by og kommune i Pyrénées-Orientales

Se  også
 Singrøn – en planteslægt (Vinca)
 Lille Singrøn – en kry­bende, stedsegrøn halv­busk eller staude (Vinca minor)
 Vinca herbacea –  en staude med krybende til opstigende vækst (Steppe-Singrøn eller Staude-Singrøn)
Niels K. Jerne

Niels Kaj Jerne (født 23. december 1911 i London, død 7. oktober 1994) var en dansk (engelsk-født) immunolog. Han blev tildelt Nobelprisen i fysiologi eller medicin i 1984. Begrundelsen lyder: "For teorier omhandlende specificiteten i udviklingen og kontrollen af immunsystemer og opdagelsen af princippet bag monoklonale modstoffer". Han delte prisen med Georges J. F. Köhler og César Milstein.

De første år 
Hans forfædre havde boet på Fanø i århundreder, men i 1910 flyttede hans forældre til London, hvor Jerne blev født i 1911. Under Første Verdenskrig flyttede familien til Holland og Jernes ungdomsår blev udlevet i Rotterdam. Efter at have studeret fysik i to år ved Leiden Universitet flyttede Jerne til København og skiftede studieretning til medicin. Han afsluttede sine studier ved Københavns Universitet i 1947, og i 1951 fik han en doktorgrad.

Omtales i bogen Det 20. århundrede - De 100 mest betydningsfulde personer i Danmark redigeret af Connie Hedegaard og Claus Hagen Petersen.

Privatliv 
Jerne blev gift tre gange og fik to sønner. Ivar Jerne (født 1936) og Donald Jerne (født 1941) med konen Tjek Jerne. Han fik også en tredje søn i 1971 med Gertrud Wettstein kaldet Andreas Wettstein.

Litteratur 

Sekundær

 Söderqvist, Thomas, Hvilken kamp for at undslippe. En biografi om immunologen og nobelpristageren Niels Kaj Jerne. Valby: Borgens forlag, 1998. 755 sider, ill. Biografien omhandler Jernes liv, verdensbillede og livsanskuelser, hans videnskabelige arbejde, der førte frem til nobelprisen i 1984, samt sammenhængen mellem privatpersonen og videnskabsmanden.
 engelsk udgave, Science as autobiography: the troubled life of Niels Jerne (translated by David Mel Paul). New Haven: Yale University Press, 2003.

Noter

Eksterne henvisninger 
 
 

Nobelprismodtagere i medicin
Nobelprismodtagere fra Danmark
Læger fra Danmark
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Personer fra London
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Immunologer
Alumni fra Københavns Universitet
Miljøkemi

Miljøkemi er den videnskabelige disciplin, hvor kemiens metoder og resultater anvendes på miljøet.

Faget er opstået, fordi man har erkendt, at kemiske stoffer af naturlig såvel som syntetisk oprindelse har indflydelse på en lang række naturligt forekommende processer og organismer. Man søger at forstå disse fænomener ved hjælp af kontrollerede kemiske eksperimenter og målinger, idet de indvundne resultater tolkes ud fra kemiens og fysikkens love. Dermed opnås en fundamental forståelse for de kemiske processer i den givne sammenhæng.

Ofte er endemålet for miljøkemiske studier, at kunne påvirke og ændre observerede miljøforureninger; hertil er en grundlæggende forståelse for de kemiske og biologiske fænomener altid nødvendig.

Se også 
 Miljøstyrelsens liste over uønskede stoffer
 Persisterende organiske forurenere
 Pesticider

Ekstern henvisning 
 Dansk Selskab for Miljøkemi. 
 [ Uddannelse i miljøkemi – Københavns Universitet]

Videregående uddannelser i Danmark
 
Miljø og samfund
Kinetik

Læren om bevægelse og hastighed. Dette forekommer indenfor en række felter:
 I fysik er kinetik en del af mekanikken.
 I kemi er kinetik læren om hastigheden i kemiske reaktioner.
 Farmakokinetik er en del af den kemiske kinetik, der beskriver eksogene kemikaliers og lægemidlers vandring i den biologiske organisme.
Kurt Carlsen

Henrik Kurt Carlsen (født 20. februar 1914 i Hillerød, død 7. oktober 1989 i New Jersey) var en dansk skibskaptajn, der blev verdensberømt, da han ene mand under stor mediedækning forgæves kæmpede for at holde sit skib Flying Enterprise oppe. Pga. denne kamp er der gennem årene blevet gisnet om skibets last og hans motiver for ikke at forlade skibet.

Han blev 17. januar 1952 i New York hædret med Merchant Marine Distinguished Service Award for sin stædige kamp. Ligeledes blev han udnævnt til Ridder af Dannebrog . Kort tid efter forliset fik han kommandoen over et nyt skib – Flying Enterprise 2.

I 1938 bosatte han sig i USA på Staten Island, men valgte dog senere at flytte. Han fortsatte i skibsbranchen fra 1944 frem til sin pension i 1976. Sammen med sin danske kone Agnes Sørensen (1911-2005),fra Blåvand, fik han to døtre i USA. Desuden havde han en søster, der blev hjemme i Danmark.

Efter sin død blev han kremeret og fik spredt sin aske ud for Land's End i England, hvor Flying Enterprise gik ned.

