alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Byfoged

Byfogeden var oprindelig kongens mand i lokalsamfundet, kendt fra 1400-tallet. 
I 1500-tallet blev han leder af bytinget og begyndte at fungere som dommer.
I 1600-tallet var det (i købstæderne) magistraten og byfogeden, der i fællesskab varetog administration og retsudøvelse. 
Det var i reglen en respekteret borger af købmandsstanden, der varetog embedet, og han var tit medlem af magistraten, både før og efter tiden som foged.
Efterhånden samles de fleste af byens administrative funktioner i embedet, og han bliver i løbet af 1700-tallet den første professionelle embedsmand i lokalsamfundet.

Det var mange og forskelligartede funktioner, han kom til at varetage: Han var dommer i både byting og fogedret, han var auktionsholder, varetog boskifte og tinglysningsvæsen, og fra 1701 fungerede han som politimester og i mange tilfælde også som både magistrat og byrådsformand.

I 1736 kom en forordning om, at dommere skulle gennemgå en juridisk eksamination, men det slog kun langsomt igennem, idet kongen ofte valgte efter indstilling fra stiftamtmanden, som ofte tog lokale hensyn.
Det var også stiftamtmanden, der havde tilsyn med underretterne.
  
Før 1919 var herredsfogeden både politimester og dommer. Hvis der var en købstad i retskredsen, så var i tiden 1868-1919 herredsfogeden også kongevalgt borgmester for staden. I denne periode varetog herredsfogeden altså de funktioner, som byfogeden tidligere havde haft.

Kilder/henvisninger 

 Pernille Ulla Knudsen, "Fra Bedsteborger til professionel" i antologien Retshistorie 2000 – Jurist og Økonomforbundets forlag.
 Håndbog for danske lokalhistorikere. red. J. Hvidtfeldt.

Danmarks historie
Fedtmule

Fedtmule er en tegnefilm- og tegneseriefigur i Walt Disneys Mickey Mouse-univers. Han er meget klodset og naiv og en lille smule dum, men er ellers venlig og god. 

Fedtmule er inspireret af hunde, og han er det man kalder en antropomorf hund, hvilket betyder en "menneskeagtig hund". 

Fedtmule optrådte første gang i 1932 under navnet Dippy Dawg som birolleindehaver i filmen "Mickey's Revue". Senere blev han til Dippy the Goof, og efter filmen Goofy and Wilbur, slet og ret Goofy. Han var mest bi-figur til Mickey, men på grund af en stor popularitet blev der lavet film med ham som hovedfigur. For mange er det nok især "trio-filmene" fra 1930'erne med Mickey, Anders And og Fedtmule, hvor den høje ranglede figur med den fjogede latter har sine uforglemmelige øjeblikke, men hans solofilm har også sine lyse øjeblikke ligesåvel de mange film, hvor han optræder side om side med den hidsige and.

Hans stemme med latteren blev indtalt af Pinto Colvig, og på det tidspunkt, hvor hver af animatorerne hos Disney fik ansvaret for hver deres figur, var det Art Babbitt der fik Fedtmule. Siden Pinto Colvigs død har der været mange andre til at lægge stemme til Fedtmule, men den, der bliver brugt mest til at lave hans stemme i dag, er tegnefilmsdubberen og komikeren Bill Farmer. I Danmark har der været tre der har lagt stemme til ham. De tre er Timm Mehrens, Martin Brygmann og Johan Vinde. Johan Vinde lægger stadig stemme til ham.

Disney mistede snart interessen for ham, og han blev siden mest brugt som figur i sportsparodier og samfundsoplysende film. Han har så fået en renæssance i tv-serien Max og Mule, hvor han har fået en søn. Max og Mule varede fra 1992 til 1993.

I tegneserierne var han også i starten bifigur, men der blev så lavet adskillige serier med ham som hovedperson, hvor han ofte ender med at få en belønning, fordi hans klodsethed utilsigtet forpurrer en skurks forehavende eller afværger en katastrofe.

Supermule 
I 1965 introduceredes Super-Mule (på engelsk: Super Goofy) som Fedtmule forvandler sig til ved at spise magiske jordnødder. Det er en parodi på superheltene, og han har utrolige kræfter, røntgenblik, superhørelse og kan flyve ligesom Superman. Hans svaghed er, at jordnødderne kan holde op med at virke lige pludselig, så han bliver Fedtmule igen, men han vinder altid over skurkene til sidst. Denne superhelt var en hyppig hovedperson i månedshæfterne.

Navnet Supermule har sidenhen givet inspiration til en bestemt strategi i kortspillet Fedtmule, hvor man i stedet for at tage stik søger at undgå dem.

Berømte tegnere/forfattere 
 Floyd Gottfredson
 Manuel Conzalez
 Paul Murry
 Tony Strobl
 Romano Scarpa

Eksterne henvisninger 

 
 

Anders And-figurer
Tegnefilm fra USA
Huset Habsburg

Huset Habsburg er et af Europas fyrstehuse. Navnet stammer fra familiens hovedsæde i det tolvte og trettende århundrede borgen Habichtsburg (= Høgeborgen) i Schweiz.

Habsburgerne har hersket som hertuger (1282 – 1453), ærkehertuger (1453 – 1804) og kejsere (1804 – 1918) af Østrig, konger af Ungarn, af Spanien (1516 – 1700) og som tysk-romerske kejsere i flere århundreder indtil 1806.

De spanske habsburgere blev med tiden temmelig indavlede. I 1979 udgav Spanien fem frimærker til minde om de habsburgske konger. Hos alle fem ses den kendte "habsburgske underlæbe".

Kejsere og konger af huset Habsburg 

 Rudolf 1. (1273-1291) 
 Albrecht 1. (1298-1308)
 Albrecht 2. (1438-1439)
 Frederik 3.  (1440-1493)
 Maximilian I. (1486-1519)
 Karl 5. (1519-1556)
 Ferdinand 1. (1556-1564)
 Maximilian 2. (1564-1576)
 Rudolf 2. (1576-1612)
 Matthias (1612-1619)
 Ferdinand 2. (1619-1637)
 Ferdinand 3. (1637-1657)
 Leopold 1. (1658-1705)
 Josef 1. (1705-1711)
 Karl 6. (1711-1740)
 Maria Theresia af Østrig – (1740-1780)

Kejsere og konger af huset Habsburg-Lothringen 
 Frans 1. Stefan (1745-1765)
 Josef 2. (1765-1790)
 Leopold 2. (1790-1792)
 Franz 2. (1792-1835) (fra 1804 kejser af Østrig, indtil 1806 tysk-romersk kejser)
 Franz Joseph 1. af Østrig-Ungarn (1848-1916)
 Karl 1. af Østrig, som Karl 4. konge af Ungarn (1916-1918)

Konger af Spanien af huset Habsburg (Casa de Austria) 
 Filip 1. 1504-1506 (Konge af Kastilien)
 Karl 1. = Karl 5. (Tysk-romerske rige) 1516-1556
 Filip 2. 1556-1598
 Filip 3. 1598-1621
 Filip 4. 1621-1665
 Karl 2. 1665-1700

De spanske habsburgere som konger af Portugal 
 Filip 1. ( Filip 2. af Spanien) 1580-1598
 Filip 2.  ( Filip 3. af Spanien) 1598-1621
 Filip 3.  ( Filip 4. af Spanien)  1621-1640

Storhertuger af Toscana af huset Habsburg-Lothringen 
 Frans 1. Stefan  1737-1765
 Leopold 1.  1765-1790 (senere tysk-romersk kejser 1790-1792)
 Ferdinand 3. 1790-1800, 1814-1824
 Leopold 2. 1824-1849, 1849-1859
 Ferdinand 4. 1859

Hertuger af Modena af huset Habsburg-Lothringen 
 Franz 4. 1814-1831, 1831-1846
 Franz 5. 1846-1848, 1849-1859

Hertuginder af Parma af huset Habsburg-Lothringen 
 Maria Louise 1814-1847

Se også 
 Otto von Habsburg

Note 
 Albert E. Chudley: "Genetic landmarks through philately – The Habsburg jaw", Clin Genet 1998: 54: 283–284.

