alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Solymosvár

Solymosvár, 1910-ig Solymos (románul Șoimoș, németül Schojmosch) falu Romániában, Arad megyében. Közigazgatásilag 
Lippa városhoz tartozik.

Fekvése 

A település Lippával átellenben, a Maros északi partján fekszik.

Nevének eredete 
Első említése: Castrum Somos (1278). A helységnévrendezéskor nevét a vár utótaggal bővítették.

Története 
Várát 1272 és 1275 között Pál szörényi bán emeltette, birtokközpontnak. Később Kán László, majd 1315-ben Károly Róbert foglalta el. A 14. században királyi uradalom központja volt. 1440-ben I. Ulászló hívei foglalták el, 1444-ben Hunyadi János birtokába került. Hunyadi megépíttette a külső falgyűrűt és kibővíttette a palotaszárnyat. Az 1462-es váci egyezményben, felvidéki váraiért cserébe, Lippával együtt Jiskra János kapta meg, majd az ő halála után Mátyás Corvin Jánosnak adományozta. 1514-ben a védősereg lázadásának köszönhetően került a keresztesek kezére. 1541-ben Izabella királyné is lakott benne. 1551-ben a törökök sikertelenül ostromolták, a rákövetkező évben azonban Ferdinánd-párti védői föladták a törököknek, akik ezután 1595-ig birtokolták. 1595-ben Borbély György foglalta vissza. 1602-ben Székely Mózes a temesvári pasával elcserélte Kladova váráért. 1616-ban Bethlen Gábor serege foglalta vissza, de hamarosan ismét török kézre került. 1688-ban Caraffa vette be. A 18. század elején még 130 főnyi őrség állomásozott benne. 1788-ban rendelték el kiürítését és felrobbantását.

Szerb lakosságának legalább egy része 1752-ben valószínűleg az Orosz Birodalom területén létrehozott Új-Szerbiába települt, ahol Solmos néven alapítottak új falut (a mai Sztecivka a Cserkaszi területen). 1761-ben II. József látogatta meg a helységet. 1771-ben száz jobbágy- és nyolc zsellércsalád lakta. 1784 novemberében a vár alatt szenvedett vereséget a császáriaktól Horea egyik, a Maros völgyén lefelé vonuló csapata. A 18. század végén gabonát és bort termelt, két kőbányáját művelték (jól faragható gránit), erdeje az egyik legnagyobbnak és legszebbnek számított Arad vármegyében.

Lakossága 
1900-ban 1649 lakosából 1530 volt román, 59 német és 51 magyar anyanyelvű, 1525 ortodox és 98 római katolikus vallású. 34%-uk tudott írni–olvasni, a nem magyar anyanyelvűek 6%-a beszélt magyarul.
2002-ben 1029 lakosából 1009 román nemzetiségű, 713 ortodox, 247 pünkösdista, 33 baptista és 23 római katolikus vallású.

Látnivalók 
 A vár egy 252 méter magas hegyen áll és a keleti oldalon lehet biztonságosan megközelíteni. A belső vár 35×22 méteres. Legkorábbi része az öregtorony. A várudvar északi oldalán álló reneszánsz palota Izabella királyné idejéből származik, rajta az ún. Izabella-balkonnal. A déli oldalon található a lovagterem és a várkápolna. 
 Az ortodox templomot 1792-ben emelték, freskóit Nicolae Popescu készítette 1875-ben.

Híres emberek 
 Az 1880-as években többször vendégeskedett dr. Ioan Hozan házában Mihai Eminescu és Ioan Slavici.

Jegyzetek

Források 
 Pálkováts István: Solymos vára

További információk 
 A vár a „jupiter.elte.hu” oldalon 
 A falu a „www.virtualarad.net” oldalon 

Arad megye települései
Arad vármegye települései
Sólyomkőpestes

Sólyomkőpestes (1899-ig Pestes-Sólyomkő, románul Peștiș) falu   Romániában, Bihar megyében. Közigazgatásilag Élesdhez tartozik.

Fekvése
Élesddel teljesen összenőve, tőle 2 km-re északra, a Réz-hegység lábánál fekszik.

Története
1306-ban Solumkeu néven említik először. A felette emelkedő várhegyen láthatók Sólyomkő várának csekély maradványai. 1242 és 1276 közt építtette Écs fia Pál comes. 1316-ban Károly Róbert csapatai ostromolták és el is foglalták. 1660-ban a török első felszólítására feladták. A Rákóczi-szabadságharc alatt a kurucok tartották megszállva, szerepe a végig császári kézen lévő Nagyvárad őrségének szemmel tartása és környékbeli falvak feletti uralom miatt volt némi jelentősége. Kapitánya Szoboszlai Sámuel, majd Horváth György volt. 1711-ben a császáriak elfoglalták és felrobbantották.

1910-ben 2707 lakosából 1433 fő szlovák, 1064 román és 113 magyar volt. A trianoni békeszerződésig Bihar vármegye Élesdi járásához tartozott.

A 2002-es népszámláláskor 1454 lakosa közül 1287 fő (88,5%) román, 155 (10,7%) szlovák, 11 (0,8%) magyar és 1 (0,1%) cigány volt.

Nevezetességek 
 Sólyomkő vára
 1797-ben épült ortodox fatemplom

Képek

Jegyzetek

Külső hivatkozások 
 A sólyomkőpestesi fatemplom

Bihar megye települései
Bihar vármegye települései
Somkerék

Somkerék (románul Șintereag, németül Simkragen, erdélyi szász nyelven Simkroang) falu Romániában, Beszterce-Naszód megyében.

Fekvése 
Bethlentől 10 km-re keletre, a Sajó jobb partján fekszik.

Története 

Nevét az oklevelekben 1332-ben Zumkerech néven említették először. A település ősi birtokosai a Becsegergely nemzetséghez tartozó Somlerekiek voltak. Ősük, Beche még a 13. században élt, akiről a birtok 1304-ben fiaira, Lászlóra, Mihályra és Becsére szállt.

1410-ben Zsigmond király a Somkerekieknek megengedte, hogy uradalmukon várat építhessenek, majd 1412-ben Somkereki Antalnak és testvérének - aki magát először nevezte Erdélyinek minden hétfőre hetivásárt is engedélyezett.

1446-ban Somkereki Erdélyi Antal fiai osztoztak meg a Somkereki Erdélyi család birtokán.

1463-ban Somkereki Istvánt erdélyi vajdaként említették.

1514-ben Erdélyi Miklósnak állt itt udvarháza. A Somkereki Erdélyiek után később a település nagyobb birtokosai a Bethlenek és a Kornisok voltak.

1661-ig a fennmaradt adatok szerint lakossága tisztán magyar volt. Ekkor a török-tatár hadak a községet templomával együtt teljesen felégették, lakóit rabláncra fűzve hurcolták rabságba. Azonban valószínű hamarosan újraépült, mivel 1664-ben a vármegye már itt tartotta közgyűléseit.

1848 tavaszán gróf Kornis Gábor parancsnoksága alatt a településen 21 fegyveres nemzetőr ajánlotta fel szolgálatát a haza oltalmazására, majd még ez év június 24-én estére Bem is ide érkezett hadseregével.

