Zsolnay Vilmos

Zsolnay Vilmos (Pécs, 1828. április 19. – Pécs, 1900. március 23.) keramikusművész, nagyiparos, a pécsi Zsolnay porcelángyár felfejlesztője.

Élete 
Zsolnay Miklós és Ballay Terézia fia. A Zsolnay (Zsolnai, Zolnai) család szombathelyi eredetű, Zsolnay Vilmos nagyapja, Zsolnay József szabómester költözött Pécsre, ahol 1796-ban feleségül vette Edelmayer Katalint, Feyerabend Ágoston - ugyancsak szabó - fiatal özvegyét.

Bár festőművésznek készült, apja kívánságára 1853-ban átvette a családi üzlet irányítását, majd 1863-ban bátyja pécsi agyagárugyárát. Miközben a manufaktúrát fejlesztette, végig alkotóművész maradt. Nagyon fontosnak tartotta új kerámiaanyagok kifejlesztését. Az ő találmánya az ún. porcelánfajansz és az épületdíszítésre alkalmazott fagyálló pirogránit (pyrogranit). A Petrik Lajos és Wartha Vince által megalkotott, eozinnak nevezett lüszteres máz technikájának kidolgozásában is közreműködött. Gyára elsőként alkalmazta az eozinmázat dísztárgyain. 1873-tól bel- és külföldi kiállításokon mindenhol sikert aratott. Kiemelkedő sikere volt 1878-ban, hogy a párizsi világkiállításon elnyerte a nagydíjat (Grand prix), s a francia Becsületrenddel is kitüntették. Később megkapta a Ferenc József-rendet, Pécs városa pedig díszpolgárrá avatta.

Tervezőként ő alkalmazott először neves képzőművészeket (így a korán elhunyt Klein Ármint is). A korszak nagy építészei előszeretettel alkalmazták a Zsolnay-féle épületkerámiát, azaz az épületkülsőkön használható kőcserepeket.

Nem sokkal 72. születésnapja előtt hunyt el, s a pécsi Budai városrész ótemetőjének Szent Mihály-kápolnájába temették.

Házassága és leszármazottjai 
Zsolnay Vilmos 1855-ben feleségül vette Bell Terézt (1832–1918). Házasságukból született:
Zsolnay Miklós (1857. október 30. – 1922. február 25.) 
Zsolnay Júlia (1856. február 15. – 1950. április 2.), kopasznyai Sikorski Tádé (1851–1940) felesége
Zsolnay Teréz (1854. május 21. – 1944. május 16.), alsómátyásfalvi Mattyasovszky Jakab (1846–1925) okleveles bányamérnök, geológus felesége

Zsolnay-kerámiát alkalmazó építészek 
 Steindl Imre
 Lechner Ödön
 Árkay Aladár
 Korb Flóris
 Giergl Kálmán
 Lajta Béla
 Pecz Samu
 Raichle J. Ferenc
 Schulek Frigyes

Emlékezete 
Halála után a gyárat fia, Zsolnay Miklós irányította, akinek már apja életében is döntő szerepe volt a cég gazdálkodásában.

A Zsolnay alapította gyárat 1945 után államosították, Pécsi Porcelángyár néven főként műszaki porcelántermékeket állított elő. A rendszerváltás óta Zsolnay Porcelánmanufaktúra Zrt. néven széles választékban állít elő kerámiatermékeket.

Az eozinmázas köztéri kút Pécs egyik jelképe.

A budapesti Párisi Nagy Áruház (Divatcsarnok) egyik termét róla nevezték el, ahol sok műve megtekinthető. Az itt működő Párisi Galéria Művészeti Szalon és Aukciósház rendszeresen forgalmaz régi és Zsolnay-kerámiákat.

Irodalom 
 Dénes Gizella: Csodálatos fazekas, Szent István Társulat, Budapest (1965)
 P. Horváth Tamás: Tündérváros – Zsolnay Miklós titkos élete, Prae.hu – Palimpszeszt (2014)

Film 
 A föld szeretője (2010) – Pozsgai Zsolt (forgatókönyvíró, rendező), Őze Áron (főszereplő)

Egyéb 
Pécsen a Pécsi Szakképzési Centrum Zsolnay Vilmos Szakgimnázium és Szakközépiskola a 2016–17-es tanévtől kezdődően viseli a gyáralapító nevét.

Jegyzetek

Források 

 Sarkadiné Hárs Éva: Zsolnay Vilmos a festő, JPMÉ, 1958

További információk 
 Zsolnay Porcelánmanufaktúra Zrt.
 A Zsolnay Művek története és termékei
 Zsolnay.lap.hu

Kapcsolódó szócikkek 
 Zsolnay család
 Zsolnay Kulturális Negyed
 Zsolnay-mauzóleum
 Zsolnay Múzeum
 Zsolnay porcelángyár

1828-ban született személyek
1900-ban elhunyt személyek
Pécsi képzőművészek
Magyar keramikusok
Magyar iparművészek
Magyarországi szabadkőművesek
A francia Becsületrend magyar kitüntetettjei
A Ferenc József-rend tagjai
Vilmos