alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Skudår

Et skudår er et år der er forlænget i forhold til andre normalår. Forskellige kalendersystemer har opereret med forskellige antal skuddage. Hvis det kun er en enkelt dag, der tilføjes til kalenderen i et skudår (se nedenfor), kaldes dagen for en skuddag.

I den moderne vestlige gregorianske kalender og dens forgænger, den julianske kalender, indebærer et skudår at året har 366 dage, i stedet for de normale 365. Andre kalendere har andre mekanismer, der også kaldes skudår; for eksempel har den hebraiske kalender skudmåneder i stedet for skuddage, således at de fleste år har 12 måneder men visse år har 13. Ved skudår i både den gregorianske og julianske kalender har februar 29 dage i stedet for 28, men betingelserne for hvornår skudåret indtræffer er forskellige.

Oprindeligt var det sådan at den ekstra dag, skuddagen, ikke var den 29., men den 24. februar, og der var to den 24. februar i træk. I dag betragtes 29. februar som skuddag, se illustrationen. Dette har tidligere haft betydning, da det var udbredt at anvende dagnavne, i dag hvor denne brug er nærmest faldet væk er dette dog ikke af praktisk betydning.

I den julianske kalender er et år skudår, hvis årstallet er deleligt med 4. Dette er i den gregorianske udvidet således at dette ikke gælder for årstal der er delelige med 100, bortset fra dem, der er delelige med 400 som alligevel er skudår. År 1900 var således ikke et skudår, men år 2000 var. Et år i den gregorianske kalender varer således, i gennemsnit over en periode på 400 år, 365 +  −  +  = 365,2425 dage.

Udover den helt regelrette anvendelse af skudår, korrigeres der med ujævne mellemrum for små variationer i Jordens omdrejningshastighed om egen akse (døgn) ved indsættelse af et skudsekund. Dette fænomen har dog ikke noget at gøre med Jordens omdrejningstid om Solen (år).

Formål 
Skudåret er indført for at sikre, at kalenderen ligger fast i forhold til årstiderne. Med en fast længde af året på 365 dage ville tidspunktet for forårsjævndøgn flytte sig én dag i løbet af ca. fire år. Efter 730 år ville kalenderen være skredet, så for eksempel sommer ville falde hvor vinter normalt falder.

Med et skudår hvert fjerde år (som i den julianske kalender) passer det næsten. De ekstra regler om at springe skudåret over ved århundredeskiftet og så alligevel have et skudår hvert 400. år er indført for at få det til at passe endnu bedre. Det blev dog først indført af pave Gregor 13. i 1582, så der var nået at komme en markant tidsforskel. Problemet blev løst ved simpelthen at fjerne 10 dage, og man gik derfor direkte fra den 4. oktober til den 15. oktober. Fordi dette skete kort efter reformationen, var de protestantiske og ortodokse lande modvillige til at følge paven, og skiftede derfor kun gradvist og længe efter over til den nye kalender.

Referencer

Se også 

Kalendere
Tidsbestemmelse
År
September

September er årets niende måned. Det ældre danske navn for måneden var fiskemåned. 

Måneden har navn efter det latinske ord septem (der betyder "syv"), da september var den syvende måned i den romerske kalender. Ligesom juli var opkaldt efter Julius Cæsar og august efter kejser Augustus, opkaldte kejser Caligula i år 37 september måned efter sin far Germanicus, en yngre bror af kejser Tiberius. Denne opkaldelse har i modsætning til de to andre ikke overlevet til vor tid.

September i Danmark

Normaltal for september i Danmark 
 Middeltemperatur: 13,6 °C
 Nedbør: 74 mm
 Soltimer: 143

Vejrrekorder for september måned 

 1877 – Den koldeste september med en middeltemperatur på 10,0 °C
 1886 - Den laveste lufttemperatur målt i september: -5,6 °C i Aalborg.
 1906 - Den højeste lufttemperatur målt i september: 32,3 °C i Randers.
 1933 – Den tørreste med kun 18 mm nedbør.
 1994 – Den vådeste med hele 162 mm nedbør.
 1998 – Den solfattigste med kun 74 soltimer.
 2002 – Den solrigeste med hele 201 soltimer.
 2023 – Den varmeste september med en middeltemperatur på 16,3 °C. Max- og minimumtemperaturen var hhv. 28,5 og 1,8 °C.
 2016 – Denne september tangerede solrekorden fra 2002 med 201 soltimer.

Henvisninger

Ekstern henvisning 

 Dmi: Månedens vejr 

Måneder
Hovedstad

En hovedstad (af tysk: hauptstadt, jævnfør græsk: metropolis, fransk og italiensk: capitale, engelsk og spansk: capital) er normalt benævnelsen for den by i et land, der er sæde for landets regering og som hovedregel dens centraladministration. Hovedstaden har ikke eksisteret i alle tider og samfund. Det middelalderlige rejsekongedømme var langt mere almindelig indtil moderne tid. En delstatshovedstad er hovedbyen i en delstat, som oftest i en forbundsstat.

Nogle lande har regler i deres lovgivning som erklærer en bestemt by eller kommune for at være landets hovedstad. Det gælder f.eks. Holland hvis hovedstad ifølge landets forfatning er Amsterdam, men hvor parlament, regering og højesteret er placeret i Haag; og Montenegro, hvis hovedstad er Podgorica men hvor præsidentens officielle residens ligger i Cetinje.

I de fleste lande, fx i Europa, er hovedstaden tillige landets største by og dets økonomiske midtpunkt. I nogle lande, således i USA som helhed såvel som i flere af unionens enkelte stater har dette derimod ikke været tilfældet; Washington er unionens politiske hovedstad, men New York er dens materielle og økonomiske samlingspunkt. I nogle tilfælde, navnlig i tidligere tider, havde et land flere hovedstæder samtidigt, idet regeringerne flyttede fx efter årstiden i det gamle Persien eller efter en vis tids forløb således, som tilfældet i sin tid var i Schweiz. 

Udtrykket anvendes undertiden også i overført betydning, fx siges at »Rom er katolicismens hovedstad« eller lignende. 

Som modstilling til hovedstaden sættes landets øvrige dele, ofte under fællesbenævnelsen »provinsen«.

I Danmark var begrebet Hovedstaden frem til 70'erne et samlingsnavn for Københavns, Frederiksbergs og Gentoftes kommuner og betegnede "København uden forstæder". Betegnelsen fjernedes sammen med sporvognene. I dag svarer Fingerplanens indre område bedre til det samme begreb.

Se også 
 Verdens hovedstæder – liste over Verdens hovedstæder
 Europas hovedstæder – liste over Europas hovedstæder
 Regeringsby, metropol, hovedby, storby
 Historiske hovedstæder - liste over historiske hovedstæder

Eksterne henvisninger 
 Ordbog over Det danske Sprog; opslag: Hovedstad
 Salmonsens Konversationsleksikon, 2. udgave, bind XI, s. 795; opslag: Hovedstad

Referencer
Valuta

En valuta kan defineres som et system af penge (monetære enheder) i almindelig brug i et (valuta-)område, oftest en suveræn stat. Med denne definition er danske kroner, britiske pund og europæiske euro alle forskellige typer af valutaer.

