alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Opština Bajina Bašta

Opština Bajina Bašta je jedna od opština u Srbiji. Središte opštine je Bajina Bašta. Prema popisu stanovništva iz 2002. godine opština ima 28.776 stanovnika, površine 673 km².

Naseljena mesta

Poznate ličnosti 
 Miloš Milutinović , bivši profesionalni fudbaler
 Velibor "Bora" Milutinović , profesionalni trener
 Milan "Lane" Jovanović , profesionalni fudbaler

Turizam 
Prirodne vrednosti kao i kulturno-istorijske osobenosti koje poseduje uža i šira okolina Bajine Bašte omogućavaju izgradnju snažnije turističke destinacije prepoznatljive na ovom prostoru Republke Srbije. Najizrazitije vrednosti ovog kraja u turističkom smislu su: planina Tara sa nacionalnim parkom, reka Drina sa kanjonom prema Višegradu i akumulacionim jezerima Perućac i Zaovine, kulturno-istorijski spomenici: Manastir Rača (XIII vek), crkva brvnara u Dubu (XVIII vek), Solotuski grad (srednji vek), praistorijski lokaliteti i savremen spomen obeležja s bogatom turističkom infrastrukturom - hotelskim kompleksima u gradu i na Tari uz dobru saobraćajnu povezanost čine kompletnu turističku sliku Bajine Bašte.
Sadašnji razvoj turizma pokazuje da je inostrani turizam malo zastupljen na račun domaćeg. Raznovrsnost ponude kojom raspolaže Bajina Bašta pružaju mogućnosti da se turistički kapaciteti koriste preko cele godine uz kombinaciju sezonskog, izletničkog, poslovno-kongresnog i sportskog turizma.

Vidi još 
 Bajina Bašta
 Opština Bajina Bašta
 Bajina Bašta na Internetu
 Digitalna mapa opštine Bajina Bašta 
 Hidroelektrane Bajina Bašta
 Bajina Bašta na internetu
 RTV Prima Bajina Bašta 
 Bajina Bašta Portal
 Sportsko turistički centar Bajina Bašta 
 Bajina Bašta na internetu
 PD “Elektroizgradnja Bajina Bašta“ A.D.
 Lovačko udruženje "Soko" Bajina Bašta 
 Gimnazija "Josif Pančić" - Bajina Bašta

Bajina Bašta
Vikiprojekat geografija/Naselja u Srbiji
Duško Vujošević

Duško Vujošević (Podgorica, 3. 3. 1959) je crnogorski košarkaški trener. Vujošević je trenutno trener KK Partizan.

Vujošević je trenerskim poslom počeo da se bavi 1976. Do 1982. godine radio je sa mlađim kategorijama u Partizanu. Sledeću sezonu je proveo u OKK Beogradu, gde je vodio juniorsku ekipu koja je osvojila Prvenstvo Jugoslavije. Te godine radio je i sa prvim timom OKK Beograda.

Posle odsluženja vojnog roka, godinu dana je radio u Mladosti iz Zemuna, a pred sezonu 1985/86 vratio se u Partizan, gde je postao pomoćni trener prvog tima. Posle smene prvog trenera, tokom sezone 1986/87, u 27. godini života, postajo je prvi trener Partizana i iste sezone osvajio titulu prvaka Jugoslavije. U sezoni 1987/88 Vujošević je predvodio Partizan do fajnal-fora Kupa evropskih šampiona u Ganu, na kom je Partizan osvojio treće mesto. Vujošević je vodio Partizan i u sledećoj sezoni, 1988/89, kada je osvojio Kup Radivoja Koraća i Kup Jugoslavije.

U sezoni 1989/90 Vujošević je bio je prvi trener španske Uelve iz Granade, da bi se posle toga vratio u Partizan, koji je vodio u sezoni 1990/91 i stigao do finala plej-ofa, u kom je poražen od ekipe POP 84.U sezoni 1991/92 bio je prvi trener KK CRVENA ZVEZDA. Od 1992. do 1998. radio je u Italiji, gde je vodio ekipe Breše, Pistoje i Skavolinija.
Po povratku iz Italije Vujošević je u sezoni 1998/99 bio šef stručnog štaba podgoričke Budućnosti, a od 1999. do 2001. dve sezone je vodio beogradski Radnički.

Od povratka u Partizan, 2001, osvojio je devet titula prvaka države (2002, 2003, 2004, 2005, 2006 , 2007, 2008, 2009 i 2010) i cetiri Kupa (2002, 2008, 2009, 2010), i regionalnu NLB ligu cetiri puta ( 2007, 2008, 2009, 2010) čime je postao najtrofejniji trener u istoriji kluba.

