Николай Гогол

Николай Василиевич Гогол (; ) е руски писател от украински произход. Признат класик на руската литература. Най-известната му творба е романът „Мъртви души“, разглеждан от мнозина като първия модерен руски роман.

Биография и творчество 
Роден е на 1 април 1809 г. (стар стил 20 март 1809) в семейното имение в местечко Сорочинци (днес село Большие Сорочинцы), край град Полтава, днес в Украйна. Рожденото му име е Николай Васильевич Яновский. Според семейна легенда, фамилията Гогол произлиза от стар украински казашки род, потомък на известния казак Остап Гогол, който е бил хетман на Дяснобрежна Украйна през XVII век. Въпреки че дядото на Гогол, Афанасий Демьянович Гоголь-Яновский (1738 – 1805), е записал в официален документ, че „неговите предци са с фамилия Гогол и са поляци“, повечето биографи са склонни да вярват, че той все пак е малорусин (украинец).

Бащата на Гогол, Василий Афанасьевич Гоголь-Яновский (1777 – 1825), умира, когато Николай е на 15 години. Бащата е образован и благороден човек, забележителен разказвач, писал пиеси за домашния театър. Смята се, че последното определя интереса на бъдещия писател към театъра. Майката на Гогол, Мария Ивановна (1791 – 1868), се омъжва на 14-годишна възраст за два пъти по-възрастния Василий. Освен Николай (който е третото дете), в семейството има още единадесет деца.

През 1828 г., твърдо решен да стане писател, Гогол отива да живее в Санкт Петербург. Там той се издържа сам. Въпреки че се интересува от литература, мечтае да стане добър актьор. Обаче столицата на Русия не приветства с отворени обятия младия писател и първата му творба от 1829 г. се оказва пълен провал.

Гогол сътрудничи в алманасите „Северные цветы“ и „Литературная газета“, като така е въведен в приятелския кръг на Александър Сергеевич Пушкин. С творбата си „Омагьосаното място“ от 1831 – 32 той постига успех, показвайки способностите си да съчетава фантастичното със страшното. След като се проваля като помощник-лектор по световна история в Санктпетербургския институт, решава да се отдаде изцяло на писането.

Умира на 4 март 1852 г. от крайно физическо изтощение, защото се опитва чрез гладуване „да изгони дявола от себе си“, и е погребан в гробището на Новодевическия манастир. Последните му думи са: „Ще се смея през сълзи.“

Ролята на писателя в съвременната световна култура е огромна.

Литературни произведения 
 Вечер преди Иван Купала. (Вечери в селцето край Диканка) 1830
 Вий. (Миргород) 1833 – 1842
 Женитба. 1833 – 1841
 Омагьосано място. (Вечери в селцето край Диканка) 1829 – 1830
 Записки на един луд. 1834
 Иван Фьодорович Шпонка и леля му. (Вечери в селцето край Диканка) 1831
 Майска нощ, или Удавница. (Вечери в селцето край Диканка) 1829 – 1831
 Мъртви души. 1835 – 1841
 Невски проспект. 1833 – 1834
 „Нос“ (1836)
 Шинел
 Нощ преди Коледа. (Вечери в селцето край Диканка) 1830
 Повест за това как се сбиха Иван Иванович и Иван Никифорович (Миргород) 1833
 Портрет. 1833 – 1834, 1842
 Предисловие. (Вечери в селцето край Диканка) 1831
 Ревизор. 1836
 Сорочинският панаир. (Вечери в селцето край Диканка) 1829 – 1831
 Старосветски помещици. (Миргород) 1832
 Страшната мъст. (Вечери в селцето край Диканка) 1832
 Тарас Булба. (Миргород) 1833 – 1842
 Каляска. 1836

Бележки

Външни препратки 

 От и за Николай Гогол в Националния каталог на академичните библиотеки в страната НАБИС
 
 
  Произведения на Николай Гогол в Библиотеката на Максим Мошков
  Николай Васильевич Гоголь – жизнь и творчество, биография, книги Гоголя
  Petri Liukkonen, Подробна биобиблиография на Николай Гогол, Books and Writers (kirjasto.sci.fi). Архивирано
  Николай Гогол в Encyclopædia Britannica
  
 Николай Гогол – изгарянето на втория том на „Мъртви души“ 

 

 
Руски автори на разкази
Руски драматурзи
Украински романисти
Украински драматурзи
Украински писатели фантасти
Починали в Москва