Algeriet

Algeriet (; algerisk arabisk: الدزاير; fransk: Algérie), officielt Den Demokratiske Folkerepublik Algeriet (arabisk: الجمهورية الجزائرية الديمقراطية الشعبية; fransk: République algérienne démocratique et populaire), er en suveræn stat i Maghreb-regionen i det nordlige Afrika. Algeriet ligger ud til Middelhavet mod nord og grænser op til Tunesien i nordøst, Libyen i øst, Niger i sydøst, Mali, Mauretanien og Vestsahara i sydvest, og Marokko i vest. Hovedstaden, der har givet landet sit navn, hedder Algier og ligger i det nordligste Algeriet på Middelhavskysten. Det er desuden Algeriets største by. Algeriet er med et areal på det største land i Afrika og den arabisktalende verden. Det er desuden verdens tiende største land. Man har estimeret befolkningstallet til  indbyggere, hvilket gør Algeriet til Afrikas niende folkerigeste land. Landet er en semipræsidentiel republik bestående af 48 provinser og 1.541 kommuner. Det officielle sprog er arabisk med fransk som andetsprog.

Algeriet har været hjemsted for mange riger, dynastier og folkeslag, bl.a. numidierne, fønikerne, kartaginienserne, romerne, vandalerne, byzantinerne, umayyaderne, abbasiderne, idrisiderne, aghlabiderne, rustamiderne, fatimiderne, ziriderne, hammadiderne, almoraviderne, almohaderne, spanierne, osmannerne og franskmændene. Berberne udgør landets oprindelige befolkning. Efter 132 år som fransk koloni fik Algeriet uafhængighed den 5. juli 1962 efter en længere periode med borgerkrig og konflikter.

Algeriet er en regional- og mellemmagt. Ifølge FN’s HDI-liste er Algeriet Afrikas mest udviklede fastlandsstat. Det eksporterer store mængder naturgas til Europa, hvilket udgør rygraden i landets økonomi. Ifølge OPEC har Algeriet Afrikas næststørste og verdens 16. største olireserver. Det har verdens niende største naturgasreserver. Det nationale olieselskab, Sonatrach, er Afrikas største selskab. Algeriets militær er et af Afrikas største og landet har kontinentets største forsvarsbudget. De fleste af Algeriets våben importeres fra Rusland, som er en nær allieret. Algeriet er medlem AU, Den Arabiske Liga, OPEC, FN og Maghrebunionen.

Geografi 

Algeriet er med et areal på det største land på det afrikanske kontinent, i den arabiske verden og i middelhavslandene. Saharaørkenen udgør en stor del af landet mod syd. Den folkerigeste del ligger mod nord.
 Laveste punkt: Chott Melrhir (40 meter under havet)
 Højeste punkt: Tahat (3.003 meter)
 Længste flod: Chelif (725 km)
 Naturlige ressourcer: olie, naturgas, jernmalm, fosfat, uran, bly, zink
Siden 9. juli 2011, hvor Sudan blev delt, har Algeriet været det største afrikanske land.

Klima og miljø 
Klimaet er tørt til halvtørt, med milde, regnfulde vintre og varme, tørre somre ved kysten. I højere områder er det mere tørt med kolde vintre og varme somre. Om sommeren blæser den varme, sandfyldte scirocco-vind almindeligvis.

Nogle af Algeriets miljøproblemer er jorderosion, udslip af urent kloakvand, vandforurening fra olieraffinaderier samt en mangel på frisk vand. Algeriet har skrevet sig på, men ikke ratificeret FN-aftalen om forbydelse af atomvåben. Al elektricitet produceres ved hjælp af fossile brændstoffer.

