Párizs, Texas

Párizs, Texas (eredeti címe: Paris, Texas) 1984-ben bemutatott filmdráma, rendezője Wim Wenders. A filmet az 1984-es cannes-i fesztiválon mutatták be, ahol elnyerte a fesztivál fődíját az Arany Pálmát.

Tartalom
Középkorú, elhanyagolt külsejű férfi botorkál a mexikói sivatagban. Belép egy lepusztult kocsmába és szó nélkül elájul. A helyi orvos csak egy névjegyet talál nála, kiderül, a férfi öccsének a telefonszáma van rajta. Travis (Harry Dean Stanton) – a sivatagi férfi – négy éve tűnt el, azóta semmit nem tudnak róla. Walt (Dean Stockwell), Travis öccse, egy jól menő plakátkészítő vállalkozás tulajdonosa jön el lerongyolódott bátyjáért, s a kocsival nekivágnak a  Los Angelesig vezető útnak.

Travis hosszú kilométereken keresztül egy szót sem szól, ám lassan megered a nyelve, beszélgetni kezdenek. Kiderül, a férfi négy évvel ezelőtt őrjöngő féltékenységében felgyújtotta lakókocsijukat, melyben gyönyörű fiatal feleségével (Nastassja Kinski), és kicsiny gyerekével éltek. Otthonuk szörnyű pusztulását ugyan túlélik, de elsodródnak egymástól: Travis teljesen eltűnik, gyerekük Waltékhoz kerül, s a fiúcska nem is igen emlékszik már, hogy kik voltak igazi szülei. Jane (a feleség) sem adott életjelt magáról, az egyetlen fogódzó egy houstoni bank, ahonnan minden hónap ötödikén pénzt küld a gyermekét nevelő Waltéknak.

Kiderül: Párizs (Paris) egy település Texas államban, amit Travis mint a szülei megismerkedésének – és talán fogantatásának – helyszínét tart számon, vett is egy darab semmire sem használható földet ott.

Travis-nek nem csak testvérével és annak feleségével kell újra megbarátkozni, nem csak a  négyéves remetelét szociális defektusait kell leküzdenie, de gyerekét is ismét meg kell hódítania. A nehezen induló barátkozást – és Travis vágyát, hogy újra lássa feleségét – a férfi úgy oldja fel, hogy vesz egy kocsit, és fiával együtt nekivágnak Houstonnak, hogy megkeressék Jane-t.

A találkozó létrejön, de megdöbbentő körülmények közt: Jane egy peep-show-ban mutogatja magát, Travis pedig végül vendégként oson be hozzá. Elkezd beszélni magáról, négy évvel ezelőtti érzéseiről, s Jane lassacskán ráeszmél, hogy a tükör mögött nem egy perverz vendég ül, hanem a férje. Travis, miután beszámol korábbi érzéseiről, feláll és elmegy, mindössze egy hotelszoba számát hagyja maga után. A hotelben a gyerek vár szüleire, apja azonban meghagyja az életet kettejüknek és újra nekivág magányos útjának.

Wenders a filmről
Wenders az „el-nem-beszélés” filmjének tartja a Párizs, Texas-t. A dolgok lehetetlenségét próbálja ábrázolni. A rendező nagy fokú szabadságot adott színészeinek. A forgatásokra csak néhány vázlatosan felrajzolt képpel érkezett, és számos változtatást közösen beszéltek meg. A már felvett jeleneteket javították újra és újra. „A Párizs, Texas-ban minden a helyszínen született: a beállítást a történés határozta meg.” – mondja.

Díjak, jelölések
Cannes-i Nemzetközi Filmfesztivál (1984)
díj: Arany Pálma – Wim Wenders 
díj: FIPRESCI-díj – Wim Wenders 
díj: Ökumenikus zsűri díja – Wim Wenders
BAFTA-díj (1985)
díj: legjobb rendező – Wim Wenders
jelölés: legjobb filmzene – Ry Cooder
jelölés: legjobb film – Chris Sievernich, Anatole Dauman
jelölés: legjobb adaptált forgatókönyv – Sam Shepard

Jegyzetek

További információk

1984 filmjei
Francia filmdrámák
Német filmdrámák
Brit filmdrámák
Amerikai filmdrámák
Road movie-k