Valutakurser 

Valutaer behøver ikke at være fysiske objekter (mønter eller pengesedler), men er aktiver, som kan handles mellem forskellige aktører på valutamarkeder, hvor de forskellige valutaers relative værdi (valutakurserne) fastsættes. En valutakurs, f.eks. krone/euro-kursen, udtrykker hvor mange kroner man skal betale for at få en euro.

Et lands effektive valutakurs udtrykker udviklingen i landets valuta i forhold til alle andre valutaer. Udviklingen i den effektive valutakurs er et vejet gennemsnit af udviklingen i de bilaterale valutakurser mellem landets og eksempelvis dets samhandelspartneres valutaer.

Valutaområder 

Valutaer defineres af regeringer, og hver officiel valuta har et afgrænset område, hvor den pågældende valuta er lovligt betalingsmiddel – dvs. handlende er (med visse undtagelser) forpligtet til at modtage den pågældende valuta som betalingsmiddel for varer og tjenesteydelser. Danmark (inklusive Grønland og Færøerne) udgør således et valutaområde og euroområdet et andet.

I bredere betydning bruges ordet valuta også somme tider som synonym til penge.

Faste og flydende valutakurser 

Historisk har mange stater tidligere forsøgt at kontrollere kursen på deres eget lands valuta i forhold til andre valutaer, f.eks. under Bretton Woods-systemet i den vestlige verden fra 1944 til 1971. Siden da har der været en tendens i retning af at lade valutaerne flyde frit, hvilket i dag karakteriserer de fleste OECD-lande. Danmark fører dog fortsat, som det eneste OECD-medlem p.t., fastkurspolitik (tidligere i forhold til D-marken, i dag i forhold til euroen).

Se også 

 Penge
 Valutapolitik
 Fastkurspolitik
 Flydende valutakurs
 Virtuel valuta
 ISO 4217 - international standard for 3-bogstavs-forkortelser af valutaer

Eksterne henvisninger

Kilder 

Penge
Valutamarked
Filologi

Filologi er sprogvidenskab med særlig vægt på forståelse af den med et bestemt sprog forbundne historie, litteratur og kultur til forskel fra lingvistik, der fokuserer på de generelle aspekter af sprog og deres strukturer.

Filologien inddeles gerne i en række underdiscipliner som grammatik, eksegese, tekstkritik, mytologi o.l., og den trækker tillige på en række hjælpediscipliner som arkæologi og palæografi.

Filologien opdeles gerne efter dens emneområder: Vestlige universiteter tilbyder i reglen klassisk filologi, nordisk filologi, germansk filologi, samt semitisk filologi (i dag ) og slavisk filologi (i dag ).

Se også 
 lingvistik
 skriftsprog
 grammatik

Eksterne henvisninger 

 Wikisource:Klassische Philologie 

Historisk sprogforskning
Sprogforskning
Niels af Danmark

Niels eller Nils (1064-25. juni 1134) var konge af Danmark fra 1104-1134.

Kong Niels efterfulgte sin bror Erik Ejegod, der døde på Cypern under en pilgrimsrejse. I sit fravær udnævnte Erik frillesønnen Harald Kesja som sin stedfortræder, men da stormændene trådte sammen, valgte de i stedet den femte af Svend Estridsens sønner, den ca. 40-årige Niels.

I 1104 giftede Niels sig med Margrete, datter af kong Inge af Sverige. Hun var tidligere gift med Magnus Barfod af Norge. Tilnavnet Margrete Fredkulla fik hun, da hun var blevet gift med Magnus som en del af det forlig, der kom ud af trekongemødet ved Kongahella i 1101.

De første 25 år af Niels' regeringstid var fredelige, og kongemagten og kirken ved ærkebiskop Asser fandt deres plads i forhold til hinanden. Niels indførte tiendebetaling til kirken. Som den første danske konge kaldte Niels sig "konge af Guds nåde". Niels indskrænkede også antallet af hirdmænd, der fungerede som hans livvagter. I stedet blev hirdmændene placeret rundt om i riget som en slags embedsmænd, der kunne opkræve bøder, lægge beslag på vrag samt inddrage arv, der tilfaldt kronen, hvis der ingen naturlig arving fandtes.

Erik Ejegods søn, Knud, blev opfostret hos den mægtige sjællandske Hvideslægt. Senere var han hos hertugen af Sachsen, Lothar, der 1125 blev konge af Tyskland. I 1115 udnævntes Knud til jarl over det sydlige område og fik den udenlandske titel hertug med hædersnavnet Lavard, herren (engelsk Lord). Knud Lavard var åbenbart populær hos slesvigerne, der i ca. 1120 valgte Knud til deres skytsherre.

Niels' søn, Magnus den Stærke, begyndte i Knud at se en farlig konkurrent til kongemagten. I begyndelsen af januar 1131 blev Knud inviteret til et venskabeligt møde med Magnus i Haraldsted Skov uden for Ringsted. Den 7. januar, dagen efter Hellig tre konger, myrdede Magnus Knud Lavard. Dette mord blev indledningen til flere års borgerkrig mellem Niels og Magnus på den ene side og Erik Emune, Knud Lavards halvbroder, på den anden side. I 1134 ophævede pave Innocens 2. den danske kirkes selvstændighed og lagde den igen ind under Hamborg-Bremen. Dette fik ærkebiskop Asser til at slutte sig til Erik Emune, og det samme gjorde den mægtige Hvideslægt.

Den 4. juni 1134 kom det til et slag ved Fodevig i nærheden af Lund i Skåne mellem de to parter. Slaget endte med et totalt nederlag til Niels og Magnus. Magnus faldt og med ham fem bisper, der havde taget parti for kongen. Niels flygtede til Slesvig, hvor borgerne hævnede deres kære Knud Lavard ved at myrde Niels den 25. juni 1134. Han blev dermed den sidste af Svend Estridsens sønner på den danske trone.

Anetavle

Fodnoter

Kilder/henvisninger 
 heimskringla.no – Saxo Grammaticus : Niels
 Søren Sørensen (Niels af Danmark , aerenlund.dk)
 Carsten Hauchs digt "Herr Magnus han stirrer i Vinternatten ud"

Danskere i 1100-tallet
Regenter af Danmark
Myrdede regenter af Danmark
Jellingdynastiet
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Danske kongers uægte børn
Danskere i 1000-tallet
Erik Lam

Erik Lam (Erik 3.), også kaldet Erik den Spage, (ca. 1120 – 27. august 1146 i Odense) var konge af Danmark fra 1137, til han abdicerede kort før sin død i 1146.

Erik var søn af Erik Ejegods datter, Ragnhild, og høvdingen Haakon Jyde/Haakon Nordmand, søn af Sunniva Håkonsdatter, en datter af jarlen Håkon Ivarsøn og Magnus den Godes datter Ragnhild. Erik var dermed nevø til sin forgænger Erik Emune.