Referencer

Se også 
 Kaptajn Carlsens kamp for "Flying Enterprise", ugerevy om Carlsens forsøg på at redde skibet
 Kaptajn Carlsen i København, ugerevy fra Carlsens besøg i København med hyldest på Rådhuspladsen og på rådhuset

Eksterne henvisninger 
 
 Artikel om Kurt Carlsen af Bjarne Bekker 
 Reportage om forliset af Flying Enterprise, Politikens Filmjournal nr. 124, 1952.
 New York hylder Carlsen, reportage fra Politikens Filmjournal nr. 126, 1952. 
  Reportage om Kurt Carlsens besøg på Bornholm, København og Bagsværd, Politikens Filmjournal nr. 148, 1952. 

Danskere i 1900-tallet
Søfolk
Riddere af Dannebrog
Personer fra Hillerød
Suttetræ

Et suttetræ er et træ, hvorpå børn hænger deres sutter når de er vokset fra dem eller når deres forældre og pædagoger gerne ser, at børnene vokser fra deres sutter.

Handlingen hvor man sammen med barnet hænger sutten op er en overgangsrite, som hjælper barnet med at acceptere at barnet er vokset fra at bruge sut.

Se også 
 Votiv

Eksterne henvisninger 

Ord og vendinger
Cystisk fibrose

Cystisk fibrose (CF) eller korrekt cystisk pancreasfibrose, er en kronisk, arvelig og medfødt sygdom, som angriber blandt andet lunger og mave-tarmsystemet, frem for alt bugspytkirtelen, pancreas, heraf navnet på sygdommen. Sygdommen fører blandt andet til, at tyk slim sætter sig i luftvejene og i bugspytkirtelen, hvilket ofte medfører hyppige eller kroniske lungeinfektioner og bugspytkirtelbetændelse og malabsorption. Sygdommens ældre latinske navn er mucoviscidose.

Cystisk fibrose findes overvejende i den vestlige verden og er i Vesteuropa den hyppigst arvelige sygdom. I Danmark fødes der ca. 15 CF-børn hvert år, svarende til 1 ud af ca. 4.200 levendefødte børn.

Genetisk baggrund 
Cystisk fibrose er en arvelig autosomal recessiv sygdom som afficerer de exokrine kirtler. 150.000 danskere, eller 3% af befolkningen, bærer arveanlægget for cystisk fibrose. Et barn kan kun fødes med CF, hvis begge forældre er anlægsbærere. Statistisk set vil 1/4 af børnene da får CF, 2/4 bliver raske bærere, mens 1/4 er raske og uden anlæg for CF.

CF er en arvelig sygdom og derfor ikke en smitsom lidelse. Sygdommen skyldes en fejl i CFTR-genet, der koder for CFTR-proteinet. Genet findes på den lange arm af kromosom nr. 7 og er mere end 250kB langt. Det færdige CFTR-protein består af 1480 aminosyrer og indeholder 27 exons. CFTR betyder Cystic fibrosis transmembrane conductance regulator. Sygdommen kan fremkaldes af mange forskellige mutationer i CFTR-genet der ændrer eller hæmmer funktionen af CFTR, men den hyppigst forekomne er DF508 eller ΔF508. Denne består af en deletion af tre basepar, som resulterer i en forkortelse af én aminosyre i det færdige protein, idet aminosyren fenylalanin mangler på plads 508.

Diagnosticering 
Dette gøres ved en svedtest, hvor man måler saltindholdet i sveden, som hos CF-patienter er unormalt højt. Det er en enkel og smertefri metode, som i de fleste tilfælde hurtigt kan af- eller bekræfte mistanke om CF.

Det er nu også muligt at undersøge for CF ved hjælp af en DNA-analyse, som udføres på en blodprøve.

Børnene er født med sygdommen, og selv om mange har haft tydelige symptomer helt fra fødslen, er der adskillige, som først får stillet diagnosen ved 5 års alderen eller senere. Der er derfor stort behov for at udbrede kendskabet til cystisk fibrose og symptomerne.

Behandling 
Forskellige antibiotika kan mildne eller udsætte sygdommens udvikling. Lungetransplantation er dog ofte nødvendig som livsforlængende behandlingsform. Lungetransplantationer kommer normalt kun i betragtning, når patienten er afhængig af respirator eller truet på livet. I Danmark har flere, der lider af sygdommen gennemgået en transplantation, men Mathilde Gersby Rasmussen fik som den første to gange nye lunger.

Noter 

Luftvejssygdomme
Genetik
Jordbærtræ

Jordbærtræ (Arbutus) er en slægt med ca. 10 arter, som er udbredt i Europa, Nordamerika, Mellemamerika og Sydamerika. Det er stedsegrønne træer eller buske med glat og afskallende, rødbrun til grå bark. Bladene er spredtstillede, hele, stilkede og læderagtige. Bladranden er hel eller savtakket, og oversiden er blank. Blomsterne er samlet i endestillede stande. De enkelte blomster er 5-tallige med krukkeformet, hvid eller rød krone. Frugterne er bær med vortet skind og mange frø.

 Almindelig jordbærtræ (Arbutus unedo)
 Amerikansk jordbærtræ (Arbutus menziesii) – Madrone 
 Østligt jordbærtræ (Arbutus andrachne)

 Arbutus arizonica
 Arbutus canariensis
 Arbutus glandulosa
 Arbutus peninsularis
 Arbutus xalapensis

Note

Lyng-familien
Blåtop (art)

 
Blåtop (Molinia caerulea) er et tuedannende græs med en stift opret vækst. Arten vokser i heder og lyse skove på kalkfattig bund. Planten har navn efter de blåviolette støvknapper i blomsterne.