1910-ben 1098, többségben magyar lakosa volt, jelentős román kisebbséggel. A trianoni békeszerződésig Szolnok-Doboka vármegye Bethleni járásához tartozott.

1992-ben társközségeivel együtt 3920 lakosából 3392 román, 371 magyar, 141 cigány és 1 német volt.

A 2002-es népszámláláskor 933 lakosa közül 685 fő (73,4%) román, 244 (26,2%) magyar, 2 (0,2%) ukrán, 1 (0,1%) cigány, 1 (0,1%) ismeretlen nemzetiségű volt.

Nevezetességek 
 Erődített református temploma 1333-ban épült. a 15. században gótikus stílusban átépítették. A 17. században már református. Ismertebb lelkészek: Bölöni Sámuel (1719–1782), Gyenge György (1935–1943), Varga László (1969–1975), Hermán Mostert János (1976–1978). Jelenlegi lelkésze Felszegi Imre (2001-től).

Néprajz 
 Somkerék népviseletéről a 20. században jegyezték fel:
Ruházatuk télen házilag szőtt fehér czondra-posztó nadrág vagy harisnya, a fiatalság módosabb részének kék és fekete posztó, a szegényebbek és idősebbek szürke czondra kabátot, fehér vagy fekete köpenyeget, fekete báránybőrsapkát, s csizmát viselt.
Nyáron vászon és piké nadrágban, s ugyanilyen kabátban jártak, azonban nagy részük öltözete az ing, hosszú szárú lábravaló és rövid posztókabát.
 Lakóházaikat, gazdasági épületeiket többnyire fából, zsindelytetővel építették.

Híres emberek 
Itt született 1910-ben Demeter Béla magyar újságíró és szociográfus.

Jegyzetek

Források 
 
 Felszegi Imre: A somkeréki református templom története, Hargita Megyei Hagyományőrzési Forrásközpont, Székelyudvarhely, 2013 (magyar román, német és angol nyelvű kiadás).

Beszterce-Naszód megye települései
Szolnok-Doboka vármegye települései
Somlyóújlak

Somlyóújlak (románul Uileacu Șimleului): falu Romániában Szilágy megyében. Ősi birtokosaik a Csolt nemzetség tagjai voltak.

Fekvése
Szilágysomlyótól 6 km-re északnyugatra a Kraszna bal partján fekszik, Krasznahídvéghez tartozik, melytől 6 km-re délnyugatra van.

Története
1259-ben Wathasomlyuowa néven említik először. Határában keletre a csucsa – nagykárolyi országút mellett feküdt a középkorban Szoros (1448) falu. Református temploma 1257 után épült, különlegessége a templom falában emeletnyi magasságban húzódó folyosó.

A településnek 1910-ben 680, túlnyomórészt magyar lakosa volt. A trianoni békeszerződésig Szilágy vármegye Szilágysomlyói járásához tartozott.

Jegyzetek

Források
 Köpeczi Béla. Erdély története, Akadémiai Kiadó, 1987 
 Petri Mór: Szilágy vármegye monographiája. 3. A somlyóujlaki egyház.

Külső hivatkozások 
 Sulinet 
 KFDT 

Szilágy megye települései
Somosd

Somosd () falu Romániában, Maros megyében. Közigazgatásilag Nyárádkarácson községhez tartozik.

Fekvése
A falu Marosvásárhelytől 10 km-re délre a Nyárádmentén, a Vécke-patakba siető Eger-patak mellett fekszik.

Nevének eredete
Erdeiben egykor sok som termett, innen a neve.Kovásznai Sándor, a Marosvásárhelyi Református Kollégium egykori tanára, akinek az édesapja Kovásznai Kelemen somosdi lelkész volt, 1782-ben így örökítette meg a falu nevét latin nyelvű versében:

Hinc domus in pagum nostra est traducta propinguum
Plurima cui nomen cornus habere debit.
Namque Somosdinum vocat incula, quippe rubescit
Multa quod in sylvis cornea bacca suis.

Magyar fordításban a vers így hangzik:

Házunk ide a közeli rétre vittetett
Nevét arról kapta, hogy sok somfája van.
Lakói Somosdnak hívják, és tényleg virul,
Erdeiben számos vörös som-gyöngy.

/Dr. Buzogány Dezső/

Története
1497-ben Zomoss néven említik.Először 1506-ban említik SOMOSD néven 1562-ben itt a Harci réten ért véget a vajai csata, ahol János Zsigmond seregei legyőzték a székelyeket. Az elesetteket a Kerek-dombon temették el. 1760-ban és 1904-ben tűzvész pusztította el a falut, mely újjáépült.

1910-ben 1002 lakosa volt, egy román kivételével mind magyarok. A trianoni békeszerződésig Maros-Torda vármegye Marosi alsó járásához tartozott. 1992-ben 974 lakosából 908 magyar, 66 cigány volt.A 2002-es népszámlálás 916 lelket tart nyilván. Ebből 834 magyar, 3 román és 79 roma anyanyelvű.

Látnivalók
 
 Református temploma 1793–1805 között (tornya 1810 és 1813 között épült) az 1797-ben lebontott középkori templom helyett, új helyen.

Felekezeti iskolájáról 1649-ben írnak először. Első ismert tanítója 1693-ban Szőlősi István volt.A Felekezeti Iskolát 1948-ban az ateista diktatúra államosította. 2007 nyarán az épület visszakerült az egyház tulajdonába.
2005. augusztus 14-én emlékművet avattak a falu központjában. Az emlékmű Somosd első írásos említésének 500. évfordulójának állít emléket, de megörökíti a templom építésének 200. évfordulóját és az iskola névadójának  Kovásznai Sándornak a nevét is.

A somosdi egykori felekezeti iskola épülete  2018 augusztusától ad otthont az írógép- és vadászmúzeumnak, valamint könyvtárnak. Székely Sándor vállalkozó régi terve vált valóra, hasznosították a református templom árnyékában két évtizede kihasználatlan épületet, és méltó helyre került a kezdeményező írógép- és trófeagyűjteménye,melyet ezentúl bárki megtekinthet. A három teremben mintegy 264 darab 19. és 20. századi írógép van kiállítva.

Híres emberek 

Itt született 1954. július 15-én Somosdi Veress Károly költő.

További információk 

 Fényképfelvételek Somosdról

Jegyzetek 

Maros megye települései
Sóvárad

Sóvárad (románul Sărățeni) község Romániában, Maros megyében.

Fekvése
A Sóvidék nyugatról első faluja, Szovátától 4 km-re délnyugatra fekszik a Kis-Küküllő felső folyása mellett keskeny völgyben terül el. Köröskörül dombok és hegyek sorakoznak. Keleten Szováta fölött, a Mező-havas 1777 méteres magas csúcsa. Északon a Bekecs látszik 1080, míg délen Siklód hegye 1024 méterével. A terület gazdagon borítja erdő és legelő.

Története
1332-ben Varad néven említik először.

Területét már a rómaiak is ismerték. Itt volt a római időkben a castrum salivum, vagyis a sóőrzés központi hivatala. A templomtól keletre már házakkal beépített helyen egykori római castrum csekély nyomai látszottak. A falu végében levő Csombod-hegy tetején találhatók várának csekély maradványai. A környező ősvárak legnagyobbika, a székely várrendszer egyik láncszeme volt, a tatárjáráskor pusztult el. A Klastrom-bérce magaslatán a helyiek egykori ferences kolostort emlegetnek. 1910-ben 1946 magyar lakosa volt.

