alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Екзоним

Екзонимът е дума, отнасяща се до група хора, която не съвпада с думата, с която тя нарича себе си.

От друга страна думата, с която тази група от хора се назовава сама, се обозначава с термина ендоним, или също автоним.

Етимология 
Думата екзоним произлиза от гръцките ексо (отвън) и онома (име).

Произходът на ендоним и автоним отново е от гръцки – ендон – „отвътре“ и съответно авто – „само-“, и онома, т.е. „име“. Буквално – самоназвание.

Примери 
 В славянските езици често хората от Германия биват наричани немци, тъй като германските племена не разбирали славянските езици, от където идва и екзонимът, който означава неми.
 Екзонимът „Германия“ влязъл в българския език от руски и е родствен на английското Germany – форми, от своя страна произлизащи от римското наименование на тези земи, което се обособило от галска дума за северните германски племена, най-вероятно означаваща „съсед“. Френският екзоним за същата държава е Allemagne, а съответстващият ендоним на днешен немски е Deutschland.
 Гърция, отново от руското Греция е екзонимът, който съответства на ендонима Ελλάδα (Елада).

Специфика 
Възможно е екзонимите да произлизат от различни корени, както при Deutschland, Germany и Allemagne. Друг вариант е наименованията в различните езици да са родствени думи, които са се изменили в произношението или правописа. Например, наименованието на London на френски, испански и португалски е Londres, Londen е на холандски, Londra на италиански, румънски и турски, Londýn на чешки и словашки, Londyn на полски, Lundúnir на исландски, Lontoo на фински, а на български то се произнася и записва на кирилица в оригиналия вариант на ендонима си. Някои езици използват правописа на ендонима, но изменят произношението му, с което го превръщат в екзоним. Английското и немското произношение на Paris (Париж), например, е различно от френското, където „s“ е нямо, но правописът им е идентичен.

Екзонимите могат да бъдат също така разделени на собствени и заимствани, например от трети език. Така на български използваме заимствани от или родствени на много от екзонимите, влезли през руски.

Вижте също 
 етноним

Източници 

encyclopedia.thefreedictionary.com

Лексикология
Част на речта

В граматиката частите на речта са класове от думи, обединени от общо значение (семантика) и граматически свойства. Тези класове от думи, според приетия възглед в българската школска граматика, са: съществителни имена, прилагателни имена, числителни имена, местоимения, глаголи, наречия, предлози, съюзи, частици и междуметия. Така например съществителните имена имат обобщено значение на същини, конкретни или абстрактни, индивидуални или колективни; глаголите означават действия, състояния, процеси; прилагателните имена означават признаци и т.н.

Класификации 
 Морфологична класификация – разделя думите на изменяеми и неизменяеми думи, т.е. на такива, които променят формата си, за да изразят различни граматически значения на категориите, които притежават: число, лице, род, определеност и др., и на неизменяеми, които не променят формата си.
 Изменяеми части на речта са: съществителни имена, прилагателни имена, числителни имена, местоимения, глаголи.
 Неизменяеми части на речта са: наречия, предлози, съюзи, частици и междуметия.
 Синтактична класификация – определя частите на речта като такива, които могат да бъдат т.нар. функционална категория – части на изречението или изпълняват службата да изразяват отношенията между думите в словосъчетанието, изречението или между отделните прости изречения в състава на сложното.
 Самостойни части(могат да бъдат отделна част на изречението): съществителни, прилагателни, числителни, глаголи, наречия, местоимения.
 Несамостойни части: предлози, съюзи, частици, междуметия, които се наричат също служебни думи.

Български език

Английски език 
Частите на речта в английския език по традиция се описват като 8, но някои автори ги описват като 9 или 10. Съгласно класификацията, приета за българските части на речта, те могат да се опишат като същите 10:
 глагол – verb
 съществително име – noun
 наречие – adverb
 прилагателно име – adjective
 местоимение – pronoun
 предлог – preposition
 съюз – conjunction
 междуметие – interjection
 числително име – numeral
 частица – particle

Частите на речта в английския език се делят на главни:
 verb, noun, adverb, adjective, pronoun

и второстепенни:
 preposition, conjunction, interjection, numeral, particle

Вижте също 
 Части на изречението
 Морфология
 Синтаксис

Външни препратки 
 Практическа граматика на българския език. Радка Влахова-Руйкова

Морфология (езикознание)
Части на речта
Междуметие

Междуметието
 е част на речта, която изразява чувства или волеизявления (искане, заповед), или наподобява (звукоподражава) природни и животински, както и резултат от производствена дейност звуци, шумове и гласове.

Междуметията се употребяват главно в говоримата (устната) реч и по-рядко в писмените текстове, главно, когато се предава или наподобява говоримата реч (в художествената литература или интернет общуването). Прекомерно наситената с междуметия реч е признак за висока емоционалност и/или бедност на езика (на други изразни средства).

За употребата им се използват наличните в азбуката букви (понякога неправописно и други, неазбучни символи), което прави записването им в текст условно, тъй като не винаги и не изцяло може да се предаде тяхната произносимост или звуков еквивалент. Междуметията влизат в изказването със собствената си семантика. Обикновено са в началото на изказването (в началото на изречение или по-дълго изказване, последователност от изречения) или самостойно (като самостоятелно изречение), като могат и да бъдат повторени в изказването.

Междуметията са неизменяеми думи и нямат свои словоформи.

Междуметията са вероятно най-старите езикови изразни средства (тоест думи или думи-фрази), с които хората са общували помежду си и по своя характер те са универсални, интернационални – съществуват във всички езици, макар че имат и своя национална езикова специфика. Езиковото заемане е характерно и за междуметията, макар и по-рядко отколкото за друг вид думи.

 Общи примери 
 ах…
 ех…
 иха…
 ураа…
 бау…
 мяу-мяу…
 чик-чирик…
 ааа…
 ооо…
 ц-ц-ц…
 ох…
 их…
 цап…
 цоп…
 пляс…
 пльок…
 пинг-понг…
 ух...

 Примерни изречения 
 Пуф-паф и влакът тръгна.
  Ураа, спечелихме!
  Ехаа''', толкова е красиво!