Kao trener juniorske reprezentacije Jugoslavije osvojio je Prvenstvo Evrope u Vrbasu 1988. godine i četvrto mesto na Svetskom juniorskom prvenstvu 1991. Duško Vujošević je trener koji je poznat po izvanrednom radu sa mladim igračima.

U proleće 2003. postavljen je za selektora seniorske reprezentacije Srbije i Crne Gore, sa kojom je na Evropskom prvenstvu u Švedskoj osvojio šesto mesto.

Duško Vujosević je selektor Bosne i Hercegovine  košarkaške reprezentacije.

Vanjske veze 

Jugoslavenski košarkaški treneri
Crnogorski košarkaški treneri
Treneri KK Partizana
Treneri KK Crvene zvezde
Izbornici košarkaške reprezentacije SR Jugoslavije/Srbije i Crne Gore
Izbornici košarkaške reprezentacije Crne Gore
Izbornici košarkaške reprezentacije Bosne i Hercegovine
Biografije, Podgorica
George Harrison

George Harrison (Liverpool (Engleska), 25. 2. 1943. — Los Angeles (SAD) 29. 11. 2001.) bio je engleski gitarist, pjevač, skladatelj, producent, a najpoznatiji kao član Beatlesa.

Karijera

Beatlesi 
George Harrison je u Beatlesima svirao solo gitaru i bio je dobar gitarist te puno pridonio specifičnom zvuku Beatlesa. Njegove osebujne pjesme uvrštene u neke od albuma Beatlesa uvijek su dale ekspresivnu diskurzivnost u glazbenom stilu same grupe. Od pjesama koje je sam napisao poznatije su "Taxman", "Something", "Here Comes The Sun", "While My Guitar Gently Weeps", "Long Long Long" i "Old Brown Shoe" itd.

Samostalna karijera 
Harrisonov prvi trostruki album All Things Must Pass iz 1970. je ujedno i njegov najbolji te se uz John Lennon/Plastic Ono Band i Band on the Run Paula McCartneya smatra jednim od najboljih solo ostvarenja članova Beatlesa nakon raspada. U tom je razdoblju imao hitove What Is Life i My Sweet Lord. Zbog ove potonje završit će na sudu zbog optužbe da je "nesvjesno kopirao" pjesmu He's So Fine grupe Chiffons. Nakon All Things Must Pass kvaliteta albuma (Living In The Material World, George Harrison) je postepeno opadala, da bi negdje početkom osamdesetih odustao od snimanja. 

Godine 1987. vratio se na scenu i top liste albumom Cloud Nine i hitom "Got My Mind Set On You". Osim toga, valja još izdvojiti albume za supergrupu Traveling Wilburys te posthumni album Brainwashed iz 2002. Najpoznatije pjesme iz razdoblja solo karijere su "My Sweet Lord", "Give Me Love", "What Is Life" iz sedamdesetih, zatim "Got My Mind Set On You", posveta vremenima Beatlesa "When We Was Fab" te pjesme napisane s Wilburysima, "Handle With Care" i "End Of The Line".

Vanjske veze 

 Službena stranica (na engleskom)

Engleski rock muzičari
Engleski rock gitaristi
Engleski tekstopisci
Engleski muzički producenti
Engleski filmski producenti
Dobitnici i dobitnice Grammy Award
Umrli od raka
Ringo Starr

Richard Starkey, Jr., poznatiji pod pseudonimom Ringo Starr (Liverpool, 7. srpnja 1940.) bio je bubnjar u Beatlesima od 1962. do 1970. godine. 

Pjevao je u brojnim poznatim pjesmama Beatlesa (poput Yellow Submarine i With a Little Help From My Friends te Beatles verzije pjesme Act naturally), a napisao je pjesme Don't Pass Me By i Octopus Garden. Također je bio pripovjedač u prvim dvjema sezonama crtanog filma Thomas the Tank Engine.

Biografija 
Ringo Starr rođen je 7. srpnja 1940. u Dingleu u Liverpoolu. Roditelji su mu bili Elsie Starkey (djevojačko prezime Gleave) i Richard Starkey. Razveli su se kad su Starru bile tri godine, te se poslije njegova majka udala za Harrya Gravesa, koji je potaknuo njegov interes za glazbu. Također su se preselili u manji dom. Ringo Starr je tijekom djetinjstva bio pripadnik Evangeličke crkve. Bio je i jedino dijete u obitelji.

Sa šest godina imao je apendicitis, čije su komplikacije izazvale desetotjednu komu, tako da se u bolnici zadržao jednu godinu.  S trinaest godina dobio je prehladu koja se razvila u pleuritis od kojeg je dobio plućne komplikacije, zbog čega je u bolnici proveo dvije godine. U djetinjstvu je imao ukupno 12 operacija. Zbog zdravstvenih problema razvio je brojne alergije i preosjetljivosti na hranu.

