Borsod-Abaúj-Zemplén vármegye

Borsod-Abaúj-Zemplén vármegye, 1950 és 2022 között Borsod-Abaúj-Zemplén megye közigazgatási egység Magyarország északkeleti részében, az Észak-Magyarország régióban, Magyarország második legnagyobb vármegyéje. Északról Szlovákia, nyugatról Nógrád vármegye, délnyugatról Heves vármegye, délről Jász-Nagykun-Szolnok vármegye, délkeletről Hajdú-Bihar vármegye, keletről pedig Szabolcs-Szatmár-Bereg vármegye határolja. Székhelye Miskolc, a régió központja és legnagyobb települése, ország negyedik legnépesebb városa Budapest, Debrecen és Szeged után, Magyarország egyik legjelentősebb ipari központja. Az egyetlen magyar megye, amely két UNESCO Világörökségi helyszínnel is rendelkezik (az Aggteleki cseppkőbarlang, valamint a Tokaji Borvidék Történelmi Kultúrtáj).

Földrajzilag az ország egyik legváltozatosabb területe. Az Északi-középhegység és az Alföld találkozási pontján fekszik, így a vármegye északi részei hegyvidékkel tarkított – az ország legmagasabb csúcsaival és legmélyebb barlangjaival –, déli részei pedig laposak, síkak. Az átlaghőmérséklet alacsonyabb, mint az országos átlagé, az átlagos páratartalom viszont magasabb (700–800 mm/év). A vármegye tartja az ország legalacsonyabb hőmérsékleti rekordját: −35 °C-ot mértek 1940. február 16-án Miskolctapolcán. A volt szocialista rendszer idején az iparosításra helyezett hangsúly és a megye barnaszén-gazdagsága miatt Borsod-Abaúj-Zemplén az ország egyik vezető ipari régiójává vált, ezért gyakran „Magyarország Ruhr-vidékeként” emlegették. A nehézipar legfontosabb központjai Miskolc, Ózd, Tiszaújváros és Kazincbarcika voltak. A szocialista rendszer bukásával az ipar válságba került, jelenleg ezért Borsod-Abaúj-Zemplén azon megyék közé tartozik, ahol a legmagasabb a munkanélküliségi ráta és egyben a legalacsonyabb az egy főre jutó GDP is. Gazdag folyóhálózattal rendelkezik, itt folyik a Tisza, amely természetes határt képez Borsod-Abaúj-Zemplén és Szabolcs-Szatmár-Bereg vármegyék között, a Sajó, a Bodrog és a Hernád. Legmagasabb pontja a Bükkben magasló 959 m-es Istállós-kő. A megye összterülete 7247,14 km2, Magyarország területének 7,79%-a.

Turisztikai szempontból szintén nagyon gazdag a terület, sok középkori várral, Árpád-kori templommal és fényűző palotával rendelkezik. Miskolc nevezetes a miskolctapolcai Barlangfürdőről, a diósgyőri várról (amelyet jelenleg a Nagy Lajos-korabeli formájára rekonstruálnak), a lillafüredi Palotaszállóról és állatkertjéről, mely az egyik legnagyobb hazánkban. Sátoraljaújhely, a Zemplén fővárosa, adott otthont 1806-tól Kazinczy Ferencnek, aki egészen haláláig maradt a településen. A történelmi forrásokban gyakran Pataknak nevezett Sárospatak fontos kulturális központ, bájos történelmi település és népszerű turisztikai célpont is egyben. Többek között itt volt a Rákóczi fejedelmek rezidenciája. Bizonytalan források szerint pedig itt születhetett Árpád-házi Szent Erzsébet, bár ennek színhelyét mások Pozsonyba teszik. Szikszó városa ad helyet a Xixo gyárának, hazánk egyik legnagyobb tea- és kávégyártó üzemének. Tokaji borvidék területe történelmi borvidék, amely Magyarország hét nagyobb borvidékének egyike. A várost és környékét 2002-ben a Világörökség részévé nyilvánították Tokaji Borvidék Történelmi Kultúrtáj néven. Hírneve azonban régen megelőzte, ugyanis innen származik a tokaji aszú, a világ legrégebbi botritizált bora. Ez volt az a bor, amelyet XIV. Lajos francia király „a borok királya, a királyok bora” becenevén emlegetett.