Видове междуметия и примери 
 За изразяване на непосредствени чувства и мисли, като например:
 изненада: ах, господи, гледай ти, я виж ти, о, небеса;
 възторг: ура;
 страх (уплаха): оле, олеле боже, майчице;
 съмнение: хм;
 досада: их;
 съжаление: тюх, тюх да се не види;
 учудване: тц-тц, ау, оо;
 За изразяване на волеизява (искане, заповед):
 повикване: ало, ей, хей, помощ;
 подтикване: хайде, айде;
 окуражаване: кураж, давай-давай;
 предупреждение: стой, стоп, внимавай, варда;
 забрана: шшт, млък;
 изгонване: марш, марш оттук, вън, махай се;
 заповед: огън.

Както се вижда може да се изразят с отделни звукове – най-често гласни или дълго произносими съгласни, кратки звукосъчетания, както и с други видове думи (съществителни, глаголи), нарочно употребени (например междуметията майчице, боже, гледай, виж, стой). При междуметията съответно най-често съществителните са в звателни форми (мале), а глаголите в заповедни (я виж, виж го ти).

Семантична многозначност има и при междуметията, като значението се определя от контекста на конкретната ситуация и се предава езиково чрез съответното произношение и интонация.

Например:

 Аха?
 Аха!

Части на речта
Съюз (част на речта)

Съюзът е част на речта, която свързва синтактични единици. Той показва синтактичните и смисловите отношения в рамките на словосъчетанието или изречението.

Съюзите свързват еднородните части в простото изречение и простите изречения в състава на сложното. Могат да се разделят на прости (образувани от една дума) и сложни (образувани от повече от една дума), а също на съчинителни (те свързват еднородни части в простото и прости изречения в състава на сложното) и подчинителни (те свързват главното и подчиненото изречение).

Съществува стилистична фигура, която се основава на многократната употреба на един и същ съюз. Тя се нарича полисиндетон („многосъюзие“).

Съчинителни (прости) съюзи 
Простите съюзи са: съединителни, разделителни, противоположни и разнородни.

Съединителни съюзи са и, та, па и др. Разделителни съюзи са „или“, „или-или“, „дали-или“, „ту-ту“, „хем-хем“ и др.

Противоположни са „но“, „ала“, „ама“, „а“, „обаче“ и други. Съществуват и сложни изречения, свързани с няколко съюза от различен вид – разнородни изречения. За да бъде разнородно едно сложно изречение, то трябва да бъде съставено от най-малко три прости изречения, които да са свързани с различни съюзи.

Подчинителни (сложни) съюзи 
Сложните (или подчинителни) съюзи представляват съчетания от два или три прости съюза, от предлози и съюзи, наречия и съюзи, частици и съюзи, от предлог, съществително име и прост съюз, напр.: а пък, ако и да, за да, въпреки че, така че, само и само да, тъй като, дори и да, в случай че, при условие че, поради това че, нищо че и др. Запетая се пише само пред целия сложен съюз, а не и между отделните му съставки. Това правило има две изключения:
 При съчетанията от предлог, съществително име и съюз, ако съществителното е също и част от главното изречение, сложният съюз се разделя от запетая. Напр. Ще дойда, при условие че ме поканят. Но: Казах, че ще дойда само при условие, че ме поканят. Друг пример: В случай че не се видим, приятен път! Но: Нищо лошо няма да стане, освен в случай, че решиш да не ме слушаш.
 Елементите, образуващи някои от посочените сложни съюзи (напр. само че, така че) могат да бъдат употребени и като самостоятелни думи – в съседство, но в състава на различни изречения, и тогава между тях се пише запетая. Напр. от редицата от думи разбрах само че това не е вярно може да се образуват две различни изречения – с различен смисъл и респ. с различна пунктуация: Разбра ли какво ти казах? – Разбрах, само че това не е вярно! Но: Какво разбра от обяснението? – Разбрах само, че това не е вярно...

Източници 
 Речник за правоговор, правопис и пунктуация, С. 1998, „Атлантис КЛ“

Части на речта
Предлог

Предлогът е неизменяема част на речта, която стои пред съществителното, прилагателното, числителното или местоимението и изразява неговата синтактична зависимост в изречението. Предлозите са от тези думи, които са несамостойни части на изречението: такива са още съюзите и частиците. 

Например изразът „информационната част в статията“ и изреченията „Статия във вестник „Литературен форум“, „На една маса до широките прозорци срещу летището седеше нашият радиотелеграфист.“., „Преди да се завърне [ген. Игнатиев] в Петербург, той пак мина през Париж, и после посети Виена.“  През, в (във) и на, срещу (като срещуположен) са предлози.

Когато при свързване на 2 думи, едната е пояснение към другата, говорим за подчинителна връзка. Главната и зависимата дума могат да се свържат чрез думи, наречени предлози. Предлозите показват отношенията на зависимост между думите в простото изречение.

Най-често употребяваните предлози в българския език са: в (във), на, от, до, с (със), за, над, под, пред, след, зад, към, през, при, край, върху, срещу, между и други. Например:

 Николай предаде домашната си работа на учителя.
 Той не се обади на Калин, защото беше зает.
 Вървяхме през парка.
 Бяхме в училищния двор да играем футбол.
 Аз съм в училище от един и половина до седем и петнадесет.
 Днес ще ходя до магазинчето.

Източници 

Части на речта
Неологизъм

Неологизъм (на гръцки език – νεολογισμός, от νέος – нов и λόγος – дума), новословие или новодумие в езикознанието е дума, която се е появила в езика и (в тесен смисъл) която е приета в научни речници.

Словното богатство на всички езици малко или много се променя постоянно, някои думи се появяват, други отпадат (архаизми). Неологизмите и архаизмите са относителни понятия в историята на езиците. Някои архаизми навлизат наново в езика, а и някои неологизми стават в течение на времето архаизми. В немския език например само през последните години са се появили 8 хил. думи, кодифицирани в официалния речник „Дуден“. Думи, които са употребени еднократно от някого или известно време в тесни среди (жаргон) не са неологизми и не се намират в речници. Причина за появата на нови думи са развитието на техниката, културата, обществените отношения и др. Например думата „сайт“ е неологизъм в българския език, но въпросът дали някои термини, примерно технически, са неологизми или рядко употребявани думи е спорен.

