alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Shania Twain

Shania Twain, OC (født Eilleen Regina Edwards; 8. august 1965) er en canadisk sanger og sangskriver. Twain har solgt over 100 millioner albums, hvilket gør hende til den bedst sælgende kvindelige countrymusiker nogensinde, og blandt de bedst sælgende musikere nogensinde. Hendes succes har givet hende flere hæderstitler, inklusive "Dronningen af Countrypop".

Twains andet album, The Woman in Me (1995), blev en stor succes og solgte over 20 millioner eksemplarer på verdensplan, og gav hits som "Any Man of Mine" og vandt hende en Grammy Award. Twains tredje album blev det bedst sælgende studiealbum nogensinde i alle genre af en kvindelig kunstner og det bedst sælgende countryalbum, med omkring 40 solgte eksemplarer på verdensplan. Fra Come On Over blev der udsendt 12 singler, inklusive "You're Still the One", "From This Moment On" og "Man! I Feel Like a Woman!", og det gav Twain fire Grammy Awards. Hendes fjerde studiealbum, Up!, blev udgivet i 2002, og ligesom de foregående to albums blev det også certificeret diamant i USA med hits som "I'm Gonna Getcha Good!" og "Forever and for Always".

Twain har vundet fem Grammy Awards, 27 BMI Songwriter awards, stjerner på Canada's Walk of Fame og Hollywood Walk of Fame, og hun er blevet indskrevet i Canadian Music Hall of Fame. Hun er den eneste kvindelige kunstner nogensinde, der har haft tre på hinanden følgende albums, der blev certificeret diamant af RIAA. Twain er rangeret som den 10. bedst sælgende kunstner på Nielsen SoundScan era.

I 2004 trak Twain sig tilbage fra at optræde og flyttede til Schweiz. I sin selvbiografi beskrev hun, at det var en svigtende sangstemme, der var årsagen til, at hun ikke ønskede at optræde offentligt. Da både hendes sangstemme og tale blev påvirket konsulterede hun Vanderbilt Dayani Center i Nashville. Specialister opdagede læsioner på hendes stemmebånd, og hun blev diagnosticeret med dysfoni, hvilket hun tilskriver borreliose, der kan behandles. I 2012 vendte Twain tilbage til koncertscenen med hendes anmelderroste show Still the One, der blev opført på The Colosseum at Caesars Palace. I 2015 begyndte Twain atter at turnere med, hvad der blev annonceret som hendes afskedsturne. Rock This Country Tour blev startet i 5. juni 2015 i Seattle, Washington, og stoppede oprindeligt i Fresno, Californien den 23. august men den blev forlænget til at inkluderer yderligere datoer og sluttede den 27. oktober 2015 i Kelowna, British Columbia, Canada. Now, der er Twains femte studiealbum og det første i 15 år, blev udgivet i 2017.

Shania Twain er blevet skilt fra sin ægtefælle og producer Robert John "Mutt" Lange. Det tidligere par har sønnen Eja (2001) sammen.

Diskografi 

 Shania Twain (1993)
 The Woman in Me (1995)
 Come On Over (1997)
 Up! (2002)
 Now (2017)
 Queen of Me (2023)

Turneer og shows 
 Triple Play Tour (1993; med John Brannen og Toby Keith)
 Come On Over Tour (1998–1999)
 Up! Tour (2003–2004)
 Shania: Still the One (2012–2014)
 Rock This Country Tour (2015)
 Now Tour (2018)

Referencer

Eksterne henvisninger 

 
 [ Shania Twain] på Billboard.com
 
 

 
Countrymusikere
Veganere
Fransk-canadiere
Den gyldne middelvej

Buddha indså, efter at have levet i total begæropfyldelse (luksus) og total forsagelse (askese), at et sted midtimellem er den klingende harmoni, den gyldne middelvej.

Der findes altså to yderpunkter, som man skal holde sig fra, da de begge giver karma.

Det ene yderpunkt er, at man hengiver sig til et liv i luksus, et behageligt liv i nydelse. Dette er et lavt liv, uædelt og unyttigt.

Det andet yderpunkt er, at man hengiver sig til et liv i selvpinsler. Dette er et bedrøveligt liv, uædelt og uværdigt.

Hvis man kan undgå disse to yderpunkter, og erkende den gyldne middelvej ligesom Buddha, vil den bringe indsigt, som fører til fuld sindsro, til fuldkommen erkendelse og derved til nirvana.
Den gyldne middelvej er beskrevet ved Den ædle otteledede vej.

Denne buddhistiske lære stammer fra Benares-talen, der var den første prædiken, Buddha holdt efter sin oplysning.

Se også 
 Buddhisme
 Den Ædle Ottefoldige Vej

Referencer 

Buddhisme
Dialogsystem

Dialogsystemer er betegelsen for computersystemer, der er baseret på en dialog mellem menneske og computer. Dialog defineres i denne forbindelse typisk med, at computeren kommunikerer med brugeren i form af en eller anden form for input/output, f.eks. tale, dvs. både computer og bruger anvender tale i kommunikationen. Computeren gør f.eks. brug af talegenkendelse og talesyntese eller indspillede prompter.

Typer af og forskelle mellem dialogsystemer 
I princippet er ethvert system som kan kommunikere, et dialogsystem. I praksis er betegnelsen "dialogsystem" dog forbeholdt systemer, som kommunikerer sprogligt og hvor der er en sammenhængende kæde af udvekslinger, en diskurs. Hovedtyperne er:
 Unimodale systemer hvor input (og output) hvor man kun har den sproglige modalitet.
 Talesproglige dialogsystemer kommunikerer via taleinput. Disse kendes næsten udelukkende som telefoniske taletjenester, fx billetbestilling, omstillinger og informationssystemer. Andre eksempler kan dog findes, fx styring af lagerrobotter ved fremfinding af varer. Talesproglig dialog er på den ene side hurtig og meget naturlig og giver frihed til at bruge hænderne til andre formål, på den anden side er den udsat for støj og den er flygtig, når tingene er sagt er de væk. Ofte er selv telefonitjenesterne ikke unimodale, fordi de også tillader brugen af trykknapper.
 Skriftsproglige systemer kommunikerer via skrift, typisk maskinskrift. Hovedeksemplet er her chatrobotter, et andet eksempel er de agenter som optræder i Turingdysten. Skriftsproglig dialog er langsommere, men ikke så støjudsat, og man har mulighed for at kikke tilbage i historien.
 Multimodale dialogsystemer hvor der desuden er andre modaliteter som andre lyde, gestik, museklik og billeder. Eksempelvis vil man med en browser som Opera, kunne bruge talekommandoer som en del af interaktionen. Man kan i multimodale udnytte sproget til at formulere direkte udsagn og kommandoer, mens billeder og tabeller kan bruges til at præsentere mere komplekse opstillinger (i dag mest i output).

Tendensen i dag går i retning af sammensmeltning af brugen af talesprog med andre systemer, fx via VoiceXML og SALT (Speech Application Language Tags).