A trianoni békeszerződésig Maros-Torda vármegye Nyárádszeredai járásához tartozott. 1992-ben 1610 lakosából 1391 magyar, 202 cigány, 16 román és 1 német.

1968–2004 között a közeli Szovátához tartozott. 2004. április 10. óta önálló község.

Látnivalók
 Református temploma 14. századi eredetű, 1767-ben átépítették, majd 1864-ben renoválták és bővítették.
 Határa sósforrásokban rendkívül gazdag.
Erdélyi népi építészet parasztházai találhatók a faluban.
Székelykapuk
Sóváradi falumúzeum (2016)

Híres emberek
Váradi Mátyás, pap, orvos (Sóvárad, 1638 – Kézdivásárhely, 1684 után)
Péterfi Albert, ref. lelkész, pedagógus (Sóvárad, 1800. június 14. – Bukarest, 1850. március 29.)
Péter Mihály Heinrich, biológus, az MTA külső tagja  (Sóvárad, 1929. május 11. –)
Király László, költő, író, műfordító (Sóvárad 1943–)
Király Béla, költő, esszéista (Sóvárad, 1957. január 25. –)
Váradi Kis Pál Deák, XVI. századi írásos említésben szerepel a neve – Szentpáli Kornis Mihály , Báthori István fejedelemhez intézett panaszlevelében.

Testvérvárosai
Első testvérvárosként Sátoraljaújhely városa jelentkezett 2003-ban. A település a Zemplén egyik szellemi központja, a Tokaj-hegyaljai borvidék kereskedővárosa.
 Sátoraljaújhely 
 Kőröshegy

Jegyzetek

Külső hivatkozások

 Szekeres Lukács Sándor: Kodáros kincsei, Fejezetek Felsősófalva és a Székely-Sóvidék történelméből/

Maros megye települései
Marosszék települései
Sövényfalva

Sövényfalva (románul Cornești, németül Zeunen) falu Romániában Maros megyében. Közigazgatásilag Ádámos községhez tartozik

Fekvése 
Dicsőszentmártontól 8 km-re délnyugatra a Kis-Küküllő bal partján fekszik.

Története 
1332-ben Sveyn néven említik először. Neve arra utal, hogy határában az Árpád-korban gyepű húzódott. A tatárjárás után épített régi református templomát 1899-ben az új templom építésekor lebontották.Menneyzetkazettái méhkastartó polcként pusztultak el.  A templomot 17. – 18. századi hímzések díszítik.

1910-ben 1191, többségben román lakosa volt, jelentős magyar kisebbséggel. A trianoni békeszerződésig Kis-Küküllő vármegye Dicsőszentmártoni járásához tartozott. 1992-ben 1324 lakosából 869 román, 340 református magyar és 113 cigány volt.

Hivatkozások 

Maros megye települései
Kis-Küküllő vármegye települései
Stájerlakanina

Stájerlakanina (románul Anina, németül Steierdorf) város Romániában, Krassó-Szörény megyében.

Fekvése 
Resicabányától 25 km-re délre, Oravicabányától 24 km-re keletre fekszik.

Nevének eredete 
A mai város Stájerlak és Anina egyesítésből jött létre. Stájerlak neve onnan ered, hogy a falu lakói Stájerországból települtek ide. Anina neve románul égerfával benőtt helyet jelent.

Története 
A  két településrész közül Stájerlak a régebbi. Akkor alakult ki, amikor 1773-ban stájer favágókat telepítettek ide az erdők meghódítására, majd 1774-ben a Rajna parti Schladingból mészégetők érkeztek. 1788-ban lakosai a török hírére elmenekültek, ezalatt hegyi románok a falut kifosztották és elpusztították. Újjáépült, majd 1790-ben kőszént találtak területén.

Anina vasgyártelepét 1846-ban alapították. Feketeszénbánya, szénelőkészítő üzem, olajpala-kitermelés és hőerőmű van itt.

Temploma 1872-ben épült.

A trianoni békeszerződésig Krassó-Szörény vármegye Oravicabányai járásához tartozott.

Népessége
1910-ben 12336 lakosából 8837 német (71,63%), 1280 román (10,37%), 705 magyar (5,71%) és 564 szlovák (4,57%) volt.

2002-ben 9.167 lakosából 7.992 román (87,18%), 763 német (8,32%), 200 magyar (2,18%), 82 cigány (0,89%), 29 ukrán (0,31%) volt.

Híres emberek 

 Itt született (még Stájerlakban) 1872. június 6-án Mayer Ker. János katolikus pap és zenekritikus.
 Itt született 1887. október 10-én Breuer György ornitológus, a Sopron-környéki erdők és a Fertő kutatója.
 Itt született 1894. március 30-án Balogh István politikus, római katolikus pap, államtitkár, a Kisgazdapárt főtitkára.
Itt született 1895. július 25-én Huszár Géza matematikus, közgazdász, egyetemi tanár, tanszékvezető, a járadékszámítás, a biztosítási számítások és az interpolációszámítás nemzetközileg elismert szakértője.

 Itt született 1909. április 17-én Ember Győző történész, levéltáros, az MTA tagja.
 Itt, Aninán vezette 1906-ban Roób József vaskohómérnök az itteni kokszoló és kohóüzemet. Később 1911-től újra idehelyezik és korszerűsíti, bővíti, vezeti az üzemet 1913-ig. Ezután kap megbízást Diósgyőrbe, majd a Rima-Murányi-Salgótarjáni művekbe. 1926-ban hívják Ózdra a kohászat fejlesztésére és vezetésére, és innen vonult nyugdíjba is 1941-ben. Ózdon jelentős munkát végzett. Üzemi tevékenysége mellett széles körű társadalmi és szociális munkát is kifejtett.
 Itt szolgált Jurenák András (1806-1889) tanár, kincstári gondnok, bányanagy.

Hivatkozások 

Krassó-Szörény megye települései
Románia városai
Krassó-Szörény vármegye települései
Sugásfürdő

Sugásfürdő (románul Băile Șugaș) egykor önálló falu Romániában, Erdélyben, Kovászna megyében, ma Sepsiszentgyörgy része.

A Sepsiszentgyörgytől 8 km-re nyugatra fekvő fürdő- és üdülőhely a Baróti-hegységben, a Sugás-patak völgyében található 775 m-es tengerszint feletti magasságban. Nevét a bükkerdők sugó-susogó hangjáról kapta. Létét szénsavas-kénes ásványvízforrásainak köszönheti. A környéken 1851-ben fedezték fel az első gázkitörést, a fürdőtelep 1883-ban kezdett kiépülni, hasznosítására 1888-ban részvénytársaság alakult, 1899-ben már 500 látogatója volt. Hideg fürdőmedencéje 1923-ban épült. A trianoni békeszerződésig Háromszék vármegye Sepsi járásához tartozott.

További információk 
 Sugásfürdő – YouTube-videó
Fényképfelvételek Sugásfürdőről

Románia fürdőhelyei
Sepsiszentgyörgy
Településrészek
Sükő

Sükő (románul Cireșeni) falu Romániában Hargita megyében.