Földrajz 

Domborzat

Földrajzi adottságai tekintetében Borsod-Abaúj-Zemplén az ország egyik legváltozatosabb vármegyéje. Itt találkozik az Alföld az Északi-középhegységgel és a közé ékelődő medencesorral. A vármegye déli része ezért síkság, északi területe pedig hegyes, dombos. A vármegye legmagasabb pontja a Bükk-vidéken található Felső-Borovnyák (945 m). (A Bükk-vidék legmagasabb pontja Heves vármegyében található.) Második legnagyobb csúcsa a Szalánci-hegység magyarországi nyúlványát alkotó Nagy-Milic (896 m).

Éghajlat

Az éves középhőmérséklet a hegyek miatt az országos átlagnál alacsonyabb, a napsütéses órák száma kevesebb, a csapadék több (7–800 mm).

Vízrajz
 Sajó
 Hernád
 Bódva
 Bodrog
 Hejő
 Takta
 Rakaca
 Jósva (patak)
 Lázbérci-víztározó
 Rakaca-víztározó

Élővilág, természetvédelem

Borsod-Abaúj-Zemplén vármegye jellemző földrajzi pontjai 
 Szélső települések égtájak szerint:
 a vármegye legészakibb települése Hidvégardó (Edelényi járás) (egyben Magyarország legészakibb települése is),
 a vármegye legdélibb települése Tiszadorogma (Mezőcsáti járás),
 a vármegye legkeletibb települése Zemplénagárd (Cigándi járás),
 a vármegye legnyugatibb települése Domaháza (Ózdi járás).

A név eredete 
A megye Magyarország három történelmi vármegyéjének a nevét viseli.

 Borsod nevét a várról kapta, amelyhez tartozott. A vár valószínűleg első gondnokáról, Borsról kapta a nevét (a régi magyar nyelvben a -d képző a helynevek származékos képzője volt, így a Borsod név jelentése Borshoz tartozó hely). Török eredetű személynévből kapta a nevét, a Bors név jelentése megegyezik mai bors szavunkéval. Maga a vár viszont földvár volt, a mai Edelény közelében állt.

 Abaúj vára, Abaújvár nevének rövidített formája. Az Aba rész a térséget a középkorban uralkodó Aba nemzetségre utal. A vár Abaújvár község közelében állt.

 Zemplén is váráról kapta a nevét. A név a szlovák zem vagy a szláv zemlja szóból származik, jelentése föld, talaj, vagy terület. A vár, amint a neve is mutatja, földvár volt; maradványai ma is láthatók a szlovákiai Zemplén község közelében.

Történelem 

Borsod-Abaúj-Zemplén vármegye az 1950-es megyerendezéskor jött létre Borsod-Gömör, Abaúj és Zemplén megye egyesítésével és a határok néhány község átcsatolását jelentő kismértékű kiigazításával. A mai megye a történelmi Borsod, Abaúj-Torna, Zemplén és Gömör, továbbá Heves és Szabolcs vármegye területén található.

Középkor

A honfoglaló magyarok két hullámban foglalták el a korábban szláv törzsek által lakott területeket.
A történelmi vármegyék az államalapítás után alakultak ki. Zemplén és Gömör vármegye történelmi területe már a 11. században kialakult. Borsod vármegyéhez viszont kezdetben a későbbi Torna vármegye területe is hozzátartozott, Abaúj (Újvár) vármegye) pedig többek között a későbbi Heves és Sáros vármegyét is magába foglalta. A 12. századra Heves, Sáros és Torna kivált ezekből a megyékből és önálló vármegyévé alakult. A vármegyehatárok az elkövetkezendő évszázadokban nem változtak.

E vármegyék területének kb. kétharmada királyi kézben volt, csak a többi tartozott földbirtokos családokhoz, például a Miskóc nemzetséghez. Lakosságuk túlnyomórészt királyi várjobbágyokból, illetve az uralkodó által betelepítettekből állt: besenyők (emléküket több mai településnév is őrzi, például Szirmabesenyő), vallonok (Sárospatak és Sátoraljaújhely környéke), valamint csehek és németek. A 12. századra ez is megváltozott, egyre több terület került nemesi családok birtokába. Ekkor jelenik meg Borsodban a Bors nemzetség, Abaújban az Aba nemzetség. Az egyház is ettől az időtől kezdve válik fontos földbirtokossá a területen. 1241-ben itt zajlott a muhi csata.