Østrig-Ungarn
Østrigs regenter
Fyrstehuse
 
Adelsslægter fra Schweiz
Adelsslægter fra Østrig
Clusiaceae

Clusiaceae er en plantefamilie, der er udbredt i alle tropiske områder. Den omfatter 27 slægter med mere end 1000 arter. Det er træagtige planter, som indeholder flavoner og ellaginsyre. Bladene er modsatte og ofte helt flade med helrand og kirtler i prikker eller rækker. Blomsterne er 4- eller 5-tallige. Frugterne er bær eller samlefrugter. Her omtales kun de få slægter, der er repræsenteret ved arter, som kendes i Danmark.

 Clusia
 Mangostan-slægten (Garcinia)

Plantefamilier
Barbadoskirsebær-ordenen
Trier

Trier er Tysklands ældste by, beliggende ved floden Mosel i delstaten Rheinland-Pfalz og i nærheden af grænsen til Luxembourg.

Under Julius Cæsar lagde romerne de keltiske trevanere under sig mellem 58 f.Kr. og 50 f.Kr. Da de romerske provinser blev reorganiseret i år 16 f.Kr., besluttede Augustus, at Trier, da kaldt Augusta Treverorum, skulle være regionshovedstad. Fra år 259 til 274 var Trier hovedstad for den galliske del af romerriget.

Byen er kendt for sine velbevarede romerske bygninger, blandt andet Porta Nigra, den bedst bevarede byport nord for Alperne, et fuldstændigt amfiteater, ruiner af romerske bade, og den store,såkaldte basilika, den romerske kejser Konstantin den Stores tronsal, som i dag er en luthersk kirke.

Trier er det ældste bispesæde i Tyskland. I middelalderen var ærkebiskoppen af Trier også en betydningsfuld fyrste, der kontrollerede landområder fra den franske grænse til Rhinen. Han var en af de syv kurfyrster, som kårede kejsere af det tysk-romerske rige.

Trier er også fødested for filosoffen Karl Marx.

Eksterne henvisninger 
 Officiel side
 Trier Daily Photo 
 Another Trier Daily Photo – every day a new picture

Trier set fra Mariensäule monumentet  <center>

  

 
Byer og territorier i Romerriget
Vintergrøn-familien

Vintergrøn-familien (Pyrolaceae) var under Cronquists system en familie med 4 slægter. Undertiden var otte slægter i Snylterod-familien Monotropaceae også inkluderet. I det nuværende, fylogenetiske system henføres alle til Lyng-familien (Ericaceae)

Plantefamilier
Havebrug

Havebrug er – strengt taget – en proces, hvor fødevarer frembringes ved intensiv dyrkning af visse planter.

I videre forstand omfatter havebrug også den æstetisk betonede dyrkning af træer, buske, lianer, stauder og énårige planter.

DK5-opdeling af emnet havebrug

63 Landbrug. Skovbrug. Havebrug. Fiskeri 
 63.5 	Gartnerivirksomhed og havebrug
 63.51 Haveanlæg og havearkitektur
 63.519 Havearkitekturens historie
 63.52 Gødskning og jordforbedring
 63.53 Plantedrivning. Planteskoler og væksthusgartnerier
 63.54 Køkkenhaven. Frilandsgartnerier
 63.55 Frugthaven. Frugtavl
 63.56 Blomsterdyrkning. Prydtræer og prydbuske
 63.57 Potteplanter
 63.58 Kolonihaver
 63.59 Blomsterbinding og blomsterdekoration

Se også 
 Bonsai
 Have
 Sejrshave
 Danmarks havebrug

Eksterne henvisninger 

 Johannes Tholle: "Viborg Amts Haver og Havebrug igennem vekslende Tider" (Historie/Jyske Samlinger, 4. række, Bind 5; 1925)
Proveniens (biologi)

Proveniens (af latin: pro-venire = komme fra, stamme fra) betegner inden for biologien den bevoksning, en bestemt plante (eller dennes frø) kommer fra. Man bruger også følgende andre betegnelser om det samme: herkomst, frøkilde, økotype.

Bedste provenienser 
Ofte vil man anbefale lokale provenienser, altså f.eks. danske provenienser til brug i Danmark. Det sker ikke af lokalpatriotiske grunde, men fordi de lokale nicheforhold har medført en udvælgelse i populationens arvemasse, som gør de overlevende individer bedst egnede til forholdene på stedet. Særligt er tilpasningen til løvspring og løvfald et problem. Hos tjørn er tilpasningen vistnok ikke genetisk men skyldes en besked fra moderplanten til frøet.

Også blandt eksotiske arter kan egenskaberne hos de enkelte populationer være så forskellige, at proveniensvalget er afgørende for kvaliteten af plantematerialet. Som et eksempel kan det nævnes, at proveniensen "Tlugi, Ambrolauri" fra Georgien på Kaukasusbjergenes nordside giver langt mere kompakte og sunde juletræer af Nordmannsgran (Abies nordmanniana) end proveniensen "Ardanuc, Artvin" fra de samme bjerges sydskråninger i det østlige Tyrkiet. Det skyldes nok at klimaet er mere køligt i forhold til breddegraden på en nordside.

Blandt de indførte træarter så er de bedste provenienser som regel de steder, hvor arterne har overlevet istiden i et refugium, da planterne på de steder har større genetisk variation og dermed større tilpasningsevne.

I skovbruget er proveniens-forskning en afgørende vigtig disciplin, da man herved kan udvælge de træer der giver den bedste vækst i det danske klima. F.eks. har et meget anvendt tømmertræ som Rødgran et stort udbredelsesområde fra Nordnorge til Sortehavet, men det er træer fra bestemte delområder i dette store område der giver det bedste udbytte i Danmark. Gruppering af træer efter proveniens i forstbotanikken er uhyre systematisk og grundigt, men giver som regel ikke anledning til nye taksonomiske betegnelser.

Indenfor gartneri-branchen er proveniens-forskning også en vigtig disciplin, da det kan være med til at indføre nye mere hårdføre "sorter" i f.eks. dansk klima som ikke ellers kan trives hos os. Her ser man imidlertid ofte at planter fra en given proveniens betegnes som en ny sort eller såkaldt cultivar, eller de gives et særligt markedsføringsnavn.