„Неологизъм“ може да е освен една „нова дума“, така и „дума с ново значение“, както и „нова съставна дума“, съкратена дума, акроним, криптограма и др. Правописът и произношението на неологизми, които са заимки от чужди езици, често едва след известно време придобиват кодифицираната си, общопризната и общоупотребявана форма. Консервативната лингвистика и някои обществени среди се отнасят враждебно към много неологизми, особено чуждиците, напр. нърд. За пояснение или определяне като синоними силогизмите се пишат понякога в кавички или скоби.

Иван Вазов и Петко Р. Славейков са създали много неологизми в българския език. Сред тях са думите стремеж, летеж, влак, лъх и блян.

Речници 
 John Algeo, Fifty years among the new words: a dictionary of neologisms, 1941 – 1991, Cambridge: CUP, 1991 (ISBN 0-521-41377-X)
 Alfred Heberth, Neue Wörter. Neologismen in der deutschen Sprache seit 1945, Wien: Verlag der Wissenschaft, 1977

Външни препратки 
 Неолог – речник на жаргоните в българския език 
 Неолекс – информационен портал за българска неология и лексикология
  Wordspy 
 Диана Благоева, „Неологизмите в съвременния български език“, електронно списание LiterNet, 24 февруари 2007, № 2 (87)
 Илка Гуторанова, Неологизмите на Йордан Радичков в книгата му „Пупаво време“, електронно списание LiterNet, 2 април 2002, № 4 (29)
 „Как и къде се създават новите думи“ (видео), БНТ, 19 декември 2016
Криминология

Криминологията е научното изследване на природата, обхвата, причините и контрола на криминалното поведение. Криминологичното изследване включва разпространението и формите на престъплението, както и причините и следствията. Това още включва социалното и правителствено регулиране и реакции на престъплението. Криминологията е интердисциплинарно поле на поведенческите науки, с насоченост особено в социологията и психологията, както и в правото и правните норми. Криминология е също така този дял от социалните науки, който се занимава с изучаването на престъплението в неговите индивидуални и обществени прояви.

Етимология 
През 1885 италианския правен професор Рафаеле Гарофало изковава термина „криминология“ (). Френският антрополог Паул Топинар използва горе-долу по същото време на френски думата criminologie.

Наука за престъпността 

Науката за престъпността възниква във Великобритания в края на 90-те години на 20 век заради практическата нужда от противодействие на престъпността. Науката за престъпността използва много от натрупаното знание от криминологията, но специфично за новата наука е, че тя има приложен характер. Затова тя се занимава с феномена на престъпността, а не изключително само със самите престъпници. Науката за престъпността е мултидисциплинарна и използва приложни научни методи, които се простират отвъд типичните от социалната теория.

Библиография 
 Криминология, Байчо Панев, Университетско издателство на БСУ, 1993
 Криминология: теоретични основи, Боян Станков, изд. Албатрос, 2003
 Въведение в приложната криминология, Румен Райковски, изд. Сиела, 2006
 Криминология: Видове престъпност, Боян Станков, изд. Черноризец Храбър, 2003
 Криминологическо правосъзнание. Теоретико-методологически аспекти, Йордан Айдаров, изд. Сиела, 2004

Източници

Вижте също 
 Криминалистика

Външни препратки 
 Сайт за криминалистика и криминология 
 Научноизследователски институт по криминалистика и криминология  към МВР
 Статистика на престъпленията в България към Национален статистиченски институт
  Изследване за България  на сайта за Сравнителна криминология  към Университета в Сан Диего
Май

Май е името на петия месец от годината според Григорианския календар и има 31 дни.

Етимология 
Месец май е кръстен или на древноримската богиня Мая, или на древноримската богиня на плодородието Бона Деа, чийто празник е бил през май.

Старото славянско име на този месец е било  т.е. тревен, буквално „тревен месец“; месец, през който пониква тревата.

Прабългарите наричали този месец Вечем. Други източници, които назовават месец май с името Сретен, твърдят, че така са го наричали прабългарите.

Събития 
 Втората събота на месеца - Световен ден на справедливата търговия
 В много страни на 1 май се чества Денят на труда
 6 май в България е Ден на храбростта и празник на Българската армия
 На 9 май се празнува денят на Европа
 В ирландския календар 1 май се нарича Beltane (Bealtaine) – първият ден от лятото
 В САЩ, Канада и Австралия, Денят на майката се празнува на втората неделя от май
 24 май в България е Ден на българската просвета и култура и на славянската писменост
 Последната сряда на месец май е обявен за Световен ден на множествената склероза
 България – Празник на село Йоаким Груево. Празнува се всяка втора събота на месец май.

Любопитно 
 В Япония се говори за т.нар. „майско боледуване“ – боледуване, типично за учениците и работниците, които започват да чувстват умора от ученето или работата. Причината за това изтощение е японският обичай учебната и отчетна година да започват на 1 април.
 Май и юни са уникални с деня от седмицата, в който започват в една календарна година.

Вижте също 
 Исторически годишнини
 Календар на православните църковни празници за месец май

Външни препратки 
 Българският фолклор и месец май

Месеци
Юни

Юни е името на шестия месец от годината според григорианския календар и има 30 дни.

Етимология 
Месец юни е кръстен на древноримската богиня Юнона, съпругата на бог Юпитер.

Старото славянско име на месеца е било  (изок). Така се е наричало насекомото жетвар, което се появява масово през този месец, нападайки посевите.

Събития 
 Фестивалът „Пловдив чете“ традиционно се провежда през месец юни в град Пловдив.
 21 юни (±1 ден, 20 или 22 юни – Лятното и зимното слънцестоене, съответно най-дългият ден в северното и най-късият ден в южното полукълбо.

Любопитно 
 Юни и май са уникални с деня от седмицата, в който започват в една календарна година.