A 14. századra a terület nagyrészt a nagybirtokos oligarchák kezébe került. Károly Róbert egyik legnagyobb ellenfele, Aba Amadé is a környék legfontosabb családja, az Aba család tagja. Őt Károly Róbert az 1312-es rozgonyi csatában győzte le. Innentől a terület újra a korona birtoka.

Az Anjou-kor idején vált igazán jelentőssé a falu és a város közti különbség. Megyéink területén olyan jelentős városok kaptak szerepet, mint Kassa szabad királyi város és Miskolc; mellettük még több mint negyven mezőváros is megjelent. Errefelé vezettek a Lengyel- és Oroszország felé vezető kereskedelmi utak is, amik hozzájárultak a városok fejlődéséhez. Diósgyőr Nagy Lajos király idején élte fénykorát, magának a királynak és családjának kedvelt szálláshelye volt a diósgyőri vár.

Korai újkor

A 16. századtól teret hódított a majorsági gazdálkodás és a bortermelés. Ez elősegítette az ipar és a városiasodás fejlődését. A mohácsi csatavesztés után a terület egy időre az ország politikai súlypontja lett, egészen a kiegyezésig a Habsburg-ellenesség egyik gócpontja; a Rákóczi-szabadságharcnak is a legfontosabb bázisa. Erdéllyel szoros kapcsolatban áll a terület. Itt kezdte meg terjedését Magyarországon a reformáció; ezzel kapcsolatban iskolák is létesültek, többek között a Sárospataki Református Kollégium. Az 1787-es népszámlálás adatai szerint a megyéknek már csaknem félmillió lakosa volt.

A 18. század folyamán több város is megváltotta magát a hűbériség alól, új céhek, manufaktúrák jelentek meg, erősödött a bányászat, üveghuták és vashámorok épültek (Fazola Henrik ómassai „őskohó”-ja). Miskolc ipari és kereskedelmi szempontból felzárkózott Kassa mellé, lassan kezdte átvenni a vezető szerepet a térségben.

Ugyanebben az évszázadban jelentős volt az idegen betelepülés a térségbe, szlovákok, görögök (főleg Miskolcra), németek, ruszinok érkeztek, teljes falvakat alakítva ki.

Modern kor

A 19. században a három vármegye közül főként Borsod fejlődött, egyrészt Miskolc közelsége, másrészt a haladó szellemű nemesek nagy száma miatt. A felvilágosodás, a reformkor, a nyelvújítás jeles személyiségei közül is sokan erről a környékről indultak el, köztük Kazinczy Ferenc, Batsányi János, Kossuth Lajos, Szemere Bertalan, Palóczy László, Andrássy Gyula.

A kiegyezés után a környék fejlődésnek indult, ipari jellege egyre hangsúlyosabb lett. Ekkor épült ki a vasúthálózat.

A trianoni békeszerződés értelmében Abaúj-Torna vármegye 48%-át, Zemplén 72%-át és Gömör 92,5%-át Csehszlovákiához csatolták, egyedül Borsod vármegye területe maradt a régi. Abaúj-Torna megyeszékhelye Szikszó lett, Zempléné maradt Sátoraljaújhely.

A jelenlegi Borsod-Abaúj-Zemplén megye az 1950-es megyerendezés során jött létre Miskolc központtal.

A szocializmus évtizedeiben a megyében a nehézipar fejlődött, új iparvárosok alakultak ki (Tiszaújváros) vagy a meglévők ipari jellege erősödött (Miskolc, Ózd, Kazincbarcika). A rendszerváltást követően a nehézipar válságba került, a megye igyekszik a turisztikai jelleget erősítve kilábalni a válságból.