Pokazao je talent u umjetnosti i glumi, a bio je vješt i u mehanici. S 15 godina napustio je školu, i u toj dobi jedva je znao čitati i pisati.  1959. godine dobio je pseudonim Ringo Starr - zbog prstenja koje je nosio i zato što je pseudonim zvučao "kaubojski". Bio je član liverpoolske grupe Rory Storm & the Hurricanes. Kada je taj bend nastupao u Hamburgu, Ringo Starr upoznao je Beatlese. 16. listopada 1960. svirao je bubnjeve u Hamburgu s Johnom Lennonom, Paulom McCartneyem i Georgeom Harrisonom.

Stalni član Beatlesa postao je 18. kolovoza 1962. godine, dva dana nakon što Pete Best više nije bio bubnjar u Beatlesima. Zanimljivo je da su Bestovi obožavatelji uznemireno uzvikivali: Pete zauvijek! Ringo nikad! Neobične fraze koje je Starr skovao, poput hard day's night i tommorrow never knows Beatlesi su uzeli kao nazive dviju pjesama. 

Bio je ljevak, kao i Paul McCartney.

Diskografija 
 "Sentimental Journey" (1970.)
 "Beacoups of Blues" (1970.)
 "Ringo" (1973.)
 "Goodnight Vienna" (1974.)
 "Ringo's Rotogravure" (1976.)
 "Ringo the 4th" (1977.)
 "Bad Boy (1978.)
 "Stop and Smell the Roses" (1981.)
 "Old Wave" (1983.)
 "Time Takes Time" (1992.)
 "Vertical Man" (1998.)
 "I Wanna Be Santa Claus" (1999.)
 "Ringo Rama" (2003.)
 "Choose Love" (2005.)
 "Liverpool 8" (2008.)
 "Y Not" (2010.)

Izvori 

Engleski rock muzičari
Engleski bubnjari
Engleski pjevači
Engleski tekstopisci
Engleski kantautori
The Beatles
Dobitnici i dobitnice Grammy Award
Pseudonimi
Pete Best

Randolf Piter Best (, rođen 24.11. 1941. u Madrasu, Indija) bio je prvobitni bubnjar Bitlsa. Dobio je otkaz 1962. godine po zahtevu Džordža Martina, pre nego što su Bitlsi snimili svoj prvi album. Nakon njega zamenio ga je Ringo Star, koji je postao stalni bubnjar benda.

Engleski rock muzičari
Engleski tekstopisci
Engleski bubnjari
The Beatles
Stuart Sutcliffe

Stjuart Ferguson Viktor Satklif (, rođen 23. juna 1940, umro 10. aprila 1962) bio je engleski slikar i član Bitlsa. Napustio je Bitlse pre nego što su postali poznati. Satklif je verovatno izmislio naziv Bitlsi. Umro je u Hamburgu od tumora na mozgu.

Djelovanje Sutcliffea u Beatlesima je dramatizirano u igranom filmu Backbeat iz 1994. godine gdje je njegovu ulogu tumačio Stephen Dorff.

Engleski muzičari
Engleski slikari
The Beatles
Brian Epstein

Brian Epstein (1934. - 1967.), engleski Jevrejin, ostaće upamćen kao menadžer Bitlsa. U mladosti vlasnik prodavnice ploča u Liverpulu, 1961. godine se upoznao sa članovima Bitlsa i ubrzo ih doveo do slave - pouzdano se zna da je zaslužan za njihov stil, organizovanje turneja, ugovor sa "Emi-Parlofonom" (nakon što je bio odbijen u kompaniji "Deka rekords"). Nakon povlačenja grupe sa turneja, upao je u duboku depresiju i neprestano konzumirao alkohol i drogu, dok nije predozirao 1967. godine.

Njegova latentna homoseksualnost je i dalje intrigantna, a pod znakom pitanja su i njegovi odnosi sa pojedinim članovima grupe.

Muzički menadžeri
Biografije, Engleska
The Beatles
Britanski Jevreji
Gej muškarci
LGBT osobe iz Engleske
Abbey Road (album)

"Abbey Road" je hronološki poslednji snimljen album "Bitlsa". Producirao ga je Džordž Martin i po mnogima se smatra najboljim albumom ove grupe.

Nakon katastrofe projekta "Get Back", mnogi su već uveliko otpisali grupu koja je upala u velike finansijske probleme sa matičnom kompanijom "Apple". Mnogi su ih savetovali da angažuju novig menadžera. Makartni je bio na putu da prihvati taj predlog, ali je prvo odlučio da stavi na proveru da li grupa uopšte postoji, što su prethodni albumi i singlovi sve glasnije poricali.