Вижте също 
 Исторически годишнини
 Календар на православните църковни празници за месец юни

Външни препратки 
 Българският фолклор и месец юни

Месеци
Юли

Юли е името на седмия месец от годината според Григорианския календар. Той има 31 дни.

Етимология 
Месец юли е кръстен на римския политик Юлий Цезар, тъй като той се е родил през този месец. На латински месецът е бил известен като квинтилис, тъй като е петият месец според римския календар, който започва през март.

Старото славянско име на месеца е било  (червен). Това название е свързано с вид червей, който хората събирали през този месец, за да направят от него червена боя.

Прабългарите наричали седмия месец в годината Сетем.

Събития през юли 
Първата събота на месеца - Международен ден на кооперативите (от 1992 г., ООН)

Любопитно 
Всяка година месец юли започва на същия ден от седмицата, на който започва април. Когато годината е високосна, юли и януари започват на един и същ ден от седмицата.

Вижте също 
 Исторически годишнини
 Календар на православните църковни празници за месец юли
 Джулая

Външни препратки 
 Българският фолклор и месец юли

Месеци
Август

Август е името на осмия месец от годината според григорианския календар и има 31 дни.

Етимология 
Месец август е наречен на Октавиан Август, първия римски император. През 8 г. пр.н.е. с постановление на римския сенат месец секстилий е преименуван в август на името на императора.
Тъй като император Цезар Август за първи път стана консул през месец секстилий, тъй като и трите му триумфални завръщания в столицата станаха пак през този месец, тъй като легионите от хълма Яникул се присъединиха към него пак през този месец, а и Египет падна под властта на римския народ през същия месец, оттук следва, че този месец е бил и е най-щастливият на нашата империя, във връзка с което сенатът решава той да се преименува в август.

Месецът има 31 дена, защото императорът искал неговият месец да има толкова дни, колкото и юли, месецът на Юлий Цезар. На латински месецът е бил известен като секстилий, тъй като е шестият месец според римския календар, който започва през март. Август означава буквално „божествен, възвеличан“.

Старото славянско име на месеца е било  (зарев), понеже според една теория елените се намират в любовния си период по това време и реват силно.

Събития 
 6 август – Преображение Господне
 15 август – Голяма Богородица

Любопитно 
 Във високосна година, август и февруари започват със същия ден от седмицата, а в обикновена август е уникален.

Метеорология 
Август, както юни и юли е типично летен месец, особено през първата си половина – с максимални температури между 28 и 33 градуса, на морския бряг от 28 до 32, по поречието на река Струма до около 36 – 37, в планините между 21 и 26, по най-високите върхове между 14 – 18 и с преобладаващо слънчево време. Ветровете най-често са югозападни. Валежите са сравнително малко, но когато ги има обикновено са придружени от гръмотевици и временно усилване на вятъра, на места дори се наблюдават и градушки. През последните 7 – 8 дни обаче започва макар и съвсем слабо да се усеща фактът, че есента наближава. Най-често това се проявява чрез засилване на северозападните ветрове и слабо понижение на максималните температури – от 26 до 31 градуса, в планините – 20 – 25. Минималните стойности през първата половина на месеца все още са предимно между 18 и 23 градуса, но към края на месеца се понижават до интервала 15 – 20, главно заради по-дългата нощ – приблизително 11 часа без 10 – 15 минути.

Източници

Вижте също 
 Исторически годишнини
 Календар на православните църковни празници за месец август

Външни препратки 
 Българският фолклор и месец август

Месеци
Октомври

Октомври е името на десетия месец от годината според Григорианския календар и има 31 дни.

Етимология 
Името му произлиза от латинското october (осми), тъй като е осмият месец според римския календар, който започва през март. С въвеждането на юлианския календар за начало на годината се определя датата 1 януари и октомври става десетият месец.

Старото славянско име на месеца е било  (листопад), тъй като през този месец листата на дърветата започват да падат.

Прабългарите наричали този месец елем.

Метеорология 
Октомври е единият от двата типично есенни месеца (другият е ноември). Понякога през първата му половина се наблюдава така нареченото циганско лято с максимални температури между 18 и 23 – 24 °C и предимно слънчево време. По-често обаче още от своето начало октомври е по-скоро дъждовен, с преобладаващ северозападен пренос на въздушни маси. През първата му половина температурите най-често са между 15 и 20, по Черноморието – 18 – 21, в планините между 11 – 16, по най-високите върхове все още малко над нулата – между 2 и 5 – 6 °C. Минималните температури също се понижават и в повечето райони вече падат до стойности между 5 и 10 °C, по Черноморието около 12 – 13 °C, на места в затворените котловини между 1 и 3 °C, и там се образуват първите слани. След 16 – 17 октомври вече започва да се появява и североизточен пренос на студени, арктични въздушни маси. Поради това температурите през този период вече доста рядко превишават 16 – 17 °C, което се случва най-вече в югозападните райони. За сметка на това в Северна България температурите са най-често между 12 и 15 °C, по морския бряг 13 – 16 °C. В планините вече е студено – между 4 и 9 °C, по най-високите върхове температурите са от -4 до 0 – 1 °C и съответно се наблюдава първият сняг на надморска височина над 1800 – 2000 метра. Сутрешните температури също трайно се понижават и са най-често от 3 до 8 °C, по Черноморието – между 7 и 10, на места по високите полета и в затворените котловини – около -2 – 0 °C. Слани се образуват на все повече места.

Събития 
 Месец октомври е обявен за Международен месец за борба с рака на гърдата
 Първият понеделник от месеца е Световен ден на местообитанията - „Градове без бедняшки квартали“ (от 1986 г., ООН)
 Всяка година в първия петък на октомври е Международен ден на усмивката
 Втората сряда на месеца е Международен ден за намаляване на природните бедствия (от 2002 г., ООН)
 Вторият четвъртък на октомври - Световен ден на зрението (Световна здравна организация)
 Седмицата, включваща 15 октомври всяка година е Европейска седмица на местната демокрация (Съвет на Европа)
 24 - 30 октомври - Седмица на разоръжаването (от 1978 г., ООН)

Любопитно 
 Месец октомври започва и свършва със същия ден от седмицата, с който и януари, когато не е високосна година.

