Zajta

Zajta ( község Szabolcs-Szatmár-Bereg vármegyében a Fehérgyarmati járásban.

Fekvése 
Csengertől 14 kilométerre északkeletre fekszik, közvetlenül a román határ mellett. A határ magyar oldalán csak két településsel szomszédos: észak (és nyugat) felől Rozsállyal, északkelet felől pedig Méhtelekkel. A román oldalon a legközelebbi szomszédja dél felől Nagypeleske (Peleș), de feltehetőleg határos Atya (Atea) és Kispeleske (Pelișor) településekkel is.

Megközelítése 
Közúton a határ magyar oldala felől csak Rozsály érintésével érhető el, a 4143-as útból kiágazó 41 135-ös számú mellékúton. Határszélét érinti még a Csegöldtől Rozsályig húzódó 4146-os út is.

A havai vasútvonalak közül a községet a  érinti, amelynek egy megállási pontja van itt, Zajta vasútállomás, amely az ország legkeletibb fekvésű vasútállomása, és ma e vasútvonal keleti végpontja; fizikailag a belterület délnyugati szélén található, közúti elérését a 41 335-ös számú mellékút teszi lehetővé. A vasút egykor nem itt ért véget: eredetileg Fehérgyarmattól egészen Szatmárnémetiig épült ki, azonban a trianoni határ kettévágta, így Zajta lett a magyar oldalon a végállomás. A Romániához került vonalszakaszt a II. világháború után felszedték, de 2009. december 13. és 2010 decembere között a vonal magyar oldalán is szünetelt a személyforgalom.

Nevének eredete 
Neve a régi magyar Zah személynévből származik, ennek eredete pedig a héber eredetű latin Zacheus személynév.

Története 
1314-ben Zalyta néven említik először, mint a Gutkeled nemzetség birtokai közé tartozó települést.

Területe ősidők óta lakott, északi határában  újkőkori lakógödröket és kézműves tárgyakat találtak.

1314-ben a Gutkeled nemzetséghez tartozó Tiba fia Mihály mester, az Apagyi család őse testvéreivel Lászlóval, Jánossal és Tamással megosztoztak öröklött birtokaikon.
Zajta ekkor Tamásnak jutott.

1461-ben nevét már Zaytha-ként írták, birtokosai ekkor a Bekcs és az Atyai családok birtoka volt.

1462-ben Atyai András fiú utód nélkül halt meg, birtokát a Rozsályi Kúnok kapták meg, akik 1476-ban megvásárolták a Gacsályi család birtokrészeit is, és ettől kezdve a rozsályi uradalomhoz tartozott, s végig annak sorsában osztozott.

1671-ben császári csapatok, s Karl von Strassaldo szatmári főkapitány pusztították el, lakói elmenekültek és 1767-ig területe lakatlan puszta volt.

Ekkor Erdőd környékéről németeket telepítettek ide, akik a romos templomot újjáépítették.

Az 1800-as években elején a település birtokosai a Maróthy, Becsky, Morvay, Osváth és Pongrácz családok, majd a későbbiekben az Ujhelyiek is.

Időközben lakosai elmagyarosodtak, így az 1945 utáni kitelepítés csak 26 személyt érintett.

1910-ben 608, túlnyomórészt magyar lakosa volt. Ekkor Szatmár vármegye Szatmárnémeti járásához tartozott.

Zajta trianoni békeszerződést követően pár hónapig Romániához tartozott. A – történeti források által alá nem támasztott – legenda szerint vitéz Gaál Lajos helyi iskolaigazgató, kántortanító észlelte, hogy a kihirdetett trianoni szerződés és a megállapodáson megrajzolt térkép nincs összhangban, ezért levélben fordult egykori osztálytársához, Huszár Károly miniszterelnökhöz, aminek köszönhetően végül a falu visszakerült Magyarországhoz. Ennek ellentmond a tény, hogy Huszár Károly akkor már nem volt Magyarország miniszterelnöke.

Közélete

Polgármesterei
 1990–1994: Pintye Albert (KDNP)
 1994–1998: Pintye Albert (KDNP)
 1998–2002: Pintye Albert (független)
 2002–2006: Pintye Albert (független)
 2006–2010: Pintye Albert (független)
 2010–2014: Kosztya Zoltán Pál (Fidesz-KDNP)
 2014–2019: Kosztya Zoltán Pál (Fidesz-KDNP)
 2019-től: Kosztya Zoltán Pál (Fidesz-KDNP)

Népesség 
A település népességének változása:

2001-ben a település lakosságának 95%-a magyar, 5%-a cigány nemzetiségűnek vallotta magát.

A 2011-es népszámlálás során a lakosok 94,4%-a magyarnak, 15,1% cigánynak, 16,7% németnek, 1,5% románnak, 1% ukránnak mondta magát (5,6% nem nyilatkozott; a kettős identitások miatt a végösszeg nagyobb lehet 100%-nál). A vallási megoszlás a következő volt: római katolikus 21,3%, református 41,3%, görögkatolikus 24,6%, izraelita 0,3%, felekezeten kívüli 1,8% (9,5% nem válaszolt).

Látnivalók 
Szent György tiszteletére szentelt római katolikus temploma 15. századi gótikus eredetű, 1789-ben újjáépítették.

Testvértelepülések 
  Lázári, Románia
  Słopnice, Lengyelország

Jegyzetek

Források 
 
 Németh Péter: A középkori Szatmár vármegye települései a XV. századig

Kapcsolódó szócikkek 

Szabolcs-Szatmár-Bereg megye települései
Szatmár vármegye települései