Dialogsystemer kan være mere eller mindre avancerede. I sin simpleste form er der blot en lineær liste af systemspørgsmål med begrænsede muligheder for svar, nærmest en walkie-talkie dialog. I mere avancerede systemer tilføjes fx muligheder for

 at genkende (og forstå) mere flydende, natursprogslignende input,
 at både bruger og system kan tage initiativet (blandet initiativ, "mixed initiative"), 
 at tage hensyn til dialoghistorien, fx til at løse referencer eller anaforer,
 at håndtere et større antal fejl og misforståelser, og
 at kunne håndtere/skifte mellem forskellige sprog, fx dansk, engelsk, tysk og fransk.

Se også 
 sprogteknologi
 Chatbot

Eksterne henvisninger 
 Ankiro – dialogrobot 
 PDC – Talestyrede telefonsystemer 
 Aminova – Dialogue Systems 

Sprogteknologi
Kardinal (katolske kirke)

Kardinal (af latin cardinalis: fornemst, vigtigst) er i den romersk-katolske kirke den fornemste gejstlige titel. Kardinalerne udnævnes alene af paven og vælger ved pavens død den nye pave. Kardinaler er typisk ærkebiskopper i forskellige dele af verden eller medlemmer af kurien, som er den pavelige regering i Vatikanstaten. Kardinalerne kendetegnes ved rød dragt og kalot.

Se også 
 Konklave (valget af en ny pave)
 Liste over katolske kardinaler

Kirkelige titler
Alt (stemme)

Alt (afledt af latinsk altus som betyder høj) er den dybeste pige-, kvinde- eller drengestemme, og i nogle sammenhænge bruges betegnelsen kontraalt om en særligt dyb kvindestemme. 

Musik
Sang
Tenor

Tenor har flere betydninger:

 Tenor (stemme) – er i korsammenhæng en høj mandsstemme
 musikinstrument – et musikinstrument i lavt mellemregister, f.eks. cello, eller tenorsax.

Se også:
 Kontratenor – en mandsstemme, hvis register svarer nogenlunde til kvindestemmernes alt
EPJ

EPJ står for Elektronisk Patientjournal. Formålet med disse er bl.a. at øge tilgængeligheden af data og sikkerheden omkring de oplysninger, som sundhedspersonalet (læger etc.) gemmer om hver enkelt patient. Herved ønsker man bl.a. at undgå fejlmedicinering, mindske rutinerne omkring journalisering og give samme information til alle uanset fysisk placering.

Der findes mange forskellige EPJ-systemer af forskellige firmaer. Systemerne er typisk opdelt i moduler, således at der for eksempel er et modul til medicinering eller vagtplaner. 

For at gøre EPJ-systemerne mere ensartede, forsøgte sundhedsstyrelsen at udvikle en model kaldet GEPJ  (Grundstruktur for Elektronisk PatientJournal) projektet blev dog droppet i 2006.

Datadeling
Egentlig udveksling af data mellem EPJ-systemer bruges kun meget lidt. Det skyldes bl.a., at der ikke er udarbejdet et fælles terminologiapparat i Danmark på området; et ensartet klinisk sprog og en ensartet måde at føre de elektroniske journaler på. Det gør udveksling af data meget vanskelig og problematisk. GEPJ hjælper et stykke ad vejen, men er ikke tilstrækkeligt. I stedet for udveksling af data findes i dag løsninger, så de væsentligste data kan ses på tværs af EPJ-systemer. 

SUP (Standardiseret Udtræk af Patientdata) er en fælles database, som en række regioner benytter til at dele data om patienter, som flytter fra ét sygehus til et andet, som kan ligge i den anden ende af landet. I dag kendes løsningen som e-journal. Det er tanken, at e-journal, skal bruges til at dele data om patienter mellem sygehuse og ift. praktiserende læger. Desuden kan den enkelte patient se sin elektroniske journal her og i øvrigt se, hvem der har kigget i journalen f.eks. på sygehuset.

Udvidelsesmuligheder for EPJ
EPJ kan f.eks. også kombineres med taleteknologi, dvs. talegenkendelse, i forbindelse med dikteringen af en lægejournal. På denne måde kan lægens mundtlige diktat overføres til skreven tekst direkte f.eks. uden brug af en sekretær, som så kan frigøres til andre opgaver. Sådanne løsninger betegnes ofte som medicinsk diktering.

Referencer 

Datalogi
Sundhedsvæsen i Danmark
Snapsting

Snapstinget i Viborg har fra gammel tid  været termin for alle større betalinger i Nørrejylland, men udviklede sig også til et af de vigtigste markeder.

Det vides ikke, hvad forstavelsen "snaps" i snapsting egentlig betyder. Det har ikke noget med drikken snaps at gøre, idet denne betydning er langt yngre end ordet snapsting. 

Oprindeligt fandt snapstinget sted i ugen efter Helligtrekonger samtidig med det tilsvarende pengemarked i Kiel, kaldet Kieler Omslag, men i 1672 blev det flyttet til marts.- Senere blev det lagt lige efter påsken, og fra 1751 fra den 26. april og 14 dage frem. I 1778 blev det igen flyttet til juni, i tiden fra den 4. til den 20.,  hvor der var bedre afsætning for korn og stude.

Det har frem til begyndelsen af 1800-tallet været af afgørende betydning for kapital- og ejendomshandel for hele Jylland, ligesom det fik stor betydning for udveksling af nyheder og modestrømninger.

Snapstinget fik en kraftig opblomstring i slutningen af 1700-tallet og begyndelsen af 1800-tallet i forbindelse med de såkaldte godsslagtninger, hvor spekulanter opkøbte godser og derefter tjente store penge på at udstykke dem og sælge igen. Efter at Viborg Landsting blev nedlagt i 1805, begyndte det så småt at gå tilbage. Snapstinget fik et alvorligt knæk i forbindelse med statsbankerotten i 1813, og i slutningen af 1820´erne ophørte det helt.

Anden betydning af "Snapsting"
Med spøgende allusion til snaps (= akvavit) er "Snapstinget" blevet brugt som (uofficiel) betegnelse for Rigsdagens (nu: Folketingets) restaurant.

Kilder/henvisninger
 Hugo Matthiessen: Snapstinget, København 1946

Viborgs historie
Folketinget
Mebibyte

En mebibyte er 220 byte = 1 048 576 byte. Forkortes MiB.

Se også
Megabyte

Digitale dataenheder
Viborg Tugthus

Viborg tugthus blev oprettet af Borgmester Dyssel, der i 1736 stillede forslag om oprettelse af et manufaktur for løsgængere og tiggere, som skulle tvinges i arbejde, i stedet for at genere borgerne med betleri.
Det handlede også om at få gang i byen igen, hvor meget stadig lå ubebygget hen efter den store brand i 1726. Planen blev godkendt af Kongen i 1739, og der blev skrevet en grundig fundats, der beskrev hvordan stedet tænktes drevet.
Man havde først planlagt at genopbygge det brandskadede domhus til formålet, men man valgte at bygge nyt, på en grund nede ved søen. I Johann Gottfried Hödrichs samlinger af bygningstegninger findes planen af portfløjen.