Вижте също 
 Исторически годишнини
 Календар на православните църковни празници за месец октомври

Външни препратки 
 Българският фолклор и месец октомври

Месеци
Ноември

Ноември е името на единадесетия месец от годината според Григорианския календар и има 30 дни.

Етимология 
Името му произлиза от латинското Novem (девети), тъй като е деветият месец според римския календар, който започва през март. С въвеждането на юлианския календар за начало на годината се определя датата 1 януари и ноември става единадесетият месец.

Старото славянско име на месеца е  (груден), тъй като през този месец земята се сковава от студ и става на грудки (буци).

Прабългарите наричали този месец Елнем.

Метеорология 
Ноември е типично есенен месец, какъвто е и октомври. За разлика от по-големия си събрат обаче, единадесетият месец от годината е по-скоро късно есенен, най-вече предвид факта, че обикновено почти навсякъде, дори и на морския бряг през този месец пада първият сняг. Понякога се случва през ноември да има дълга поредица (между 5 и 10) дни с предимно слънчево и по-топло от обичайното време, но като цяло облачните дни са около 22 – 23 и само 7 – 8 са слънчеви. Засилва се преносът на североизточни арктични въздушни маси, поради което максималните температурите още през първата половина на месеца трайно се понижават под 15 градуса – най-често между 8 и 13, дори и на морския бряг, където все по-често се появява характерният за това време от годината умерен, временно и силен, североизточен вятър около 12 – 13, само по поречието на Струма до 14 – 15 градуса. Валежите все още са от дъжд, но снежната граница се спуска вече до около и под 1000 m надморска височина. Сравнително често се случва първият сняг да падне още преди 15 ноември. В планините също вече е студено – между минус 4 и плюс 1 – 2 градуса, по най-високите върхове – в интервала минус 6 – минус 3 градуса. След 15 – 16 ноември температурите още малко се понижават и вече почти никъде не превишават 10 градуса, дори и на морския бряг. В планините навсякъде вече е отрицателно студено – между минус 7 и минус 2 – 0 градуса в по-ниски места като Банско и Добринище, по най-високите върхове – от минус 10 до минус 6.

Събития 
 1 ноември – в България е Ден на народните будители.
 1 ноември – в Ирландия е смятан за първия зимен ден.
 5 ноември – във Великобритания (но не и в Северна Ирландия) се празнува годишнината от опита на Гай Фокс от 1605 г. да взриви Уестминстърския дворец в Лондон или т.нар. „Нощ на Гай Фокс“.
 В четвъртия четвъртък от месеца в САЩ се празнува Денят на благодарността.

Любопитно 
Месеците ноември и март започват на един и същ ден от седмицата; същото се отнася и за ноември и февруари, освен във високосна година.

Вижте също 
 Исторически годишнини
 Календар на православните църковни празници за месец ноември

Външни препратки 
 Българският фолклор и месец ноември

Месеци
Чернобил

Черно̀бил (; ) е изоставен град, разположен до река Припят в Северна Украйна, Киевска област близо до границата с Беларус.

История 
Споменат е за пръв път в летопис от 1193 г. През средновековието е под контрола на Жечпосполита, а през 1793 г. преминава към Руската Империя. До 20 век мнозинството от населението са евреи, като Чернобил е бил център на хасидизма. Към 1898 г. населението на Чернобил възлиза на 10 800 души, от които 7200 – евреи. През 1905 г. и 1919 г. погроми на черносотници избиват голяма част от евреите в града.

След Първата световна война, през 1921 г. е включен в състава на Украинската ССР. Градът е окупиран от Нацистка Германия през 1941 г., вследствие на което почти всички евреи в града са избити. Освободен е през ноември 1943 г.

През 1977 г. на 14,5 км северно от града заработват мощностите на Чернобилската АЕЦ „Ленин“. Градът е евакуиран през 1986 г. в резултат на Чернобилската авария.

През 2001 г. е изключен от регистъра на населените места в Украйна.

Вижте също 
 Припят, градът, най-близко разположен до атомната централа
 Чернобилска авария

Източници

Външни препратки 
  За града на Чернобил и неговите жители, миналото и настоящето
 Чернобил – историята на една трагедия

Изоставени градове в Украйна
Градове в Киевска област
Чернобилска авария
Бастилия

Бастилията (; () букв. – „крепост, затвор“) е историческа крепост, която се е издигала на мястото на настоящия Площад Бастилията в Париж, Франция. Играла е важна роля във вътрешните конфликти на Франция и през по-голямата част от съществуването си е служела за държавен затвор на френските крале. В началото на Френската революция е превзета от разбунтувалите се парижани на 14 юли 1789 г., след което е разрушена и на нейно място отворен площад. Впоследствие става символ на републиканското движение.

Крепостта е построена през 1382 година като част от укрепителната система на Париж при портата Сент Антоан. Има стени, високи около 30 метра, осем кули и е заобиколена с широк ров, пълен с вода. Придобива важна стратегическа функция по време на Стогодишна война, Религиозни войни във Франция и Фрондата. От момента на създаването си крепостта е използвана като кралски затвор за аристократите, изпаднали в немилост: Луи XI изпраща там непокорните феодали, а кардинал Ришельо – политическите си противници. Функциите на затвор са окончателно затвърдени при Луи XIV, макар че продължава да се нарича кралски замък, а бюджетът ѝ се определя заедно с останалите кралски дворци.

Щурм на Бастилията 
През пролетта на 1789 в Бастилията има сравнително малко затворници, но в нея се съхраняват оръжие и барут. Щурмът започва около обяд и макар че вижда, че съпротивата е безсмислена, комендантът де Люне () я отбранява до момента, когато срещу стените са изправени пет оръдия.

Бастилията е напълно разрушена при щурма на 14 юли 1790 година. Камъните от стените ѝ са използвани за построяването на сгради и мостове в околността. Все още могат да се видят останки от нея, изложени на спирка на метрото „Площад Бастилия“ в Париж.

