Diósgyőr

Diósgyőr Magyarország egyik történelmi települése, ma Miskolc egyik városrésze. Középkori vára magyar királyok és királynék kedvelt üdülőhelye volt, ma műemlék, turisztikai látványosság. Diósgyőr-Vasgyárban működött az ország egyik legjelentősebb nehézipari vállalata, a több nevet viselő Diósgyőri Vas- és Acélgyár (a szocializmus idején Lenin Kohászati Művek (LKM)). Diósgyőrről kapta a nevét Miskolc leghíresebb labdarúgócsapata, a Diósgyőri VTK, amelynek stadionja szintén e városrészben található.

A 2505-ös közút mentén fekszik, a Bükk lábánál.

Demográfia 
A városrész népessége a 2001-es népszámlálás szerint  fő, a város lakosságának 9,9%-a. Területe 17,4 km², népsűrűsége 1063 fő/km². Korszerkezete kicsivel idősebb a városi átlagnál, az alacsony iskolázottságúak aránya kedvezőbb, a felsőfokú végzettségűeké valamivel alacsonyabb, mint a városi átlag. Foglalkoztatottság tekintetében nem tér el a miskolci átlagtól.

Diósgyőr és a vár története 

A terület az ősidők óta lakott. A környékbeli bükk-vidéki barlangokból (Szeleta, Kecske-lyuk, Kő-lyuk) – mint azt Herman Ottó, Kadić Ottokár és Hillebrand Jenő munkáiból tudjuk –, paleolit kori, a neandervölgyi leletanyaggal rokon, de attól fejlettebb szinten megmunkált kőeszközök, nyílhegyek, szakócák, kerültek elő.

11. századi dézsmajegyzékekből tudjuk, hogy két település, Csenyik és Sziget az épülő várnak adózik,  a várhegy aljában őskori település nyomaira bukkantak. 1200 táján Anonymus említi először Diósgyőr nevét, igaz, ő még Győr formában: „miután Árpád vezér seregével elhagyta Szerencset (…) Bors apjának, Böngérnek adományozta a Tapolca vizétől a Sajó folyóig terjedő földet, amely területnek Miskolc a neve, valamint azt a várost, amelyet Győrnek hívnak.” Legrégebbi épülete, a vár helyén először a 12. században állhatott erődítmény, amely a tatárjárás idején elpusztult. A jelenleg álló várat valószínűleg IV. Béla építtette.

A diósgyőri vár fénykora I. Lajos király uralkodása alatt kezdődött. 1364-ben Miskolc városát és környékét a diósgyőri uradalomhoz csatolták. A magyar–lengyel perszonálunió megszűntével Diósgyőr vesztett jelentőségéből, innentől kezdve magyar királynék jegyajándéka és nyaralóhelye volt.

A mezőkeresztesi csata (1596) után a törökök elfoglalták a területet, innentől Diósgyőr török uralom alatt volt és az egri pasa uralta egészen 1687-ig. Erre az időre a vár minden hadászati értékét elvesztette.

Diósgyőrben már az Árpád-korban is működtek a környék nyersanyagaira alapozó hámorok A szegzőhámorok a 19. század elején már számos, különféle szögfajt átállítottak elő. 1803-tól gyártották azt a vashuzalból kovácsolt zsindelyszeget, ami a vasmű egyik legkeresettebb termékévé vált. Anyaga teljesen dekarbonizálódott, durvaferrites vas volt, bekovácsolt oxidokkal.

Bár a két települést már 1903-tól autóbusz-, 1906-tól pedig villamosközlekedés köti össze, egy 1932-es útikönyv Diósgyőrt még Miskolccal egybeépült szomszédos községként említi. 1945. január elsejével Diósgyőrt hivatalosan is Miskolchoz csatolták, ekkor jött létre a történelmi Miskolcból, Diósgyőrből és a környező településekből kialakuló Nagy-Miskolc. Diósgyőrt és Miskolcot először a köztük felépülő gyár kötötte össze, majd a két település egyre inkább összeolvadt, napjainkban már csak tábla jelzi az egykori történelmi Diósgyőr határát.