Også Nørrejyder der ikke kune betale deres bøder kunne indsættes.
Ikke blot tinget, men også præsterne kunne idømme tugthus – for umoralsk opførsel; Også børn der var ulydige over for deres forældre kunne indsættes!
Folk der modtog fattighjælp i Viborg skulle arbejde der, men behøvede ikke at overnatte.

Fundatsen bestemte, at fangerne skulle vækkes kl. 4 om morgenen, om vinteren dog først kl. 6. Aftenmåltidet skulle være forbi kl. 8. Arbejdsdagen startede med afsyngelse af en salme og om aftenen afsluttedes med en bøn. Om søndagen var fangerne forpligtet til at overvære gudstjenesten som blev afholdt i kirkerummet på 1. salen.

Mange adspredelser og fornøjelser var der ikke. Fundatsen bestemte at det var forbudt at ryge og drikke brændevin, "uden de tider dertil vorder tilladt" og da kun i overværelse af fangefogeden. Ligeledes var kortspil ikke tilladt. Breve skulle læses af bogholderen.

I 1743 var presset på de kun få fængsler der da eksisterede så stor, at man vedtog at jyske kriminelle skulle dømmes til Viborg tugthus.

Fra 1822 steg fangeantallet fra 143 til det toppede med 406 fanger i 1844. Det havde været nødvendigt at indkøbe en større hjørneejendom i Store Sct. Mikkelsgade 2, hvor der var kvindelige fanger. Endelig måtte man i 1843 foretage en udvidelse af de eksisterende bygninger.

Fra 1822 var det officielle navn Viborg Tugt- og Forbedringshus.

I 1853 byggede man det (dengang) mere tidssvarende Horsens Tugthus til afløsning.

I 1877 ombyggede man Viborg Tugthus til sindssygeanstalt (asyl).

Kilder/henvisning

Litteratur 
 Viborg by og egn Før & Nu IV 
 Viborg Tugthus i 1700-årene, Johan Hvidtfeldt, 1950
 N.J. Israelsen: J.G. Hödrich – bygmester i Viborg, Foreningen til Gamle Bygningers Bevaring 1975. 

Nedlagte fængsler i Danmark
Etableret i 1736
Ophørt i 1877
Tugthus
Den ædle ottefoldige vej

Den Ædle Ottefoldige Vej eller Den otteledede Vej er et vigtigt element i buddhismen og det sidste punkt i De Fire Ædle Sandheder.

Den Ædle Ottefoldige Vej 
Den Ædle Ottefoldige Vej består af otte elementer:

 Ret forståelse (Samma ditthi)
 Ret tænkemåde (Samma sankappa)
 Ret talemåde (Samma vaca)
 Ret handlemåde (Samma kammantha)
 Ret levemåde (Samma ajiva)
 Ret bestræbelse (Samma vayama)
 Ret mindfulness (Samma sati)
 Ret koncentration (Samma samadhi)

De to første elementer handler om visdom (pañña), tre - fem handler om moral og disciplin (sila), mens de sidste tre handler om koncentration (samadhi).

Ret forståelse er forståelsen af De Fire Ædle Sandheder.

Ret tænkemåde kan også forstås som "ret forsæt" eller "ret vilje" (eng. resolve, intent), handler om at holde dårlige og onde tanker væk, at være opsat på harmløshed og afholdenhed (fra dårlige tanker og handlinger).

Ret talemåde er at tale sandt, at undgå tale, der fører til splittelse og at undgå sladder.

Ret handlemåde er at afstå fra at skade levende væsner, at afstå fra at stjæle og at afstå fra utroskab.

Ret levemåde er for lægfolk (ikke-munke) at afstå fra at tjene penge på eller beskæftige sig med handel med våben, handel med mennesker, handel med kød, handel med rusmidler og handel med gift. Munke bør i øvrigt afholde sig fra spådomme og lignende. En karriere som skuespiller og soldat frarådes også.

Ret bestræbelse er at være vedholdende og forsøge at holde sig til Den Ottefoldige Vej.

Ret bevidsthedskontrol (mindfullness, samma sati) er at være opmærksom på sin krop og sine tanker (så man kan forlade dårlige tanker og følelser).

Ret koncentration er træning i meditation.

Referencer 

Buddhisme
Etik
Gibibyte

En gibibyte er 230 byte = 1 073 741 824 byte. Forkortes GiB.

Se også
Gigabyte

Digitale dataenheder
Præfiks

Et præfiks eller forled er et eller flere morfemer, der sættes foran et ord og ændrer dets betydning. 

Forled kan sædvanligvis ikke stå selvstændigt med skal hængte sig på et bestående ord. Det adskiller dem fra sammensat ord.

Visse forled er fremmede forled hvor ordet er dannet på et fremmedsprog og optaget  i sproget.
På dansk er nogle eksempler på fremmede forled il- (illegitim), in (inkompetent) og ir- (irrelevant).

Et præfiks kan også være et udtryk som kan sættes foran en fysisk/videnskabelig enhedsbetegnelse, når dette er praktisk/bekvemt.
De har til formål, at man kan angive (meget) store eller små størrelser af en bestemt enhed med forholdsvis få tal og bogstaver.

Et præfiks kan også være landekoden i telefoni. Feks. +45 for Danmark.

Se også 
 Suffiks
 SI-præfiks
 Binært præfiks
 Navne på store tal
 Præfiks (talord)

Eksterne henvisninger 
 SI-prefixes 
 IEC-prefixes  

 
Ordtyper
Fortran

Fortran eller FORTRAN er et programmeringssprog, hvor navnet er en forkortelse for FORmula TRANslation/TRANslator.

Fortran er et af de første tredjegenerationsprogrammeringssprog med udspring i 1950'erne og benyttes stadig især til numeriske og matematiske beregninger og til parallel databehandling. Det blev derfor et standardsprog inden for naturvidenskab og ingeniørvidenskab.

IBM solgte en stor computer IBM 7090 til Undervisningsministeriet i 1965 for 1 krone, og den blev grundlaget for NEUCC (Northern Europe Computing Center) på Polyteknisk Læreanstalt i Lundtofte. Det foretrukne programmeringssprog var netop Fortran, og det gjorde, at mange af de første ingeniøruddannede her lærte dette sprog.

Der er flere udgaver af sproget, FORTRAN IV eller FORTRAN 66, FORTRAN 77, Fortran 90, Fortran 95, Fortran 2000, Fortran 2003 og Fortran 2008. Tallet efter navnet refererer til det år, hvor en standard for sproget blev godkendt. Bemærk også, at navnet blev skrevet med STORE bogstaver i de tidlige udgaver – måske fordi sproget kun håndterede et begrænset antal tegn. F.eks. anvendtes Fieldata, som er et 6-bits tegnsæt til UNIVAC-datamater, der kørte på RECKU (det regionale EDB-center for Københavns Universitet) i 1970'erne.