Erik Lam var medlem af Erik Emunes hird, og var til stede, da denne blev dræbt på Ribe ting i 1137. Flere af de oplagte kongsemner var stadig mindreårige. Det drejede sig om Erik Emunes søn, Svend, kong Niels' barnebarn, Knud (søn af Magnus), og Erik Ejegods barnebarn, Valdemar (søn af Knud Lavard).

Som myndigt kongsemne blev Erik Lam derfor valgt til konge. Erik Lam stod også ved Erik Emunes side under slaget ved Fodevig, og nogle mener, at det var ham personligt, der slog Magnus ihjel. Saxo fortæller, at Sorte Plov og hans støtter, der havde myrdet Erik Emune på Urnehoved ting, forsøgte at få Valdemar udleveret og at gennemtvinge en slags arvefølge, men at hans mor Ingeborg sagde nej. Erik blev valgt, fordi der faktisk ikke var andre kongsemner, der var gamle nok, eller også befandt de sig i udlandet.

Det lykkedes Erik at skabe et godt samarbejde med kirken, som han skænkede rige gaver og privilegier. F.eks. fik munkene ved Sankt Peders Kloster i Næstved eneret på torvehandel, ligesom munkene ved Sankt Knuds kloster i Odense fik store pengegaver. Erik søgte at styre landet ved embedsmænd placeret rundt om i riget. Men allerede i 1139 begyndte problemerne at melde sig. Harald Kesjas eneste overlevende søn, Oluf, meldte sig på scenen. Det lykkedes Oluf at blive valgt til konge over Skånelandene, og han fordrev ærkebiskop Assers efterfølger, Eskil. Han hærgede på Sjælland, og Erik tog kampen op, men først i 1143 lykkedes det Erik Lam at få bugt med Oluf, der blev dræbt i  i Skåne.

I 1146 fik Erik Lam en alvorlig febersygdom, og som den hidtil eneste konge i danmarkshistorien abdicerede han frivilligt, dvs. uden ydre pres, og endte sit liv i Sankt Knuds kloster i Odense. Han var gift med markgrevdatteren Luitgard (†30. januar 1152), datter af markgreven til Nordmark, Rudolf 1. af Stade og søster til ærkebiskop Hartwig af Hamborg-Bremen. De fik ingen børn, men han efterlod sig en frillesøn, Magnus, der senere blev en af Valdemar den Stores modstandere. Om hans tilnavn, "Lam", fortæller historieskriveren Sven Aggesen i 1180'erne, at det skyldtes en "honningmild blidhed i hans væsen".

I 2015 blev det foreslået, at Erik Lam muligvis kan være død af Brugadas syndrom.

Anetavle

Noter

Kilder 
<div class="references-small">
 heimskringla.no – Saxo Grammaticus : Erik Lam
 Søren Sørensen (Erik Lam , aerenlund.dk)
 Lexopen
 

Erik 3. Lam
Erik 03 Lam
Danskere i 1100-tallet
Skandinaver fra middelalderen
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Monarker der har abdiceret
Fiskeørn

Fiskeørn (latin: Pandion haliaetus) er en middelstor rovfugl med et vingefang på 145-176 cm. Den er udbredt på alle kontinenter, men især på den nordlige halvkugle. Fiskeørnen i Australien regnes dog af nogle for en særskilt art. Slægtsnavnet "Pandion" er oprindeligt navnet på en mytisk græsk konge af Attika, mens "haliaetus" betyder "havørn" på græsk.

I Danmark ses fiskeørnen som en fåtallig trækgæst fra Skandinavien forår og efterår, mens den er en meget sjælden ynglefugl. I 2018 var der fem par. Den er regnet som kritisk truet på den danske rødliste 2019.

Udseende 
Fiskeørnen er en 55-60 cm stor rovfugl med et vingefang på 145-176 cm. Hovedet er lille, men tydeligt fremstrakt, halsen kort og vingerne smalle og aflange. Dens næb er kraftigt. I glideflugt er vingerne vinklede og knoerne fremtrukne som hos en måge, hvorfor den også kan forveksles med denne i luften.

Forekomst 
Arten er udbredt på alle kontinenter, men de australske fugle betragtes af nogle, siden først i 2000-tallet, som en selvstændig art, Pandion cristatus. De største bestande af fiskeørn findes dels i Nordamerika og dels i Eurasien, især i Sverige, Finland og Rusland. I Sverige yngler mange fiskeørne, f.eks. ved de store søer Mälaren og Vänern. De europæiske fugle overvintrer i Afrika syd for Sahara, mens de nordamerikanske især overvintrer i Sydamerika.

I mange europæiske lande var arten almindelig så sent som i 1800-tallet, men blev fra anden halvdel af 1800-tallet til midten af 1900-tallet udryddet flere steder på grund af menneskelig forfølgelse. I Skotland, hvorfra den blev udryddet i 1910, findes siden 1954 igen en mindre bestand, der i 2013 var på cirka 200 par.

I Danmark blev arten udryddet i 1916, men har siden 1970'erne igen forsøgt at etablere sig. Den ynglede f.eks. i 2011 med tre par især nær nogle af de større søer på Sjælland og i Jylland.

Ynglebiologi 
Fiskeørnen yngler første gang i en alder af 3-5 år. Reden bygges i toppen af et større træ, ofte et fyrretræ. I slutningen af april, begyndelsen af maj lægges 2-3 æg, der udruges af hunnen i løbet af 37 dage. Ungerne befinder sig i reden 7-8 uger og er yderligere afhængige af forældrene 4-8 uger.

Føde 
Fiskeørnen lever hovedsageligt af fisk, men kan undtagelsesvist, f.eks. i kolde perioder hvor vandet er frosset til, tage fugle, smågnavere og krybdyr. Rovfuglen benytter en gang imellem en jagtteknik, hvor den holder øje med om øvrige fugle har fanget fisk, hvorefter den jager disse fugle, indtil de giver deres fangst fra sig.

Noter

Kilder 
 
 BirdLife International 2013. Pandion haliaetus . IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2

 

 
Nordamerikas fugle
Fugle fra Eurasien
Lapugle

Lapugle (Strix nebulosa) er en af de omkring 150 arter af ugler. Den har en længde på 64-70 centimeter og et vingefang på 134-158 centimeter.

Lapuglen er en stor, grå ugle med karakteristiske årringe i ansigtet.

Den yngler især i gamle rovfuglereder i nåle- og blandskov ved moser eller marker.

Kilder 
 Avibase - the world bird database

Eksterne henvisninger 

Fugle fra Nordasien
Fugle fra Skandinavien
Ugler
Caracara

Caracara (Caracara plancus) er en stor, langbenet rovfugl, der lever i det sydlige Sydamerika, hvor den er temmelig almindelig. Den har et vingefang på op til 132 centimeter. Fuglen også blevet kaldt stribet gribbefalk.