Fekvése
Székelyudvarhelytől 8 km-re nyugatra a Sükő-patak völgyfőjében fekszik.

Története
Kavicsbányájában őskori kőbaltát, Temető nevű határrészén avar kori sírokat találtak. A tatárjáráskor a lakosság a Temetés nevű helyen sáncolta el magát, de a tatárok meglepték és legyilkolták őket. A reformációkor a lakosság az új hitre tért. Első fatemploma 1667-ben épült, de ez összedőlt. Következő református kőtemploma 1774 és 1777 között épült fel, de 1810-re ez is tönkrement.

Mai temploma 1827 és 1840 között épült, tornya 1833 és 1841 között készült el. 1881-ben és 1969-ben renoválták, de az 1970-es években csuszamlás miatt a hajót el kellett bontani, csak a tornya maradt meg. A falunak 1910-ben 268, 1992-ben 164 magyar lakosa volt. 

A trianoni békeszerződésig Udvarhely vármegye Udvarhelyi járásához tartozott.

A Sükői ferde tornyot 2021-ben felújították, így azóta a falu elsőszámú látványossága.

Hivatkozások

Források

Hargita megye települései
Udvarhely vármegye települései
Szabadhely

Szabadhely (románul Sâmbăteni) falu Romániában, Arad megyében.

Fekvése
Aradtól 17 km-re délkeletre fekszik, Ópáloshoz tartozik.

Nevének eredete
Eredetileg Szombathelynek hívták, nevét szombati hetivásárairól kapta.

Története
1138-ban Sumbuth néven említik először. 1333-ban templomos hely volt. 1535-ben Petrovics Péter fosztotta ki a 16. század végén délszláv lakossága volt. Ternova nevű határrészén feküdt a középkori Csura falu, mely a 16. század végén pusztulhatott el. Arad felé eső határában középkori földvár állott, melynek hatalmas sáncai sokáig láthatók voltak.

1910-ben 2197, túlnyomórészt román lakosa volt. A trianoni békeszerződésig Arad vármegye Aradi járásához tartozott.

Jegyzetek

Kapcsolódó szócikkek 
 Arad-Hegyaljai Motorosított Vasút

Külső hivatkozások 
 Szabadhely térképe

Arad megye települései
Arad vármegye települései
Szabéd

Szabéd (románul Săbed) falu Romániában Maros megyében. Unitárius község az egykori Marosszék északnyugati szögletében, Marosvásárhelytől 17 km-re északnyugatra.

Története
1451-ben Zabedy néven említik. Földvár nevű határrészén egykori várat vél a lakosság. A hagyomány szerint lakói eredetileg a mai Bazéd területén éltek, onnan költöztek a 17. században mai helyükre. Még 16. század közepén unitárius hitre tértek át.
1910-ben 987 lakosa közül 979 magyar és 8 román. A trianoni békeszerződésig Maros-Torda vármegye Marosi felső járásához tartozott. 1992-ben 712 lakosából 671 magyar, 23 cigány és 18 román volt.

Látnivalók
 Unitárius temploma 1899-ben épült, a falu keleti végében emelkedő dombocskán áll.
 Református fatemploma a 17. század végén épült. Ortodox fatemploma is van.
 Nyugati határrészén sóskút található. Erdeje védett.

Híres emberek
 Innen származott Szabédi László (1907–1959) költő családja, aki ezt tartotta szülőföldjének.
 Itt született 1944. március 2-án Szombath Zoltán ornitológus.
 Itt született 1950. december 9-én Zalányi Gyula színész.

Hivatkozások

Maros megye települései
Marosszék települései
Szacsva

Szacsva (románul Saciova, német elavult Szatsva) falu Romániában, Kovászna megyében.

Fekvése
Sepsiszentgyörgytől 16 km-re délkeletre, a Bodzafordulói-hegyek között, a Szacsva patak felső völgyében fekszik, Rétyhez tartozik, melytől 7 km-re délkeletre van.

Története
A Szacsva patak völgyében a jobb oldali hegylánc egyik csúcsán állott vára, melynek jelentős maradványai még láthatók. A vár a 13. században épülhetett és a határvédő várrendszer része lehetett. Barokk református temploma a 18. században épült a középkori kis templom helyére. Kazettás mennyezete 1791-ben készült.

1910-ben 302 lakosából 282 magyar, 19 román és 1 német volt. A trianoni békeszerződésig Háromszék vármegye Sepsi járásához tartozott.

Képek

Híres emberek
Innen származik a Szacsvai család, melynek számos neves tagja itt született.

Jegyzetek

Külső hivatkozások 
 Szacsva református temploma 
 Orbán Balázs: A székelyföld leírása; történelmi, régészeti, természetrajzi s népismei szempontból. III. 1869. 
 Tombor Ilona: Magyarországi festett famennyezetek és rokonemlékek a XV-XIX. századból. Budapest, 1968. 
 Jánó Mihály: A szacsvai református templom középkori falfestményei. Erdélyi Művészet. 2001. 4. sz. 
 Juhász Judit: Ég és Föld találkozása Szacsván. In Fényhozók. Székelyföldi fal- és mennyezetképek az igazság napjának megvilágításában. Fót, 2006. 
 Jánó Mihály: Adatok a szacsvai református templom művészettörténeti kutatásához. In Emlékkönyv Székely Zoltán születésének 100. évfordulójára. Sepsiszentgyörgy, 2012. 

Kovászna megye települései
Háromszék települései
Szakadát (Románia)

Szakadát (románul Săcădat) falu Romániában Maros megyében.

Szováta északnyugati tartozéktelepülése a központtól 6 km-re északra a Szakadát-pataka mentén.
Csak 1900-ban került a Helységnévtárba, addig tanyaszerű telep volt. Orbán Balázs a Szakadát-bércen egykori mondabeli várat keresett. A trianoni békeszerződésig Maros-Torda vármegye Nyárádszeredai járásához tartozott. 1992-ben 937 lakosából 873 magyar, 63 román volt.
Itt született 1875-ben Dékányi Kálmán író, egyetemi tanár.

Hivatkozások

Maros megye települései
Szováta
Szalárd

Szalárd (románul Sălard) falu Romániában, Bihar megyében.

Fekvése
Nagyváradtól 24 km-re északkeletre a Berettyó bal partján fekszik. Jákóhodos és Hegyközszentimre tartozik hozzá.

Nevének eredete
Valószínűleg a kalandozások korabeli Szalárd vezér nevét viseli, de lehet, hogy a solar (= sóőr) szó rejlik benne.
A szalárd szó másik lehetséges szófejtése a futár megfelelője: fut-futó-futár; szalad-szaladó-szalárd.

Története
A falu határában, a Berettyó folyó partján látható az egykori Adorján-vár maradványa, az öregtorony romjai.

A várat a Geregye nemzetségbeli Pál országbíró kezdte építeni, 1242 és 1276 és között épült fel, majd e Pál fia Miklósé lett, aki fellázadt IV. László ellen.

1277-ben IV. László királyi seregei a várat ostrommal foglalták el, majd Borsa nemzetségbeli Tamás és fiai kapták meg, akik IV. László, majd III. András ellen fordultak.

1294-ben a lázadó Borsák ellen támadó királyi sereg foglalta el, az ostromnál az erdélyi vajda életét vesztette.