Eksempel 
 !     PROGRAM TIL BEREGNING AF GENNEMSNIT AF 3 HELTAL                    
       REAL GSNIT, SUM 
       WRITE (6, 100) 
  100  FORMAT('INDTAST 3 TAL') 
       READ (5, *) I1, I2, I3  
       SUM = I1 + I2 + I3 
       GSNIT = SUM / 3. 
       WRITE (6, 300) GSNIT 
  300  FORMAT(" GENNEMSNIT=",F4.2) 
       STOP 
       END

Eksterne henvisninger 

Programmeringssprog
Nydannelser
Regnecentralen

Regnecentralen (forkortet RC) er den første danske it-virksomhed oprindeligt skabt som et selvstændigt forskningsinstitut under Akademiet for de Tekniske Videnskaber (ATV) den 12. oktober 1955 for en bevilling på 900.000 kr fra Marshall-hjælpen. Tre personer stod i starten bag Regnecentralen: Niels Ivar Bech, som også blev administrerende direktør, professor Richard Petersen var formand for ATVs regnemaskineudvalg og Bent Scharøe Petersen (chefdesigner af DASK).

Det første fungerende resultat, førstegenerationsdatamaten DASK (forkortelse for: Dansk Aritmetisk Sekvens Kalkulator) havde premiere den 13. februar 1958.

Dernæst byggede man i 1961 andengenerationsdatamaten GIER (forkortelse for Geodætisk Instituts Elektroniske Regnemaskine) – i ca 50 eksemplarer – og den fik stor udbredelse i 1960'erne. Endelig lancerede firmaet tredjegenerationsdatamaten RC4000 i 1968, der skulle have været solgt i 18 eksemplarer, før firmaet havde overskud, men man solgte kun 17. Det betød nærmest konkurs – ledelsen blev udskiftet med bankfolk og så gik det videre mod næste skelsættende år 1979, hvor firmaet blev rekonstrueret for sidste gang.

RC (som det hed i daglig tale) konstruerede også en virkelig verdensnyhed, nemlig en hulstrimmellæser, RC2000, der læste hulstrimlen med lys i modsætning til de øvrige hulstrimmellæsere på markedet, der var mekaniske. Blandt andet derfor var den verdens hurtigste på det tidspunkt og blev en god eksportvare.

I en periode blev RC leverandør af mikrodatamater til bl.a. folkeskolen. Det skete bl.a. med RC Piccolo 702 og RC Piccoline 759 modellerne, men igen blev RC ramt af en begivenhed, der overskyggede den ellers velfungerende maskine: IBM's Personlige Computer.

Omkring 1987-88 havde Regnecentralen til huse i et moderne kontorbyggeri i røde mursten på adressen Lautrupbjerg 1 i Ballerup; bygningen tilhører i dag Forsvarets Materiel- og Indkøbsstyrelse. I denne periode gennemførte direktør Jørn Rolander en række effektiviseringer og nedskæringer i et forsøg på at bringe økonomien på ret køl.

Firmaet lukkede og slukkede i 1993, men det var på det tidspunkt langt fra den idealisme og kraft, som det besad i de tidligere år. Staten støttede under opbygningen projektet, men oprettede senere sit eget selskab Datacentralen I/S af 1959. RC fik aldrig yderligere statsstøtte i form af opgaver for universiteter og lignende, men måtte klare sig selv.

Kilder 

 Dansk Datahistorisk Forening
 H. Knudsen (2005) Konsensus og konflikt. Organiseringen af den tekniske forskning i Danmark 1900-1960

Eksterne henvisninger 

 
It-virksomheder i Danmark
Etableret i 1955
Ophørt i 1993
Tidligere virksomheder i Aarhus
Krone

Krone har flere betydninger:

Krone (hovedbeklædning) – en hovedbeklædning for majestæter.
Krone (møntenhed) – en møntenhed i flere lande.
Krone (odontologi) – en teknisk sikring af en tand.
Kronen – staten eller kongens ejendom.
Krone (plantedel) – et træs eller busks samlede masse af grene og blade.
Krone LSA-PLUS

Se også
Kroning er at sætte krone på en majestæts hoved.
Krone (hovedbeklædning)

Krone er den hovedbeklædning, en majestæt får sat på hovedet ved sin kroning. Christian 4. blev kronet i København den 29. august 1596. Hans krone (på billedet) var åben. Da hans sønnesøn Christian 5. lod sig krone, var det med en anden type krone, hvis takker bukker indad og er samlede. I sammenføjningen er der indsat en lille "jordklode". Begge kongekroner er på Rosenborg Slot.

Også andre personer med høj rang kan bære krone. Således kendes grevekroner og hertugkroner. Paven har tidligere båret en tredobbelt krone, kaldet en tiara. Kroner kendes fra det gamle Egypten, hvor der fandtes en krone for Nedre Egypten (det nordlige Egypten) og en anden for Øvre Egypten (det sydlige Egypten). I lange perioder bar faraonerne en dobbeltkrone, der symboliserede begge del af landet. I andre lande bar kongerne et diadem.

Kongekronen kan ikke bruges som symbol af private i Danmark uden særlig tilladelse fra Kongehuset.

Eksterne henvisninger

Se også 
 Kronregalier

Udstyr
Kronjuveler
Kroner
Krone (møntenhed)

Krone er en møntenhed.

I Danmark, Grønland, Norge, Sverige, Island og på Færøerne består 1 krone af 100 øre. Man kan også sige, at kronen har 2 gældende decimaler.

Inflationen har udhulet værdien af pengene, og dermed er en række af tidligere småmønter afskaffet. Således findes i dag en-øren, to-øren, fem-øren, ti-øren og femogtyve-øren ikke længere som gangbare mønter i Danmark.

Krone eller lignende navn benyttes som grundlæggende møntenhed i følgende lande:
 Danmark – Dansk krone
 Grønland – Dansk krone
 Færøerne – Føroysk króna
 Island – króna
 Norge – Norsk krone
 Sverige – Svensk krona
 Tjekkiet – Tjekkisk koruna

Tidligere blev krone eller lignende navne også benyttet i følgende lande:
 Estland – kroon
 Slovakiet – Slovakisk koruna
 Tjekkoslovakiet – Tjekkoslovakisk koruna
 Ungarn – Ungarsk korona
 Østrig-Ungarn – Østrig-ungarsk krone
 Storbritannien - Engelsk crown 1526-1707, Britisk crown 1707-1971

Historie 

Den ældste danske kronemønt blev udmøntet i 1618. På den ene side ses Christian 4. i fuld figur, og på den anden ses Christian 4’s kroningskrone – som gav mønten sit navn.

Kronemønten havde en værdi svarende til 1½ rigsdaler. Senere gik man imidlertid over til at præge kronemønter i halv størrelse – halvkroner. Da man ophørte med at slå hele kroner gik betegnelsen kroner efterhånden på halvkronemønterne. Den folkelige betegnelse for disse mønter, som havde værdien ⅔ rigsdaler, var sletdaler, og man brugte disse to betegnelser i flæng. Den sidste kronemønt i dette møntsystem blev udsendt i 1771.