Der er dog stor forskel på proveniens-forskningen indenfor disse 2 områder da man i skovbruget har en omdriftstid på adskillige årtier, ofte 40-60 år, mens udskiftning af haveplanter typisk sker med et interval på 3-15 år.

Eksternt link 
 Naturstyrelsen: ’’Valg af frøkilder. Skovtræer og buske’’

Træer
Botanik
Jordbrug
Lilje-familien

Lilje-familien (Liliaceae) er en stor familie med mange arter, som især findes i Østasien og Nordamerika. Det er mere eller mindre knolddannende løgvækster, der kan kendes på deres temmelig store, ofte regelmæssige, undersædige og tvekønnede blomster med seks frie (tre ydre og tre indre blosterblade) og seks støvdragere og ofte plettede blosterblade og støvblade (3+3 i to kranse) med støvtråde hæftet til midten af støvknapperne. Frugten består af en beskyttende kapsel som beskytter frøet. Frøanlægget indeholder mange frø med frøhvide.

Blomsterne er enten enkle eller findes flere samlet i klaser, mens bladene ofte er lige- eller buede og eventuel grundstillet om omskedende.

 Kendetegn for enkimede planter er at de er omskede og har en blomsterkrone (3+3).
 Vækstformen hos Lilje-familien er som hos flereårige urter.
 Økonomisk betydning: Tulipaner, Lilje (Fås bl.a. i blomsterhandlen).
 Udbredelse: På den nordlige halvkugle er der cirka 600 udbredt på især sletter og bjerge.

Her nævnes kun de slægter, der er repræsenteret ved arter, som er vildtvoksende I Danmark, eller som dyrkes her.

 Calochortus
 Kæmpelilje (Cardiocrinum)
 Clintonia
 Hundetand (Erythronium)
 Fritillaria
 Guldstjerne (Gagea)
 Korolkowia
 Lilje (Lilium)
 Lloydia
 Nomocharis
 Notholirion
 Scoliopus
 Streptopus
 Tudselilje (Tricyrtis)
 Tulipan (Tulipa)

Eksterne henvisninger 

 Liste over arter i Lilje-familien på Fugleognatur.dk 

 
Lilje-ordenen
Arum-familien

Arum-familien (Araceae) rummer 106 slægter og mere end 4000 arter, som mest er udbredt i subtroperne og troperne. De fleste af familiens planter er giftige. Her nævnes kun slægter, som er repræsenteret ved arter, der er vildtvoksende i Danmark, eller som dyrkes her. Vildtvoksende i Danmark er flere arter af Andemad (Lemna), 2 arter af Arum og vandplanten Kærmysse. Tidligere regnedes planten Kalmus også med til Arum-familien og den er også vildtvoksende i Danmark, men Kalmus henregnes i dag til sin egen familie Kalmus-familien.

Enkelte arter forekommer ikke vildt i Danmark, men ses hist og her som haveplanter, bl.a. arter af Snabelkalla (Arisaema), Arum, Kæmpekalla (Lysichiton) og Dragerod (Dracunculus).

En lang række arter forekommer almindeligt som stueplanter, f.eks. arter af Anthurium, Monstera, Philodendron, Scindapsus, Spathiphyllum, Dieffenbachia og  Zantedeschia.

Andre arter er populære akvarie-planter, f.eks. arter af Anubias og Cryptocoryne.

 Snabelkalla (Arisaema)
 Flamingoblomst (Anthurium)
 Anubias
 Arum
 Kærmysse-slægten (Calla)
 Cryptocoryne
 Sigøjnerblad (Dieffenbachia)
 Dragerod (Dracunculus)
 Epipremnum
 Andemad (Lemna)
 Kæmpekalla (Lysichiton)
 Monstera
 Filodendron (Philodendron)
 Scindapsus
 Fredslilje (Spathiphyllum)
 Kalla (Zantedeschia)
Pindsvineknop-familien

Pindsvineknop-familien (Sparganiaceae) er ifølge APG III nedlagt, og slægterne er underlagt Dunhammer-familien.

Græs-ordenen
Vandaks-familien

Vandaks-familien (Potamogetonaceae) er en lille familie med ganske få slægter. Planterne er  rodfaste stauder, tilpasset nicher i brak- eller ferskvand. Alle har krybende rodstængler, spredte blade og blomster siddende i aks. Her omtales kun de slægter, som har arter, der er vildtvoksende eller dyrket i Danmark.

 Havgræs (Ruppia)
 Vandaks (Potamogeton)
 Vandaks (Groenlandia)
 Vandkrans (Zannichellia)
Baldrian-familien

Baldrian-familien (Valerianaceae) var en familie af planter. Slægterne i Baldrian-familien blev i 2009 ifølge APG III systemet overført til Gedeblad-familien.

Baldrian-familien omfattede 17 slægter og omkring 300 arter i de nordlige, tempererede egne, specielt i Middelhavsområdet og Andesbjergene. Arterne er (ofte stinkende) urter med sammensatte blade og små blomster, som sidder samlet i endestillede stande.

Følgende slægter er repræsenteret ved arter, der er vildtvoksende i Danmark, eller som dyrkes her:

 Baldrian (Valeriana)
 Guldbaldrian (Patrinia)
 Sporebaldrian (Centranthus)
 Vårsalat (Valerianella)

Kartebolle-ordenen
Plantefamilier
Gedeblad-familien

Gedeblad-familien (Caprifoliaceae) er en familie inden for planteriget, som består af buske, små træer eller (sjældnere) urter eller lianer. Bladene er løvfældende eller stedsegrønne, enkle, modsatte eller kransstillede.

Gedeblad-familien omfatter den tidligere klokkebusk-familien (Diervilla-familien (Diervillaceae), en lille familie med de to slægter: Diervilla (Diervilla) og Weigela (Weigela).

Gedeblad-familien har i dag følgende slægter, der jævnligt kan ses i Danmark:

Tidligere har Snebolle også hørt hjemme i denne familie, men den findes nu i plantefamilien Adoxaceae. Bemærk, at slægterne fra familierne Diervillaceae, Dipsacaceae, Linnaeaceae, Morinaceae og Valerianaceae efter 2009 ifølge APG III-systemet er samlet her.

 
Kartebolle-ordenen
Desmerurt-familien

Desmerurt-familien (Adoxaceae) rummer kun 5 slægter, men hen mod 200 arter. De er udbredt i de nordlige, tempererede egne, bjergegne i troperne, men kun sporadisk i Afrika. Det er træer, buske eller urter med modsatte blade, der har tandet bladrand. Sammensatte blade findes, men de er ikke almindelige i familien. Blomsterne er samlet i skærmagtige stande, der rummer mange, små, femtallige blomster. Frugterne er stenfrugter.

 Desmerurt-slægten (Adoxa)
 Hyld (Sambucus)
 Sinadoxa
 Kvalkved (Viburnum)
 Tetradoxa
Vejbred-familien

Vejbred-familien (Plantaginaceae) er en familie inden for planteriget. Efter grundige undersøgelser har Angiosperm Phylogeny Group konkluderet, at Vejbred-familien skal udvides til at omfatte mange af de slægter, der tidligere var anbragt i Maskeblomst-familien. På den måde består Vejbred-familien nu af ca. 90 slægter og ca. 1700 arter. Den største slægt er Ærenpris (Veronica) med ca. 450 arter, deriblandt arterne fra de tidligere selvstændige slægter Hebe, Parahebe og Synthyris.