Значението на завземането на Бастилията е било силно преувеличавано от романтичните историци като Жул Мишле, който е искал да превърне това събитие в символ на създаването на френската република. Всъщност, според текстове от това време (писма на един участник в събитията), превземането на сградата е станало почти без сблъсъци. Около 1000 души, представляващи група бунтовници, са нахлули в сградата, за да търсят оръжия. Тя е била защитавана само от една шепа хора.

Наследство 
От 31 януари 1879 г. датата 14 юли е национален празник на Франция. Това се смята за символ на раждането на Френската република. Празникът е повод за много празненства: балове, концерти, заря, президентски речи и военни манифестации.

Бастилията днес 
В наши дни на мястото на Бастилията има площад и сграда на Парижката национална опера (Opéra_National_de_Paris). Операта е построена по инициатива на Франсоа Митеран и е открита на 13 юли 1989 г., по повод 200-годишнината от разрушаването на крепостта.

Известни затворници 
 Волтер
 Маркиз дьо Сад
 Желязната маска
 Никола Фуке

Източници

Външни препратки 
 Видео от изложба в Националната библиотека на Франция, 2011

Затвори във Франция
Крепости във Франция
Сгради и съоръжения в Париж
История на Париж
Основани във Франция през 1380 година
Акроним

Акронимът е вид абревиатура, която е образувана от началните звуци (букви) на съставляващите я думи и която се чете слято като една дума, а не буква по буква. Не са акроними абревиатурите: СССР (се се се ер), КГБ (ка ге бе), СДС (се де се) и други. Думата БАН (Българска академия на науките) е акроним, защото не се чете буква по буква като бъ а нъ или като бе а не, а се чете като една дума, т.е. /бан/. Когато акронимите са взети от чужди езици, те често не се превеждат, например NATO на български е НАТО /нато/ (Организация на Северноатлантическия договор).

Понятието акроним фигурира в речника на българския език, но с едно единствено значение, което не съответства на горното определение: Съкращение на името на автор, образувано от елементи на истинското му име. В изданието на речника от 2001 г. изрично е отбелязана принадлежността на понятието акроним към литературната лексика. Понятието се използва и в кооперираната онлайн библиографска система COBISS като параметър – за означаване на съкращенията на имената на библиотеки:

Примери за акроними в COBISS:

COBISS – акроним на Кооперирана онлайн библиографска система и услуги 

OPAC – акроним на Open Public Access Catalog

При изписването на акроними, вкл. с букви от българската азбука, не се поставят кавички, тъй като акронимите са вид абревиатура, а абревиатурите не се ограждат в кавички.

Примери за акроними:
 БАН: Българска академия на науките
 laser: light amplification by stimulated emission of radiation, на български – лазер
 комсомол: коммунистический союз молодёжи (от руски – комунистически съюз на младежта)
 Gestapo: Geheime Staatspolizei (от немски – Гестапо, тайна държавна полиция)
 НАТО: Организация на Северноатлантическия договор ()
 СПИН: Синдром на придобита имунна недостатъчност (от английски – Acquired ImmunoDeficiency Syndrome, AIDS)
 FIFA: Fédération Internationale de Football Association (на български: Международна федерация на футболните асоциации)
 BART: Bay Area Rapid Transit (на български: бърз транспорт на Района на Залива)
 ZIP код: Zone Improvement Plan code (на български: код на плана за подобрение на зоните)
 OPEC / ОПЕК: Organization of the Petroleum Exporting Countries (на български: Организация на страните износителки на петрол)
 СИВ: Съвет за икономическа взаимопомощ
 Коминформбюро: Комунистическо информационно бюро
 СИП: Свободно избираем предмет.
 СЕМ : Съвест за електронни медии
От абревиатури и акроними може да се образуват производни на тях думи чрез добавяне на наставка и употребата им като корен на думата:

седесар, сотаджия, дансаджия

Поставянето на тире между наставката и корена, образуван от акроним или абревиатура чрез добавяне на гласни за нейното озвучаване, е неправилно.

Вижте също 
 Абревиатура, Съкращение
 Акростих
 Инициал
 Рекурсивен акроним
 Монограма
 Криптография

Източници
Дермографизъм

В дерматологията дермографизъм е състояние, което се провокира чрез леко одраскване или натиск върху кожата. При това остават ясно видими следи, обикновено червени на цвят и „написаната дума“ се откроява.

Феноменът е обяснен с рефлексна реакция. Във физиологията тя е наречена „аксон-рефлекс“. Рецепторни окончания, локализирани в кожата на човека приемат възникналото дразнене. Те го превръщат в нервен импулс, който се предава по аферентен (възходящ) път до неврона. Този неврон дава разклонение, което завършва в близките кръвоносни съдове. Така информацията за регистрираното дразнене, освен че продължава към централните отдели на нервната система, се предава и директно към ефекторните структури (в случая това са кръвоносните съдове в кожата). Тяхната реакция на този импулс е вазодилатация (разширяване на съда). Кръвният ток по съда се увеличава и това довежда до видимото зачервяване на зоната.

Дерматология
Геб

Геб е едно от деветте главни божества в египетската митология.

Геб е бог-земя, член на хелиополската Енеада. Неговата съпруга е Нут. Според първоначалните предания именно от него и Нут било заченато слънцето Ра. Но в хелиополската космогония той е син на Шу и Тефнут и е баща на Озирис, Изида, Сет и Нефтида. Според „Текстове от Пирамидите“ той действително е царувал – като наследник на Ра. Впоследствие му е отреден култ в образа на човек, понякога с гъска върху главата, тъй като йероглифът, който го символизирал, представлявал това животно. Най-често е изобразяван като полегнал на земята и подпрян на левите си хълбок и лакът, докато десните са леко приповдигнати. Погледът му е почти винаги насочен надолу.

Според египтяните неговото тяло е представлявало земята, от неговия гръб е избуявала растителността, а от ребрата му растял ечемикът. Често е изобразяван заедно с приведената над него богиня Нут. Понякога е представян в състояние на ерекция, символ на неговата мощ.

Геб и Нут, за разлика от останалите богове, са изобразявани голи. Предполага се, че това е свързано с вярването, че те са любовници.

Друг, макар и по-рядък начин на изобразяването му, е под формата на гъска (космическа гъска, великата крякаща птица).