I 1873 etableredes den Skandinaviske Møntunion, og ved den efterfølgende pengeombytning fik man to kroner for hver rigsdaler.
Kronen var en guldmøntfod, således at 1 kg guld svarede til 2.480 kr. Med undtagelse af en periode under og efter 1. verdenskrig fastholdt kronen denne værdi indtil 1931. I 2017 kostede et kg guld ca. 270.000 kr.

Eksterne henvisninger 
 www.nationalbanken.dk: Danske sedler 
 Guldprisen pr. gram
 Erik Kroman: Oversigt over Mønthistorien med særligt Hensyn til Regneenhederne, Rigsarkivet 1964

Noter 

Møntenheder i Kongeriget Danmark
Kroning

Kroning er den begivenhed, at en majestæt stadfæster sit embede som regent ved at få en krone på sit hoved.

Valgkongedømme 
Kroningen var en tradition ved valgkongedømmet, hvor en kreds af stormænd, riddere, adel etc. vælger og anerkender "én til at være den første blandt ligemænd" og til at varetage rigets udenrigspolitiske opgaver. Herunder krig og forhandlinger. 
 
Når han blev kronet, underskrev han en håndfæstning, der fastlagde hans råderum over for adelen. Samtidig udpegede han sin stedfortræder/efterfølger/kronprins – som regel en søn – og denne var den oplagte kandidat som tronfølger. Ofte opstod der dog et tomrum og en magtkamp, når arvefølgen ikke var oplagt. Perioder med interregnum eller kongemord etc. er bestemt ikke ukendte i historien.

I Danmark 
I Danmark, hvor der var valgkongedømme frem til enevældens indførsel i 1660 viser Kongerækken fra Gorm den Gamle til Christian den Første, at det er undtagelsen, at søn følger far. Kun i ni tilfælde følger en søn. Ellers er det en bror, fætter, onkel, barnebarn etc. 
Danmark havde valgkongedømme til enevælden i 1660, hvor Frederik den Tredje reducerede adelens indflydelse.

Enevælde 
En enevældig konge "kroner sig selv" – og bliver ikke kronet af adelen, da han ikke er underlagt nogen anden end Gud. Den enevældige konge bliver konge, når forgængeren dør – og lader sig salve af øverste gejstlige som regel efter et år. 

Napoleon kronede sig selv. Napoleon var kejser og søgte i den egenskab at fremstå som "særlig udvalgt".

I Danmark 

Enevældens afskaffelse i Danmark i 1848 gjorde, at Christian den Niende i 1863 blev udråbt til konge efter omfattende lovgivning og international anerkendelse. 

Den sidste danske regent til at blive salvet var dermed Christian 8. i 1840.

Repræsentativt monarki

I Danmark 
I vore dages demokratiske Danmark foretages udnævnelsen - udråbelsen -  af en konge (regent) af Folketinget, der ved lov udpeger den næste konge. I praksis udråbes den nye konge eller dronning af Statsministeren. Kronprins Frederik er jfr. Tronfølgeloven den næste i rækken til at overtage kronen efter Margrethe 2.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Samfund
Historie
DASK

DASK (forkortelse for: Dansk Aritmetisk Sekvens-Kalkulator) var den første danskbyggede regnemaskine – eller en førstegenerationsdatamat.

Den så dagens lys den 13. februar 1958 i en villa på Bjerregaardsvej 5 i Valby ejet af bryggeriet Carlsberg. DASK blev påbegyndt i april 1956 af firmaet Regnecentralen, som også stod for udviklingen af dens efterfølger GIER.

Forud herfor var gået et mere politisk arbejde med henblik på at skaffe bevillinger til forskning og udvikling i regnemaskiner. Akademiet for de Tekniske Videnskaber var igangsætter, og professor Richard Petersen ("Lille P") var hovedkraften bag. Chefkonstruktør var civilingeniør Bent Scharøe Petersen, der havde fulgt det tilsvarende svenske projekt om regnemaskinen BESK fra 1953. En anden inspirator var en medarbejder fra det daværende KTAS, Niels Ivar Bech, der senere blev leder af Regnecentralen.

Hovedkomponenterne i DASK var elektronrør eller radiorør. De udvikede en del varme, så der måtte også installeres køleanlæg. Den samlede vægt af maskinen var 3,5 ton, hvilket er mere end et normalt parketgulv i en villa kan klare, men det gik.

DASK var for sin tid en hurtig maskine. En addition tog 56 mikrosekunder svarende til 17.857 additioner i sekundet, og flere eksperter mente, at én regnemaskine af den kaliber var nok til at dække hele Danmarks behov. Det indre lager bestod af ferritkerner – ud af en mængde på 65.000 blev de syet sammen i et net af kobbertråd. Resultatet blev en størrelse på hele 5.120 byte. Senere blev lageret udvidet med et ydre tromlelager, som blev færdiggjort i villaens billardkælder. Hver tromle havde en kapacitet på 40 kB.

Der var altså grænser for dens formåen – men den blev anvendt i forbindelse med folketingsvalget den 15. november 1960.

Eksterne henvisninger 
 Noget om Dask af H.B. Hansen
 Hvordan Dask blev født af H.B. Hansen

Regnecentralen
Datamater
Valby
Niels Ivar Bech

Niels Ivar Bech (22. august 1920 – 25. juli 1975) var en dansk industrileder.

Han blev den første direktør for it-virksomheden Regnecentralen (RC), der blev dannet i 1955 som en forgrening af Akademiet for de Tekniske Videnskabers regnemaskineudvalg.

I perioden 1955 til Niels Ivar Bech blev afskediget i 1971, ledede han en dansk it-udvikling uden at have nogen særlig uddannelse inden for faget. Men hans evne til at ansætte gode it-kræfter var velkendt, hele medarbejderlisten hos RC var en blå bog over de første pionerer inden for dansk informationsteknologi.

Efter sin afgang fra RC blev Niels Ivar Bech tilknyttet Instituttet for Fremtidsforskning som direktør – og også her viste han med enkle midler motivationens kunst.

Litteratur 
 Poul Sveistrup (redaktion, m.fl.), Niels Ivar Bech – en epoke i edb-udviklingen i Danmark, 1976. .

Kilder

Eksterne henvisninger 
 Niels Ivar Bech – en epoke i edb-udviklingen i Danmark – hele teksten fra bogen
 Biografi hos Dansk Datahistorisk Forening (på engelsk)
 Niels Ivar Bech – The Man Who Created Regnecentralen (1971) – af professor Peter Naur (på engelsk)
 DASK set udefra

Erhvervsfolk fra Danmark
Danskere i 1900-tallet
Regnecentralen
Førstegenerationsdatamat

En førstegenerationsdatamat er en datamat eller en programmerbar elektronisk regnemaskine opbygget med tidlig teknologi, uden anvendelse af transistorer.