Közigazgatási beosztás 1950–1990 között

Járások 1950–1983 között 
Az 1950-es megyerendezés előtt Abaúj megyéhez öt járás tartozott (Abaújszántói, Bódvaszilasi, Encsi, Gönci és Szikszói), Borsod-Gömör megyéhez nyolc (Edelényi, Mezőcsáti, Mezőkeresztesi, Mezőkövesdi, Miskolci, Ózdi, Putnoki és Sajószentpéteri), Zemplén megyéhez pedig négy (Sárospataki, Sátoraljaújhelyi, Szerencsi és Tokaji). A megyerendezéskor ezek mindegyike Borsod-Abaúj-Zemplén megyéhez került, így az új megyében 1950. március 16-ától tizenhét járás volt.

Az 1950-es járásrendezés során, június 1-jén a tizenhétből négy járás megszűnt. A Bódvaszilasi beolvadt az Edelényibe, a Mezőkeresztesi pedig a Mezőkövesdibe, a Göncit az Abaújszántói és a Sátoraljaújhelyi között osztották fel, míg a Sajószentpéterit a Miskolci és a Putnoki között. Ugyanekkor a Sátoraljaújhelyi járásnak a Bodrogközbe eső részéből megalakult az új Ricsei járás. Mindennek következtében a tanácsrendszer bevezetésekor Borsod-Abaúj-Zemplén megye tizennégy járásra oszlott (Abaújszántói, Edelényi, Encsi, Mezőcsáti, Mezőkövesdi, Miskolci, Ózdi, Putnoki, Ricsi, Sárospataki, Sátoraljaújhelyi, Szerencsi, Szikszói és Tokaji).

Ezt követően 1983-ig a tizennégyből hat járás szűnt meg: a Tokaji (1952), a Ricsei és a Sárospataki (1956), a Putnoki (1961), az Abaújszántói és a Szikszói (1962). Végül 1981 végén a Mezőcsáti járás székhelyét Leninvárosba helyezték és neve ennek megfelelően Leninvárosi járásra változott. A járások megszűnésekor, 1983 végén tehát a megyéhez nyolc járás tartozott (Edelényi, Encsi, Leninvárosi, Mezőkövesdi, Miskolci, Ózdi, Sátoraljaújhelyi és Szerencsi).

Városok 1950–1983 között 
Az 1950-es megyerendezéskor Zemplén megyéhez egy megyei város tartozott, Sátoraljaújhely, Borsod-Gömör megyéhez egy másik, Ózd. Ezen kívül Borsod-Gömör megye székhelye, Miskolc törvényhatósági jogú város volt, így nem tartozott a megyéhez, hanem külön közigazgatási egységet alkotott. Mivel a törvényhatósági jogú városi jogállás 1950. június 15-én megszűnt, Miskolc attól kezdve Borsod-Abaúj-Zemplén megyéhez tartozott.

1983-ig még négy település szerzett városi rangot a megyében: Kazincbarcika (1954-ben), Tiszaszederkény (1966-ban, neve 1970-től Leninváros volt), Sárospatak (1968-ban) és Mezőkövesd (1973-ban), így 1983-ra a városok száma hétre nőtt.

A tanácsok megalakulásától 1954-ig Miskolc közvetlenül a megyei tanács alá rendelt város volt, míg Ózd és Sátoraljaújhely közvetlenül a járási tanács alá rendelt városként az Ózdi illetve a Sátoraljaújhelyi járáshoz tartozott.

Miskolc 1954 és 1971 között, a második tanácstörvény hatálya alatt megyei jogú város volt és nem tartozott a megyéhez. 1971-ben, a harmadik tanácstörvény hatálybalépésével megyei város lett, ami azt jelentette, hogy a megyéhez tartozott, de bizonyos kérdésekben a többi városnál nagyobb önállóságot élvezett. A többi város jogállása 1954 és 1971 között járási jogú város volt, azután pedig egyszerűen város.

Városkörnyékek 1971–1983 között 
Borsod-Abaúj-Zemplén megye városai közül 1983-ig négy körül alakult városkörnyék: a Kazincbarcikai 1980-ban, a Miskolci, az Ózdi és a Sátoraljaújhelyi pedig 1981-ben. Ezek mindegyike csak a városhoz legszorosabban kapcsolódó községeket foglalta magába. Miskolc, Ózd és Sátoraljaújhely járási székhelyek maradtak 1983 végéig, Kazincbarcika viszont korábban sem volt az.