Геб е свързван със зеления и черния цвят.

Той е затварял душите на злите мъже и жени и не им е позволявал да се възнесат в небесата.

Египетски божества
Джули Кристи

Джули Франсис Кристи (), известна още като Джули Кристи, е британска актриса. Тя е носителка на Оскар за най-добра актриса през 1965 г. за филма „Скъпа“.

Биография 
Кристи е родена на 14 април 1941 г. в Чабуа, Асам, Индия и е висока около 162,5 см. Учи в Лондонската школа за музика и драма и работи в театъра от края на 50-те и началото на 60-те. През 1962 г. пробива в научно-фантастична поредица на BBC, която се казва „A for Andromeda“. Записите от тази поредица са загубени. През 1962 г. се появява и във филма „Анонимен крадец“.

Първата ѝ голяма роля е в „Били лъжеца“ (1963), където играе с Том Кортни. Тя играе също така Лара в „Доктор Живаго“ (1965) и Батшеба в „Далеч от безумната тълпа“ (1967). През 1965 г. играе любовницата на Шон О'Кейси в „Младият Касиди“, а през 1967 г. участва в „451 градуса по Фаренхайт“. След този филм тя отива в Америка, за да играе в „Петулия“ (1968). В Англия тя играе в две драми: „В търсене на Грегъри“ (1970) и „Посредникът“ (1971).

Завръща се в САЩ, където играе в антиуестърна на Уорън Бийти „Маккейб и мисис Милър“ (1971). Играе с него в още два филма: сатиричния „Шампоан“ (1975) и комедията „Раят може да почака“ (1978).

Кристи играе и в „Не поглеждай сега“ (1973), „Нашвил“ (1975) и „Потомството на дявола“ (1977), известен още като „Роден демон“.

Кристи е водеща фигура в бляскавия Лондон от 60-те. Тя продължава да прави филми, включително и този на френски език със Софи Марсо във филма „Белфегор: Фантомът на Лувъра“ (2001). Други последни филми на Кристи са „Завръщането на войника“ (1981), „Жега и прах“ (1983), „Сила“ (1986) и „Жертви на съдбата“ (1990). Играе с Доналд Съдърланд в „Човекът от гората“ (1992). Появява се във филма от 2002 г. „Люси си търси мъж“.

Играе в три филма от 2004 г.: „Хари Потър и Затворникът от Азкабан“, „Троя“ и „Пътят към Невърленд“. През 2007 г. получава четвърта номинация за „Оскар“ за Най-добра актриса за филма „Далеч от нея“, където играе Фиона Андерсън.

Избрана филмография

Източници

Външни препратки 

 
 

Английски актриси
Британски театрални актьори и актриси
Носители на „Оскар“
Носители на Златен глобус
Носители на награда BAFTA
Родени в Индия
Уилям Пит-младши

Уилям Пит-младши е английски политик, най-младият министър-председател на Великобритания. Избран е на този пост на 24-годишна възраст, след като по-рано и баща му Уилям Пит-старши е бил министър-председател.

Уилям Пит е премиер на Кралство Великобритания от 1783 г. до 1801 г. и на Обединеното кралство от 1804 г. до смъртта си през 1806 г. Той е смятан за една от важните личности за укрепването на властта и правомощията на министър-председателя.

Роден е в Хейз, графство Кент, и е вторият син на Уилям Пит-старши, 1-ви граф на Чатъм.

Бележки 

Министър-председатели на Великобритания
Хора от Кент
Английски политици
Предателство (пояснение)

Предателството може да се отнася за:

 Предателство, акт на човек, който те предоставя на произвол
 Държавна измяна, предателство спрямо държавата
 Предателство (филм), филм с Джеймс Бролин и Мег Фостър
 Предателство (теленовела) с Елена Рохо и Хорхе Варгас
 Предателство (теленовела, 2008) с Дана Гарсия и Марио Симаро
 Предателство, проток между Курилския остров Кунашир и Хокайдо.
Предателство (филм)

Предателство () е канадски филм от 1990 г. с участието на Джеймс Броулин и Мег Фостър. Режисьорът на този филм е Джим Кауфман, а сценаристът се казва Пол Ковал.

Филмът е дълъг 91 минути и е цветен.

Външни препратки 
 

Канадски филми
Филми от 1990 година
Криминални трилъри
Циклоп

Циклопът („кръглоок“,  – „кръгъл“ и όψ – „око“) е същество от гръцката митология. Представлява огромно чудовище с едно око в средата на челото. Били груби и недодялани същества, но сръчни ковачи.

Циклопите са синове на Уран (Небе) и Гея (Земя). Според Хезиод те били силни, непреклонни и лишени от емоции. Циклопите са трима: Бронтес, Стероп и Аргес. Те били захвърлени в мрачния Тартар от баща си Уран. По-късно Кронос, друг син на Уран и Гея, ги освобождава заедно с гигантите и хекатонхейрите. Те му помагат да свали Уран от власт, но след това Кронос отново ги хвърля в Тартара, където остават пазени от Кампе, докато Зевс не ги освобождава. Те подарили на Зевс гръмотевицата, която му помогнала да свали от власт баща си Кронос. Аргес дал светлината, Бронтес добавил гърма, а Стерон – мълнията. Благодарение на техния подарък Зевс получава прозвището си – Гръмовержец.

Циклопите също създават и тризъбеца на Посейдон, лъка на Артемида и шлема, който Хадес дава на Персей, за да изпълни задачата да убие горгоната Медуза. За тях се казва, че са построили и укрепленията на Тиринт и Микена в Пелопонес. Шумовете, идващи от дълбините на вулканите, са приписвани на тях.

Циклопите са убити от Аполон, след като Зевс убива неговия син Асклепий с мълния, изкована от циклопите.

По-късно в митологията циклопите се появяват като свирепи и жестоки людоеди в странстванията на Одисей, който ослепява един от тях (Полифем), за да се измъкне жив от острова, който те населяват.

Източници

Вижте също 
 Родословно дърво на гръцки богове
 Циклопия

Древногръцки митични създания
Потомство на Гея
Фидий

Фидий () е древногръцки скулптор и архитект. Смятан е за най-великия гръцки скулптор.