Caracaraen blev tidligere opdelt i to underarter, der nu menes at være forskellige arter. Den anden art er stor caracara (Caracara cheriway), der er udbredt fra det sydlige USA ned til det nordlige Sydamerika. Desuden fandtes indtil begyndelsen af 1900-tallet den nu uddøde Guadalupecaracara på den mexicanske ø Guadalupe i Stillehavet .

Til forskel fra de fleste andre arter i falkefamilien finder den ofte sin føde på jorden, hvor den oftest lever af ådsler.

Noter

Kilder 
 Restall, R., C. Rodner, & M. Lentino (2006). Birds of Northern South America. Vol. 1 & 2. Helm, London.  (vol. 1);  (vol. 2)
 Dove, C. & R. Banks. 1999. A Taxonomic study of Crested Caracaras (Falconidae). Wilson Bull. 111(3): 330-339. Tilgængelig online (PDF) 
 Danske navne på alverdens FUGLE Arkiveret version fra juli 2013.

Eksterne henvisninger 

 
Sydamerikas fugle
Kongekondor

Kongekondor () har et vingefang på 1,7 meter. Kongekondoren er den mest farverige af vestgribbene. Den tilhører sin egen slægt Sarcoramphus. Fuglen kaldes også for Kongegrib.

Kilder 
 Danske navne på alverdens FUGLE Arkiveret version fra juli 2013.
 Ferguson-Lees, Christie, Franklin, Mead & Burton. Houghton Mifflin (2001): Raptors of the World, .

Eksterne henvisninger 

Mellemamerikas fugle
Vestgribbe
Sydamerikas fugle
Sekretærfugl

Sekretærfuglen (Sagittarius serpentarius) er en rovfugl. Den ligner dog ikke nogen af de øvrige rovfugle, og har også sin egen kategoriseringsfamilie.

Sekretærfuglen har en karakteristisk top, lange ben, korte tæer og en meget lang hale. Det er den største af rovfuglene med en højde på op til 1,2 meter. Dens vingefang når ud på imponerende 2 meter.

Den overvejende del af tiden går den på jorden, men det store vingefang gør den også til en god svæver.

Afrikas fugle
Hvidrygget grib

Hvidrygget grib (Gyps africanus) er den almindeligste og mest udbredte grib i Afrika, der dog er gået stærkt tilbage i antal i de senere år. Det er en middelstor grib med et vingefang på omkring 2 meter. 

Hvidrygget grib er nu i den internationale rødliste angivet som kritisk truet. Tilbagegangen er sket siden 1990'erne, hvor populationen især er gået meget tilbage i Vestafrika uden for naturreservaterne.

Arten lever primært af ådsler, ofte rester af de store kattes måltider.

Kilder/Eksterne henvisninger 
 Gill, F & D Donsker (Eds). 2013. IOC World Bird Names (v 3.3) www.worldbirdnames.org  Fuglenes inddeling i ordner og familier
 IUCN Red List of Threatened Species 2018 Gyps africanus. Læst 24. januar 2020.
 Raptor Information Network. 2013. Global Species account: White-backed Vulture Gyps africanus 
 BirdLife International (2007): White-backed Vulture - BirdLife Species Factsheet 

Gyps
Afrikas fugle
Kongeørn

Kongeørnen (Aquila chrysaetos) er en rovfugl, der findes i store dele af den nordlige halvkugle inklusiv dele af Nordafrika. Med sit vingefang på op til 227 centimeter hører den til blandt de største af alle rovfugle. Den er dog lidt mindre end havørnen, hvorfra den i silhuet bl.a. kan kendes på sin længere hale og mindre hoved.

Føde 
Kongeørnen jager normalt tæt på jorden, hvor den skræmmer sit bytte op. Byttet er fugle, især gæs, men også kaniner, harer, egern og ådsler, hvis muligheden byder sig.

Dansk ynglefugl 

Efter at have været forsvundet fra Danmark i mindst 150 år er kongeørnen siden 1999 igen begyndt at yngle i Danmark. Det første par ynglede i området nær Lille Vildmose i Jylland. Antallet af ynglende par er siden øget til tre ( 2013), og der er i perioden 1999-2013 i alt opfostret 27 flyvedygtige unger i landet. Kongeørnen vurderes som kritisk truet på den danske rødliste 2019.

Referencer

Kilder/Eksterne henvisninger 
 Beskrivelse af kongeørn på Dansk Ornitologisk Forenings hjemmeside
 www.globalraptors.org: Species account: Golden Eagle Aquila chrysaetos  Global Raptor Information Network. 2013
 www.iucnredlist.org: Aquila chrysaetos Internationale rødliste over truede dyrearter. Version 2012.2

Fugle fra Eurasien
Nordamerikas fugle
Egentlige ørne
Natugle

Natuglen (Strix aluco) er en mellemstor ugle med helt sorte øjne. Dens farve varierer fra grålig til rødbrun. Længden er typisk omkring 37-39 cm og vingefanget omtrent 94-104 cm.

Stemmen, som uglen bruger til at forsvare territoriet med, er den kendte sørgmodige tuden. Uglen bruger også en lyd, ki-vik, til at skabe kontakt mellem to mager eller ved sammenstød med naboer.

Natuglen har et fantastisk godt syn, som den bruger til at få øje på sit bytte om natten, da den er nataktiv. Byttet består hovedsageligt af mus, men også andre gnavere, muldvarpe, pindsvin, egern, lækatte, orme, insekter og småfugle. Den lever i ældre løvskove med delvis hule træer og træer med mindre hulrum, som uglen kan bebo og med lysninger, hvor fuglen kan jage.

Uglen bygger ikke en rede, men lægger sine æg direkte på underlaget i et forladt redehul eller en forladt rede – f.eks. efter skader eller krager. Fuglen yngler meget tidligt på året, af og til allerede i slutningen af februar. I gnaverår lægges store kuld, mens der i år med få gnavere kun lægges 2-4 æg, eller undertiden slet ingen.

Natuglen er den mest almindelige ugle i Danmark, udbredt over hele landet - dog sjælden i Vestjylland.

Kilder/Henvisninger 
 DOF's beskrivelse af Natuglen.
 Tommy Dybbro og Henning Anthon, Politikens store fuglebog, 1995. Side 175
 Naturhistorisk Museum i Århus

Se også 
 Ugle, rovfugl

Ugler
Spurvehøg

Spurvehøgen (latin: Accipiter nisus) er en relativt lille rovfugl. Den er fredet i Danmark.

Udbredelse 
Den er en almindelig dansk ynglefugl med cirka 4.000 par og er i øvrigt udbredt i store dele af Europa, Asien og det nordvestlige Afrika.

Kendetegn 
Hannen har blå-grå ryg, mens hunnen er brun. Begge har tværstribet bryst og bug (hvid med mørke tværstriber). Halen er lang og smal, vingerne er korte og afrundede. I forhold til andre rovfugle er spurvehøgen lille.