Városok és városi jogú nagyközségek 1984–1990 között 
1984. január 1-jén valamennyi járás megszűnt az országban és a megye valamennyi városa városkörnyékközponttá vált, beleértve az egyidejűleg várossá alakult Encset és Szerencset is. Ugyanekkor alakult városi jogú nagyközséggé és lett nagyközségkörnyék-központ Edelény, mely aztán 1986-ban várossá alakult. Szintén 1986-ban kapott városi rangot Tokaj, majd 1989-ben Putnok, Sajószentpéter és Szikszó is, ez utóbbi négy település azonban már nem lett városkörnyékközpont. Ezzel 1990-re a megye városainak száma tizennégyre nőtt.

Önkormányzat és közigazgatás

Járások 
Borsod-Abaúj-Zemplén vármegye járásainak főbb adatai a 2013. július 15-ei közigazgatási beosztás szerint az alábbiak:

Kistérségek 
Borsod-Abaúj-Zemplén vármegye megszűnt kistérségeinek főbb adatai a 2013. július 15-ei beosztás szerint az alábbiak:

Gazdaság 
A megye legnagyobb nyereségű cégei a 2006-os adózott eredmény szerint (zárójelben az országos toplistán elfoglalt helyezés)

 1. Tiszai Vegyi Kombinát Zrt. (23)
 2. BorsodChem Nyrt. (27)
 3. Jabil Circuit Magyarország Kft. (32)

Borsod-Abaúj-Zemplén az ország egyik legfontosabb iparvidéke („a magyar Ruhr-vidék”). A nehézipar Miskolc, Ózd, Tiszaújváros és Kazincbarcika városokban volt jelentős, napjainkban azonban válságban van. Az utóbbi időben csökkent a környezetszennyezés.

A megye gazdaságában jelentős szerepe van a mezőgazdaságnak, ezen belül kiemelten a Tokaji borvidéknek. A megye területének 40%-a szántóföld.

Kultúra

Turizmus 

Borsod-Abaúj-Zemplén megye a magyarországi turisztikai régiók közül az Észak-Magyarország- és a Tisza-tó régióba tartozik, fő vonzerejét többek között a látványos természeti értékek (különösen az Aggteleki Nemzeti Park a híres cseppkőbarlanggal és Lillafüred), valamint a romantikus műemlékjellegű középkori várak és várromok jelentik (mint például a boldogkői vár, diósgyőri vár, füzéri vár, regéci vár, sárospataki vár, szerencsi vár). A megye nevezetességei közé tartozik a tokaji aszú, a gönci barackpálinka és a matyó hímzés.

A megyében több klimatikus üdülőhely és gyógyfürdő is található. A Zsóry-fürdő, 1939-ben olajkutató talajfúrás alkalmával 800 méter mélyből tört elő a 72 °C-os, kéntartalmú gyógyvízforrás Zsóry Lajos országgyűlési képviselő családi birtokán. A víz elősegíti a reumás betegségek, a különböző kopások és ízületi gyulladások, a sérülések és ortopédiai beavatkozások kezelését, de alkalmas nőgyógyászati panaszok enyhítésére is. A Tapolca Forrás-barlangot 1934-ben nyilvánították üdülőhellyé. Pávai-Vajna Ferenc négy barlang megvizsgálása után 1-1,5 méter magasságban részenként 28 °C-os vizet talált a karszt üregeiben - ilyen magas hőfokú víz karsztrendszerben Európában sehol nem bukkant fel még másutt. A feltárás során melegvízű forrásra (31,5 °C) is akadtak. 1941. május 28-án megnyitották a Termálfürdőt. 2002. július 19-én az Országos Tisztifőorvosi Hivatal Országos Gyógyhelyi és Gyógyfürdőügyi Főigazgatóságának határozata gyógyfürdővé emelte, és gyógyászati ellátás szempontjából országos kategóriába sorolta. A tiszaújvárosi Termálfürdő Komplexum gyógyfürdője 1200 méter mélységből feltörő 57 °C-os termálvízzel működik, melynek sókoncentrációja, nátrium-klorid- és hidrogén-karbonát-tartalma magas, így ízületi, idült nőgyógyászati és urológiai panaszok kezelésére hasznosítják. A medencékben a víz 32, 36, 38, illetve 40 fokos.