1317-ben ismét a királyi sereg, III. András ostromolta meg és foglalta el a várat.

1400-ban Zsigmond magyar király Szalárdot a Csáky családból való I. Ferencnek adományozta, aki Szalárdi birtokán szűz Mária tiszteletére, a Szent Ferenc-rendiek számára kolostort és családi sírboltot építtetett, amely a kor (15. század) izlése szerinti csúcsíves stilben épült.
 

1598-ban a török rövid időre elfoglalta. Valószínűleg a 19. században rombolták le. A század végén még három sarokbástyája állt. Köveit széthordták. A csendőrség mellett még ma is megvan egy épület, a vár tégláiból épített kis üzlethelyiség.

1910-ben 2404 lakosából 2349 magyar volt. A trianoni békeszerződésig Bihar vármegye Szalárdi járásának székhelye volt. 1992-ben társközségeivel együtt 4088 lakosából 2941 magyar, 921 román, 220 cigány és 1 német volt.

Ismert emberek 
Itt, a falu feletti Adorján várában született 1570-ben Csáky István generális, erdélyi nagybirtokos.
Itt született 1917-ben Musti Viktor szobrász († 1943).
Itt született 1948. november 20-án Molnár Gusztáv filozófus, politológus, geopolitikai szakember.
Itt született 1951. augusztus 1-én Varga Árpád muzeológus, történész.

Források
 Nagy Iván: Magyarország családai

Hivatkozások

Szalard
Bihar vármegye települései
Anina (egyértelműsítő lap)

Stájerlakanina román város
 Anina keresztnév
Alfa (egyértelműsítő lap)

Alpha vagy alfa (A, α), a görög ábécé első betűje;
 Alpha, a nemzetközi betűzési ábécé első betűje;
 Alfa (alfahím, alfanőstény), mint az egy állatcsoportban a vezető helyet elfoglaló hím vagy nőstény egyed;
 Alfa, 2018-as amerikai akciófilm, kalandfilm, dráma

Csillagászat, űrkutatás 
 Alpha mint a legfényesebb csillagok kategóriája a Bayer-féle jelölés szerint (görög kisbetű: α);
 Alfa Centauri, hármas naprendszer, egyben a Naprendszerhez legközelebbi csillagok együttese;
 Alpha űrállomás, ismertebb nevén a Nemzetközi Űrállomás;

Fizika 
 α-sugárzás mint a gyenge radioaktív sugárzás;
 α-spektrum;

Számítástechnika 
 Alpha verzió, egy készülő számítógép-program félkész állapota;
 DEC Alpha, más néven Alpha AXP, egy a DEC által gyártott 64 bites RISC processzor.

Zene 

 Alpha, az Asia 1983-as stúdiólemeze
 Alpha, a Sevendust 2007-es stúdiólemeze

Egyéb 
 Alfa (1978–1990) gyermekmagazin, az Interpress Magazin melléklete

Települések
 Amerikai Egyesült Államok
Alpha (Illinois)
Alpha (Iowa)
Alpha (Kalifornia)
Alpha (Kentucky)
Alpha (Maryland)
Alpha (Michigan)
Alpha (Minnesota)
Alpha (Missouri)
Alpha (New Jersey)
Alpha (Ohio)
Alpha (Oregon)
Alpha (Tennessee)
Alpha (Texas)
Alpha (Virginia)
Alpha (Washington)
Alpha (Wisconsin)
Dorottya-ház

A Dorottya-ház Kaposvárott található. Egykor az Esterházy család Somogy vármegyei uradalmi központja volt. Nevét Csokonai Vitéz Mihály Dorottya, vagyis a dámák diadalma a Fársángon című vígeposza nyomán kapta, melynek cselekményét ide helyezte.

Története
A ház a 18. században épült, barokk stílusban az Esterházy család számára, akik innét igazgatták somogyi birtokaikat. 

1798-ban nagy ünnepségeket rendeztek itt, hiszen ekkor kapta meg gróf Széchényi Ferenc a főispáni címet. Csokonai Vitéz Mihály is ekkor járt a városban, ahol tanúja volt az eseménynek. Ekkor  - bár műve előszavában bevallja, sosem járt az épületben és a városban is csak egyszer - ezt a házat választotta a Dorottya, vagyis a dámák diadalma a Fársángon című vígeposzának helyszínéül. A költő kaposvári látogatása előtt nem sokkal korábban itt tartották a Széchényi Ferenc főispáni beiktatását ünneplő fényes bált. Széchényi beiktatási bálját is megörökítette egy írásában.

Az épület ekkor még csak földszintes lehetett, igen egyszerű homlokzati architektúrával. A 19. század folyamán átépítették és egy emeletet is ráépítettek. Mai formáját a 20. századi helyreállításokat követően nyerte el. A ház egy ideig honvédségi tisztilakként is funkcionált, később egy Csokonairól elnevezett szálloda működött benne. Ma kihasználatlan, de felújítását és hasznosítását tervezik.

A Dorottya című vígeposznak Gera Katalin domborműve állít emléket a külső falon. Az épület mellett Fritz János 1977-ben felavatott Csokonai–mellszobra áll. 

A házat gyakran keverik össze a pár sarokkal odébb, a Fő utca és a Széchenyi tér sarkán álló Dorottya üzletházzal (volt Turul szálló), ami egy szecessziós stílusú 20. század eleji épület.

Források
Dorottya-ház az utisugo.hu-n
adatlapja a műemlékem.hu-n

Magyarország 18. századi építményei
Magyarország szállodái
Kaposvár műemlékei
Magyarország barokk építményei
Száltelek

Száltelek (románul Țiptelnic) falu Romániában, Maros megyében.

Fekvése 
Marosvásárhelytől 12 km-re északnyugatra fekszik, Mezőbánd községhez tartozik. A falu a Komlód-patakához nyíló mellékvölgyben húzódik meg.

Története 
Területe ősidők óta lakott. Határában hallstatti-kori és dák edénytöredékek kerültek elő. Egykor katolikusok lakták, akik 1660 után Mezőbándra költöztek, ezután földesura románokat telepített a faluba. 1910-ben 335 lakosából 249 román és 63 magyar volt. A trianoni békeszerződésig Maros-Torda vármegye Marosi alsó járásához tartozott. 1992-ben 185 lakosából 141 román, 23 magyar és 21 cigány volt.

Látnivalók 
 Sóskútja a falu nyugati részén van.
 Kincseskút nevű bővizű forrása mellett volt egykor a középkori Kincsesfalva falu.
 A falunak ortodox temploma van.

Hivatkozások 

Szaltelek
Szárazajta

Szárazajta (románul Aita Seacă) falu Romániában, Kovászna megyében.

Fekvése
A falu Sepsiszentgyörgytől 22 km-re északnyugatra, a Baróti-hegység közé ékelődő völgyben fekszik. Közigazgatásilag Nagybaconhoz tartozik, melytől 7 km-re délre van.

Nevének eredete
Nevét onnan kapta, hogy sekély vizű patakja, az Ajta alkalmatlan volt malom működtetésére.