Størrelsesforskel på hun og han 
Som hos mange andre rovfugle er spurvehøgehunnen større end hannen. Hunnen måler op til cirka 38 centimeter fra hoved til hale, mens hannen måler cirka 30 centimeter.

Størrelsesforskellen mellem de to køn danner basis for et større fødegrundlag, når de to køn i fællesskab, skal jage føde til ungerne, fordi de på den måde kan jage flere forskellige fuglearter. Hannen kan tage småfugle op til solsort-størrelse. Hunnen tager bytte op til due-størrelse, men mangler den fornødne manøvredygtighed, der kræves for at fange mindre fugle. Det er en fordel, at det netop er hunnen, der er størst, da den derved har nemmere ved at producere æggene, og senere er det også hunnen, som ruger og forsvarer reden.

Forveksling 
Spurvehøgehunnen kan forveksles med duehøgehannen.

Føde 
Den lever mest af fugle, der jages i både skove og byområder, f.eks. omkring foderbrætter.

Yngel 
Spurvehøgen er monogam (danner par). Reden lægges som regel i lærk eller gran, og hunnen lægger 3-7 æg.

Jagtteknik 
Spurvehøgen har korte afrundede vinger, en lang hale og flyver med hurtige vingeslag. Alt dette gør det let for den at manøvrere f.eks. mellem skovens træer, for at slå ned på sit bytte, der som regel fanges ved overraskelsesangreb. Benene er lange og tynde og uden fjer. Tæer og kløer er ligeledes lange og bruges til at gribe om byttets krop.

Kilder og henvisninger 

 Stevens, M. 2011. "Accipiter nisus" (On-line) Animal Diversity Web. Hentet 12. maj 2013
 Dansk Ornitologisk Forenings beskrivelse af Spurvehøgen
 Hans Meltofte, Jon Fjeldså, Fuglene i Danmark, Gyldendal, 2002. .
 Gill, F & D Donsker (Eds). 2013. IOC World Bird Names (v 3.3) www.worldbirdnames.org  Fuglenes inddeling i ordner, familier og slægter

 

Egentlige høge
Fugle fra Eurasien
Vandrefalk

Vandrefalk (Falco peregrinus) er en rovfugl, der er udbredt over alle kontinenter på nær Antarktis. Den er kendt for at være blandt verdens hurtigste fugle, når den styrtdykker mod et bytte. Her hævdes den at kunne nå en fart på 390 km/t. Den er en af de foretrukne fugle blandt falkonerer. Der findes omkring 16 underarter.

Fuglen danner med sine smalle vinger en pilformet profil, når den flyver. Dette aerodynamiske design er også blevet anvendt af flykonstruktører, for at øge kampflys hastighed.

Vandrefalkens føde består af mellemstore fugle, som den fanger i luften. Det drejer sig ofte om duer, vadefugle, mindre ænder, kragefugle og drosler. Hun-vandrefalken, der er størst, er i stand til at tage bytte på helt op til 1 kg.

Miljøgifte 
Vandrefalken var igennem 1960'erne og 1970'erne stærkt i tilbagegang i Skandinavien og mange andre steder. Miljøgifte var den store synder, da de ødelagde fuglenes frugtbarhed. Især insekticidet DDT, som medførte tyndskallede æg, påvirkede vandrefalkens reproduktionsevne. Zoologen Rachel Carson påpegede netop dette problem allerede i 1962 i sin bog Silent Spring (på dansk: Det tavse forår). 

Efterhånden som der er kommet mere styr på brugen af miljøgifte generelt, men især i landbruget, ses vandrefalke også i Danmark i et stadig større antal på træk mod Norge og Sverige.

Ynglefugl i Danmark 

Vandrefalken gjorde sit sidste yngleforsøg i Danmark i 1972, men er nu tilbage som dansk ynglefugl, idet den siden 2002 har ynglet på Møns klint (2002: 2 unger, 2003: 3 unger). I 2004 forsøgte et nyt dansk vandrefalkepar at yngle på Bornholm, men det mislykkedes desværre pga. manglende beskyttelse af yngleområdet. Vandrefalken har siden 2007 ynglet med succes på Stevns Klint (2007: 2 unger, 2008: 3 unger) og den har også etableret rede i 2009.

I 2009 blev der for første gang siden 1937 (hvor tre unger blev ringmærket på Bornholm) ringmærket vandrefalkeunger i Danmark. Den 18. maj blev der ringmærket tre unger på Stevns Klint (to hanner og en hun) og den 19. maj fire unger på Møns Klint (to hanner og to hunner). Den 30. juni blev tre unger (to hanner og en hun) ringmærket nær Hammershus på Bornholm.

Der var senest i 2012 12 ynglepar i Danmark, hvoraf 6 par havde succes med at få unger på vingerne. Ynglebestanden er vurderet som sårbar på den danske rødliste.

Kilder og henvisninger

 Dansk Ornitologisk Forenings beskrivelse af Vandrefalken.
 European Peregrine Falcon Working Group
 Vandrefalken i Sydgrønland

Falke
Fugle fra Eurasien
Nordamerikas fugle
Centralbestyrer

En centralbestyrer bestyrede en telefoncentral.

Før telefonnettet blev automatiseret, var der et stort antal manuelle telefoncentraler af forskellig størrelse. De store centraler i byerne blev betjent af telefonister (først kaldet "ekspeditricer", derefter "telefonistinder" eller "nummerpiger"), ansatte ved den pågældende telefonadministration.

På landet var centralerne mindre, og de fleste var bortforpagtede: Centralbordet (-bordene) var placeret i centralbestyrerens bolig, hvor hun/han, bistået af sin husstand eller med indlejet hjælp, betjente centralen. Fx blev Lykkebjerg central syd for Jyderup og Bromølle drevet fra en privatbolig frem til den blev nedlagt 28. november 1972. 

Automatiseringen var fuldført i 1978. 

I Norge forlangtes det frem til 1906, at telefonistinder og centralbestyrerinder skulle være ugifte. Da kvinderne kunne lytte til telefonsamtalerne (selv om de havde forbud mod det), tænkte man sig, at en gift kvinde havde nemmere ved at bryde tavshedspligten og give sin mand oplysninger, han kunne drage fordel af i sine forretninger. Efter 1906 kunne en kvindelig ansat søge om at beholde sin stilling, selv om hun skulle giftes; men ansøgningen blev afslået, hvis hun giftede sig med en forretningsmand. Gifte, kvindelige ansatte måtte også dokumentere overfor arbejdsgiver, at eventuel sygdom ikke skyldtes deres pligter som hustru eller mor.

Henvisninger 

Stillingsbetegnelser
Telefoni
Plan (jævn)

Ordet plan bruges om en flade, der er jævn, flad og udstrakt..

I virkeligheden er et "plan" flade en abstraktion fra den virkelige verdens ujævnhed. I praksis kalder man derfor en flade for plan, når ujævnhederne ikke kan afsløres med det anvendte måleudstyr.