Települései 
A városok többsége az észak-déli irányú Sajó-völgy tengelyébe, illetve az Északi-középhegység és az Alföld találkozásánál húzódó kelet-nyugati irányú történelmi kereskedelmi tengely mellé települt. A két tengely metszéspontjában van Miskolc.

A településszerkezetre egyrészt Miskolc és az agglomeráció túlsúlya, másrészt az aprófalvak sokasága jellemző (az ország legtöbb településsel rendelkező megyéje). A miskolci agglomeráció Magyarország második legnagyobb népességtömörülése. A lakosság több mint fele városokban él, a megye lakosságának egynegyede Miskolcon.

Városok 

Népesség szerinti sorrendben, a KSH adatai alapján:

Nagyközségek

 Arló
 Hernádnémeti
 Izsófalva
 Múcsony
 Ricse
 Szentistván
 Szirmabesenyő
 Taktaharkány
 Tiszalúc

Községek 

 Abaújalpár
 Abaújkér
 Abaújlak
 Abaújszolnok
 Abaújvár
 Abod
 Aggtelek
 Alacska
 Alsóberecki
 Alsódobsza
 Alsógagy
 Alsóregmec
 Alsószuha
 Alsótelekes
 Alsóvadász
 Arka
 Arló
 Arnót
 Aszaló
 Ároktő
 Baktakék
 Balajt
 Baskó
 Bánhorváti
 Bánréve
 Becskeháza
 Bekecs
 Berente
 Beret
 Berzék
 Bodroghalom
 Bodrogkeresztúr
 Bodrogkisfalud
 Bodrogolaszi
 Bogács
 Boldogkőújfalu
 Boldogkőváralja
 Boldva
 Borsodbóta
 Borsodgeszt
 Borsodivánka
 Borsodszentgyörgy
 Borsodszirák
 Bódvalenke
 Bódvarákó
 Bódvaszilas
 Bózsva
 Bőcs
 Bükkábrány
 Bükkaranyos
 Bükkmogyorósd
 Bükkszentkereszt
 Bükkzsérc
 Büttös
 Csenyéte

 Cserépfalu
 Cserépváralja
 Csernely
 Csincse
 Csobaj
 Csobád
 Csokvaomány
 Damak
 Dámóc
 Debréte
 Detek
 Dédestapolcsány
 Domaháza
 Dövény
 Dubicsány
 Egerlövő
 Erdőbénye
 Erdőhorváti
 Égerszög
 Fancsal
 Farkaslyuk
 Fáj
 Felsőberecki
 Felsődobsza
 Felsőgagy
 Felsőkelecsény
 Felsőnyárád
 Felsőregmec
 Felsőtelekes
 Felsővadász
 Filkeháza
 Fony
 Forró
 Fulókércs
 Füzér
 Füzérkajata
 Füzérkomlós
 Füzérradvány
 Gadna
 Gagyapáti
 Gagybátor
 Gagyvendégi
 Galvács
 Garadna
 Gelej
 Gesztely
 Gibárt
 Girincs
 Golop
 Gömörszőlős
 Göncruszka
 Györgytarló
 Halmaj
 Hangács
 Hangony

 Háromhuta
 Harsány
 Hegymeg
 Hejce
 Hejőbába
 Hejőkeresztúr
 Hejőkürt
 Hejőpapi
 Hejőszalonta
 Hercegkút
 Hernádbűd
 Hernádcéce
 Hernádkak
 Hernádkércs
 Hernádnémeti
 Hernádpetri
 Hernádszentandrás
 Hernádszurdok
 Hernádvécse
 Hét
 Hidasnémeti
 Hidvégardó
 Hollóháza
 Homrogd
 Igrici
 Imola
 Ináncs
 Irota
 Izsófalva
 Jákfalva
 Járdánháza
 Jósvafő
 Karcsa
 Karos
 Kács
 Kánó
 Kány
 Kázsmárk
 Kelemér
 Kenézlő
 Keresztéte
 Kesznyéten
 Kéked
 Királd
 Kiscsécs
 Kisgyőr
 Kishuta
 Kiskinizs
 Kisrozvágy
 Kissikátor
 Kistokaj
 Komjáti
 Komlóska
 Kondó
 Korlát