 Løvemund (Antirrhinum)
 Bacopa
 Vandstjerne (Callitriche)
 Torskemund (Chaenorhinum)
 Duehoved (Chelone)
 Torskemund (Cymbalaria)
 Fingerbøl (Digitalis)
 Kugleblomst (Globularia)
 Nådensurt (Gratiola)
 Hebe – se Ærenpris
 Hestehale (Hippuris)
 Torskemund (Kickxia)
 Limnophila
 Torskemund (Linaria)
 Strandbo (Littorella)
 Ager-Løvemund (Misopates)
 Parahebe – se Ærenpris
 Rørblomst (Penstemon)
 Vejbred (Plantago)
 Rosenslynger (Rhodichiton)
 Ærenpris (Veronica) – her findes nu også arter af slægterne Hebe og Parahebe
 Ærenpris (Veronicastrum)

 
Læbeblomst-ordenen
Kugleblomst-familien

Kugleblomst-familien (Globulariaceae) bestod under det tidligere Cronquists system af arterne i slægten Kugleblomst (Globularia). I det nuværende, fylogenetiske system klassificeres de under Vejbred-familien (Plantaginaceae).

Kilder 
 Taxonomicon – Family Globulariaceae
 Globulariaceae  in Watson, L., and Dallwitz, M.J. 1992 onwards. The families of flowering plants: descriptions, illustrations, identification, and information retrieval. Version: 1st June 2007. http://delta-intkey.com .

Eksterne links

Plantefamilier
Gyvelkvæler

Gyvelkvæler (Orobanche) er en slægt af flerårige snylteplanter uden klorofyl. Herunder ses nogle af dens arter:

Arter 
 Røllikegyvelkvæler (Orobanche purpurea)
 Timiangyvelkvæler (Orobanche alba)
 Tidselgyvelkvæler (Orobanche reticulata)
 Kløvergyvelkvæler (Orobanche minor), Liden Gyvelkvæler
 Stor gyvelkvæler (Orobanche elatior), Knopurt-Gyvelkvæler
 Bittermælkgyvelkvæler (Orobanche picridis)

Kilder 
 Bo Mossberg og Lennart Stenberg: Den Nordiska Floran, W&W, 1992, 
 Bo Mossberg og Hans Rydberg: Alla Sveriges fridlysta växter, W&W, 1995, 
 Bo Mossberg og Lennart Stenberg: Den store nordiske flora, GAD, 2. udg., 1999, 

Gyvelkvæler-familien
Læbeblomst-familien

Læbeblomst-familien (Lamiaceae) er en familie med 236 slægter og flere tusinde arter. De er urter eller buske; bladene sidder modsat (eller spiralstillet) og uden fodflige; blomsterne er uregelmæssige (symmetriske med én symmetriakse) med en tofliget overlæbe og en trefliget underlæbe. Mange arter er aromatisk duftende fra kirtler på blade og stængler.

Familien blev tidligere kaldt "Labiatae".

Slægter 

 
Læbeblomst-ordenen
Kodriver-familien

Kodriver-familien (Primulaceae) er en stor familie med mange arter på hele den nordlige halvkugle (og nogle få på Ildlandet og Falklandsøerne). Det er flerårige urter med rosetstillede, som regel helrandede blade og regelmæssige blomster. Frugterne er kapsler med masser af frø. Her omtales kun slægter, der er repræsenteret ved arter, som er vildtvoksende eller dyrkede i Danmark.

 Arve (Anagallis)
 Fjeldarve (Androsace)
 Evighedsbær (Ardisia)
 Conandrium
 Koris (Coris)
 Cortusa
 Alpeviol (Cyclamen)
 Gudeblomst (Dodecateon)
 Sandkryb (Glaux)
 Vandrøllike (Hottonia)
 Fredløs (Lysimachia)
 Myrsine
 Kodriver (Primula)
 Samel-slægten (Samolus)
 Alpeklokke (Soldanella)
 Skovstjerne (Trientalis)

Følgende slægter er nu (2009) iflg. APG III systemet atter optaget i denne familie: Anagallis, Ardisiandra, Asterolinon, Coris, Cyclamen, Glaux, Lysimachia, Pelletiera, Samula og ''Trientalis.

 
Lyng-ordenen
Singrøn-familien

Singrøn-familien (Apocynaceae) er en stor familie, som er udbredt i alle verdensdele. Her nævnes kun de slægter, der er repræsenteret ved arter, som er vildtvoksende eller dyrket i Danmark.

 Allamanda (Allamanda)
 Bægerranke (Mandevilla)
 Frangipani (Plumeria)
 Madagaskarsøjle-slægten (Pachypodium)
 Nerie-slægten (Nerium)
 Silkeplante (Asclepias)
 Singrøn (Vinca)
 Svalerod (Vincetoxicum)
 Træranke (Periploca)
 Voksblomst (Hoya)

Familien hed tidligere Asclepiadaceae.

Eksterne henvisninger 

 Benny's webside om sukkulenterne i Apocynaceae (Singrøn-familien)

Plantefamilier
Krap-familien

Krap-familien (Rubiaceae) er en artsrig familie med størst udbredelse i troperne og subtroperne. De fælles træk er: Firkantede stængler, kransstillede blade og regelmæssige, 4-5 tallige blomster.

 Blåstjerne (Sherardia)
 Gardenia (Gardenia)
 Kaffe-slægten (Coffea)
 Knapbusk (Cephalanthus)
 Krap (Rubia)
 Mysike (Asperula)
 Rosenskovmærke-slægten (Phuopsis)
 Snerre (Galium)

 
Plantefamilier
Danica (latin)

Danica er betegnelsen for genstande med relation til Danmark og danskere. Det kan være bøger og arkivalier (især i andre lande), men der kan også være tale om samlerobjekter med relation til Danmark og danskere. Der findes f.eks. filatelister som samler på frimærker og lignende udgivet af postvæsener fra andre lande end Danmark, hvor motiver af danskere eller danske begivenheder er afbildet.

Kildehenvisninger 

 

Arkiver og arkivalier
Filateli
Toscana

Toscana er en region i den nordlige del af det centrale Italien, grænsende til Lazio (Latium) i syd, Umbria (Umbrien) i øst, Emilia-Romagna og Liguria (Ligurien) i nord, og liguriske og Tyrrhenske hav mod vest. Regionen anses gerne for Italiens skønneste. Navnet er afledet af tusci, der betød "toscaner" på et af de italienske sprog.

Toscana er kendt for sit landskab, traditioner, historie, kunst- og kulturarv, og sin indflydelse på kulturen. Den Italiensk renæssance havde i stor grad sin oprindelse her, først og fremmest grundet Firenze, og området har været hjemsted for mange historiske personer som påvirkede videnskab og kunsthistorie. Der er mange kendte museer i området, som blandt andet Galleria degli Uffizi og Palazzo Pitti. Toscana fremstiller vin, blandt andet Italiens mest kendte rødvin Chianti, som har sit navn fra en traditionel region i Toscana, men har også andre rødvine som Vino Nobile di Montepulciano, Morellino di Scansano og Brunello di Montalcino.