Története
1316-ban Zozacha néven említik először. A hagyomány szerint a falu eredetileg a kakucsi malmok helyén volt, mellette a Kurtavárának nevezett helyen menedékvár is volt. Ez a tatárjáráskor pusztult el. Régi temploma a falu alsó végén állott, helyette 1783 és 1790 között épült mai református temploma, mely a falu közepén áll. 1910-ben 1786 magyar lakosa volt. A trianoni békeszerződésig Háromszék vármegye Miklósvári járásához tartozott.

1944. szeptember 26-án a faluba bevonuló Maniu-gárdisták 13 ártatlan magyart mészároltak le. Emlékoszlopuk a falu központjában áll. 1992-ben 883 lakosából 836 magyar és 47 román volt.

A rendszerváltás idejétől baráti kapcsolatot ápol a Békés vármegyei Okány településsel. Okányban több a környékről elszármazott ember él. A két község lakosai már egészen az 1990-es évek eleje óta testvér településként kezelték egymást, de a valós testvértelepülési szerződést csak 2009-ben kötötték meg.

A 2002-es népszámláláskor 782 lakosa közül 749 fő (95,8%) magyar, 33 fő (4,2%) pedig román volt.

Híres emberek

 Itt született 1704-ben Ajtai Abod Mihály nagyenyedi professzor, a keleti nyelvek, a régiségtan és a történelem tanára.
 Itt született 1768-ban Gecse Dániel marosvásárhelyi orvosprofesszor.
 Itt született 1923. augusztus 7-én Nagy B. Viktor, Bágyi munkásíró.
 Itt született 1933. február 3-án Nagy Tibor műszaki író.
 Itt született 1933. október 6-án Incze Sándor református lelkipásztor, esperes.

Képek

Jegyzetek

További információk

Könyvek 
 Benkő Levente: Szárazajta, 2., bőv. kiadás, Barót: Tortoma könyvkiadó, 2011 
 Mihály Gábor: Monológ a múltról, Sepsiszentgyörgy: Charta, 2007

Internet 
 Szárazajta, 1944. szeptember 26. 

Kovászna megye települései
Háromszék települései
Szászalmád

Szászalmád (románul Alma Vii, németül Almen) falu Romániában Szeben megyében. Közigazgatásilag Muzsna községhez tartozik.

Fekvése
Medgyestől 18 km-re délkeletre fekszik, Muzsnához tartozik, melytől 8 km-re délkeletre van.

Története
1289-ben Alma néven említik először. A falu feletti kis halmon hatalmas szász erődtemplom áll, 16. századi erődfalát három négyszögletes torony erősíti. 1910-ben 581, többségben német lakosa volt, jelentős román kisebbséggel. A trianoni békeszerződésig Nagy-Küküllő vármegye Medgyesi járásához tartozott.

Hivatkozások

Külső hivatkozások
 Történet és képek (német)

Szeben megye települései
Nagy-Küküllő vármegye települései
Szászbogács

Szászbogács (1899-ig Bogács, románul Băgaciu, korábban Gogacea, németül Bogeschdorf) község Romániában Maros megyében.

Fekvése 
Dicsőszentmártontól 10 km-re délkeletre a Bede-patak völgyében fekszik, Magyarsáros tartozik hozzá.

Története 
1351-ben Bakach néven említik először. A falut a betelepített szászok alapították a 13. században. Gótikus erődített templomát is a szászok építették. Környéke híres bortermő vidék volt. 1910-ben 1151, többségben magyar lakosa volt, jelentős román és cigány kisebbséggel. A trianoni békeszerződésig Kis-Küküllő vármegye Dicsőszentmártoni járásához tartozott. 1992-ben 1057 lakosából 499 román, 431 cigány, 66 magyar és 61 német volt.

Források

Külső hivatkozások 
 Képek

Maros megye települései
Kis-Küküllő vármegye települései
Szászbuda

Szászbuda (románul Bundorf, majd Bunești, németül Bodendorf vagy tájszólásban Bondorf) falu Romániában Brassó megyében.

Fekvése 
Segesvártól 35 km-re délkeletre a segesvár-brassói főút mellett fekszik, Mese, Rádos, Szászfehéregyháza és Szászkeresztúr tartozik hozzá. 15. századi szász gótikus erődített templomát a 19. században átalakították, védőfalát négyszögletes tornyok erősítik.

Népessége 
1910-ben 1022, többségében német lakosa volt, jelentős román és cigány kisebbséggel. A trianoni békeszerződésig Nagy-Küküllő vármegye Kőhalmi járásához tartozott. 1992-ben társközségeivel együtt 2252 lakosából 1321 román, 587 cigány, 260 német és 83 magyar volt.

Képtár

Jegyzetek

További információk 

Brassó megye települései
Nagy-Küküllő vármegye települései
Szászbuzd

Szászbuzd (1899-ig Buzd, románul Buzd, németül Buss) falu Romániában Szeben megyében.

Fekvése
Gyulafehérvártól és Medgyestől 8 km-re délkeletre fekvő település.

Története
Szászbuzd nevét 1356-ban említette először oklevél Buzd néven.

További névváltozatai: 1418-ban Bussd, 1587-ben Bwzd olim 
praepositurae, 1733-ban Buz, 1808-ban Buzd (Szász-), Buss, Buzdu, 1861-ben Szász-Buzd, Buß, 1888-ban Buzd (Buszd), ekkor Nagy-Küküllő vármegye Bolya-berethalmi járásához tartozott, 1913-ban Szászbuzd.

A trianoni békeszerződés előtt Nagy-Küküllő vármegye Medgyesi járásához tartozott.

1910-ben 970 lakosából 11 magyar, 451 német, 393 román és 115 cigány lakosa volt. Ebből 20 görögkatolikus, 446 evangélikus, 488 görögkeleti ortodox volt.

Nevezetességek
 Gótikus szász evangélikus erődtemploma a 14. században épült, a 15. században átalakították.

Jegyzetek

Források

Külső hivatkozások
 Képek

Szaszbuzd
Nagy-Küküllő vármegye települései
Szászdálya

Szászdálya (románul Daia, németül Denndorf): falu Romániában Maros megyében. Apoldhoz tartozik.

Fekvése
Segesvártól 12 km-re délkeletre fekszik.

Története 
1280-ban Daia néven említik. 15. századi szász evangélikus erődített temploma van, 16. századi erődítésekkel, kaputoronnyal, sarokbástyákkal. Egykor gazdag legelőin sok állatot tartottak, jó minőségű földjei bőven teremtek. 1970-ben árvíz pusztított a faluban. 
1910-ben 1173, többségben német lakosa volt, jelentős román és cigány kisebbséggel. A trianoni békeszerződésig Nagy-Küküllő vármegye Segesvári járásához tartozott. 1977-ben még 363 szász lakosa volt.
1992-ben 574 lakosából 293 román, 243 cigány, 19 szász és 19 magyar. 1995. december 31-én már csak három szász lakott a faluban. A templom Samuel Joseph Maetz által épített orgonáját a német közösség megfogyatkozása miatt 1995-ben elbontották és restaurálás után 1998-ban a kolozsvári Kálvária-templomban állították fel.

Hivatkozások 

Szaszdalya
Nagy-Küküllő vármegye települései
Szászfehéregyháza

Szászfehéregyháza (románul Viscri, németül Deutsch-Weisskirch) falu Romániában, Brassó megyében. A falu az erődtemplomával együtt az UNESCO kulturális világörökségének része.