Beskrivelse 
Blåtop er et tuedannende græs med en opret og stiv vækstform. Planten danner ikke udløbere, så dens spredning foregår udelukkende ved frø. Da stråene kun danner knæ helt nede ved jorden, ser de nederste dele af dem løgagtige ud. Bladene er linjeformede og stive med hel rand. Oversiden er blåligt grøn, mens undersiden er lyst blågrøn. Høstfarven er gyldent-gul. Blomstringen foregår i juli-august. Blomsterne er samlet i småaks, der tilsammen danner endestillede aks. De enkelte blomster er 3-tallige og uregelmæssige (dvs. reducerede, som det er almindeligt i Græs-familien). Planten har navn efter de blåviolette støvfang og støvknapperne, der kan ses hænge ud af småaksene i blomstringstiden. Frugterne er nødder med korte avner og uden stak.

Rodsystemet består af kraftige, tætsiddende trævlerødder.

Højden af tuen er ca. 50 cm, og dens diameter er ca. 30 cm. De blomstrende stængler er dog ca. 30 cm højere.

Voksested 

Blåtop er naturligt udbredt i Nordafrika, Mellemøsten, Centralasien og det meste af Europa. I Danmark er den almindelig de fleste steder, men mangler dog på Ærø. Den hører hjemme på fugtig, mager, sur jord. Derfor er den en typisk hedeplante sammen med f.eks. Klokkelyng. Af samme grund viser den sig at kunne udkonkurrere hedelyng på fugtig bund, hvis heden ikke bliver afbrændt med få års mellemrum. Raunsø Mose i Esbjerg Kommune (tidligere: Bramming Kommune) rummer ældre tørvegrave. Her vokser arten på nydannet højmose sammen med bl.a. benbræk, blåbær, hindbær, revling, rosmarinlyng, almindelig røn, tranebær, vandnavle, dunbirk, engviol, hedelyng, klokkelyng, kragefod, kærdueurt, mosepors, rundbladet soldug, smalbladet kæruld og tuekogleaks.

Galleri

Note

Kilder 
 Signe Frederiksen et al., Dansk flora, 2. udgave, Gyldendal 2012. .

Eksterne henvisninger 
 Arne og Anna-Lena Anderberg: Den virtuella floran, Naturhistoriska riksmuseet 

Blåtop
Rosmarinlyng (art)

 
Rosmarinlyng (Andromeda polifolia) er en 10-30 cm høj dværgbusk, der vokser i tørvemoser.

Beskrivelse 
Rosmarinlyng er en lille, stedsegrøn dværgbusk med en kuplet, halvkugleformet vækst. Grenene er opstigende, og barken er først lysegrå, men bliver snart rødbrun. Gamle grene kan få en opsprækkende bark. De slanke, gråbrune knopper er ikke meget synlige, for de sidder skjult bag bladstilken. De læderagtige blade er smalt lancetformede med indrullet rand. Oversiden er blank og mørkegrøn, mens undersiden er dækket af rustfarvede hår.

Blomstringen foregår i maj-august, hvor de hvide eller svagt lyserøde blomster sidder samlet i endestillede klaser. Den enkelte blomst er krukke-ballonformet med sammenvoksede kronblade og ganske små, frie kronflige. Frugterne er glatte kapsler med mange små frø, som spirer villigt (på højmoser).

Rodnettet er meget fint og stærkt iltkrævende.

Højde x bredde og årlig tilvækst: 0,75 x 0,75 m (7,5 x 7,5 cm/år). Disse mål kan fx anvendes, når arten udplantes. Planten er afhængig af mykorrhiza med mindst én egnet svampeart.

Udbredelse 
Rosmarinlung er hjemmehørende og vidt udbredt i tempererede og subarktiske dele af den nordlige halvkugle, inkl. Grønland.

Habitat 
Planten er knyttet til sure højmoser, tøvemoser, hedemoser og hængesække. Den findes i Danmark på højmoselokaliteter, men først og fremmest i Jylland og er relativt almindelig i podsolerede områder af Jylland (Midt-, Vest- og Sydjylland).

I højmosen Drone Moss i Berwickshire, England, findes arten sammen med bl.a. benbræk, revling, tranebær, hedelyng, klokkelyng, rød tørvemos (og flere andre tørvemos-arter) og tuekæruld

Fredning 
Arten er ikke fredet i Danmark. I Den danske Rødliste 2019 er den vurderet til LC (Livskraftig).