Érdekességek 
2012. július 29-én itt mérték az adott évben 24 óra alatt lehullott legtöbb csapadékot. Ekkor egy nap alatt 112,7 mm csapadék zúdult le.

A diósgyőri pálos kolostor 
A pálos kolostort az Ákos nembeli Ernye bán fia, Ákos István nádor alapította a 13. század végén. A nádor haláláig támogatta is a kolostort, ahol kódexmásoló műhely is működött; a misekönyvet, melyet az avasi templom részére készített egy bizonyos László mester, ma az egri levéltár őrzi. Az ország három részre szakadásának idején, 1526-ban Ferdinánd király híve, Serédy Gáspár feldúlta a kolostort, mivel az apát állítólag Szapolyai János király híve volt, 1549-ben pedig a diósgyőri uradalom új gazdája, Balassa Zsigmond elpusztította a rendházat és elfoglalta birtokaikat. Az 1700-as években a pálosok helyreállították a kolostort. II. József, a „kalapos király” azonban feloszlatta a szerzetesrendeket, a kolostor épületét pedig innentől az Erdőgazdaság használta.

1973-ban, a majláthi lakótelep építésének megkezdése előtt régészeti feltárások folytak a területen. A feltárások alapján úgy tűnik, a kolostor négyszögletes udvar köré épült, az udvart kerengő határolta. A templomot a régészek nem találták meg, rábukkantak azonban egy négy helyiségből álló lakóépületre, melyet valószínűleg tűzvész pusztított el. Oklevelek tanúsága szerint István nádor a kolostort saját udvarháza mellett építtette, lehetséges, hogy ennek nyomaira bukkantak a régészek. Az ásatás gazdag leletanyaga megtekinthető a vár északkeleti tornyának múzeumában, ahol a vártörténeti múzeum emeletén a kolostornak állítanak emléket. Itt látható a Diósgyőri Madonna nevű gótikus szobor is.

Diósgyőr templomai 

 Diósgyőri evangélikus templom
 Diósgyőr-vasgyári evangélikus templom
 Újdiósgyőri görögkatolikus templom
 Diósgyőri református templom
 Diósgyőri római katolikus templom

További látnivalók 
A vár bejáratától nem messze áll a Vármúzeum épülete. Falán tábla emlékezik az 1945. január 23-án „málenkij robotra” hurcolt diósgyőriekre.

A Vár utca túloldalán korábban a várfürdő volt, amit az a forrás táplálja, amely egykor a vár árkát töltötte fel vízzel. A Vár utca 13. kertjében fából faragott emléktábla hirdeti, hogy itt állt egykor a város törvényfája, ami alatt a testi fenyítés (bot, illetve korbács) büntetéseket végrehajtották. A törökmogyoró-fát „hatszáz évesnek” nevezik, mert bár 1382 óta többször is kiszáradt, gyökeréről mindig újrasarjadt. Az utolsó, 109 éves korában elszáradt fa tönkjét lebetonozták; két, azóta sarjadt hajtása időközben ismét termővé erősödött.

Diósgyőr az irodalomban 
 Diósgyőr a fő helyszíne Lipták Gábor Sárkányfészek című elbeszélésének.

Galéria

Híres diósgyőriek 
Lásd még: Híres miskolciak listája.