Geometriske former
Planet

En planet (fra græsk, πλανήτης αστήρ (planítis astír), der betyder "vandrende stjerne" ) er et himmellegeme, der opfylder en række kriterier:
 Himmellegemets tyngdekraft skal være kraftig nok til, at det er i hydrostatisk ligevægt, så det bliver (næsten) rundt.
 Himmellegemet må ikke være massivt nok til selv at producere fusionsenergi.
 Der må ikke kredse mange andre små himmellegemer i samme bane som planeten.

Definitionen blev vedtaget på den Internationale Astronomiske Unions (IAU's) kongres 24. august 2006 og havde den konsekvens, at Pluto ikke levede op til kravene og derfor blev degraderet til dværgplanet.

Omkring en planet kan der ofte kredse en eller flere måner.

En forældreløs planet er en planet, der ikke kredser om nogen stjerne.

Vores eget solsystem beskrives ofte som Solen, omkredset af otte planeter (nævnt efter stigende afstand fra Solen):

 Merkur
 Venus
 Jorden
 Mars
 Jupiter
 Saturn
 Uranus
 Neptun

Hypotetiske planeter 
 Ifølge Titius–Bodes lov skal der være en planet imellem Mars' og Jupiters baner. Da man i begyndelsen af det 19. århundrede opdagede de første asteroider, mente man at de stammede fra planeten Phäeton, der var sprunget i luften. I dag mener man, at der aldrig har været en planet på Phäetons plads, og at asteroiderne blev dannet af overskudsmateriale. Asteroiden 3200 Phaethon har i stedet overtaget navnet.
 En af teorierne for Månens dannelse angiver, at protojorden blev ramt af planeten Theia på størrelse med Mars. Noget af Theia samlede sig i kredsløb om Jorden som Månen.
 En planet skulle kunne dele jordbanen med Jorden, blot 180° forskudt (L3). Da den altid er skjult af Solen, skulle denne anti-jord ikke kunne observeres. Perturbationer vil få objekter i L3 til at være synlige fra tid til anden og der er ingen rumsonder der har observeret den.
 Mindre uforklarlige påvirkninger af Merkurs bane blev tilskrevet planeten Vulcanus af Urbain Le Verrier. Vulcanus skulle kredse om Solen i 21 mio. km afstand (sammenlignet med Merkurs 58 mio. km). Einsteins relativitetsteori forklarede i det 20. århundrede Merkurs observerede bane, så tæt på Solens tyngdefelt. 
 Mindre påvirkninger af Neptuns bane kunne ikke forklares med opdagelsen af Pluto. Plutos masse var for ringe, så den hypotetiske Planet X (X er romertal ti) skulle perturbere Neptuns bane. Opdagelsen af Kuiperbæltet har mindsket nødvendigheden for en Planet X.

Se også 

 Småplanet (asteroide)
 Dværgplanet
 Exo-planet
 Måne (himmellegeme)
 Månen

Eksterne kilder/henvisninger 
 De Ni Planeter 
 The Planets
Plasmid

Plasmid er et lille stykke enkelt- eller dobbelt-strenget DNA som i en bakterie eller encellet prokaryot kan kopieres uafhængigt af cellens replikation. Under bakteriel konjugation overføres et enkeltstrenget plasmid fra en donorcelle til en modtager, hvorefter hver enkeltstreng bliver resyntetiseret til et dobbeltsrenget plasmid i både donor og modtager. Et plasmid kan være cirkulært og kan for eksempel indeholde gener for antibiotikaresistens. Har en bakteriecelle dette plasmid er bakterien resistent. Bakterien kan kopiere og overføre plasmidet til andre bakterier så også de bliver antibiotikaresistente.

I molekylærbiologi kan mere eller mindre syntetiske plasmider anvendes til f.eks. at sekventere meget store mængder DNA.

Liv
Cellebiologi
Biokemi
Platform

Ordet platform har flere betydninger eller specialiseringer:
 Platform (subst. -en, -e, -ene): et afgrænset område beregnet til at stå på, ofte hævet over omgivelserne. En forhøjning. F.eks. en udsigtsplatform eller en boreplatform. Ordet platform bruges også om virtuelle områder eller steder. F.eks. kaldes et website i nogle tilfælde en digital platform.
 Platform (styresystem) – I computerterminologi en bestemt type styresystem kørende på en bestemt type maskiner. Nogle gange blot en bestemt type maskiner. Et eksempel på en platform kan være Linux på Alpha-processorer.
Platform (roman) – roman af Michel Houellebecq
  Et udgangspunkt for et politisk parti; et ideologisk grundlag for et politisk program 
 Platform (bil) − undervognen på en bil, hvorpå karrosseri, motor og hjul er monteret
 Platform (antologi) - antologi  fra  1980 med bidrage fra tidens nye kunstnere
 Platformspil - en genre inden for computerspil
Plaza de Acho

Plaza de Acho, ofte blot de Acho, er en tyrefægterarena i Lima i Peru. Arenaen er beliggende i den histroriske dydel Rímac og er erklæret som et nationalt historisk monument. Plaza de Acho har 14.700 siddepladser.

Arenaen åbnede den 30. januar 1766 og er den ældste tyrefægterarena i hele Amerika (både nord og syd), og den næstældste i verden, efter La Maestranza i Spanien.

Referencer

Tyrefægterarenaer
Lima
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Peru
Plotosus anguillaris

Plotosus anguillaris er en halv meter lang sydøstasiatisk malle, som hovedsagelig lever i saltvand på koralrev. Den har giftpigge i ryggen og brystfinnerne. Blot et enkelt stik kan dræbe et menneske. 

Andre maller
 Den afrikanske elektriske malle (Malapterurus electricus)
 Den gående malle (Clarias batrachus)
 Europæisk malle.

Kilder/henvisninger

Maller
Pluto

Pluto har flere betydninger:

 Pluto (dværgplanet) – en dværgplanet i vores solsystem
 Pluto (gud) – den romerske gud for dødsriget
 Pluto (tegneseriefigur) – Mickey Mouses hund i Walt Disney-tegneserier
 Pluto (nymfe) – i græske mytologi en nymfe, mor til Tantalos
 Pluto (band) – et dansk indie-pop band
 Operation Pluto – PipeLine Under The Ocean – rørledning under Den engelske kanal i 2. Verdenskrig
 Pluto (album) –  studiealbum af den danske gruppe How Do I
Pluton

Pluton skal ikke forveksles med Plutos

Pluton (latin: Plūtō; , Ploutōn) er i græsk mytologi et tilnavn til Hades, underverdenens gud. Den latinske (og engelske) udgave af hans navn er Pluto.

Dværgplaneten Pluto er opkaldt efter ham.

Se også 
 Interpretatio graeca (Romerske gudenavne vs. græske)

Græske guder
Dødsguder
Romerske guder
Po

Po er en norditaliensk flod. Den udspringer i de italienske Vestalper og udmunder i Adriaterhavet nær ved Venedig. Den er Italiens længste flod med en længde på 652 km og et afvandingsområde på 75.000 km².