Биография 
Роден е около 490 пр.н.е. в Атина, Гърция. Изкуството на скулптурата Фидий изучава в Атина в школата на Хегий и в Аргос в школата на Агелад, като е възможно при него да е бил едновременно с Поликлет Стари.

За нито една от оцелелите до наши дни статуи не може да се каже със сигурност, че е дело на Фидий. Черпим знания за неговото творчество от описанията на античните автори, от късни копия на негови творби, както и от оцелели скулптури, които с по-малка или по-голяма достоверност са приписвани на Фидий.

Фидий построява през 5 век пр.н.е. внушителните статуи на древногръцката богиня Атина в Партенона в град Атина и статуята на Зевс в Олимпия. Статуята на Зевс е едно от Седемте чудеса на античния свят. Статуите са били с височина 13 метра и двете покрити със злато и слонова кост (хризелефантинни). Изчислено е, че златната туника на богинята е тежала няколко тона и днес паричната ѝ стойност в долари би възлизала на ок. 20 милиона. В дясната си ръка е държала статуя на богинята на победата Нике, по-голяма от човешки бой. В Нашвил, САЩ, е построен храм копие на Партенона и на статуята на Атина. За изработката на статуята на Зевс Фидий въвежда нова техника на обработка на слоновата кост, рецептата за която запазва в тайна, но която му позволява да огъва и фино да обработва слоновата кост. Предполага се, че е киснел слоновата кост в оцет, което я правело податлива на огъване и дори след изсъхването ѝ придобитата форма се запазвала.

Когато Перикъл разгърнал мащабно строителство в Атина, Фидий оглавил работите на Акропола. Негова е грандиозната бронзова статуя на Атина Промахос на Акропола. Другата бронзова статуя от Акропола – Атина Лемния, която държи шлем в ръката си, е създадена от Фидий около 450 пр.н.е. по поръчка на атически колонисти, заселили се на остров Лемнос. Изглежда Перикъл е наредил те да бъдат издигнати през 447 пр.н.е.

В процеса на строителните работи по Партенона, въпреки наложения от Фидий строг контрол, за когото се смята, че бил главен архитект на храма, той е обвинен в присвояване на ценности, най-вероятно слонова кост, предназначена за направа на статуята.  Сведенията за по-нататъшната му съдба не съвпадат. По сведения на историка Ефор Фидий бил арестуван и умрял в затвора. Диодор казва, че Фидий напуснал Атина в неизвестна посока, а според Филохор, чието мнение е потвърдено и в намерените в наши дни папируси, Фидий доживява дните си в Олимпия.

Анаморфоза 
Фидий доказва, че знае законите на оптиката и по-специално анаморфозата. Има легенда за неговото съперничество с Алкамен, като на двамата е поръчана статуя на Атина. Изискването е било скулптурите да се поставят на високи колони. Фидий изработва своята статуя, съобразявайки се с високата колона. На земята статуята изглеждала безобразна и непропорционална. Монтирани върху високите колони се е видяла правотата на Фидий и Алкамен е осмян от публиката.

Вижте също 
 Агоракрит
 Златно сечение
 Статуя на Зевс Олимпийски

Източници 

Древногръцки скулптори
Древногръцки архитекти
Естествено число

В математиката естествено число е цяло положително число (1, 2, 3, …).

Естествените числа се използват при броенето („На масата има 3 ябълки“) и при номерацията („Той завърши на 3-то място“).

Записване 
В математиката е прието множеството на естествените числа да се означава с N. По определение това е безкрайно и изброимо множество. За да се избегне объркването дали нулата се включва или не, се използват също следните означения:

 за естествените числа: N или 

 за целите положителни числа:  Z+ или , където  е множеството на целите числа.
 за целите неотрицателни числа: Z+0 или , където  е множеството на целите числа.

По конвенция в онези дялове на математиката, в които се набляга предимно на мултипликативните свойства на естествените числа — напр. в теорията на числата — под  се разбира . Където естествените числа се използват предимно за броене — напр.комбинаторика, математическа логика, теория на множествата и информатика —  по-често означава . Според международния стандарт ISO 80000-2 множеството  на естествените числа включва нулата.

Математическа аксиоматизация 
Следва точното математическо определяне на естествените числа, предложено от Джузепе Пеано през 1889. Това са наречените на него аксиоми на Пеано:

 0 е естествено число.
 Всяко естествено число a има наследник a+1, който също е естествено число.
 Няма естествено число, чийто наследник е 0.
 Ако две естествени числа са различни, тогава и наследниците им са различни: ако a≠b, тогава a+1≠b+1.
 Ако за едно подмножество на естествените числа A важи: 0 ∈ A и за всяко a ∈ A важи a+1 ∈ A, то множеството A е равно на множеството на естествените числа. (Тази аксиома осигурява правилността на математическата индукция като доказателствен метод).

В теорията на множествата се използва следната конструкция на естествените числа, предложена от Джон фон Нойман:

 0 := {}
 1 := {0} = {{}}
 2 := {0, 1} = {{}, {{}}}
 3 := {0, 1, 2} = {{}, {{}}, {{}, {{}}}}
 n+1 := {0, 1,..., n} = n U {n}
Всяко от естествените числа се представя като мощността на съответното множество.

Според това определение множеството n съдържа точно n елемента и n ≤ m тогава и само тогава, когато n е подмножество на m.

Въпреки че тази конструкция е удачна, тя не е единствената възможна. Например:
 0 := {}
 n+1 := {n}

Тогава 1 := {0} = {{}}, 2 := {1} = {{{}}} и т.н.

Основни свойства 
 Комутативност на събирането: a + b = b + a.
 Комутативност на умножението: ab = ba.
 Асоциативност на събирането: (a + b) + c = a + (b + c).
 Асоциативност на умножението: (ab)c = a(bc).
 Дистрибутивност на умножението относно събирането: a(b+c) = ab + ac, (b + c)a = ba + ca.

Източници

Вижте също 
 Цяло число
 Рационално число
 Реално число

Цели числа