Note

Kilder 
 Systema naturae 2000 (classification) – Taxon: Andromeda polifolia

Eksterne henvisninger 
 Arne og Anna-Lena Anderberg: Den virtuella floran, Naturhistoriska riksmuseet 

Lyng-familien
Surbundsplanter
Hvide blomster
Stedsegrønne
Grønlands flora
Humificering

Når blomster, grene, insekt-rester, fugleklatter osv. lander på jorden, danner de tilsammen et lag af førne. Dette lag er mad, dvs. energikilde, for de nedbrydere, der lever i jorden. Den første del af omsætningen kaldes humificering, og den foregår – i meget grove træk – på denne måde:

Humificeringsprocessen 
 nedbryderne slår de kemiske bindinger i stykker i førnens organiske stof, som på dette tidspunkt har et meget højt forhold mellem kulstof og kvælstof (ofte et C/N-forhold højere end 100:1)
 herved får de adgang til den kemiske energi, men udvikler samtidig spildvarme
 energien er bundet i de kulstofrige forbindelser (sukker, stivelse, fedtstof og protein), og når de bliver ødelagt, fragår kulstoffet som CO2
 forholdet mellem kulstof og kvælstof ændres af samme grund, så det relative indhold af kvælstof stiger i restførnen og – ikke mindst – i ekskrementer 
 denne proces (1-4) gentages, indtil førnen er omdannet til ukendelighed
 undervejs har førnen ændret farve fra lyst brun til næsten sort, og konsistensen er gået fra trævlet til klæbrig
 samtidig er der blevet dannet en række forskellige humussyrer, hvoraf de første var meget lyse og vandopløselige, mens de sidste er mørke og næsten uopløselige
 til slut ligger restkulstoffet tilbage i form af humus
 alle de uorganiske stoffer fra førnen er koncentreret op og bundet til humus, og processen er gået i stå ved C/N-forholdet 12:1

Denne oversigt viser processen med hovedvægten på input henholdsvis output af stoffer i processen:

In- og output i nedbrydning af førne 
 Sukker, stivelse, cellulose og andre kulhydrater (ca. 50%) → energi, CO2 og vand samt indbygning i humus
 Lignin (10-40%) → energi, CO2 og vand samt humus
 Aminosyrer, peptider, proteiner og andre N-holdige stoffer (20%) → energi, NH4+, CO2 og vand samt indbygning i humus
 Fedtstoffer, voks og andre lipider → energi, CO2 og vand samt indbygning i humus
 Kalium-, fosfor-, magnesium- og andre mineralholdige forbindelser → salte, frie ioner og indbygning i humus

Af dette kan man se, at den lyse, kun delvist omsatte førne er et mineralfattigt jordforbedringsmiddel, mens den sorte, vel omsatte, er at regne for et gødningsstof med høje eller meget høje indhold af især kalium, magnesium og fosfor.

Se også 
 kompost
 kompostering
 jordforbedring

Økologi
Ydmyghed

Ydmyghed er en erkendelse af andres værd, og kan på enkelte områder sammenlignes med beskedenhed. Ydmyghed defineres ofte som et begreb, der hører sjælen til. 

Sand ydmyghed er funderet i en erkendelse af, at man ikke er Universets centrum, og at man ikke ved alt, og at der er noget og nogen, der er større end en selv, og som også skal have lov til at komme til orde. 

Ydmyghed er ikke selvudslettende, selv om det indimellem kan virke således, men er affødt af en dyb indsigt, der også tillader andres meninger, holdninger, m.m.  Mange religioner opererer med ydmyghed over for Gud eller det guddommelige. Man kan også føle sig ydmyg i smuk og storslået natur, ligesom man kan være ydmyg, når man møder mennesker med stor viden og personlighed.

Eksterne henvisninger 

Dyder
Følelser
Djævelsbid

 
Djævelsbid (Succisa pratensis) er en 25-60 cm høj urt, der i Danmark vokser eksempelvis på enge og overdrev. Arten er velegnet i haver og er en gammel lægeplante, som har været kendt siden det 4. århundrede. Planten tjener som føde for larver af sommerfuglearten hedepletvinge

Beskrivelse 
Djævelsbid er en løvfældende flerårig urt med en roset af aflange, elliptiske grundblade. Fra rosetten vokser det op til 50 cm lange blomsterskud frem. Det er flere gange forgrenet, og det bærer flere par af modsatte, elliptiske blade. Bladene er helrandede med græsgrøn overside og noget lysere underside.

Blomstringen sker i juni til oktober, men kraftigst i august-september. Blomsterne er samlet i endestillede, halvkugleformede hoveder, og de er blå, hvide eller blegrøde. Hver blomst har sit eget violette støtteblad. Frugterne er vingede nødder, som spredes med vinden.

Plantens rod består af en kort, lodret eller lidt skrå rodstok. Fra den udgår de trævlede rødder og bladrosetten. Trods vækst i toppen af stokken bliver vækstpunktet i jordskorpen, da rødderne trækker sig sammen, og derved trækkes stokken nedad.

Højde x bredde og årlig tilvækst: 0,60 x 0,50 m (60 x 5 cm/år), heri medregnet de blomsterbærende skud!.

Voksested 
Planten vokser almindeligt her i landet. Den findes især på mager og sandet morbund med lavt pH, hvor den tilsyneladende klarer sig fint i konkurrencen med græsser og de mere kraftige stauder og buske. Desuden findes den på tørveholdige enge og overdrev, fugtig hede og i kalkrige kær.