Eftersom Toscana har en stærk lingvistik og kulturel identitet er den til tider blevet betragtet som «en nation indenfor en nation». Syv toscanaske lokaliteter er blevet udnævnt af UNESCO som tilhørende verdens kulturarv: det historiske centrum af Firenze (1982); det historiske centrum af Siena (1995); pladsen til katedralen i Pisa, Piazza dei Miracoli (1987); det historiske centrum af San Gimignano (1990); det historiske centrum Pienza (1996); Val d'Orcia (2004), og Medici-villaerne og haveanlæg (2013). Toscana har over 120 beskyttede naturreservater, noget som gør regionen og dens hovedstad Firenze til et populært turistmål som tiltrækker sig millioner af besøgende hvert år.

Toscanas provinser 
 Firenze, hovedstad
 Siena
 Grosseto
 Pistoia
 Arezzo
 Lucca
 Massa Carrara
 Livorno
 Pisa
 Prato

Øvrige vigtige byer 
 San Gimignano
 Cortona
 Empoli
 Castiglione della Pescaia
 Collodi
 Volterra
 Montalcino
 Pienza
 Orbetello
 Capalbio
 Piombino

Øer 

 Elba
 Pianosa
 Capraia
 Montecristo
 Giglio
 Gorgona
 Giannutri

Henvisninger 

 
Regioner i Italien
Fodtøj

Fodtøj er beklædningdele, som bliver båret på en persons fødder. Det kan overordnet inddeles ind tre grupper som omfatter sko, støvler og sandaler. Derudover kan det inddeles i grupper efter dets funktion. Disse grupper omfatter: Modefodtøj, sportsfodtøj, komfortfodtøj og sikkerhedsfodtøj.

Formål
Formålene kan eksempelvis være:
 beskytte fødderne.
 holde vand ude.
 absorbere stød fra underlaget ved løb.
 bedre greb til underlaget – mere skridsikker.
 pynt.

Typer af fodtøj 
Der findes mange slags fodtøj til personer, eksempelvis:
 dansesko
 galoscher
 gummistøvler
 gymnastiksko
 hjemmesko
 kondisko
 laksko
 løbesko
 rulleskøjter
 sandaler
 skistøvler
 sikkerhedssko
 slippers
 sundhedsandaler
 tennissko
 travesko
 træsko
 tøfler

Specialfodtøj
Skotøj med kileeffekt:
 højhælet sko
 isskøjter
 pigsko

Andet
Skotøj med omvendt kileeffekt:
 snesko

Se også 
 Stylter
 Hoppestylter – powerskips
 Ski
 Skomager

Referencer

Eksterne henvisninger 

 11 March, 2004, BBC News: Bionic legs give soldiers a boost 

 
Gang
Hoppestylte

En hoppestylte (også kaldet Poweriser, syvmilesko, powerskips) er to stykker fodtøj, som gør det muligt for mennesker at hoppe højt og langt – og derudover lave saltomortaler.

Hoppestylten, nævnt i adressen herunder, kan lagre 700 joule, hvilket svarer til at en person på ca. 70 kg kan hoppe 1 meter op! E=m*g*h ca.=70*10*1 = 700 J.

Variationer 
Poweriser er en slags hoppestylter, som gør folk i stand til at hoppe op til 2 meter over jorden eller løbe med skridt på over 4 meter. Powerisere består af en form for støvler, der kan spændes fast på hvert ben, hvorpå der sidder en særdeles kraftig bladfjeder bestående af glasfiber.

Eksterne henvisninger 

 13.12.2003, Ing.dk: Test din indre T-Rex Citat: "...Fjederen består af en type glasfiber som, ifølge producenten, også benyttes til fremstilling af rotoren på helikoptere...Det er muligt at sammenpresse fjederen 32 cm, hvilket er nok til at oplagre en energi på 700 Joule..."

Menneskedrevet fremdrift
Mekanisk energilagring
Bernhard af Clairvaux

Bernhard af Clairvaux (født ca. 1090, død 20. august 1153) var en munk af burgundisk aristokratisk slægt. Han blev munk i Citeaux i 1112 og i 1115 abbed for det nyanlagte kloster i Clairvaux i Frankrig, hvor han levede til sin død. Klosteret blev udgangspunkt for Cistercienserordenen, der spredte sig i hele Nordeuropa, bl.a. til Danmark og til Portugal.

Bernhards mystik 
For Bernhard skal livet afspejle det guddommelige, og mennesket skal selv skabe sin egen forbindelse til Gud ved at leve sit liv i overensstemmelse med Bibelen. De hellige skrifter er et middel for mennesket til at slippe af med den synd, der er i den menneskelige natur. Den fysiske placering af det mystiske ritual her på Jorden er vigtig. Steder, hvor forbindelsen til Gud er stærk, er der bedre mulighed for at modtage nåden, og derfor lægger Bernhard vægt på disciplinering af kroppen gennem en munkeordens regler for sammen med de andre munke at skabe de rette betingelser på Jorden.

Politisk indflydelse 
Bernhard af Clairvaux opildnede i Vézelay i 1146 kongerne og masserne til at indlede det andet korstog ved at opfordre til kamp i Det Hellige Land.

Bernhard var involveret i filosofiske diskussioner med flere lærde som lå i strid med Peter Abelard.

Han blev kanoniseret i 1174. Navnedag 20. august.

Se også 

 Esrum Kloster
 Øm Kloster

Kirkelærere
Teologer fra Frankrig
Filosoffer fra Frankrig
Filosoffer fra middelalderen
Teologer fra middelalderen
Franskmænd fra middelalderen
Snerlefamilien

Snerlefamilien (Convolvulaceae) er en stor familie med 57 slægter og mere end 1600 arter. Arterne har mælkehvid saft, og de er sædvanligvis slyngende, urteagtige planter. Bladene er spredtstillede og helrandede. Blomsterne er tragtformede og 5-tallige. Frugten kan være en kapsel, et bær eller en nød. Bladene og de stivelsesholdige rodknolde af nogle arter bruges som næringsmiddel (f.eks. Sød kartoffel).

Nogle arter bruges som markante haveplanter (f.eks. Pragtsnerle), mens andre er frygtede ukrudtsplanter (f.eks. Gærde-Snerle).

Her omtales kun de slægter, der er repræsenteret ved arter, som er vildtvoksende i Danmark, eller som dyrkes her.

 Snerle (Calystegia)
 Snerle (Convolvulus)
 Silke-slægten (Cuscuta)
 Pragtsnerle (Ipomoea)

 
Natskygge-ordenen
Floks-familien

Floks-familien (Polemoniaceae) er en familie med ca. 20 slægter, som først og fremmest er udbredt i Nord- og Sydamerika, mens der kun er få arter i Asien og Europa. Det er en- eller flerårige urter, hvoraf mange er lianer. Kun i få tilfælde er der tale om forveddede planter, og i så fald er det mest halvbuske eller buske. Kun slægten Cantua rummer træer. Bladene er spiralformet spredtstillede, modsatte eller kransstillede (Gymnosteris). Bladpladen kan være hel eller sammensat. De sammensatte blade er da fjer- eller håndformede. Bladranden er hel, takket eller tandet. Det er sjældent, at blomsterne sidder hver for sig, og ofte er de samlet i stande. De enkelte blomster er oftest 5-tallige med sammenvokset bæger og krone. Frugterne er kapsler med mange, ofte vingede frø.