Fekvése 
Segesvártól 42 km-re délkeletre fekszik, Szászbuda községhez tartozik, a községközponttól 7 km-re délkeletre van.

Nevének eredete 

Nevét fehér falú faerkélyes erődtemplomáról kapta.

Története 

1231-ben villa Albae néven említik először. Első lakói székelyek voltak, helyükre a 13. század elején szászokat telepítettek. Kis halmon áll 15. századi gótikus szász erődített temploma, mely egy korábbi kápolna helyére épült; 1993 óta a világörökség része. Védőfalát több torony erősíti.

1910-ben 791, többségében német lakosa volt, jelentős román kisebbséggel. A trianoni békeszerződésig Nagy-Küküllő vármegye Kőhalmi járásához tartozott.

Látnivalók 

 Hagyományos szász házak
 Szászfehéregyházi erődtemplom

Károly herceg 
2006-ban Károly walesi herceg vásárolt itt egy házat.

Alapítványa 
Károly herceg egy alapítványt is működtet. Az alapítvány a faluban egy egész utcányi, nagyrészt lakatlan szász ház homlokzatát felújíttatta. A helybelieknek más munkalehetőséget biztosít ez az alapítvány: gyapjútermékeket készítenek, amiket Németországban értékesítenek.

Jegyzetek

Külső hivatkozások 
 Angol nyelvű történet + képek
 Szász András: Szászfehéregyháza

Brassó megye települései
Erdély erődtemplomos falvai
Nagy-Küküllő vármegye települései
Szászfenes

Szászfenes (románul Florești, korábban Feneș) falu Romániában, Kolozs megyében, az azonos nevű község központja.

Fekvése 
Kolozsvártól 7 km-re nyugatra fekszik.

Története 
1297-ben Zaazfenes néven említik először. 1336. évi oklevél szerint – a kolozsmonostori apát alá tartozik, majd az erdélyi püspök birtoka. A falu délnyugati részén a Várhegy tetején láthatók a kalotaszegi várak egyikének, a szászfenesi leányvár (Fenesvár) alapfalainak maradványai. A várat a tatárjárás után építtette Péter erdélyi püspök, 1312-től említik. Valószínűleg az 1437-es parasztfelkelés során pusztult el. Szászfenesnél kapott halálos sebet II. Rákóczi György erdélyi fejedelem 1660. május 22-én a török fősereggel vívott csatában. A központban, a 20 hektáros parkban fekvő klasszicista Mikes kastélyt 1945-ben lerombolták.

A középkori római katolikus lakosság a reformáció kezdetén a régi vallás és az új vallások között ingadozott. 1556-ban Alesius (Madarász) Dénes lutheránus lelkipásztor volt a fenesi pap, egyben a gyalui dékánság esperese. De a katolikus folytonosság nem szakadt meg, mert 1655-ben a falunak Tamásy Gergely személyében római katolikus plébánosa volt.

1910-ben 2600 lakosából 1512 román és 929 magyar volt (887 fő római katolikus). A trianoni békeszerződésig Kolozs vármegye Gyalui járásához tartozott.
1992-ben társközségeivel együtt 6088 lakosából 3439 román, 2020 magyar, 626 cigány és 2 német volt.

Népesség

Látnivalók 
 14. századi római katolikus temploma gótikus eredetű.

Képgaléria

Híres emberek 
 Itt született 1846. január 7-én Jékey Aladár költő, műfordító.
 Itt született 1934. október 31-én Turós László grafikus és festő.

Jegyzetek

Külső hivatkozások 
 A község honlapja 
 A szászfenesi Mikes Kastély

Kolozs megye települései
Kalotaszeg
Kolozs vármegye települései
Szászkeresztúr

Szászkeresztúr (, ) falu  Romániában, Erdélyben, Brassó megyében.

Fekvése 
Segesvártól 32 km-re délkeletre, az E60-as út mellett fekszik.

Nevének eredete 
Mint minden Keresztúr, a Szent Kereszt tiszteletére emelt templomáról kapta nevét. Német neve azonos jelentésű, román neve pedig a német nyelvjárási ejtésből való. Először 1332-ben Cruz, majd 1356-ban Kereztur, 1532-ben Kreycz, 1808-ban Szász-Keresztúr alakban írták.

Története 
Szász lakossággal települt a 13. század második felében. 1332 és 1474 között a kerci apátság birtokai közé tartozott. Mátyás 1474-ben a nagyszebeni Szent Szűz plébániatemplomnak adományozta, így a szebeni városháza fennhatósága alá került. 1496–97-ben a tized kérdésében pereskedett a várossal. 1500 körül már Segesvárszék falvai között találjuk. 

1755-ben a hatóságok a falut jelölték ki kényszerlakhelyül a karintiai kriptoprotestáns Hans Kleinsasser számára, aki ezt megelőzően Alvincen újrakeresztelkedett. Őt 1761-ben több alvinci család követte. Az 1762-ben már 46 fő hutterita közösséget (Bruderhof) hozott létre. Miután alvinci társaikat ebben az évben rekatolizálták, elhatározták, hogy átkelnek a Kárpátokon és Havasalföldre menekülnek a vallási üldözés elől. Többszöri sikertelen kísérlet után végül 1767. október 3-án sikerült a szökés az állandó felügyelet alól az időközben 67 fősre növekedett keresztúri közösségnek és több napi vándorlás után átjutnia a határon, ahol a Bukaresthez közeli Ciorogârlában telepedtek le. Itt csupán három és fél évet töltöttek, végül az Orosz Birodalomban találtak hosszabb távon menedékre. Innen kerültek később az amerikai kontinensre. Bár a kis közösség titkos megbízottai felkeresték az erőszakkal katolizált észak-magyarországi és erdélyi hutteritákat, végül csak kevesen csatlakoztak hozzájuk. Így elmondható, hogy a világ mai hutteritáinak nagy része a hat évig létezett szászkeresztúri Bruderhof lakóinak leszármazottja.

1750-ben 343 háztartást írtak össze benne, míg evangélikus egyházközsége 1766-ban 330 férfit és 387 asszonyt számlált. 1876-ban Nagy-Küküllő vármegyéhez csatolták. A Németországba kivándorolt szászok 1981-ben hozták létre egyesületüket.

1880-ban 915 lakosából 599 volt német, 159 román, 135 cigány és 22 magyar anyanyelvű; 595 evangélikus, 266 ortodox, 32 római katolikus és 15 református vallású.

2002-ben 657 lakosából 489 volt román, 119 cigány, 35 magyar és 13 német nemzetiségű; 618 ortodox, 12 unitárius és 10 evangélikus vallású.

Látnivalók 
 Evangélikus temploma 1810–13-ban, klasszicista stílusban épült. 15. századi, hat-nyolc méter magas, ovális várfal veszi körül. Négy bástyatornya közül három áll ma is. A déli 1925-ben beomlott, a délkeleti 1955-ben szintén összedőlt ugyan, de újjáépítették. A bejáratot kapubástya védi. A nyugati és északnyugati oldalon, ahol a talaj magasabb, egy második fal is védte. Ezt a 19. században lebontották, helyére magtárat építettek. Nyugaton 1908-ban vágtak kocsibejárót, a halottaskocsi számára.

