Софи Марсо

Софѝ Марсо̀ (, родена като Софѝ Мопю̀ (Sophie Maupu)) е френска актриса, кинорежисьор и певица. Тя е първата носителка на наградата „Сезар“ за „Най-надеждна актриса“.  Наградена е с Орден за изкуство и литература, офицерска степен през 2003 г.

Биография и кариера 
Софи е родена на 17 ноември 1966 г. в Париж. Баща ѝ е бил шофьор, а майка ѝ – продавачка.

През 1980 г. 13-годишната Софи участва във филма „Купонът“, препоръчана от агенцията за юноши-модели, в която участва. Филмът има грандиозен успех, и скоро е снето негово продължение – „Купонът 2“ (1982), за което Софи получава премията „Сезар“ в номинацията „Най-добър дебют и най-многообещаваща актриса“.

На 16 години тя вече играе заедно с Жерар Депардьо и Катрин Деньов.

През 1982 г. Марсо сключва договор с най-голямата кинокомпания на Франция, „Gaumont“, но скоро разваля договора. Компанията иска неустойка от милион френски франка, които актрисата изплаща с почти всичките си спестявания. Помага ѝ полският режисьор Анджей Жулавски, с когото се е запознала неотдавна. Скоро двамата заминават за Полша.

През 1984 г. Марсо играе в „Луда любов“, първият ѝ филм под режисурата на Жулавски. Следват още два филма, с които тя става една от най-популярните и уважавани актриси в своята страна. Първата англоезична роля на Софи е във филма на Мел Гибсън „Смело сърце“.

През 1985 г. Софи записва своя първи пълен музикален албум – Certitude.

В новите си филми Марсо постепенно се избавя от имиджа на тийнейджър, споделяйки славата с най-знаменити звезди: Филип Ноаре, Жерар Депардьо, Катрин Деньов, Жан-Пол Белмондо.

На театралната сцена Софи дебютира през 1991 г. в „Евридика“ на Жан Ануи. През пролетта на 1995 г. Марсо режисира своя първи късометражен филм – „Разсъмване наопаки“, с продължителност 8 минути. След седем години актрисата снима още един филм по собствен сценарий, но вече пълнометражен – филмът „Говори ми за любов“.

През 1995 г. Софи се снима във филма на Антониони „Отвъд облаците“ заедно с Джон Малкович. През 1997 г. тя играе Ана Каренина в едноименната екранизация на романа на Лев Толстой.

Софи Марсо се снима и в рекламни клипове. Тя се появява на повече от 300 корици на списания по целия свят  включително Вог, Ел, Madame Figaro, Пари Мач, L'Officiel, Lui, Tatler, Glamour, Premiere и Marie Claire . Избрана е за „лице на фирмата“ на множество луксозни марки като козметичните компании „Guerlain“  и „Диор“ , по-късно – на бижутерийната „Chaumet“  и автомобилната „Ситроен“ .
 
През 2015 г. Софи Марсо взема участие на кинофестивала в Кан като на член на журито на основния конкурс. 

През март 2016 г. тя официално разкрива, че е отказала Ордена на Почетния легион – най-високият френски орден за заслуги.

Личен живот 
През 1982 г. Софи започва роман с полския режисьор Анджей Жулавски, който е с 26 години по-възрастен от нея. Скоро сключват брак, на 24 юли 1995 г. им се ражда син, Венсан. През 1996 г. Марсо публикува полуавтобиографичния роман „Лъжкиня“ (Menteuse), в който признава: „Започнах твърде рано полов живот, което ме направи истерична и ранима, така че всички мои романи, като правило, завършваха печално. Само Анджей можа да ми даде спокойствие и щастие, да ми подари най-добри роли в киното и чудото на майчинството.“

През 2001 г., след 17-годишна връзка, Софи се развежда с Жулавски заради американския продуцент Джим Лемли. През 2002 г. Софи ражда от него дъщеря, Жулиета.

От 2007 г. актрисата живее съвместно с актьора Кристоф Ламбер, а от 2012 г. са в брак . През 2014 г. двойката оповестява своята „приятелска раздяла“.

От 2014 до 2016 г. неин придружител е собственикът на ресторант и главен готвач Сирил Линяк, с когото е във връзка около 10 месеца през 2016 г. 

Софи Марсо е обучен класически виолончелист, както се вижда във филма „Изгубени и намерени“ от 1999 г. Тя е двуезична (френски и английски). 

Днес, наред с киното, Марсо играе в театъра, рисува портрети на любимите си писатели, сред които Лев Толстой и Франц Кафка, а също и натюрморти и акварели. Софи редовно посещава кинофестивала в Кан. Тя е отличен плувец (тренирала е с шампионите на Франция), обича Йохан Себастиан Бах и Густав Малер. Марсо сътрудничи на организации за опазване на околната среда.

Филмография

Актриса

Режисьор 
 1995 – Разсъмване наопаки / L’aube a l’envers
 2002 – Говори ми за любов / Parlez-moi d’amour
 2007 – Загубена в Довил / La Disparue de Deauville
 2018 – Г-жа Милс, толкова перфектна съседка / Mme Mills, une voisine si parfaite

Участия в театъра 
 1991 – Евридика / Eurydice
 1993 – Пигмалион / Pygmalion от Джордж Бърнард Шоу
 2011 – Душевна история / Une histoire d'âme от Ингмар Бергман, режисирана от Бенедикт Аколас: Театър „Ронд-Пойнт“ (Шампс-Елисе), Театър „Селестин“ (Лион), Национален театър в Ница, Театър „Лориент“ (Национален драматичен център в Бретан), Театър „Тенис корт“ (Екс ан Прованс). Адаптиран към телевизионен филм под същото заглавие през 2015 г.

Източници

Външни препратки 
 
 

Френски актриси
Деца актьори
Носители на награда Сезар
Родени в Париж