Celom

Celom (sekundarna telesna duplja) se razvija u toku embrionalnog razvića u mezodermu, kao potpuno nov prostor; nije ostatak blastocela kao pseudocelom. Obavijen je mezodermalnim epitelom – peritoneumom. Celom je ispunjen tečnošću, ali u njemu, za razliku od pseudoceloma, nema organa. Celomska tečnost ne dolazi u dodir ni sa telesnim zidom ni sa crevom jer je od njih odvojena peritoneumom.

Na peritoneumu se razlikuju dva sloja : 
 parijetalni, spoljašnji sloj okrenut ka epidermisu i 
 visceralni, unutrašnji sloj okrenut prema crevu.

Ova dva sloja se sustiču na dorzalnoj i ventralnoj strani obrazujući dorzalnu i ventralnu mezenteru. Kroz ove mezentere prolaze krvni sudovi, mišići i dr.

Načini postanka celoma 
Celom postaje uglavnom na dva načina : 
 šizocelno a sam celom je šizocelom i 
 enterocelno, a celom je gastrocelom. 

Pri šizocelnom načinu dolazi do razmicanja ćelija mezoderma, a pri enterocelnom celom nastaje kao izbočina creva.

Značaj i uloge celoma 
 
Pojava celoma uslovila je mnoge pogodnosti i preimućstva, kao što su poboljšanje metabolizma, bolja pokretljivost i time prilagođavanje različitim uslovima spoljašnje sredine, koje su dovele do razvoja velikog broja sve složenijih tipova životinja.

Uloge celoma su :
 celomska tečnost se koristi, kod manje složenih celomata, kao primarni transportni sistem; kod tih celomata peritoneum ima treplje, čijim radom se pomaže cirkulacija celomske tečnosti; kod složenijih celomata razvijen je krvni sistem kao osnovni transportni sistem;
 od celoma polaze polaze kanali koji ga povezuju sa spoljašnjom sredinom; ti kanali su metanefridije i kanali za izbacivanje polnih ćelija; metanefridije su cevi otvorene na oba kraja, po čemu se razlikuju od protonefridija;
 u celomu se, kod prostijih celomata, vrši dozrevanje polnih ćelija ; kod nekih, kao što su npr. morski krastavci (bodljokošci), se čak i oplođenje vrši u celomu;
 celomska tečnost je pod stalnim pritiskom tako da telu daje čvrstinu i pomaže pri kretanju, odnosno predstavlja neku vrstu hidrauličnog skeleta.

Pravci razvoja celomata 
Životinje koje imaju celom nazvane su celomata i pripadaju im:
 viši beskičmenjaci:
 mekušci, 
 prstenasti crvi, 
 zglavkari i 
 bodljokošci i 
 hordati

Pored ovih navedenih celomatama pripadaju i njima srodne manje grupe životinja.

Među celomskim životinjama razlikuju se dve linije (grupe) :
  protostomije i 
 deuterostomije.

Celomske protostomije (grč. protos = prvi; stoma = usta) obuhvataju sledeće tipove životinja : 
 mekušce (Mollusca), 
 prstenaste crve (Annelida) i 
 zglavkare (Arthropoda), kao i čitav niz manjih tipova životinja.
 
Celomske deuterostomije (grč. deutesros= drugi po redu) obuhvataju sledeće tipove : 
 bodljokošce (Echinodermata) 
 hordate (Chordata) kao i manje tipove.
 
Razlike između ove dve grupe celomata date su u narednoj tabeli :

Literatura 
 Dogelj, V,A: Zoologija beskičmenjaka, Naučna knjiga, beograd, 1971. 
 Krunić, M: Zoologija invertebrata 1, Naučna knjiga, Beograd, 1977. 
 Krunić, M: Zoologija invertebrata 2, Naučna knjiga, Beograd 
 Mariček, magdalena, Ćurčić, B, Radović, I: Specijalna zoologija, Naučna knjiga, Beograd, 1986. 
 Matoničkin, I, Habdija, I, Primc - Habdija, B: Beskralješnjaci - bilogija nižih avertebrata, Školska knjiga, Zagreb, 1998. 
 Marcon, E, Mongini, M: Sve životinje sveta, IRO Vuk Karadžić, Beograd, 1986. 
 Petrov, I: Sakupljanje, preparovanje i čuvanje insekata u zbirkama, Biološki fakultet, Beograd, 2000. 
 Radović, I, Petrov, Brigita: Raznovrsnost života 1 - struktura i funkcija, Biološki fakultet Beograd i Stylos Novi Sad, Beograd, 2001.

Vanjske veze 
 BioNet Škola

Anatomija životinja
Biologija razvića