Szikszó

Szikszó (németül: Sicksau, szlovákul: Siksava) város Borsod-Abaúj-Zemplén vármegyében. A Szikszói járás központja.

Fekvése 
A Hernád völgyében fekszik, a folyó jobb parti oldalán, a vármegyeszékhely Miskolctól 17 kilométerre északkeletre.

A közvetlenül határos települések: észak felől Aszaló, kelet és délkelet felől Alsódobsza és Sóstófalva [utóbbi kettő a Hernád túlpartján fekszik, közúti kapcsolatban nem állnak a várossal], dél felől Onga, délnyugat felől Arnót és Sajópálfala, nyugat felől Sajóvámos, északnyugat felől pedig Alsóvadász.

Megközelítése 
Legfontosabb közúti megközelítési útvonala a 3-as főút, mely a központján is végighúzódik. Az ország távolabbi részei felől fontos elérési útja az M30-as autópálya is, amely a belterületeit ugyan nyugatról elkerüli, de a déli határában csomóponttal rendelkezik. Alsóvadásszal és az attól északabbra eső környező településekkel a 2622-es út köti össze.

A hazai vasútvonalak közül a  érinti, melynek két megállási pontja van Szikszó határai között. Szikszó-Vásártér megállóhely a belterület délkeleti szélén helyezkedik el, nem messze a 2622-es út elágazásától, Szikszó vasútállomás pedig a központtól északkeletre, közúti elérését a 37 302-es számú mellékút teszi lehetővé.

Története

Középkor 
A környéken már a honfoglalás idején megtelepedtek a magyarok. Első írásos említése 1280-ra tehető, ekkor ugyanis IV. László itt keltez három oklevelet, a következőkkel zárva sorait: Datum in Zekzou, feria tertia proxima post dominicam judika MCCLXXX. Újabban egyes történészek arra a következtetésre jutottak, hogy a fenti dokumentumban megjelölt hely nem a mai Szikszó helyén álló településre vonatkozik, így ők az első írásos említést 1307-re teszik, amikor is Károly Róbert adott ki oklevelet „in Zykzo”. 1320-ban 96 garas pápai tizedet adózott, mintegy 10%-kal kevesebbet, mint Gönc Ennek alapján mezőváros lehetett. Ebben az időben még az Aba család birtoka volt; az ő kihalásukkal került 1391-ben Zsigmond király, majd felesége, Mária királynő birtokába. Ekkor már királyi városként említették. Ebben az időben virágzásnak indult; ekkor épült a kisebb módosításokkal, de ma is álló gótikus temploma. A fejlődéshez kedvező földrajzi helyzete is hozzájárult: errefelé vezetett az út Kassa és Krakkó felé. Bortermelése már ebben a korban is jelentős volt.

A 16. században a város uraival, a Perényiekkel együtt áttért a református vallásra. Ekkor került gótikus temploma a reformátusokhoz.

Török kor 
1558. október 13-án Velicán füleki bég bandája kirabolta, és felégette a várost. A zsákmánnyal visszavonuló törököket másnap Sajókazánál utolérte és felkoncolta a Bebek György és Telekessy Imre vezette magyar végvári csapat.

1564-től adót fizetett a töröknek; ennek ellenére 1566-ban, 1567-ben és 1573-ban is fosztogatták török csapatok. 1577. november 10-én Ferhát füleki bég támadta meg a vasárnap délelőtti prédikáció közben. A templom kerítésén is bejutottak, de magát a templomot nem tudták elfoglalni. Másnap este a hazatérő portyázókat a Sajó gázlójánál (Sajószentpéternél (más forrás szerint Vadnánál) érték utol Rákóczi Zsigmond erdélyi fejedelem (akkor szendrői várkapitány) katonái. Kisvártatva megérkezett Kassáról Geszti Ferenc és Prépostváry Bálint csapata, és együtt legyőzték a számbeli fölényben lévő törököket.

A kóborló török martalócok elleni védekezésül 1586-tól sövénnyel és árokkal erősítették meg a várost, erődített kastéllyá építették ki a templomot. 1588-ban  fős török had támadta meg Szikszót. Rákóczi Zsigmond immáron egri várkapitány vezetésével a várost sikerült megvédenie a 2000 lovasból és 400-500 gyalogosból álló magyar seregnek. A harmadik szikszói csatában 2000 török mellett több száz magyar és német katona esett el. A helybéliek mindmáig ismerik a tömegsírok helyét.

Újkor 
1679-ben Thököly Imre erdélyi fejedelem serege győzte le itt a labancokat. Budapesten, a Hősök terén, Thököly alakja alatt dombormű örökíti meg a csatát.

Mivel a polgárok 1703-ban Rákóczihoz csatlakoztak, Jean Rabutin császári generális 1706-ban teljesen felégette a várost. Ekkor tűnt el végleg az a büntető kard, amellyel addig a halálos ítéleteket hajtották végre.

1848-ban Mészáros Lázár csapatai arattak itt győzelmet az osztrák csapatok felett.

1852-ben egy lakástűz következtében az egész város leégett. Sikerült újjáépíteni, de az anyagi terheket viselni nem bíró polgárok hamarosan kérvényezték, hogy településüket minősítsék vissza nagyközséggé.