 Acanthogilia
 Aliciella'
 Allophyllum'
 Bonplandia
 Inkablomst-slægten (Cantua)
 Kobæa (Cobaea)
 Collomia
 Eriastrum
 Blåhoved (Gilia)
 Giliastrum
 Gymnosteris
 Ipomopsis
 Langloisia
 Linanthus
 Loeselia
 Navarretia
 Floks (Phlox)
 Jakobsstige (Polemonium)

Lyng-ordenen
Vandstjerne-familien

Vandstjerne-familien (Callitrichaceae) var tidligere i Cronquists system indplaceret i ordenen Callitrichales. Familien indeholdt kun én slægt: Vandstjerne (Callitriche), som i dag er placeret i Vejbred-familien (Plantaginaceae).

Eksterne henvisninger 
 Watson & Dallwitz 

Botanik
Hortensia-familien

Hortensia-familien (Hydrangeaceae) er udbredt i Europa, Asien, Nordamerika og Sydamerika. Det er stauder eller buske med modsatte blade og blomsterne siddende i små stande ved bladhjørnerne. Her omtales kun de slægter, der dyrkes i Danmark:

 Stjernetop (Deutzia)
 Hortensia (Hydrangea)
 Månestråle-slægten (Kirengeshoma)
 Pibeved (Philadelphus)

Eksterne henvisninger 

 Hydrangeaceae
Storbritannien (ø)

Storbritannien (britisk engelsk: Great Britain) er geografisk set en ø som ligger i Atlanterhavet nordvest for kontinentet Europa. Storbritannien udgør det største sammenhængende område i staten Storbritannien.

Øen Storbritannien, som er den største af de Britiske Øer, har et areal på 229.850 km². Med et befolkningstal på 57 millioner er øen verdens tredje mest befolkede ø.

Øen Storbritannien (engelsk: Great Britain) forveksles i Danmark ofte med staten Storbritannien (engelsk: United Kingdom), da de på dansk – i modsætning til engelsk – har samme navn.

Øen Storbritannien blev skilt fra Europa for ca. 200.000 år siden i Holsten-mellemistiden, da en massiv vandstrøm flyttede en stor mængde materiale fra det område, der nu udgør den Engelske Kanal.

Kilder/referencer

Eksterne henvisninger 
 Europæiske Union, Europa-Kommissionen: Publikationskontoret – Vejledning i Udformning af EU-publikationer ? 7.1.1. Betegnelse og forkortelser 

Øer i Storbritannien
De Britiske Øer
Gold

Gold har flere betydninger: 

 Frugtbarhed – det modsatte af gold
 Gold Byg – (Hordeum murinum), en græsart i bygslægten, også kendt som "Fandens aks".
 Gold (album) – et album med hård rock-bandet Kiss
 Gold (Scorpions album) - et album med hård rock-bandet Scorpions
 Gold Beach – brohovede der blev etableret under 2. verdenskrig på D-dag.
 Gold digger – slang for en person, som primært involveret i forholdet for gaver eller penge (bogst. "guldgraver").

Se også
Gold er også det engelske ord for guld.
Psittacosis

Psittacosis, ornithosis eller papegøjesyge er en infektionssygdom, som forekommer hos mange fuglearter. Den er forårsaget af bakterien Chlamydophila psittaci. Infektionen varierer fra ubetydelig sygdom til svær pneumoni og sepsis. 

Mennesker kan blive smittet med sygdommen ved kontakt med fugle. Bakterien overføres oftest til mennesker ved indånding af indtørrede ekskrementer fra fuglene. Har man direkte kontakte med en syg fugls næb, er der også en risiko for at blive smittet, da et af symptomerne er rigeligt sekret fra næsen.
Syge mennesker kan ikke smitte.

Psittacosis fås fra papegøjefugle (papegøjer, parakitter etc.).

Ornithosis fås fra duer, kyllinger, ænder, gæs, kalkuner, måger m.fl.

Sygdommen kan ligne influenza, atypisk pneumoni eller febris typhoidea. Ubehandlet kan mortaliteten være op til 20% specielt hos ældre.

Se også 

 Zoonose

Referencer 

Chlamydiae
Bakteriesygdomme
Zoonoser
Atypisk pneumoni

Atypisk pneumoni eller kold lungebetændelse er lungebetændelse, som ikke skyldes de almindelige årsager til pneumoni, men derimod en af de tre bakterier Legionella pneumophila, Chlamydophila pneumoniae og Mycoplasma pneumoniae. De to sidstnævnte forårsager relativt milde lungebetændelser, mens den førstnævnte er mere alvorlig. Termen blev introduceret i 1930'erne.

Der er tendens til færre symptomer end ved almindelig lungebetændelse, og det er vanskeligt at høre sig frem til en atypisk lungebetændelse med et stetoskop. Man har oftere mindre udtalt feber, hoste samt åndenød. I virkeligheden kan man hos den enkelte ikke bestemme, hvilken slags lungebetændelse der er tale om ud fra røntgenbilleder eller symptomer. Undersøgelser viser, at det lige så godt kan være en almindelig lungebetændelse, som det kan være en atypisk lungebetændelse, der hver især skal behandles med en forskellig type antibiotika – primært antibiotika der hæmmer proteinsyntesen såsom erythromycin.

Lungebetændelse forårsaget af Legionella pneumoniphila er den eneste kolde lungebetændelse, der ikke smitter fra person til person. Den optræder i epidemier og smitter via aerosoler fra aircondition eller fra andre vandanlæg, der er utilstrækkeligt kontrollerede. Er man ellers rask og har et godt immunforsvar, skal der større mængder af bakterien til for at blive syg, men er man immunsvækket, er man mere modtagelig. Legionella starter som en almindelig virus- eller luftvejsinfektion; man får feber og åndenød, hoster og føler sig utilpas, som havde man influenza. Disse symptomer gør sig også gældende ved de to andre former for kold lungebetændelse. Legionella kan til forskel fra de andre atypiske former oftere være dødelig.

Referencer 

Luftvejssygdomme
Forhold

Forhold har flere betydninger:

 Kæresteri – et forhold mellem to personer
 Forholdstal – forholdet mellem to (eller flere) tal
Cikorie (plante)

 
Cikorie (Cichorium intybus) er en 60-80 centimeter høj urt, der vokser ved vejkanter og på agerjord. Cikorie dyrkes og sælges under navnet julesalat.

Beskrivelse 
Cikorie er en flerårig, urteagtig plante med en stiv, opret vækst. Det første år danner planten kun en grundstillet bladroset, der består af omvendt ægformede blade med groft tandet rand. Stænglerne ses fra og med andet leveår. De er udspærret forgrenede, furede og børstehårede. Stænglerne bærer enkelte, meget smalle og spredtsiddende stængelblade. Oversiden er græsgrøn, mens undersiden er en smule lysere og børstehåret.