Demografi 

 Befolkningstal:   indbyggere
 Befolkning: 99% af befolkningen er arabisk berber
 Befolkningens middelalder: 22,5 år (2002)
 Befolkningens gennemsnitslevelængde: 70,5 år (2003)
 Religiøs tilhørselsforhold: sunni-muslimer (statslig religion) 99%, kristne og jøder 1%
 Sprog: arabisk, fransk, berber-dialekter
 Analfabetisme: I 2003 var 30% af den voksne befolkning analfabeter

Historie 

Algeriets nyere historie indledes i 1830 med Frankrigs kolonisering af området. Algeriet opnåede selvstændighed i 1962 ved Évian aftalen efter Algierkrigen.

Over 100.000 mennesker er blevet dræbt siden 1991, hvor regeringen aflyste et valg, som Den Islamiske Frelserfront stod til at vinde.

Politik

Partier 
Liste over de tre største politiske partier i Algeriet.
 Jabhat at-Taḥrīr al-Waṭaniyy
 At-Tajammu` al-Waṭaniyy ad-Dīmuqrāṭiyy
 Harakat Moudjtamaa As-Silm

Præsidenter 

 Ahmed Ben Bella, 1962-65
 Houari Boumedienne, 1965-78
 Rabah Bitat, tillförordnad 1978-79
 Chadli Bendjedid, 1979-92
 Mohamed Boudiaf, 1992
 Ali Kafi, 1992-94
 Liamine Zéroual, 1994-99
 Abdelaziz Bouteflika, 1999-2019
 Abdelkader Bensalah (fungerende), 2019
 Abdelmadjid Tebboune, 2019-

Regeringsledere 

 Ferhat Abbas, 1958-1961
 Benyoucef Ben Khedda, 1961-1962
 Ahmed Ben Bella, 1962-1963
 Mohamed Ben Ahmed Abdelghani, 1979-1984
 Abdelhamid Brahimi, 1984-1988
 Kasdi Merbah, 1988-1989
 Mouloud Hamrouche, 1989-1991
 Sid Ahmed Ghozali, 1991-1992
 Belaid Abdessalam, 1992-1993
 Redha Malek, 1993-1994
 Mokdad Sifi, 1994-1995
 Ahmed Ouyahia, 1995-1998
 Smail Hamdani, 1998-1999
 Ahmed Benbitour, 1999-2000
 Ali Benflis, 2000-2003
 Ahmed Ouyahia, 2003-2006
 Abdelaziz Belkhadem, 2006-2008
 Ahmed Ouyahia, 2008-2012
 Abdelmalek Sellal, 2012-2014
 Youcef Yousfi (fungerende), 2014
 Abdelmalek Sellal, 2014-2017
 Abdelmadjid Tebboune, 2017-2017
 Ahmed Ouyahia, 2017-2019
 Noureddine Bedoui, siden 2019

Administrativ inddeling 

Algeriet er siden 18. december 2019 inddelt i 58 provinser (wilayah):

Økonomi 

Olieindustrien er den vigtigste indtægtskilde i Algeriet, og svarer til 30% af BNP og over 95% af eksportindkomsten. Algeriet har verdens femte største naturgas-reserver, og er verdens næst største naturgas-eksportør. Det har verdens 14. største oliereserver. For at mindske afhængigheden af olie forsøger regeringen at sprede investeringer til andre brancher, men har løbende problemer med en høj arbejdsløshed og lav levestandard.

Kultur

Litteratur 

Nutidens algeriske litteratur, skrevet overvejende på arabisk og fransk, er stærkt influeret af landets moderne historie. Kendte algeriske forfattere i 1900-tallet var blandt andre Mohammed Dib, Albert Camus, Kateb Yacine og Assia Djebar er blevet oversat til mange sprog. Blandt betydeligere forfattere i 1980-erne kan Rachid Mimouni, senere vicepræsident i Amnesty International, og Tahar Djaout, myrdet af en islamistisk gruppe i 1993, nævnes.