På størstedelen af sit forløb strømmer Po gennem den såkaldte Poslette (Val Padana eller Pianura Padana), der desuden er landets vigtigste industriområde.

Po har et meget stort delta, hvis areal hele tiden bliver større. De fem vigtigste udmundingskanaler er: Po di Maestra, Po della Pila, Po delle Tolle, Po di Gnocca og Po di Goro.

Bifloder 
Po har 141 bifloder. Nogle af de væsentligste ses nedenfor, med (H) for de, der løber til fra højre og (V) for de der løber til fra venstre (set i retning ned ad strømmen):
 Pellice (V)
 Varaita (H)
 Maira (H)
 Dora Riparia (V)
 Stura di Lanzo (V)
 Orco (V)
 Dora Baltea (V)
 Sesia (V)
 Tanaro (H)
 Scrivia (H)
 Agogna (V)
 Ticino (V)
 Versa (H)
 Lambro (V)
 Trebbia (H)
 Nure (H)
 Adda (V)
 Arda (H)
 Taro (H)
 Parma (H)
 Enza (H)
 Oglio (V)
 Mincio (V)
 Secchia (H)
 Panaro (H)

Floden Reno (H) var engang biflod til Po, men i midten af det 18. århundrede blev dens løb omlagt for at formindske risikoen for oversvømmelser på Posletten.

Kilder/henvisninger 

Floder i Italien
Pogrom

En pogrom (russ.: погром, ødelæggelse) betegner en organiseret, voldelig forfølgelse af et religiøst eller etnisk mindretal. Især bruges det om jødeforfølgelser, først og fremmest om de gentagne større angreb på jøder i det russiske kejserrige i slutningen af 1800- og begyndelsen af 1900-tallet.

Pogromer i Rusland 

Ordet blev første gang anvendt om de omfattende forfølgelser af jøder i mere end 200 russiske byer i kølvandet på mordet på den russiske tsar Aleksandr 2. i 1881. En anden større bølge af pogromer fandt sted i Rusland i perioden 1903-06, indledt af Chisinau-pogromen i den daværende provins Bessarabiens hovedstad. De russiske pogromer var ikke organiseret af de centrale myndigheder, men blev muliggjort af styrets officielle antisemitiske politik. Under den russiske borgerkrig i kølvandet på den russiske revolution fandt igen meget omfattende pogromer sted, især i Ukraine. Det er anslået, at der i 1918-19 fandt over 1200 pogromer sted i Ukraine. I marts 1919 stod soldater fra de ukrainske uafhængighedsstyrker for den største massakre på jøder i Østeuropa siden Bogdan Khmelnytskijs oprør mod Polen i 1648 førte til drabet på titusinder af jøder.

Andre lande 

En række andre jødeforfølgelser i andre lande er også blevet benævnt pogromer. Det gælder således nazisternes jødeforfølgelser i mellemkrigstiden og under 2. verdenskrig. Krystalnatten 9. november 1938 i Tyskland omtales på tysk således ofte som Pogromnacht eller Novemberpogrome. Ved slutningen af 2. verdenskrig fandt der pogromer sted i flere østeuropæiske lande, ikke mindst Polen - således pogromen i Kielce i 1946, hvor polsk milits og soldater myrdede 42 jøder. I Mellemøsten har der været forskellige tilfælde af forfølgelser af jøder i det 20. århundrede. Således blev 67 jøder i det daværende britiske mandatområde i Palæstina dræbt i Hebronmassakren 1929 efter et rygte om, at jøder i Jerusalem havde foranstaltet drab på arabere. Efter oprettelsen af staten Israel blev jøder i flere tilfælde tvunget til at forlade andre arabiske lande - en af årsagerne til en generel jødisk exodus fra arabiske lande til Israel efter 1948.

I nutiden bruges ordet også lejlighedsvis om offentligt sanktionerede angreb mod ikke-jødiske etniske og religiøse grupper. I efteråret 2017 blev den etniske udrensning af det muslimske rohingya-mindretal i Myanmar således omtalt som en pogrom i forskellige vestlige medier.

Kilder

Litteratur 

 
 

Jødisk historie
Europas historie
Antisemitisme
Etnisk udrensning
Russiske ord og vendinger
Poisson

Poisson kan henvise til flere artikler:

 Siméon Denis Poisson (21. juni 1781 – 25. april 1840) – en fransk matematiker, geometer, og fysiker.
 Poissonfordeling – en fordelingstype i statistik
 Franske ord og vendinger – poisson er et fransk ord for fisk.

Erhvervsmæssige efternavne
Polenta

Polenta er en tyk grød baseret på grov eller fin majs, der koges ind til en pasta i vand eller anden væske som fond og kan spises med  reven parmesanost.

Efter kogning kan den bages, steges eller grilles, hvilket man gerne gør med rester. Den serveres til kødretter i Piemonte og Lombardiet.

Polenta er et italiensk ord, der stammer fra det latinske ord for afskallet eller malet byg.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Baggrund og opskrift på polenta 

Grød
Mad fra Italien
Polygon

Polygon er det græske navn for en mangekant, og ordet betyder egentlig "mangehjørne". Det er en betegnelse for todimensionale figurer eller rettere flader, hvis arealer afgrænses af linjestykker.

En polygon kaldes regulær, dersom alle dens sider og vinklerne mellem disse er ens. I modsat fald er den irregulær. Hver polygon har sit eget navn. Her ses nogle af dem:

Vinkelsummen i en polygon er , hvor n er antal vinkler.

Et volumen i 3 dimensioner afgrænset af polygoner kaldes et polyeder.

 
Geometriske former
Polyteisme

Polyteisme betyder flerguderi og betegner religioner med kosmologiske systemer, der omfatter mere end én gud. Betegnelsens blev oprindeligt brugt til at skelne monoteisme fra afguderi.

I praksis kan det være vanskeligt helt entydigt, at skelne mellem polyteisme og monoteisme, da man indenfor polyteistiske kulturer ofte finder grupper eller individer, der kun dyrker en gud. Et eksempel er Hinduisme, hvor store grupper fx kun dyrker Vishnu, Shiva eller Kali, og som opfatter sin egen gud, som den eneste sande. Et andet eksempel er kristendommen, som traditionelt regnes for en monoteistisk religion, men også har elementer, der kan tolkes som polyteisme; bl.a. treenighedslæren, helgen og engeldyrkelse.

Eksempler 
 Nordisk religion og Asetro (moderne rekonstrueret religion)
 Shinto (Japansk religion, naturkræfter/guder og forfædreånder)
 Oldgræsk religions olympiske guder
 Romersk religion
 Oldægyptisk religion (fx Ra, Osiris og Amun)
 Oldarabisk religion (fx Manah, Uzza og Hubal)

Spiritualitet
Gudsopfattelser
Pommes frites

Pommes frites (af fransk, 'stegte kartofler') eller pomfritter er en ret af kartofler i firkantede stave stegt i friture eller ovn og krydret med husholdningssalt.