Források 
 A falu honlapja

Külső hivatkozások 
 A faluközösség honlapja 
 festett téka 

Szaszkeresztur
Nagy-Küküllő vármegye települései
Kétbodony

Kétbodony község Nógrád vármegyében, a Rétsági járásban.

Fekvése 
A vármegye délnyugati részén fekszik, a Cserhát egyik völgyében. Távolsága Budapesttől 70, Balassagyarmattól 23, Váctól 30 kilométer.

A közvetlenül határos települések: észak felől Szente, kelet felől Kisecset, délkelet felől Szécsénke, dél felől Legénd, délnyugat felől Romhány, északnyugat felől pedig Szátok.

Megközelítése 
Nyugat-keleti irányból a Bánk-Romhány-Nógrádkövesd közti 2116-os út érinti, északabbi szomszédaival a 2118-as út, Kisecsettel pedig a 21 154-es számú mellékút köti össze.

Az ország távolabbi részei felől a legegyszerűbben a 2-es főút felől érhető el, Rétságtól északra letérve, vagy a 22-es főútról érsekvadkerti letéréssel.

Vasútvonal nem érinti, az autóbusz-közlekedés viszont minden irányból biztosított.

Története 
A falu a középkortól kezdve folyamatosan lakott, a tatárjárás idején a Kartal nemzetség birtokolta, később a Bodoni család birtoka lett. Rövid ideig (1264–1276) a Margitszigeti apácák is birtokolták, később ismét a Bodoni családhoz került. 1516–1541 között Werbőczi István volt a birtokosa. Két ízben, összesen 113 évig török hódoltság alá tartozott, ekkor el is néptelenedett. Mindkét alkalommal a felvidékről, evangélikus szlovákokkal telepítették újra. 1710-ben a falu határában zajlott le a romhányi csata.

A 17. században Bodony falu közelében kialakult kis települést Felső-Bodonynak nevezték, maga Bodony pedig Alsó-Bodony lett. Kétbodony e két falu egyesítéséből jött létre 1902–1903-ban. 1982 és 1993 között Romhánnyal is egyesítették, de 1994. január 1. óta ismét önálló település.

Közélete

Polgármesterei 
 1994–1998: Holes Imre (független)
 1998–2002: Holes Imre (független)
 2002–2006: Holes Imre (független)
 2006–2010: Holes Imre (független)
 2010–2014: Koczúrné Halász Judit (Fidesz-KDNP)
 2014–2019: Koczúrné Halász Judit (független)
 2019-től: Halász Judit (független)

Népesség 
A település népességének változása:

2001-ben a település lakosságának közel 100%-a magyar nemzetiségűnek vallotta magát.

A 2011-es népszámlálás során a lakosok 88,6%-a magyarnak, 0,2% görögnek, 0,5% németnek, 0,5% szlováknak mondta magát (11,4% nem nyilatkozott; a kettős identitások miatt a végösszeg nagyobb lehet 100%-nál). A vallási megoszlás a következő volt: római katolikus 33,9%, református 0,9%, evangélikus 40,2%, felekezeten kívüli 6,4% (18,6% nem nyilatkozott).

Itt született 
 1919. február 25-én Pál István, a Népművészet Mestere, a Magyar Kultúra Lovagja

Látnivalók 

 Falumúzeum (tájház)
 Késő barokk (18. század vége) evangélikus műemlék templom
 Bognárműhely – ipari múzeumként működik
 Kisállatkert - (hazai háziállatok és vadon élő állatok mellett néhány egzotikus állatfaj is megtekinthető)

Nevezetességek 
 A községen áthalad az Országos Kéktúra

Jegyzetek

További információk 
 Kétbodony az Ipoly-menti Palócok Honlapján
 Kétbodony – Falvak.hu
 VII. Tekerő és Duda szaktábor Pál Istvánnal Kétbodonyban

Nógrád megye települései
Nógrád vármegye települései
Buzd (egyértelműsítő lap)

Buzd, település Romániában, Fehér megyében
 Szászbuzd, település Romániában, Szeben megyében
New Millennium-program

A New Millennium egy 1994-ben meghirdetett NASA program. A New Millennium űreszközei addig még soha nem használt, új technológiákat próbálnak ki a későbbi űreszközök számára. A program leghíresebb küldetése a Deep Space–1 űrszonda, amely elsőként használt ionhajtóművet.

A New Millennium-program űreszközei
(zárójelben az indítás éve)
 Deep Space–1 (1998)
 Deep Space–2 (1999)
 Earth Observing–1 (2000)
 Space Technology–3 vagy Deep Space–3 Space Technology–4 vagy Deep Space–4/Champollion (törölt küldetés a Tempel 1 üstököshöz)
 Space Technology–5 Space Technology–6 Space Technology–7'''

Külső hivatkozások

Magyar oldalak

Külföldi oldalak
 New Millennium Program, NASA hivatalos oldal

New Millennium-program
Mars Exploration Program

A Mars Exploration Program a NASA jelenleg is folyamatban lévő Mars-kutató programja. A korábbi Mars Surveyor program átalakításával jött létre 2000-ben, miután az 1998-ban indított amerikai Mars-szondák (Mars Climate Orbiter, Mars Polar Lander) kudarcot vallottak.

A Mars Exploration Program űrszondái
 Mars Odyssey
 Mars Exploration Rover
 Mars Reconnaissance Orbiter
 Mars Science Laboratory
46664

A 46664 Nelson Mandela rabszáma volt. Eredete, hogy Mandela volt a 466. fogoly, aki a Robben-szigetre érkezett 1964-ben. Tisztelői ma is „46664-es fogoly”-ként utalnak rá időnként, s a Nelson Mandela Alapítvány is ezt használja webcímként: 46664.com.

2003. november 29-én a fokvárosi Green Point Stadionban ezzel az elnevezéssel tartottak segélykoncertet. A névválasztásról Nelson Mandela a következőket mondta:

46664 volt az azonosítószámom 18 éven át, amikor fogolyként éltem a Robben-szigeten. Csak mint számot ismertek, nevem nem volt. Ma ugyanebben a helyzetben van több millió HIV-fertőzött ember: csak számok!

A segélykoncerten fellépett előadók:

 Abdel Wright
 Amampondo Drummers
 Anastacia
 Andrew Bonsu
 Angélique Kidjo
 Baaba Maal
 Beyoncé Knowles
 Bob Geldof
 Bongo Maffin
 Bono és The Edge a U2 zenekarból
 Chris Thompson, Zoe Nicholas, Treana Morris
 Danny K
 Dave Stewart
 Eurythmics
 Jimmy Cliff
 Johnny Clegg
 Ladysmith Black Mambazo
 Ms Dynamite
 Paul Oakenfold Shifty Shellshock-al és TC-vel
 Peter Gabriel
 Queen (Roger Taylor és Brian May)
 Soweto Gospel Choir
 Thandiswa Mazwai
 The Corrs
 Watershed
 Youssou N'Dour
 Yusuf Islam (korábban Cat Stevens néven lépett fel)
 Yvonne Chaka Chaka
 Zucchero

Egy másik 46664 Dél-Afrika koncertre került sor 2005. március 19-én a dél-afrikai George-ban és még egy újabbat terveztek június 11-ére, Norvégiában.

2003 a zenében
Koncertek
Dél-afrikai apartheid