Blomstringen sker i juli-september, hvor man kan finde blomsterne i åbne, endestillede stande. De enkelte blomster er egentlig kurve, der udelukkende består af tungeformede, blå randkroner. Frugterne er nødder med en utydelig, hindeagtig fnok.

Rodnettet består af den fortykkede, lodrette jordstængel, der går over i en kraftig og dybtgående pælerod med tynde siderødder.

Højde x bredde og årlig tilvækst: 1,00 x 0,40 m (100 x 40 cm/år). Målene kan bruges til beregning af planteafstande i fx haver.

Voksested 

Cikorie er udbredt i Nordafrika, Mellemøsten, Kaukasus, Centralasien, Kina og Sibirien samt Europa. I Danmark findes den almindeligt i Østjylland og på Øerne, mens den ellers er sjælden. Den er knyttet til lysåbne voksesteder på tørre, kalkrige jorde, ofte langs vejkanter og på skråninger og overdrev.

På de gamle bymure i Thessaloniki i det nordlige Grækenland vokser den i et ekstremt tørt, kalkrigt miljø sammen med blandt andre almindelig fennikel, almindelig ledris, pigæble, bjergmandstro, duskhyacint, gold havre, gul reseda, haveløvemund, havemorgenfrue, hvid stenkløver, hvid stenurt, håret flitteraks, kostfuglemælk, lægejernurt, markbynke, moskuskatost, prikbladet perikon, vellugtende heliotrop og vild durra

Indholdsstoffer 
Planten oplagrer stoffet inulin som reservenæring i roden. Den bitre smag i bladene skyldes i første række stofferne esquiterpenerne lactucin og lactucopikrin. Desuden indeholder planten aesculetin, aesculin, cichoriin, umbelliferon, scopoletin og 6,7-dihydroxykumarin.

Anvendelse 
Skud af cikorie, dyrket i mørke, sælges sidst på efteråret under navnet "julesalat". Tidligere har de tørrede og ristede rødder været brugt som kaffeerstatning, solgt under besættelsen og i årene efter under navnene Rich's og Danmarks. Odense-Kerteminde-Martofte Jernbane havde, mens den opererede, et stop ved cikorietørreriet ved Seden Station.

Måske vil cikorie vende tilbage som nytteplante. I 2005 viste forskningsresultater fra Det Biovidenskabelige Fakultet, at ornesmag og lugt i slagtede svin kunne modvirkes ved at give cikorierødder i foderet lige før slagtningen. Samtidig kunne man påvise en gavnlig effekt på grises almene sundhedstilstand. Grisedysenteri og forskellige indvoldsorm var blandt de lidelser, cikorie kunne imødegå.

Noter

Kilder 
 Signe Frederiksen et al., Dansk flora, 2. udgave, Gyldendal 2012. .

Eksterne henvisninger 
 Arne og Anna-Lena Anderberg: Den virtuella floran, Naturhistoriska riksmuseet 

Blå blomster
Tørketålende planter
Kalkbundsplanter
Nytteplanter
Klokkelyng

 
Klokkelyng (Erica tetralix), ofte skrevet klokke-lyng, er en 10-25 cm høj, stedsegrøn dværgbusk med en tuet og lidt ranglet vækstform. Den har forholdsvis store, klokkeformede blomster, og det sammen med dens hårdførhed har betydet, at planten bruges en del som bunddække i surbundsbede.

Beskrivelse 
Klokkelyng er en stedsegrøn dværgbusk med en tuet og lidt ranglet vækstform. Barken er først grågrøn og håret. Senere bliver den gråbrun og glat. Knopperne er kransstillede, ganske små og lysegrønne. Bladene er linjeformede med indrullede rande. Oversiden er grågrøn på grund af grålig hårklædning. Undersiden er hvid, men ses næsten ikke. Blomsterne sidder i endestillede skærme. De er krukkeformede, lyserøde og nikkende. Frugterne er tørre kapsler, der modner godt med mange, spiredygtige frø. Højde x bredde og årlig tilvækst:: 0,40 x 0,40 (4 x 4 cm/år).

Rodnettet er meget fint og filtagtigt. De tynde rødder tåler ikke kunstgødning. Svampemidler vil forhindre det samliv, mycorrhiza, som planten har med én eller flere svampearter.

Hjemsted 

Klokkelyng hører hjemme på de vådeste dele af hederne, og den vokser i fuld sol på mager, sur og fugtig bund overalt i Vesteuropa, inklusive Danmark, hvor den er almindelig i Vest- og Nordjylland, mens den er sjælden i det øvrige land. Klokkelyng konkurrerer med Revling, og den taber, hvis der ikke er forhold, der hæmmer revling (brand, slåning, græsning).

Raunsø Mose nord for Bramming er sur og næringsfattig. Her vokser arten sammen med bl.a. benbræk, bukkeblad, rosmarinlyng, bævreasp, dunbirk, rundbladet soldug, kragefod, mosepors og tuekogleaks

Anvendelse 
Honning fra klokkelyng er mørk og meget aromatisk.

Sorter 
 Erica tetralix 'Alba' har hvide blomster.
 Erica tetralix 'Con. Underwood' har mørkrosa blomster og sund, kraftig vækst.

Noter

Kilde 
 Signe Frederiksen et al., Dansk flora, 2. udgave, Gyldendal 2012. .
 Sten Porse: Plantebeskrivelser, DCJ 2003 (CD-Rom).

Eksterne henvisninger 
 Arne og Anna-Lena Anderberg: Den virtuella floran, Naturhistoriska riksmuseet 

Lyserøde blomster
Buske
Surbundsplanter
Bunddækkende planter
Lyng
Klitrose

 
Klitrose (Rosa pimpinellifolia), ofte skrevet klit-rose, er en 15-50 cm høj busk, der vokser i klitter og på heder. Blomsterne dufter kraftigt og sødt med gammeldags "rosenduft".

Beskrivelse 
Klitrose er en bestanddannende og opretvoksende, løvfældende busk. De enkelte grene er oprette til opstigende og forsynet med talrige børsteagtige torne. Barken er først rødlig, men bliver hurtigt brun. Gamle grene har gråbrun og lidt opsprækkende bark. Knopperne er spredtstillede, runde, røde og forholdsvis små.

Bladene er uligefinnede med ovale småblade. Blomstringen sker i juni, hvor man ser de endestillede, hvide blomster fordelt på hele busken. Frugterne er runde, brunsorte hyben. Frøene modner godt og spirer villigt.

Rodnettet er tæt og kraftigt, og planten sætter underjordiske udløbere.

Højde x bredde og årlig tilvækst: 1 x 1 m (100 x 10 cm/år), heri ikke medregnet udløbernes skud.

Voksested 
Klitrose er almindeligt vildtvoksende i Danmark langs Jyllands vestkyst og i det vestlige Limfjordsområde, og er sjælden i det øvrige land. Den er hårdt trængt af landskabsukrudtet rynket rose, som er på vej til at overtage dens niche. Busken findes voksende sammen med bl.a. havtorn, bukketorn, sandhjælme, marehalm og alm. engelsød.

Anvendelse 
Klitrosen er velegnet specielt til de meget tørre sandjorde, for den tåler vind og salt. Under disse forhold kan den bruges som kantplante og sandbinder. De mange sorter af planten har dog en mere udbredt anvendelse i have og park.