Jacques Derrida, dekonstruktivismens grundlægger er født i El Biar i Algeriet. Malek Bennabi og Frantz Fanon er kendte for deres tanker om afkolonisering. Kirkefaderen Augustinus blev født i Tagaste (senere Souk Ahras) og Ibn Khaldun skrev Muqaddimah i Algeriet. Fra den førkoloniale tid er familien Sanusi værk kendte, og fra den koloniale tid er emiren Abdelkader og sheik Ben Badis blevet kendte. Den latinske forfatter Apuleius blev født i Algeriet.

Religion 

Islam er den dominerende religion. Mere end 90 % af befolkningen er tilhængere af religionen, det vil sige af dem som er født i familier af muslimsk oprindelse. Officielt er næsten 100 % af Algeriets befolkning muslimer, men ateister og andre ikke-troende regnes ikke med i statistikken. Næsten alle algeriere er sunnimuslimer, fraset 200.000 ibadi i regionen Ghardaïa.
 
Der findes omkring 150.000 kristne i landet, herunder omkring 10.000 tilhørende den romersk-katolske kirke og 80-130.000 evangelske protestanter. Til trods for, at mange jøder blev frataget deres statsborgarskab efter landets selvstændighed, findes der endnu nogle få jøder. Algerisk kultur er meget påvirket af islam som landets hovedreligion.

Sport 

De mest populære sportsgrene i landet er fodbold, atletik og håndbold. En af landets største sportbegivenheder var, da man slog Vesttysklands herrelandshold i fodbold i 1982 ved et mål af Lakhdar Belloumi. Men på grund af konflikter og dårlige forhold i Algeriet i 1900-tallet, som endnu fortsætter i visse dele af landet, har mange idrætsfolk forladt landet til fordel for lande, som de kan tjene flere penge i, oftest Frankrig. Fodboldspilleren Zinedine Zidane, Karim Benzema og Samir Nasri er af algerisk oprindelse men fødte og opvoksede i Frankrig. I atletik har Algeriet haft flere verdensmestre, blandt andre Noureddine Morceli, Hassiba Boulmerka, Jabir-Said Guerni, og Benida Berrah.

Musik 

Musikstilen raï kommer fra Algeriet. Cheb Khaled og Cheb Mami er to af de mest kendte musikere.

Personer fra Algeriet 
Forfatteren Albert Camus og Yves Saint Laurent var født i Algeriet.

Forhold til Danmark  
Krigen mellem Danmark-Norge og Algier fra 1769 til 1772 opstod da Danmark-Norge ikke ville betale en øget tribut for at undgå pirateri og slavegørelse af dansk-norske sømænd.
Efter algierske sørøver kaprede dansk-norske skibe angreb Danmark-Norge Algier med et bombardement der dog var en fiasko og i 1772 blev der indgået en fredsaftale der var dyr for Danmark-Norge.

I 2018 åbnede udenrigsminister Anders Samuelsen en ny dansk ambassade i Algier.
Ambassadør er Vanessa Vega Saenz.
Algeriet har en ambassade i Danmark. Ambassadør er Abdelhamid Boubazine.
Algeriets udenrigsminister Abdelkader Messahel gæstede Danmark i 2019.

I 2005 var vareeksporten fra Danmark til Algeriet på 349 millioner kroner.
I 2017 var eksporten steget til 1,7 milliarder kroner, da overvejende medicinske og farmaceutiske produkter.
Import til Danmark fra Algeriet er langt mindre.
Novo Nordisk har tilstedeværelse i Algeriet. De første Novo Nordisk-produkter blev eksporteret til Algeriet i 1936.
I 1994 blev en Novo Nordisk-virksomhed etableret i landet og i 2006 anlagde Novo Nordisk en fabrik i Tizi Ouzou.
Andre danske virksomheder der har engageret sig i Algeriet er Mærsk Line og FLSmidth.

Noter

Se også 
 Algeriets Ministerråd
 Verdens lande

Eksterne henvisninger 

 Algeriet i lexikon.org

 
Republikker
Oligarkier
Lande i Afrika