Karakteriseret ved, at kontrolenheden og den aritmetiske enhed var opbygget af radiorør eller elektro-mekaniske relæer. Det indre lager var opbygget af katodestrålerør, magnetisk tromlelager, akustisk forsinkelse, mm.  Senere maskiner anvender ferritkerner i et net af kobbertråd som indre lager.

Det er ligeledes karakteristisk for for førstegenerationsdatamater, at der tale om håndværk, ikke masseproduktion, og at maskinerne i de fleste tilfælde er bygget i et enkelt eksemplar af pionerer, der udviklede teknologien samtidig med at maskinen blev bygget.  Ikke alle førstegenerationsdatamater er Von Neumann maskiner, f.eks. havde nogen ikke lagret program, andre krævede fysiske ændringer ved omprogrammering, etc.  Der er således tale om maskiner i overgangsfasen mellem programmerbar regnemaskine og egentlig computer.

Eksempler på førstegenerationsdatamater er Z3 (Tyskland), Z4 (Tyskland), ENIAC (USA), EDVAC (USA), Whirlwind (USA), IBM 701 (USA), Manchester Mark I (UK), Harvard Mark I (USA), Harvard Mark II (USA), Atanasoff Berry Computer (USA), EDSAC (UK), Colossus (UK), Ferranti Mark I (UK), UNIVAC I (USA).

Den første datamat i Skandinavien var BESK, konstrueret i Sverige i 1952.

Den første danske datamat var DASK (Dansk Aritmetisk Sekvens-Kalkulator), bygget i 1957.

Se også
Andengenerationsdatamat
Trediegenerationsdatamat
Fjerdegenerationsdatamat

Datamater
Andengenerationsdatamat

En Andengenerationsdatamat er en datamat hvor der er anvendt transistorer til opbygning af kontrol- og aritmetisk enhed.  

Transistoren blev opfundet i 1947 og var mindre og mere driftssikker end radiorør, og brugte mindre strøm end disse.  Det gjorde det muligt at bygge mindre, billigere og mere pålidelige datamater. Anvendelsen af transistorer gjorde ligeledes masseproduktion langt mere realistisk. De første datamater med transistorer blev introduceret i slutningen af 1950'erne.

Skiftet til andengenerationsdatamater gjorde maskinerne billigere og langt mere udbredte end tidligere.  Maskinerne var imidlertid stadig kostbare og anvendtes primært i store virksomheder, offentlige institutioner og på universiteter.

Eksempler på andengenerationsdatamater er: IBM 7090, IBM 1401, IBM 1620, DEC PDP-1, Burroughs B5000, UNIVAC 1107, IBM S/360, DEC PDP-8.

I Danmark blev GIER (Geodætisk Instituts Elektroniske Regnemaskine) produceret af Regnecentralen i flere eksemplarer fra 1960.

Se også
Førstegenerationsdatamat
Tredjegenerationsdatamat
Fjerdegenerationsdatamat

Datamater
Maskingevær

Et maskingevær er et fuldautomatisk bånd- eller magasinfødet skydevåben af kaliberen 6,5-14,5 mm. Fuldautomatiske våben af større kaliber kaldes maskinkanoner. I modsætning til halvautomatiske våben, der kræver et nyt tryk på aftrækkeren for hvert skud, fortsætter et maskingevær med at skyde, indtil aftrækkeren slippes. Et maskingevær kan være et mandbåret våben eller fastmonteret i affutage på køretøjer, fly, fartøjer eller i faste stillinger. 

På landjorden bruges maskingeværet primært til at affyre spredte byger mod fjenden for at tvinge ham i dækning og dermed forhindre ham i at skyde tilbage. Traditionelt er der derfor ikke brug for avancerede sigtemidler på især lette maskingeværer. Dog kan der monteres optiske sigtemidler eller benyttes ammunition med lysspor til, især i mørke, at justere skyderetningen mod målet.

På skibe bruges tunge maskingeværer, nogle gange sat sammen i par, som antiluftskyts.

Et maskingeværs pibe (løb) bliver ved længerevarende skydning ophedet så meget, at den kan tage skade. Derfor anvendes på nogle modeller vekselpiber, der udskiftes efter hver længere skydning. Nogle maskingeværer er bygget op som såkaldte Gatling-maskingeværer med et antal roterende løb, der muliggør en meget høj skudkadence i forhold til traditionelle maskingeværer.

Det danske militær bruger flere forskellige typer maskingeværer, bl.a. MG3, en lettere moderniseret udgave af det tyske MG42 i kaliber 7.62 x 51 mm NATO og Browning M2-maskingeværet.

Skydevåben
Maskinkanon

Maskinkanon er et militært, fuldautomatisk skydevåben med stor kaliber (normalt større end 12,7 mm).

Maskinkanon er ofte fastmonteret på militære køretøjer, fly, krigsskibe eller i faste stillinger.

Skydevåben
Vuggestue

En vuggestue er en daginstitution, hvor børn i alderen 0 – 3 år (indtil børnehavealderen) bliver passet og lever et hverdagsliv sammen med andre børn og vuggestuens personale, mens forældrene er f.eks. på arbejde, uddannelsessted eller i aktivering af en art.

Pasningstilbud
Pasningsinstitutioner
Internationale

Internationale  har flere betydninger:

 Flertal af international 
 Internationale (sang), socialisternes kampsang
 Venstreorienterede internationaler - sammenslutning af politiske og faglige organisationer
 Første Internationale, en sammenslutning af venstrefløjsfolk, socialister, kommunister og anarkister
 Anden Internationale, en sammenslutning af socialistpartier – overvejende europæiske. Den blev oprettet i 1889 og omorganiseret i 1920. Nedlagt 1940. Efter anden verdenskrig fortsat i Socialistisk Internationale.
 Tredje Internationale, en sammenslutning af kommunistpartier, Komintern, oprettet 1919 og nedlagt 1943.
 Fjerde Internationale, en international trotskistisk sammenslutning, oprettet 1938.
Benign

Benign betyder godartet i medicinsk sprogbrug, hvor det benyttes til at karakterisere tumorer, der er godartede (benigne) (Og ikke ondartede (maligne). 

En tumor, som er benign, er en svulst, som hverken er livstruende, eller som danner metastaser, og hvor der ikke er noget unormalt i måden cellerne vokser på, bortset fra at der er for mange af dem og uden for organismens normale vækstkontrol. En benign tumor invaderer ikke det omliggende væv. 

En benign tumor kan medføre gener, som er behandlingskrævende. Desuden kan en benign tumor være præ-malign, dvs. være af en type, som kan ændre karakter og udvikle sig til en malign tumor (= en kræftsvulst), som er i stand til at sprede sig til andre dele af kroppen og af denne grund forårsage individets død.

Definitionen af benign er ikke helt præcis, fordi 
 væksten af ubehandlet, benign tumor kan på grund af dens tiltagende masse efterhånden alligevel være livstruende
 visse maligne tumorer, (f.eks. i hjernen), som henregnes til kræftsvulster, spreder sig heller ikke til andre steder i kroppen. Visse typer af hudkræft spreder sig i praksis aldrig. Derfor er patienter med de hyppigst forekommende hudkræfttypers vedkommende helbredt, når svulsten er fjernet.