Ved en undersøgelse af brinkvegetationen langs Gudenåen fandt man denne art voksende sammen med bl.a. almindelig fredløs, almindelig gederams, almindelig kattehale, almindelig mjødurt, almindelig røllike, almindelig skjolddrager, angelik, baldrian, blåhat, dagpragtstjerne, engkabbeleje, engrørhvene, gul fladbælg, gærdesnerle, hamphjortetrøst, hjertegræs, knoldet brunrod, knopsiv, korsknap, kærgaltetand, kærsvovlrod, kærtidsel, kåltidsel, lodden dueurt, lysesiv, musevikke, nyserøllike, rejnfan, rørgræs, stor nælde, stor skjaller, strandkvan, sumpkællingetand, sværtevæld, topstar, trævlekrone, udspærret vinterkarse, vejguldkarse og vild kørvel

Anvendelse i havebruget 
Djævelsbid er velegnet som havestaude, hvor man ønsker det lidt vilde "look". Den er også værdifuld som biplante på grund af den sene blomstring.

Anvendelse i medicinen 
Djævelsbid er en gammel lægeplante, som har været kendt siden det 4. århundrede. Roden har været anvendt mod bl.a. bylder, hoste og øjenbetændelse.

Trivia 
Et gammelt sagn fortæller, at Djævelen brugte planten til sine onde gerninger, indtil jomfru Maria satte en stopper for ham. Som hævn bed Djævlen plantens rod af. Planten er let at trække op, hvis du vil se den 'afbidte' rod.

Galleri

Noter

Kilder 
 Signe Frederiksen et al., Dansk flora, 2. udgave, Gyldendal 2012. .

Eksterne henvisninger 

 Arne og Anna-Lena Anderberg: Den virtuella floran. Ängsvädd , Naturhistoriska riksmuseet 

Planter i Danmark
Planter i Norden
Biplanter
Tay Bridge-ulykken

Den første Tay Bridge (set mod nord)
Ved Tay Bridge-ulykken den 28. december 1879 brød jernbanebroen Tay Rail Bridge i Skotland sammen under et persontog. Henved 80 personer omkom ved jernbaneulykken.

Jernbaneulykker i Storbritannien
Begivenheder i 1879
Meudon-ulykken

Ved Meudon-ulykken (eller Versailles-ulykken) den 8. maj 1842 afsporedes et tog ved byen Meudon i Frankrig på den nyligt åbnede jernbane mellem Paris og Versailles. Ved ulykken omkom 55 passagerer (antallet varierer i kilderne), idet de fleste af dem indebrændte i de aflåste kupeer.

Ulykken ses som første alvorlige påmindelse om farerne ved jernbanetrafik.

Se også
 Jernbaneulykker

Jernbaneulykker i Frankrig
Begivenheder i 1842
Herpesviridae

Herpesvirus er virus i virusfamilien Herpesviridae, som er mellemstore, indhyllede virus med et genom af dobbeltstrænget DNA, dsDNA (Baltimore-gruppe I).

Herpesvirus etablerer livslange infektioner og forårsager en række sygdomme. Herpesvirus er vidt udbredt, og man skønner at mere end 90% af alle mennesker har været inficeret med herpesvirus eller bærer herpesvirus inkorporeret i cellekerners DNA.

Struktur 

Herpesvirus’ genom består af 100-200 gener og er i alt på 120–220 kb.

Genomet er omgivet af et proteinhylster, også kaldet et kapsid på 150–200 nm i diameter bestående af 162 kapsomerer hver med flere proteinsubunits.

Yderst er en membrankappe med mange glycoproteiner, der formidler vedhæftning og indtrængen i værtscellen. Herpesvirus benytter en fælles molekylær model, men med artsspecifikke elementer og værtsreceptorer, for vedhæftning. Fusionsproteinet gB er fælles for alle herpesvirus.

Sygdomme forårsaget af Herpesvirus 

Herpesvirus forårsager en række alvorlige sygdomme og kan medføre livslange latente infektioner selv på trods af cirkulerende antistoffer.

Klassifikation 

 Underfamilie: Alphaherpesvirinae
 Slægt: Simplexvirus
 human herpesvirus 1, HHV1 = herpes simplex virus 1, HSV1 (Herpes labialis)
 human herpesvirus 2, HHV2 = herpes simplex virus 2, HSV2 (Herpes genitalis)
 Slægt: Varicellovirus
 human herpesvirus 3, HHV3 = Varicella zoster virus, VZV (Skoldkopper)
 Slægt: Mardivirus
 Slægt: Iltovirus
 Underfamilie: Betaherpesvirinae
 Slægt: Cytomegalovirus
 human herpesvirus 5, HHV5 (Mononukleose)
 Slægt: Muromegalovirus
 Slægt: Roseolovirus
 human herpesvirus 6, HHV6
 human herpesvirus 7, HHV7
 Underfamilie: Gammaherpesvirinae
 Slægt: Lymphocryptovirus
 human herpesvirus 4, HHV4 = Epstein-Barr virus (Mononukleose, maligne sygdomme) 
 Slægt: Rhadinovirus
 human herpesvirus 8, HHV8 = Kaposis sarcom-associeret herpesvirus (Kaposis sarkom)

Se også 

 Ondartet katarrfeber

Henvisninger

Kilder 
Systema naturae 2000 (classification) – Taxon: Family Herpesviridae

Vira
Paramyxoviridae

Tilhører gruppen af negativ enkeltstrenget RNA-virus (Gruppe V, -ssRNA)

Klassifikation 
Paramyxoviridae inddeles i 2 underfamilier med henholdsvis 5 og 2 slægter.