 Kovácsvágás
 Köröm
 Krasznokvajda
 Kupa
 Kurityán
 Lak
 Lácacséke
 Ládbesenyő
 Legyesbénye
 Léh
 Lénárddaróc
 Litka
 Makkoshotyka
 Martonyi
 Mád
 Mályi
 Mályinka
 Megyaszó
 Meszes
 Mezőnagymihály
 Mezőnyárád
 Mezőzombor
 Méra
 Mikóháza
 Mogyoróska
 Monaj
 Monok
 Muhi
 Múcsony
 Nagybarca
 Nagycsécs
 Nagyhuta
 Nagykinizs
 Nagyrozvágy
 Nekézseny
 Nemesbikk
 Négyes
 Novajidrány
 Nyésta
 Nyíri
 Nyomár
 Olaszliszka
 Onga
 Ormosbánya
 Oszlár
 Ónod
 Pamlény
 Parasznya
 Pácin
 Pányok
 Pere
 Perecse
 Perkupa
 Prügy
 Pusztafalu

 Pusztaradvány
 Radostyán
 Ragály
 Rakaca
 Rakacaszend
 Rásonysápberencs
 Rátka
 Regéc
 Répáshuta
 Révleányvár
 Ricse
 Rudolftelep
 Sajóecseg
 Sajógalgóc
 Sajóhídvég
 Sajóivánka
 Sajókaza
 Sajókápolna
 Sajókeresztúr
 Sajólád
 Sajólászlófalva
 Sajómercse
 Sajónémeti
 Sajóörös
 Sajópálfala
 Sajópetri
 Sajópüspöki
 Sajósenye
 Sajószöged
 Sajóvámos
 Sajóvelezd
 Sály
 Sárazsadány
 Sáta
 Selyeb
 Semjén
 Serényfalva
 Sima
 Sóstófalva
 Szakácsi
 Szakáld
 Szalaszend
 Szalonna
 Szászfa
 Szegi
 Szegilong
 Szemere
 Szendrőlád
 Szentistván
 Szentistvánbaksa
 Szin
 Szinpetri
 Szirmabesenyő
 Szomolya
 Szögliget

 Szőlősardó
 Szuhafő
 Szuhakálló
 Szuhogy
 Taktabáj
 Taktaharkány
 Taktakenéz
 Taktaszada
 Tarcal
 Tard
 Tardona
 Tállya
 Telkibánya
 Teresztenye
 Tibolddaróc
 Tiszabábolna
 Tiszacsermely
 Tiszadorogma
 Tiszakarád
 Tiszakeszi
 Tiszaladány
 Tiszalúc
 Tiszapalkonya
 Tiszatardos
 Tiszatarján
 Tiszavalk
 Tolcsva
 Tomor
 Tornabarakony
 Tornakápolna
 Tornanádaska
 Tornaszentandrás
 Tornaszentjakab
 Tornyosnémeti
 Trizs
 Uppony
 Újcsanálos
 Vadna
 Vajdácska
 Varbó
 Varbóc
 Vatta
 Vágáshuta
 Vámosújfalu
 Vilmány
 Vilyvitány
 Viss
 Viszló
 Vizsoly
 Zalkod
 Zádorfalva
 Zemplénagárd
 Ziliz
 Zubogy
 Zsujta

Jegyzetek

További információk 

 
 Borsod Online Portál
 Miskolc-Diósgyőr honlapja
 Borsod Online Információs Rendszer
 Zempléni Fesztivál
Program Borsod  - Programajánló

Források 
 Kisokos (Magyarország első számú információs és reklámkiadványa) – Országos Turisztikai Melléklet. Budapest, Tourinform, 2006
 Az 500 legnagyobb nyereségű hazai cég, HVG 2008. 01. 12.
 http://www.nepszamlalas.hu/hun/egyeb/hnk2007/tablak/load1_2.html (2007-es népszámlálási adatok)

Borsod-Abaúj-Zemplén megye