Tumor
Kardinal

Kardinal har flere betydninger:

 Kardinal (katolske kirke) – den fornemste gejstlige titel i den romerskkatolske kirke
 Kardinaltal – tal anvendt til at angive, hvor mange elementer der er i en given mængde
 Kardinal (Cardinalis cardinalis) – en fugl
 Kardinal (farve) – en stærk rød farve
 Katolske kardinaler – liste over kardinaler i den romerskkatolske kirke
Gustav Vasa

Gustav Vasa (også kendt som Gustav 1.; formodentlig født 12. maj 1496, død 29. september 1560) var konge af Sverige fra 1523 til 1560. Hans fødenavn var Gustav Eriksson, og han var søn af Erik Johansson (Vasa) og Cecilia Månsdatter. Det var Gustav Vasa, som indførte arveretten til tronen og gjorde Sverige fri af det danske overherredømme.

Biografi 
Gustav blev formodentlig født 12. maj 1496 på Lindholmens gård i Vallentuna som søn af ridderen og rigsrådsmedlemmet Erik Johansson (Vasa) i hans ægteskab med Cecilia Månsdatter (Eka). Som ung var han fanejunker under slaget ved Brännkyrka i 1518, hvor Sten Sture den yngre bød hårdnakket modstand mod Christian 2.s tropper. Danskerne manglede forsyninger, og kongen foreslog en våbenhvile, hvor svenskerne skulle stille nogle fremtrædende mænd som gidsler for hans sikkerhed under forhandlingerne. Han brød aftalen og rejste i stedet bort med den 22-årige Gustav Vasa og andre gidsler. Gustav Vasa sad en tid fanget på Kalø slot, men det lykkedes ham at flygte til Lübeck.

I 1520 kom han tilbage til Sverige. Senere samme år blev hans far, to af hans onkler og flere andre slægtninge henrettet blandt i alt 94: det der senere blev kendt som Det Stockholmske Blodbad på ordre fra Christian 2. Desuden blev hans mor og mormor samt tre søstre fængslet i Blåtårn i København.

Gustav Vasa besluttede at gøre oprør mod Kristian Tyrann, som Christian 2. blev kaldt i Sverige efter henrettelserne, og det lykkedes ham at rejse befolkningen i det meste af Sverige mod danskerne. I august 1521 blev han i Vadstena valgt til rigsforstander, og i oktober samme år indledte han belejringen af Stockholm.

I 1522 sluttede Lübeck forbund med Gustav Vasa og sendte en flåde til Stockholm, der blev fuldstændig indesluttet. 6. juni 1523 blev han udråbt til konge i Strängnäs, og et par uger senere kapitulerede Stockholm. Det var afslutningen på Kalmarunionen

Gustav Vasa genoprettede Sverige som selvstændig stat. Han indførte reformationen 1527 og arvekongedømmet 1544. Hans styre var hårdt og effektivt og blev mødt med flere oprør, men han var hver gang herre over situationen.

Gustav Vasa var en stor tilhænger af at drikke varm vin. Dermed gjorde han gløggen til en meget prestigefyldt drik i Sverige. Hans egen favorit indeholdt rødvin, sukker, honning, kanel, ingefær, kardemomme og nelliker.

Gustav Vasa døde den 29. september 1560 på Slottet Tre Kronor i Stockholm. Han ligger begravet i Vasakoret i Uppsala domkirke.

Eksterne henvisninger 
 

Salmonsens Konversationsleksikon, 2. udgave, bind X, s. 434-436; opslag: Gustaf I
Nordisk Familjebok, Uggleupplagan (1909), bind 10, sp. 651-658; opslag: Gustaf I
Otto Sjögren: Gustaf Vasa ett 400-års-minne; Stockholm 1896 (svensk)

Skandinaver fra middelalderen
Regenter fra Sverige
Gustav
Protestantiske monarker
Personer fra Grevens Fejde
Stibolt

Stibolt er navnet på to nulevende slægter: En borgerslægt samt en dansk adelsslægt tilhørende lav- og sværdadelen. Begge slægter har i tidens løb især været knyttet til Søværnet.

Kommandørkaptajn Caspar Henrik Stibolt (1692-1779) blev 24. september 1777 optaget i den danske adel ved naturalisation under påberåbelse af at tilhøre en tysk adelsslægt. Denne forbindelse har dog ikke kunnet påvises.

Han var med sin første hustru fader til kommandørkaptajn Thiel Erich Stibolt (1726-1790) og med sin anden hustru fader til sekondløjtnanterne Niels Madsen Stibolt (1728-1752), Christopher Stibolt (1747-1772) og Friderich Michael Stibolt (1756-1773), kaptajnløjtnant Thomas Christian Stibolt (1744-1816)
og kommandørkaptajnerne Hans Henrich Stibolt (1735-1793),  Ernst Wilhelm Stibolt (1741-1796) og Andreas Henrik Stibolt (1739-1821) og. Sidstnævnte var fader til viceadmiral Jens Peter Stibolt (1774-1860).

Andreas Henrik Stibolt var fader til oberstløjtnant Caspar Henrik Stibolt (1775-1850), som var fader til Jens Peter Stibolt (1812-1887), der udvandrede til USA, hvor han blev advokat og avisudgiver. Han havde otte børn.

En norsk slægt Stibolt udspringer fra kaptajn Andreas Henrik Stibolt (1686-1726), som adopterede sin hustrus søn og datter af første ægteskab og antog navnet Stibolt. Sønnen Peter Lorentz Stibolt (1708-1764) blev kaptajn i flåden og døde den 10. december 1764 i Drammen. Han er stamfader for den norske slægt Stibolt, af hvilken flere medlemmer også blev danske søofficerer. Den norske slægt er ikke adelig.

Til denne borgerlige linje hører også den danske stenograf Peter Kristian Stibolt (1873-1950).

Kilder 
  Biografi af Carl With-Seidelin

Litteratur 
 Danmarks Adels Aarbog 1912, s. 501; 1929, s. 309; 1939, s. 121; 1956, s. 37.
også se
:en:stibolt på engelsk med dansk kilder
 
Adelsslægter fra Danmark
Slægter fra Norge
Blåtårn

Blåtårn har flere betydninger:

 Blåtårn (Københavns Slot) – var tårnet på Københavns Slot. Det formodes at være fra 1400-tallet og blev revet ned sammen med resten af slottet i 1731-1732.
 Herefter betegnede Blåtårn en arrestbygning for enden af Frederiksholms Kanal, nedrevet 1848.
 Blåtårn (Sønderborg Slot) var et tårn bygget omkring 1350 som en udvidelse af fæstningen Sønderborg Slot. Tårnet blev revet ned igen i 1755.
Zappe

At zappe handler oprindeligt om det at skifte hurtigt mellem tv-kanaler vha. en fjernbetjening for at finde noget, der kan fange ens opmærksomhed. Udtrykket bruges nu også mere generelt om det at bevæge sig hurtigt af sted fra et sted til et andet. Finder også anvendelse i sammensætninger som f.eks. zapperbørn om børn der generelt mangler evnen til at fordybe sig, og zapper fra den ene sociale relation til den anden.