Paramyxovirinae 
 Avulavirus
 Newcastle disease virus (fjerkræsygdom)
 Avian paramyxovirus 2 – 9
 Henipavirus
 Hendra virus
 Nipahvirus
 Morbillivirus
 Mæslingevirus
 Canine distemper virus (Hundesyge)
 Cetacean morbillivirus
 Peste-des-petits-ruminants virus
 Phocine distemper virus
 Rinderpest virus
 Respirovirus
 Bovine parainfluenza virus 3
 Sendai virus
 Human parainfluenza virus 1
 Human parainfluenza virus 3
 Simian virus 10
 Rubulavirus
 Fåresyge virus
 Human parainfluenza virus 2
 Human parainfluenza virus 4
 Mapuera virus
 Porcine rubulavirus
 Simian virus 5
 Simian virus 41

Pneumovirinae 
 Pneumovirus
 Bovine respiratory syncytial virus
 Human respiratory syncytial virus
 Murine pneumonia virus
 Metapneumovirus
 Avian metapneumovirus
 Human metapneumovirus

Se også 

 Vira (klassifikation)

Kilder 
 :wikispecies:Mononegavirales
 Systema naturae 2000 (classification) – Taxon: Family Paramyxoviridae
Togaviridae

Togaviridae er en virusfamilie, der tilhører gruppen af positiv enkeltstrenget RNA-virus (gruppe IV, +ssRNA)

Klassifikation 
Familie: Togaviridae (2 slægter)
 Slægt: Alphavirus (29 arter)
 Sindbis virus
 Slægt: Rubivirus (1 art)
 Rubella virus (røde hunde)

Kilder 
 Systema naturae 2000 (classifcation) – Taxon: Family Togaviridae
Arbovirus

Arbovirus-gruppen er en økologisk gruppering af mere end 350 vira, som overlever gennem komplekse cykler, der involverer hvirveldyrs-værter og arthropoder som vektorer, der overfører virus ved deres bid. Den er ikke en del af den taksonomiske inddeling af vira. Medlemmerne inficerer en lang række arter: mennesker, heste, tamme og vilde fugle, flagermus, slanger, og insekter (myg og tæger).

Arbovirus tilhører adskillige familier:
Togaviridae
Bunyaviridae
Rhabdoviridae
Arenaviridae
Reoviridae

Almindelige human-patogene arbovirus er:
Dengue
Eastern equine encephalitis
Western equine encephalitis
Venezuelan equine encephalitis
Japansk encephalitis
St. Louis encephalitis
Gul feber

Se også
Vira (klassifikation)

Vira
Parvoviridae

Parvoviridae er en gruppe små, kompakte vira. Parvoviridae tilhører gruppen af enkeltstrenget DNA-virus (Gruppe II, ssDNA).

Klassifikation 
Parvoviridae inddeles i 2 underfamilier med henholdsvis 5 og 4 slægter.

Parvovirinae™ 
 Parvovirus™
 Erythrovirus
 Human parvovirus B19™ (Lussingesyge)
 Dependovirus
 Amdovirus
 Bocavirus

Densovirinae 
 Densovirus™
 Iteravirus
 Brevidensovirus
 Pefudensovirus

Referencer

Se også 
Vira (klassifikation)

Kilder 
 Systema naturae 2000 (classification) – Taxon: Family Parvoviridae
Papovaviridae

Papovaviridae er en DNA-virusgruppe, der ikke længere benyttes. Tidligere indeholdt den de to slægter papillomavirus og polyomavirus, men disse er nu placeret i hver deres familie, som er henholdsvis polyomaviridae og papillomaviridae.

Gruppens virus producerer latente og kroniske infektioner i deres naturlige værter. Alle er tumorigene i hvert fald hos nogle værter.

Gruppen indeholder:
Papilloma virus
SV40-lignende virus
JC virus
BK virus
Papillom virus (kvæg og kaniner)
Murin polyom virus
SV40 (vakuoliserende virus hos aber og kaniner)

Se også
Vira (klassifikation)
Papillomaviridae

Dobbeltstrenget DNA-virus
Adenoviridae

Adenoviridae er en virusfamilie der tilhører gruppen af dobbeltstrenget DNA-virus (gruppe I, dsDNA).

Der kendes 34 typer, der inficerer mennesker. De foretrækker slimhinder og kan opholde sig i årevis i lymfevæv. Visse typer kan medføre tumorer hos nyfødte hamstere.

De forårsager:
 Akut respiratorisk sygdom
 Febril catarrhalia
 Pharyngitis
 Conjunctivitis

Se også 
 Vira (klassifikation)

Kilder 
 Systema naturae 2000 (classification) – Taxon: Family Adenoviridae
Respirationsfrekvens

Respirationsfrekvens er det antal gange, man trækker vejret pr. minut. Hos voksne typisk omkring 15.

Respirationsfrekvensen styres af nerveceller (>>pacemakerceller<<) i den forlængede marv.

Se også
Minutvolumen
Respiration

Åndedrætssystemet
Tidalvolumen

Tidalvolumen er det volumen luft, som bevæger sig ind i lungerne under hver inspiration eller som bevæger sig ud af lungerne under hver expiration. Størrelsen hos voksne er typisk 0,5 liter.