Der er usikkerhed om, hvor pommes frites stammer fra. I Belgien mener de, at retten er opfundet her. Andre mener, at retten stammer fra Tyskland eller Frankrig (deraf det engelske navn French fries). 

Især i fastfood er pommes frites populære som tilbehør til burgere, fiskefilet, grillkylling m.m. Men pommes frites bruges også ofte som tilbehør til mere traditionelle retter som fx bøffer og steak. 

Pommes frites findes i flere varianter:
 normal tykkelse
 bølget
 tynde (pommes strips)
 ekstra tykke (pommes gigant)
 kartoffelbåde

Mange vælger at dyppe pommes frites i dyppelse, saucer eller dressinger som:
 Pommes frites-sauce (kan dække over forskellige former for dressinger)
 Ketchup
 Remoulade
 Salatmayonnaise
 Béarnaise 
 Thousand Island-dressing
 Chili-sauce
 Burgerdressing

Fastfood
Kartoffelretter
Porgy og Bess

Porgy og Bess (originaltitel: Porgy and Bess) er en opera af George Gershwin, komponeret i 1935. Det er Gershwins eneste opera. Librettoen er af DuBose Heyward og Georges bror, Ira Gershwin. Operaen er baseret på Heywards roman Porgy og et skuespil baseret på det af Heyward og hans kone, Dorothy Heyward. Operaen blev uropført 30. september 1935 på Colonial Theater i Boston, USA. Handlingen udspiller sig i et fiktivt område i Charleston i, South Carolina i USA blandt afroamerikanere i 1920'erne.

Porgy og Bess i Danmark 
Teksten er oversat til dansk af Holger Bech, og operaen blev opført første gang på Det Kongelige Teater 27. marts 1943 med Einar Nørby og Else Brems i titelpartierne og Poul Wiedemann som Sporting Life. Det var første gang, at operaen, der var skrevet for sorte sangere, blev sunget af hvide. Opførelsen blev en succes, hvortil Det kongelige Kapel, balletten, koret og solisterne alle bidrog.

Efter 22 udsolgte opførelser på Det Kongelige Teater blev forestillingen i april 1944 taget af plakaten efter bombetrusler fra besættelsesmagtens sympatisører, der hverken satte pris på jøder eller sorte. Forestillingen blev genoptaget 26. maj 1945 under ubeskrivelig jubel.

I 1970 opførtes operaen igen på Det Kongelige Teater med Ib Hansen som Porgy, Birgitte Price som Bess og Niels Møller som Sporting Life.

Referencer

Kilder/henvisninger
 Classical Net: Porgy and Bess (1934)

Operaer på engelsk
Porto Alegre

Porto Alegre er en brasiliansk by i den sydlige del af landet, administrativt center og største by i delstaten Rio Grande do Sul.

Med  indbyggere og 3.895.168 indbyggere med forstæder (2010), er den landets tiendestørste by og det fjerdestørste byområde.

Bystyret har siden 1990 praktiseret en form for direkte demokrati, der har vakt global opmærksomhed.

Porto Alegre er kendt for sine antiglobaliseringsmøder, kaldet World Social Forum, hvis første tre møder, i 2001, 2002 og 2003 blev holdt i byen som svar på World Economic Forums samtidige møder i Davos.

Klima

Referencer

Eksterne henvisninger
Poseidon

Poseidon er havets gud i klassisk græsk mytologi.

Hans navn forekommer allerede i mykensk tid på Linear B-tavler; de er praktiske dokumenter, der kun omtaler ham et par gange. Poseidon omtales også som Ennosigaios ("Den som ryster jorden")

I den klassiske litteratur/Homer er han bror til Zeus og Hades. De tre delte verden mellem sig, så Hades fik underverdenen, Poseidon fik havet, og Zeus fik himlen og kongeværdigheden. Poseidon bor på bunden af havet. 

Poseidon er også gud for jordskælv. Når jorden skælvede, var det enten Poseidons heste, der stampede, eller Poseidon der slyngede sin trefork ned i jorden. 

Da Poseidon fløj over havet, kunne han lave store bølger, tsunamier, med sin trefork, som han holdt i hånden. 

Gudens attribut treforken (græsk triaina / triodus, latin tridēns, heraf eng. trident) er en lyster, et ålejern, dvs. et fiskeredskab: den midterste tand spidder fisken, mens de to yderste holder den fast.

Se også 
 De græske guders familietræ
 Den romerske udgave af havets gud hedder Neptun
 Den nordiske Ægir

Eksterne links 

Græske guder
Mykenske kultur
Positiv og negativ

Positiv har flere betydninger:

 Positiv betyder almindeligvis noget godt.
 Matematik. En værdi eller kvantitet større end 0
 Noget der har en positiv eksistens, modsat noget der mangler/er fraværende.
 Grammatik. Laveste grad af et tillægsord.
 I elektrisk sammenhæng bruges begrebet positiv til at angive et underskud af elektroner.

Negativ har flere betydninger:

 Negativ betyder almindeligvis noget skidt.
 Matematik. En værdi eller kvantitet mindre end 0
 Noget der har en negativ eksistens (ikke eksisterer), modsat noget der findes.
 I elektrisk sammenhæng bruges begrebet negativ til at angive et overskud af elektroner.

Begrebspar
Possement

Possement, posseméntarbejde, passement kaldes med et fælles navn både af de almindelige tekstilstoffer og af guld- og sølvtråd, lidser, overspundne knapper, kvaster, frynser, snore, og lignende til pynt på møbler, uniformer, kasketter. Possement stammer fra italiensk: passamano = håndarbejde (passere + mano = hånd).

Se også
 Possementmager

Håndarbejde
Kulturteknik
Post

Post kan henvise til flere artikler:

 Postforsendelse – Forsendelse sendt med postvæsen
 Postbud – en person der omdeler posten, omtales også som en "post"
 Post (stilling) – Et hverv / en stilling. Fx en post i et ministerium, bestyrelse eller Uriaspost
 Post (punkt) – et punkt, der skal findes frem til. Fx en post i baseball eller jagt
 Post (orienteringsløb) – et punkt, der skal findes frem til i Orienteringsløb
 Post (data) – en enhed for databehandling (eng.: record). Bruges bl.a. i regnskab.
 Post (tid) – et udtryk for at noget er bag ved, efter el. senere end noget andet (latin: efter)
 Post-sektionen – en sektion inden for underarten Rododendron
 Post (Vand) – Postevand, en Vandpost
 Steder
 Post, Texas
 Post, Oregon
 Post Lake, Wisconsin
Princeton University

Princeton er et amerikansk universitet placeret i byen Princeton i New Jersey. Universitetet blev grundlagt i 1746 og er dermed den fjerde ældste højere uddannelsesinstitution i USA. Universitetet er desuden medlem af den meget prestigefyldte Ivy League sammen med bl.a. Harvard University og Yale University

Oprindeligt hed det College of New Jersey, men fik sit nuværende navn i 1896.

Berømte ansatte
Alexandre Koyré (videnskabshistoriker).

Eksterne henvisninger 

 Officielle hjemmeside