Насалевци

Насалевци е село в Западна България. То се намира в община Трън, област Перник.

География 
Село Насалевци се намира в планински район, на 92 км от София, близо до границата със Сърбия. Най-близкият град е Трън – на около 12 км. В съседство са разположени селата Главановци, Рани луг, Милославци, Зелениград, Стрезимировци, Джинчовци...
Селото е разположена в северозападната част на Знеполска та котловина и по-точно в южното подножие на планината Щърби камик. Тя е естествено продължение на южните склонове на Руй планина.
В географско и етнографско отношение Насалевци принадлежи към Трънската покрайнина, която обхваща не само Знеполска та котловина, а и голяма част от Краище и Деликатен, който по силата на Ньойския договор остава в пределите на Югославия.
Землен ето на Населевци е ярко очертаното северозападно вододел но било - връх Поляна, Щърби камик и Белчева ливада, по която планинска верига върви днешната българо-сръбска граница.
Най-високият връх е Щърби камик с надморска височина 1429, 7 метра. Върхът на българска територия е почти гол, както и територията около него е гола и много стръмна, обрасла с ниски високопланински храсти, както и с редки по своята специфичност цветя и билки.
Почти голата дива местност се нарича Върла орлета. Западно Щърби камик се снижава леко - превала над село Рани луг, наречена Барнос.

История 
В стари документи Насалевци е отбелязвано като: Населуфча (Населевци) в 1624 г.; Насалевци в 1878 г.
През време на турското владичество селото се числял към Знеполската каза, но в различни периоди тя е спадало Софийския и Нишкия сандъка.

Първите заселници в село Насалевци са дошли от сръбските територии /тогавашни български земи/ отвъд планината. Първоначално са се заселили в подножието на планината Щърби камик, по-късно са се преселили в Знеполието. Тези територии, които са определени тук като сръбски отвъд въпросната планина, попадат в границите на Сръбското кралство съгласно Берлинския договор от 01.07.1878 г. До този момент тези територии не принадлежат на Сърбия, а се намират в границите на Османската империя - Нишко, Пиротско, Вранско, Лесковац и техните области, както и Новопазарския санджак.

По време на Второто българско царство 1185 – 1396 г. въпросните територии, наречени „отвъд планината“, в по-голямата си част от неговото съществуване са били в рамките на българското царство и само в определени периоди са преминавали в сръбски ръце и то само част от тях.

Населението в тях е определяно като българско, дори и от самите сърби.

Личните имена на трънчарите влезли в употреба през различно историческо време са - Еврейски имена (Заимствуване преди всичко от Библията), Именника (списък на имената, които се дават при свето кръщение) - това са употребяваните лични имена в България, първенство имат гръцките имена и Латински имена - се срещат предимно при католиците.

Малкото село е разделено на фамилии: Глушини, Миджини, Савини, Самарджиени, Мракини, Маркови, Тодорови, Мутавини, Павлови, Станджини, Велини, Митини и др., като всяка фамилия се състои от няколко къщи.

През Втората световна война близо до селото се е разбил немски самолет. През Втората световна война населението на селото нараства десетократно заради бомбардировките над София.

По-късно около 70-те години на XX век жителите на селото събират средства и сами издигат паметник-извор на красивата мома Гергана в центъра на селото.

За селото са написани няколко книги: „Добро утро, Братино“ – за Стефан Рангелов от Н. Тодоров; „Биография: Жена ми“ от Митко Миджни.

Тези книги разказват за любопитни истории и легенди от селото.

Просвета и култура 

Един от първите учители бил Стоян Цветков от с. Грознатовци (Сърбия). Учениците учили в различни къщи, като през годините то се местило от една къща в друга.
През 1923-1924 г. се изгражда обществена училищна сграда.
1968 година по времето на даскал Иван Павлов, училището престава да съществува, поради липса на деца за ученици и демографски промени в района.

Етнография 
Земеделие, скотовъдство, овцевъдство, свинарство, говедовъдство, птицевъдство, пчеларство, лов, зеленчукови и овощни градини, дюлгерство, железарство, воденичарство, кираджийство-каруцарство.