Se også
Lunge volumina
Minutvolumen
Residualvolumen
Inspiratorisk reserve volumen
Expiratorisk reserve volumen
Ventilation
Pulmonal ventilation
Alveolær ventilation
Maksimal voluntær ventilation
Dead space
Anatomisk deadspace
Fysiologisk dead space
Vitalkapacitet
Total lunge kapacitet

Åndedrætssystemet
Sagittalplan

Sagittalplan eller langsgående plan, er en anatomisk opdeling, som opdeler kroppen i højre og venstre dele. Opdelingen kan være i midten af kroppen og opdele det i to halvdele (midt-sagittal) eller væk fra midtlinjen og opdele det i ulige dele (para-sagittal). Det anatomiske udtryk sagittal blev opfundet af Gerard fra Cremona.

Variationer i terminologi 
Eksempler på sagittalplan inkluderer:

 Udtrykkene medianplan eller midt-sagittalplan bruges undertiden til at beskrive det sagittale plan, løber gennem midtlinjen. Dette plan skærer kroppen i halvdele (forudsat bilateral symmetri), passerer gennem midtlinjekonstruktioner såsom navlen og rygsøjlen. Det er en af opdelingerne, som kombineret med umbilicalplanet definerer de fire kvadranter i den menneskelige mave.
 Udtrykket parasagittal bruges til at beskrive ethvert plan parallelt eller ved siden af det sagittale plan. Specifikke navngivne parasagittale plan inkluderer:
 Midklavikulær linjen krydser gennem clavicula .
 Laterale sternale og parasterna planer.

Referencer 

Anatomiske termer
Kroatisk (sprog)

Kroatisk (hrvatski jezik, ) er et sydslavisk sprog, en afart af serbokroatisk. Det tales af 6,2 mio. mennesker primært i Kroatien og Bosnien-Hercegovina, hvor det er officielt sprog. I Kroatien bruges traditionelt flere slaviske og germanske, men færre latinske ord og udtryk. 

Det skønnes, at op mod ca. 7 mio. mennesker per 2005 taler sproget. Kroatisk er såkaldt vest-štokavisk og der tales overvejende jekavisk, samt ikavisk i Istrien.

Desuden findes i Kroatien de særlige mindretalsdialekter kajkavisk (i nord, herunder hovedstaden Zagreb) og čakavisk (langs Adriaterhavet). Kroatisk skrives med latinsk skrift og dets alfabet blev udviklet af Ljudevit Gaj i 1830.

I isolerede religiøse lommer i Kroatien brugtes endvidere det glagolitiske alfabet frem til 1800-tallet, og i Mellemkrigstiden oplevede alfabetet en kortvarig genoplivning. 

 
Sprog i Østrig
Sprog i Kroatien
Sprog i Serbien
Sprog i Bosnien-Hercegovina
Sprog i Slovenien
Sprog i Ungarn
Sprogæt

Sprogæt. Der findes et meget stort antal sprog i verden. Det formodes, at der endnu er 5000 levende sprog tilbage. Disse sprog er samlet efter indre slægtskabsforhold i et antal sprogætter, der hver især består af et antal sprogfamilier.

Sprogætter 
 afroasiatiske sprog
 altaiske sprog
 austroasiatiske sprog
 pama-nyunganske sprog
 uto-aztekiske sprog
 oto-mangue sprog
 mixe-zoque sprog
 maya sprog
 algonkinsprog
 na-dene sprog
 dravidiske sprog
 eskimoisk-aleutiske sprog
 indoeuropæiske sprog
 kaukasiske sprog (geografisk gruppering)
 khoisan-sprog
 niger-kordofanske sprog
 nilo-sahariske sprog
 palæosibiriske sprog (geografisk gruppering)
 sino-tibetanske sprog
 tai-kadai sprog
 uralske sprog

Sprog uden for sprogætterne 
I Sydamerika (særligt Amazonas) og i Papua New Guinea findes der dusinvis af sprog som ikke kan klassificeres i nogen kendte sprogætter – såkaldte isolerede sprog.

 Afrika
 hadza (Tanzania)
 laal (Sudan)
 bangi me
 mpra

 Europa
 baskisk
 Etruskisk (uddødt)

 Asien
 burushaski
 ainu sprog
 Japansk (sprog)
 koreansk (sprog)
 nivkhisk sprog
 Sumerisk (uddødt)

 Oceanien
 maisin sprog
 porome sprog

 Nordamerika
 keresansk sprog
 kutenai sprog
 zuni sprog
 chitimacha sprog

 Mellemamerika
 purepecha sprog (eller taraskisk)
 xinca sprog
 tekistlatekisk (eller Oaxaca chontal)
 huave sprog

 Sydamerika
 jivaro
 mura-pirahã
 mapudungun
 nadëb sprog
Assembler

En assembler er et program, som oversætter assemblersprog til maskinkode. Programmer i assemblersprog er typisk lavet automatisk af en oversætter, men det er muligt at skrive programmer direkte i assemblersprog.

En assembler laver maskinkode til en bestemt computertype. Maskinkoden er ikke et færdigt program. Output fra assembleren skal behandles af en linker før, at der kommer et program ud af det.

Virkemåde 
Oversættelse fra assemblersprog til maskinkode foregår som oftest i to trin, der hver kræver en gennemlæsning af kildefilen. Først oversættes programmet linje for linje og bagefter indsættes de rette adresser på variabler og funktioner. De to trin gør det enkelt at referere til ting, der defineres senere i programmet end der, hvor de bliver brugt.