Ord og vendinger
Nirvana

(sanskrit, Pali: nibbana) betyder direkte oversat "pustet ud", som flammen i en olielampe. Begrebet er ofte forbundet med hinduisme, jainisme og buddhisme og repræsenterer den ultimative tilstand af soteriologisk frigivelse, frigørelsen fra gentagen genfødsel i saṃsāra. 

I indiske religioner er nirvana synonymt med moksha og mukti. Alle indiske religioner hævder, at det er en tilstand af perfekt stilhed, frihed, højeste lykke samt befrielse fra eller afslutning af samsara, den gentagne cyklus af fødsel, liv og død.  

Buddhistiske og ikke-buddhistiske traditioner anvender imidlertid disse termer for "befrielse" forskelligt. I den buddhistiske sammenhæng refererer nirvana til realisering af ikke-selvstændighed og tomhed, der markerer afslutningen på genfødsel ved at stille ilden, der holder genfødselsprocessen i gang. 

I hinduistisk filosofi betyder det foreningen med eller realiseringen af Atmans identitet med Brahman, afhængigt af den hinduistiske tradition. 

I jainismen er nirvana også det soteriologiske mål, der repræsenterer frigørelsen af en sjæl fra karmisk binding og samsara.

I buddhismen 
Nirvana (nibbana) betyder bogstaveligt talt "udblæsning" eller "slukning".  Det er det mest anvendte - såvel som det tidligste udtryk - for det soteriologiske mål i buddhismen: frigørelse fra genfødselscyklussen (saṃsāra).  Nirvana er en del af den tredje sandhed om "ophør af dukkha" i De Fire Ædle Sandheder og målet for Den Ædle Ottefoldige Vej.

Nirvana opnås, når man ved at følge Den Ædle Ottefoldige Vej har overskåret de ti lænker.

Buddha antages i den buddhistiske skolastiske tradition at have realiseret to typer nirvana: en ved oplysning og en anden ved sin død. Den første kaldes sopadhishesa-nirvana (nirvana med en rest), den anden parinirvana eller anupadhishesa-nirvana (nirvana uden resten, eller endelig nirvana). 

I buddhismen beskrives nirvana som slukning af den ild, der forårsager genfødsler og tilhørende dukkha.  De buddhistiske tekster omtaler "tre brande"  eller "tre giftstoffer": raga (grådighed, sensualitet), dvesha (modvilje, had) og avidyā eller moha (uvidenhed, vrangforestilling).  

Nirvana-tilstanden beskrives også i buddhismen som ophør med alle lidelser, ophør med alle (karmiske) handlinger, ophør med genfødsler og lidelse, der er en konsekvens af lidelser og handlinger.  Befrielse beskrives som identisk med anatta (anatman, ikke-selv, mangel på noget selv).   I buddhismen opnås befrielse, når det forstås, at alle ting og væsener uden et permanent, iboende selv. 

Efterhånden, med udviklingen af buddhistisk lære, blev andre fortolkninger foreslået, såsom at være i "en ubetinget tilstand",  som en ild, der går ud på grund af mangel på brændstof, at opgive vævning (vana) sammen af liv efter liv,  og eliminering af begær.  Buddhistiske tekster har imidlertid hævdet siden oldtiden, at nirvana er mere end "ødelæggelse af begær", det er "genstand for viden" om den buddhistiske sti.

Referencer

Onlinehenvisninger

Kilder

Eksterne links 

 Nibbana-The Mind Stilled Vol. jeg : Prædikener om Nibbana
 Engelsk oversættelse af Mahayana Mahaparinirvana Sutra

Buddhisme
Hinduisme
Religion i Indien
Efterliv
Blåtårn (Københavns Slot)

Blåtårn var et tårn på Københavns Slot. Det formodes at være opført under Erik af Pommern; det eksisterede, da kong Hans regerede. Ruinerne blev genfundet ved udgravninger i 1917.

Historie 
Tårnet lå mellem riddersalen og portbygningen. Grundarealet var 16×16 meter med fem etager. Da Christian 4. blev kronet i 1596, blev muren forhøjet med næsten tre meter til omkring 28 meter (44 alen), og der blev tilføjet et spir med kobbertag. Da Frederik 4. ombyggede Københavns Slot i begyndelsen af 1700-tallet, blev Blåtårn stående, men det blev gennembrudt af den nye hovedport til slotsgården og fungerede som portbygning.

På tredje etage var der indrettet et fængsel, der er mest kendt for Leonora Christinas lange fængselsophold; hun sad indespærret i 22 år under kongerne Frederik 3. og Christian 5. for medvirken til Corfitz Ulfeldts forræderi. Det var her, hun i 1673-1674 påbegyndte sit Jammers Minde, som en skildring af fængselslivet stilet til hendes børn. Hun fortsatte og bearbejdede det senere.

Andre kendte fanger er Torben Oxe, den svenske rigsforstander Sten Stures enke Kristina Nilsdotter Gyllenstierna og hendes børn, samt rigsråd Knud Pedersen Gyldenstierne, Maren Splids og biskop Joachim Rønnov.

Men først og fremmest var Blåtårn beregnet på "kongens betjente", dvs. offentlig ansatte. Den islandske bøsseskytte Jon Olafsson blev selv idømt et ophold i Blåtårns dybeste kælder for en forseelse. Han fortæller, at tårnvogteren fik ham hejst ned i Blåtårn i et tyndt reb. Nederst var der et trægulv som en stor forhøjning. Omkring var der en dyb kloakrende. Her sad Olafsson i en måned. Hver dag blev et kar hejst ned til ham, med kander med øl og tallerkner med mad. "Blåtårn er glat som et æg indvendigt, så det er umuligt for noget menneske ved naturlige kræfter at slippe ud derfra."

Andre bygninger med betegnelsen Blåtårn 
Blåtårn blev revet ned sammen med resten af slottet i 1731–32. På folkemunde gik navnet over til Frederiksholms arresthus, der lå for enden af Frederiksholms Kanal for personer, der havde brudt loven enten i Københavns Amt eller faldt ind under Hof- og Stadsretten. Især havnede "udenbys misdædere", hoffolk og embedsmænd i dette arresthus, deriblandt uartige skuespillere og dansere fra Det Kongelige Teater, da disse frem til det politiske systemskifte i 1849 havde rang af hoftjenere. I 1848 blev dette "Blåtårn" afløst af Kjøbenhavns Amts Ting- og Arresthus på Blegdamsvej og revet.

Blåtårn er også navnet på et tårn på Akershus slot i Oslo.

Noter 

Københavns historie
Forsvundne bygninger, konstruktioner og anlæg i København