Diósgyőrben születtek
 Bistey András író, újságíró (1942)
 Cserny József formatervező (1939–2009)
 Demjén Ferenc énekes (1946–)
 Demjén István énekes, gitáros (Diósgyőr, 1938 – Budapest, 2022)
 Ditrói Sándor orvos, kórházigazgató (Diósgyőr-Vasgyár, 1923 – Miskolc, ?)
 Dunai Zoltán festő (1935–)
 Fejér Ernő fotóművész, grafikus (1945)
 Földesi József orvos (Diósgyőr, 1903 – Miskolc, 1975)
 Fülepp József bányamérnök, bányajogász, akadémikus (1786/1790 – 1847)
 Grómusz Mária tanuló, az 1956-os sortűz áldozata (1938–1956)
 Huszti Vilmos, dr. klasszika-filológus, tanár, nyelvtanár (1915–2000)
 Keller Lívia festő (Diósgyőr-Vasgyár, 1918 – Miskolc, 2005)
 Kraitz Gusztáv szobrász, keramikus (Diósgyőr-Vasgyár, 1926) 
 Ladányi László sinológus (Diósgyőr, 1914 – Hongkong, 1990)
 Lakatos István vegyészmérnök (1943)
 Láng István belgyógyász, orvosi szakíró (Diósgyőr-Perecesbányatelep, 1908 – Budapest, 1987)
 Lengyel Pál rendező (Diósgyőr, 1943 – Budapest, 2012)
 Markup Béla szobrászművész (Diósgyőr, 1873 – Budapest, 1945)
 Martsekényi Imre építészmérnök, országgyűlési képviselő (1898–?)
 Mátrai József színész, rendező, az Állami Faluszínház (Állami Déryné Színház) alapító színházigazgatója (1913-1957) 
 Mészáros Sámuel költő (Diósgyőr, 1929 – Budapest, 2018)
 Miklósházy Attila katolikus püspök (Diósgyőr, 1931 – Pickering, Ontario, 2018)
 Nagy Antal kanonok, esperes (Diósgyőr, 1837 – Sajóvárkony, 1912)
 Németh Péter Mikola költő, esszéíró, performer, szerkesztő-rendező (Diósgyőr, 1953)
 Pap László villamosmérnök (1943)
 Péterfy-Novák Éva írónő (1961)
 Solymosi Ernő labdarúgó (Diósgyőr, 1940 – 2011)
 Szabó Károly diplomata (Diósgyőr, 1928 – Budapest, 1995)
 Szabolcs Péter szobrászművész (1942–)
 Szoboszlay Péter rajzfilmrendező, grafikus, egyetemi tanár (Diósgyőr, 1937)
 Tamás Gyula labdarúgó (Diósgyőr, 1941)
 Tóth Imre grafikus, festőművész (1929–2004)
 Ungár Margit, az első női ügyvéd Magyarországon (1897–1969)
 Zádor Tibor tanár, múzeumigazgató (Diósgyőr, 1910 – Miskolc, 1988)

Diósgyőrben éltek, élnek
 Déryné Széppataki Róza színésznő (Jászberény, 1793 – Miskolc, 1872)
 Marosi Balázs plébániai kormányzó (Kézdivásárhely, 1994 –)
 Mikolai Vince plébános
 Saád Andor orvos, régész (Liptóújvár, 1904 – Miskolc, 1977)

A diósgyőri nagyüzemek 

A Diósgyőri Acélművek („Vasgyár”) egykor Miskolc és a megye legtöbb embert foglalkoztató cége volt. Az 1770-ben alapított hámori vasmű 1870-ben költözött Diósgyőrbe, és a második világháború után vált a város legjelentősebb vállalatává, amikor az állami vezetés Miskolcból nehézipari központot fejlesztett. A rendszerváltás a céget nehéz helyzetbe sodorta, csődbe ment, többször tulajdonost váltott. Mára megszűnt, bár a területén néhány vállalkozás még működik.

A Diósgyőri Gépgyár (DIGÉP, DIMÁVAG) a Diósgyőri Acélművektől nyugatra helyezkedik el. A korábbi nagyvállalat működő üzemei ma a DIGÉP Diósgyőri Ipari Park területén üzemelnek.

Hivatkozások

További információk 
 Miskolc-Diósgyőr honlapja
 Diósgyőrért Közhasznú Alapítvány
 Guzsik Tamás: Az Ákos-nemzetség birtokai a középkori Borsod megyében
 A diósgyőri vár hivatalos honlapja
 Diósgyőr.lap.hu (linkgyűjtemény)
 Diósgyőr Rádió
 A Diósgyőri VTK szurkolói honlapja
 Felső-magyarországi Várak Egyesülete – Diósgyőr
 3D képek a várról
 A Miskolc-Diósgyőri Görögkatolikus Egyházközség Honlapja
 Diósgyőr a város turisztikai portálján
 A Kilián-dél honlapja 

Miskolchoz csatolt települések
Miskolc városrészei
 
Borsod vármegye települései