I første trin laves en oversigt over alle definerede labels og deres placering i programmet. Desuden laves en tabel med navne, der er defineret i programmet. Disse navne er navne på variabler og funktioner. I tabellen registreres navnene for hvert sted, at der refereres til dem. Herefter sammenholdes de to tabeller, og navnetabellen opdateres med adresser.

I andet trin læses filen på ny og instruktionerne opdateres med konkrete adresser fra navnetabellen. Labeltabellen fortæller, hvor det skal gøres. Til sidst skrives den opdaterede maskinkode ud til en fil.

Det er ikke alle assemblersprog, der forudsætter, at der er defineret en label for alle variabler, men den overordnede mekanisme er den samme. Nogle assemblere læser koden igennem flere gange for at kunne optimere koden og ikke blot oversætte den. Optimeringen kan være at indsætte mere kompakte instruktioner. Hvis der er en instruktion om at hoppe til et andet sted i programmet, og det andet sted er tæt på adressemæssigt, kan der muligvis bruges en kompakt instruktion med et mindre adressefelt.

Kilder 
 SL69 – Arkitektur og programmering 

Udviklingsværktøjer

pt:Montador
Aaby Sogn (Aarhus Kommune)

Aaby Sogn er et sogn i Århus Vestre Provsti (Århus Stift).

I 1800-tallet var Aaby Sogn anneks til Vor Frue Sogn i Aarhus købstad. Aaby Sogn hørte til Hasle Herred i Aarhus Amt. Aaby var en selvstændig sognekommune, som ved kommunalreformen i 1970 blev indlemmet i Aarhus Kommune.

Geografi 
Aaby Sogn ligger 4 km vest for Aarhus bys centrum og rummer to af byens bydele: Åby og Åbyhøj. Sognet grænser til Brabrand, Hasle, Midtbyen og Viby.

Den ældste bydel Åby ligger i den sydlige del af sognet og har navn efter Aarhus Å, som løber gennem Brabrand Sø. Søens østlige ende ligger i sognet. Adgangen til naturområdet begrænses noget af at jernbanen Aarhus-Randers afgrænser bydelen mod syd. Et industrikvarter omkring Viby Ringvej mellem jernbanen og åen har ikke noget officielt bydelsnavn.

Kirker 
Aaby Sogn har 2 kirker. I Åby findes Gammel Åby Kirke, der blev nyopført i 1872 af granitkvadre fra den oprindelige Middelalderkirke, som ikke kunne restaureres. I den nyere bydel Åbyhøj findes Åbyhøj Kirke fra 1945.

Historie 
Åby var bebygget i tiden før 800. Det er den ældste havn i Aarhus-dalen, men da fjordindløbet sandede til, blev havnen lagt ved åens udmunding i Aarhus Bugt. Åby omtales første gang i biskop Skjalm Vognsens gavebrev. Han arvede gods i Aaby efter sin bror, og skænkede dette omkring 1210 til Aarhus Domkapitel. Bønderne i Middelalderens Aaby var derfor fæstere under aarhusbispen. En del af deres landgilde var en årlig leverance af laks fanget i den dengang meget rene Aarhus Å.

Et gyldent krucifiks fra den gamle Aaby Kirke er fra ca. 1050 og er Danmarks ældste. Det befinder sig nu på Nationalmuseet, men kopier findes i Gammel Åby Kirke og i Sct. Nicolaj Kryptkirke under Vor Frue Kirke i Aarhus.

Bydelen Åbyhøj strækker sig op over ådalens nordlige skråning og ligger op til 60 meter højere end Åby. Åbyhøj opstod i 1870'erne og 1880'erne på begge sider af landevejen Aarhus-Silkeborg, som blev anlagt i 1854. I begyndelsen kaldte man stedet for "Valby" ligesom bydelen i København, men i 1902 vedtog sognerådet, at det skulle hedde "Åbyhøj" .

I det 20. århundrede havde sognet jernstøberi, værktøjsfabrik, møbelfabrik, konvolutfabrik, rammefabrik og ikke mindst Frichs fabrikker siden 1912. Der var biograf og folkebibliotek og sognet havde eget gasværk og renseværk. I årene under og efter 2. verdenskrig tjente et stort område ved åen som kuldepot for DSB ("kulgården").

I dag bruges kvarteret mest til beboelse, transportvirksomhed og handel. Der findes dog også helt moderne IT-virksomheder, som er samlet i og omkring "Frichsparken", de tidligere Frichs fabrikker. I sognet findes to folkeskoler, Åby Skole og Gammelgårdsskolen.

Noter

Eksterne kilder/henvisninger 

 Schmidt, August F., Aaby Sogns Historie I-II, Aaby Kommune 1941-1943
 H/F Enghave Kolonihaveforening i Åbyhøj, som ligger på menighedsrådet grund nord for Åbyhøj Kirke
 Lundskovs netsted
 Aaby Sogns Hjemmeside
 Aaby-Aabyhøj Lokalhistoriske Forening

Sogne i Aarhus Kommune
Sogne i Århus Stift
Bydele i Aarhus
Sogne i Hasle Herred
1104

Konge i Danmark: Niels 1104–1134

Se også 1104 (tal)

Begivenheder 
 Asser bliver udnævnt som den første nordiske ærkebiskop og med hovedsæde i Lund.
 Niels (1064?-25. juni 1134) krones til konge af Danmark.

Født

Dødsfald

Eksterne henvisninger 

04