Kilde 
 Signe Frederiksen et al., Dansk flora, 2. udgave, Gyldendal 2012. .
 Træer og buske til skovbryn, læhegn og vildtplantninger

Eksterne henvisninger 
 Arne og Anna-Lena Anderberg: Den virtuella floran, Naturhistoriska riksmuseet 

Buske
Haveplanter
Hvide blomster
Rose
Rose
Natlys-familien

Natlys-familien (Onagraceae) består af 18 slægter og omkring 650, ofte urteagtige arter. Familien er udbredt på alle kontinenter undtagen Antarktis. Bladene er spredtstillede med tandet rand. Blomsterne sidder samlet i klaser eller aks. Frugten er en kapsel med mange frø. Her nævnes kun de slægter, som er repræsenteret ved arter, som er vildtvoksende i Danmark, eller som dyrkes her.

 Dueurt (Epilobium)
 Fuchsia
 Gederams (Chamerion), synonym: Chamaenerion
 Ludwigia
 Natlys (Oenothera)
 Steffensurt (Circaea)

Eksterne henvisninger
Kartebollefamilien

Kartebollefamilien (Dipsacaceae) er tidligere anset som en plantefamilie i kartebolleordenen (Dipsacales). Familien havde omkring 10 slægter med 300 arter. Arterne er nu placeret i gedebladfamilien (Caprifoliaceae).

Kartebollefamilien bestod af urteagtige planter med modsatte blade, hovedformede blomsterstande og mere eller mindre tosymmetriske blomster. Deres tørre frugter rummer kun ét frø. Arterne er udbredt i Europa, Asien og Afrika.

 Blåhat (Knautia)
 Djævelsbid-slægten (Succisa)
 Kartebolle (Dipsacus)
 Pterocephalus
 Skabiose (Scabiosa)
 Skælhoved (Cephalaria)
 Succisella
 Triplostegia

Forældede taksonomiske grupper
Gedeblad-familien
Teknik

Teknik (græsk: techne), er en beskrivelse for gennemførelse af opgaver, som knytter sig til og med udgangspunkt i kunst, håndværk, industri, sport etc., når dette har henholdsvis en kompleks udformning, struktur og bevægelse.

Metoder 
Metoder

- som udvikles ved uddannelse, praktiske opgaver, eksempelvis indenfor kunst, håndværk, industri og sport.

- til at omsætte naturvidenskabelige kundskaber til praktiske gøremål, eksempelvis indenfor landbrug, arkitekt- og ingeniøropgaver, informationsteknologi etc.

Se også 
 Teknologi

Teknologi
 
Ord og vendinger
Frank Herbert

Frank Herbert (født 8. oktober 1920, død 11. februar 1986) var en amerikansk science fiction-forfatter. Herbert er skaberen af det fiktive univers omkring planeten Klit. Over seks romaner beskriver Frank Herbert udviklingen i den kendte del af det beboede univers gennem en periode, som strækker sig over et meget langt tidsrum (mere end 10.000 normalår).

Frank Herbert beskæftiger sig med loyalitet og personlig værdighed gennem alle sine værker. Ofte bliver personernes moralske styrke afprøvet under meget ekstreme vilkår, men altid i velformulerede, sociale sammenhænge. Det er karakteristisk for Frank Herbert, at han betoner vigtigheden af personernes dybeste tanker og motiver ved at kursivere disse tankerækker, som er ukendte for andre end læseren og personen selv.

Det er sandsynligt, at Frank Herbert var blevet kendt som en meget velskrivende og dybsindig forfatter, hvis han havde valgt at skrive finkulturelle romaner og noveller. Som det er, har han bidraget til at højne niveauet betydeligt inden for moderne science fiction.

Bibliografi 
 Dune (1) – dansk titel: Klit
 Dune Messiah (2) – dansk titel: Profeten på Klit
 Children of Dune (3) – dansk titel: Børnene på Klit
 God Emperor of Dune (4)
 Heretics of Dune (5)
 Chapterhouse – Dune (6)
 The Eye of Heisenberg
 The Green Brain
 Destination: Void
 The Santaroga Barrier
 The Heaven Makers
 Whipping Star
 The Worlds of Frank Herbert
 Soul Catcher
 The Godmakers
 Hellstrom's Hive
 The Dragon in the Sea
 The Best of Frank Herbert 1952-1964
 The Best of Frank Herbert 1965-1970
 The White Plague
 The Dosadi Experiment
 The Book of Frank Herbert
 The Worlds of Frank Herbert
A Thorn in the Bush
Angels' Fall

Eksterne henvisninger 

Science fiction-forfattere fra USA
Romanforfattere fra USA
Amerikanere i 1900-tallet
Velordnet

En velordnet mængde betegner i matematikken en mængde M, hvor enhver ikke tom delmængde af M har et mindste element.

Mængdelære
Ordningsteori
Jord

Begrebet jord eller jordbund dækker over mange forskellige materialetyper, som er forskellige kemisk og fysisk set. Som alt på planeten Jorden er materialerne oprindeligt rester fra stjerner.

Råjord kan bestå af nedbrudte eruptiver, det vil sige gammel, silikatholdig lava og i mindre mængder alt, hvad der ellers stammer fra vulkaner. Desuden kan råjorden være dannet ved forvitring af metamorfe bjergarter (granit, gnejs, konglomerater, sandsten, skifer eller kvartsit). Endelig kan råjorden også bestå af sedimenter (sten, grus, sand, silt, ler eller kalksten og andre karbonater), som kan være aflejret af vand eller vind, eller blot på gammel havbund, som er blevet presset op over havoverfladen.

Jordbund er det materiale, som planter og jordbundsorganismer lever i, og derfor også det, som man dyrker, når man driver landbrug, skovbrug eller gartneri. Når mikroskopiske (mikrober) og makroskopiske organismer har boltret eller stadig boltrer sig i råjorden, samles der et lag af organismeaffald og døde organismer (dyre- og planterester), som tilsammen kaldes førne. Når førnen bliver omsat af jordens bakterier og svampe, dannes der produkter, der repræsenterer stigende grad af nedbrydning. Til sidst er energien udvundet af førnen, hovedparten af mineralerne er frigivet, og tilbage er en sort, geléagtig rest, humus. Hvis førne, humus og alle mellemprodukterne bliver blandet ned i råjorden, dannes der muld, men hvis det hele bliver liggende for sig selv øverst oppe, opstår der i stedet morr. Begge disse jordtyper er former for overjord, som også kaldes dyrkningslaget eller madjorden.

Note

Se også 
 Muld
 Havebrug
 Jordbundsforhold
 Jordbundslære
 Jordbundsorganisme
 FAOs jordklassificering
 Jordbundsøkologi
 Sten og jordtyper

Eksterne henvisninger 

 18 oktober 2020, videnskab.dk: Hvad er jord egentlig? Vidste du, at jorden på marken primært er sten, mens plantejorden fra havecenteret næsten er ren tørvemos?
 University of Manchester. (2017, November 20). What makes soil, soil? Researchers find hidden clues in DNA. ScienceDaily

Jordbundslære
Økologi