20. század 
A trianoni békeszerződés után 1920 és 1938 között, amikor Kassa Csehszlovákiához tartozott, Szikszó volt Abaúj-Torna vármegye székhelye. A csonka vármegye nem rendelkezett kórházzal, ekkor döntöttek a szikszói kórház felépítéséről. Ezt a rangját 1938 és 1945 között, amikor Kassa újra Magyarország része volt, elveszítette, majd 1945 és 1950 között ismét a már Abaúj nevű megye székhelye lett.

1962. július 1-jéig járási székhely volt. 1989-ben városi címet kapott.

Közélete

Polgármesterei
 1990–1994: Panyik József (független)
 1994–1998: Panyik József (KDNP-MDF-Városi Sport Club)
 1998–2002: Panyik József (Fidesz)
 2002–2006: Panyik József (Fidesz)
 2006–2010: Füzesséri József (MSZP-SZDSZ)
 2010–2014: Füzesséri József (független)
 2014–2019: Füzesséri József (független)
 2019-től: Sváb Antal Béla (Szikszó Városért Egyesület)

Gazdaság 
Itt működik a HELL Energy telephelye, ahol a Xixo üdítőitalokat gyártják.

Népesség 
A település népességének változása:

2001-ben a település lakosságának 97%-a magyar, 3%-a cigány nemzetiségűnek vallotta magát.

A 2011-es népszámlálás során a lakosok 90,6%-a magyarnak, 6,1% cigánynak, 0,2% lengyelnek, 0,6% németnek, 1,2% ruszinnak mondta magát (9,3% nem nyilatkozott; a kettős identitások miatt a végösszeg nagyobb lehet 100%-nál). A vallási megoszlás a következő volt: római katolikus 39,9%, református 25%, görögkatolikus 10,7%, evangélikus 0,2%, felekezeten kívüli 4,3% (19% nem nyilatkozott).

Látnivalók 

 Gótikus református templom
Bethánia kastély
 Borpincék
 Kert Múzeum
 Csáky–Hunyady-kastély
 Szikszó Bringakert
 Szikszó Városi Uszoda

Híres szikszóiak 
Itt született: 
 Bagi Zsolt (1975-ben) filozófiatörténész, irodalmár, esztéta, a Pécsi Tudományegyetem Bölcsészettudományi Kara Filozófia és Művészetelméleti Intézetének adjunktusa
 Balogh Attila (1956-ban) költő, író, újságíró
 Bényi Ildikó (1970-ben) televíziós műsorvezető, bemondó
 Bódi Barbara (1982-ben) színésznő
 Csathy Dániel (Csáti Dániel) (1703—1757) református püspök
 Frisnyák Sándor (1934-ben) Apáczai Csere János-díjas geográfus, egyetemi tanár, a földrajztudományok kandidátusa
 G. Fodor Gábor (1975-ben) politológus, egyetemi docens, a Századvég Alapítvány stratégiai igazgatója. Akadémiai Ifjúsági Díjas (2005)
 Gömöri András Máté (1992-ben) magyar színész, műsorvezető
 Homa János (1956-) magyar  politikus, országgyűlési képviselő (1998 -2006 , Fidesz-Magyar Polgári Szövetség ) 
 Keresztes Kata (1982-ben) blogger, újságíró, műsorvezető
 Kletz László (1950-ben) képzőművész, a Diósgyőri Képzőművész Stúdió '76 vezetője
 Kondás Elemér (1963-ban) NB I-es labdarúgó, a Debrecen edzőjeként kétszeres bajnok
 Laczkó András (1943-ban) író, irodalomtörténész, kritikus
 Ludányi András (Andrew Ludanyi) (1940-ben) politológus, szociológus, történész, egyetemi tanár az adai Észak-Ohió-i Egyetemen
 Mezey István (1945—2012), grafikusművész, festőművész
 Polgár Csaba (1982-ben) színész
 Pogány László (1954) olimpiai válogatott labdarúgó, bajnok a Ferencváros csapatával 1980-81.
 Siderius János (1550—1608) lelkész, esperes
 Simon Sándor (1923—1989) kohómérnök, egyetemi tanár, a Magyar Tudományos Akadémia levelező tagja
 Szakács Gergő (1991-ben), a Follow the Flow együttes énekese
  Tóth Zoltán (1966-ban) zenész, dalszerző-szövegíró, gitáros, énekes, hangszerelő, hangmérnök, a Republic együttes alapító tagja, korábbi gitárosa  
 Tőkéczki László (1951—2018), Széchenyi-díjas magyar történész, egyetemi tanár
 Varga Rudolf (1950-ben), író, rendező
 Vécsey Tamás (1839—1912), jogtudós, politikus, egyetemi tanár, a Magyar Tudományos Akadémia rendes, majd tiszteleti tagja
 Zsuráfszky Zoltán (1956-ban), Kossuth-díjas magyar táncművész, koreográfus

Testvérvárosok 

  Stronie Śląskie, Lengyelország
  Waldems, Németország
  Szováta, Románia
  Dro, Olaszország

Képgaléria

Jegyzetek

Források 
 Szabó András: Az 1588-as szikszói csata és propagandája (Elektronikus Periodika Adatbázis Archívum)

További információk 
 Hivatalos oldal
 Szikszó.lap.hu - linkgyűjtemény

Borsod-Abaúj-Zemplén megye települései
Magyarország városai

 
Magyarország volt megyeszékhelyei
Abaúj-Torna vármegye települései