Празници 
Празниците в Насалевци и други села по Знеполе обхващат почти 1/3 от всички дни на годината. След като местното население е прибрало вече реколтата от нивите и градините, вследствие на своя труд той се отдава на малка почивка през зимните месеци:

Миши ден /27 октомври /, Гмитровдън /26 октомври/, Ранджаловдън /8 ноември/, Мратинци-Мратинякът - лош дух /11,12,13.14,15 и 16 ноември/, Св. Никола /6 декември/, Игнатовдън /20 декември/, Бъди вечер /24 декември/, Нова година - Васул'ица /1 януари/, Водице (Йордановдън) /6 януари/, Бабиното /8 янури/, Антонов дън /18 януари/, Григоровдън /25 януари/, Трифоновдън /4 февруари/, Света Аралампия /10 февруари/, Сирене поклонение (Сирна неделя), Чист понеделник, Тодорица-Тодородън, Младенци (9 март), Благовести /25 март/, Лазаровдън-събота преди Връбница. Връбница, Великдън (голям христян ски празник в миналото), Джурджовдън /23 април/, Пророк Елисей /14 юни/, Видовдън /15 юни/, Света Троица, Еньовдън /24 юни/, Петровдън /29 юни/, Горешт'аци /15, 16 и 17 юли/, Илиндън /20 юли/, Росоманк'е, Кръштан'е, Женене, Умирачка, Светъц, Собор-събор, Седенка, Тлъка

Религии 
 православни християни

Обществени институции 
 Училище, кооперация, стопанство
В с. Насалевци има черква „Рождество Богородично“, изградена през 1859 г. Еднокорабна, византийски стил. Изградена на обществени начала с ктиторството на свещеник Хаджи Никодим Насалевски, архимандрит Микаел от Трън и чорбаджи Пия от село Ярловци. Според предания Иконостасът и иконите са дело на Захари Зограф от Самоков.
В църквата може би и до днес се съхраняват църковни книги, доставени от Русия през първата половина на XIX век, купувани или подарявани. С оригинална подвързия и в добро състояние:
 Октоих (книга с песнопения на осем гласа). Москва 1833 г. - в три екземпляра.
 Евангелие. Москва, 1824 г.
 Триод ("трипетник"). Москва, 1826 г. В три екземпляра.
 Минеш ("месецословие за цялата литургична година"), 12 книги. (В два комплекта х 12 книги!. Москва, 1831 г.
 Псалтир - сборник от Давидови песни. Москва, 1833 г. В 3 екземпляра.
 Часослов или наустница. Руско печатно издание, служил за учебник в Населевското килийно училище.
 Часослов. Белград. 1847 година.

Добри хора все пак полагат усилия, според възможностите си, храмът да бъде запазен. До самия черковен двор растат два многовековни дъба, които са обявени за забележителност и са гордост за селото. Единият дъб е отличен като „Дърво с корен 2016“ и представи България на Европейския конкурс за 2017 година.

Културни и природни забележителности 
 Местността Щърби Камик е скалисто природно явление, разположен между селата Рани Луг и Населевци в Рудина планина. Скалата се намира на границата между България и Сърбия, като по-голямата част е в българска територия.
 Местността Бързака в планината
 Местността Беловац в подножието на планината
 Пясъчни пирамиди в подножието на планината
 Възвишението Рид
 Местностите Одърица, Мали пут и Радавица
 Подидуб – гробище с няколко вековни дъба. Единият дъб е отличен като „Дърво с корен 2016“ и представи България на Европейския конкурс за 2017 година.
 Статуята на Гергана и извора
 Църква
 Изоставена гранична застава в подножието на Щърби камик, стопанисвана от МНО/МВР изоставена през 90-те години и превърната за кратко в психиатричен диспансер.
 Местността Крушовец

Редовни събития 
 Събор

Личности 
 Стефан Рангелов (1921-?), български строител, политик от БКП, два пъти герой на социалистическия труд

Източници 
 Славчо Атанасов „Насалевци“, Изд. „Отечествен фронт“, София 1987

Бележки 

Села в област Перник
Населени места в община Трън
Краище
Знеполе