Pozvao je producenta Džordža Martina, iz EMI-ja i rekao da treba zaboraviti na sve međusobne konflikte i probleme, te još jednom ući zajedno sa grupom, u studio. Martin je pristao, iako je prvi poverovao da je pred njim posao sa "labuđom pesmom" grupe. Nema ni jednog video snimka iz ovog perioda. Fotografije su malobrojne, u boji i ne govore o odnosima među članovima, kao i o muzici. Naslovna slika je jedna od najpoznatijih slika za album u istoriji-"Bitlsi" jedan po jedan prelaze ulicu ispred studija na "Abbey Road"-u, što je kasnije, zbog njihovog izgleda, po ko zna koji put dovedeno u vezu sa fenomenom "Pol je mrtav".

Da bi se udovoljilo Lenonu, A-strana albuma sačinjena od niza samostalnih pesama, a da bi se udovoljilo Makartniju, B-strana je "mešavina" tematski ili muzički sličnih pesama.

Album je osmišljen neobično svetlo za situaciju u kojoj je grupa bila. U postprodukciji je pridodat i simfonijski orkestar. Interesantno je da jedini put u karijeri, neki album Bitlsa počinje sa četiri pesme sva četiri različita autora-Lenonovim "Come Together", Harisonovim "Something", Makartnijevim "Maxwell Silver Hammer" i Starovim "Octopus Garden".

Ni jedna pesma se ne izdvaja, da bi bila opisana, ali ipak po mnogima ovo je najbolje osmišljen album Bitlsa.

Iako su se dogovorili da tokom snimanja ne spominju katastrofu usred koje su se nalazili, Makartni je nakon snimanja pokrenuo pitanje menadžmenta. Bio je dočekan hladnokrvno i najpre praktično, a potom i zvanično, 9. aprila 1970. godine, napustio je Bitlse. 
Ipak zasluge za ovaj album, objavljen septembra prethodne godine, prepisuju se njemu. Lenonu se nije svideo. 

Albumi 1969.
Albumi The Beatlesa
Authority control 2
Supkultura

Supkultura ili potkultura (nepravilno subkultura i podkultura), skup je normi, vrednosti i obrazaca ponašanja koje razlikuje jednu grupu ljudi od kulture šire zajednice kojoj pripada; potkultura. 

U drugoj polovini 1960-ih godina nastaju mnogi društveni pokreti, a zajedno sa njima mnoge supkulture čije je zajedničko ime kontrakultura. Prvi koji su proučavali pojam supkulture u sociologiji su bili pripadnici Čikaške škole. 

Govoreći o supkulturi najčešće se govori o supkulturi mladih. Muzika ima veliku ulogu u nastajanju supkulturnih grupa, i omladinske supkulture sa obično definišu u odnosu na muziku. Članovi supkulturnih grupa međusobno se razlikuju, osim po stavovima i ciljevima, i po izgledu, spoljašnjim obiležjima i interesovanjima. Neke od najpoznatijih omladinskih supkultura su: hipici, rokeri, metalci, pankeri, skinsi, rastafarijanci, hip-hoperi...

Odnos supkulture i dominantne kulture može biti sledeći:
 prihvatanje dominantne kulture
 odvojenost od dominantne kulture, bez suprotstavljanja
 otpor prema dominantnoj kulturi (kontrakultura ili alternativna kultura)

Karakteristike supkulturnih grupa su:
 Samoorganizoranje
 Zajednička interesovanja
 Karakterističan naziv
 Relativna trajnost
 Uzrast (omladina)
 Nepropisanost uloga i način ponašanja

 
Kultura
Studije kulture
Sociologija
Sex Pistols

The Sex Pistols je britanska punk grupa osnovana u Londonu 1975. godine. Grupa je ustvari postojala već od 1972. ali pod raznim imenima (The Strand, The Swankers) i u različitim postavama.

Iako su djelovali u prilično kratkom periodu, ostavili su jak trag u svijetu popularne muzike.

Sex Pistols 
Menadžer grupe bio je Malcolm McLaren, koji je također bio vlasnik prodavnice odjeće "Sex" gdje su članovi Sex Pistolsa uzimali scensku odjeću. Na početku su svirali u manjim londonskim klubovima a popularnost su stekli svojim energičnim nastupima. Grupa je od samog početka bila kontroverzna, a njihovi tekstovi su obrađivali mnoge tabu teme kao što su anarhija i nasilje.

Prva postava grupe je bila: Johnny Rotten (vokali), Steve Jones (gitara), Paul Cook (bubnjevi) i Glen Matlock (bas gitara). Matlock je izbačen iz grupe jer nije hteo da svira pesmu God save the Queen i nije se slagao sa ostalim članovima. Njega je zamijenio Sid Vicious. 

Njihove prve dvije singlice, Anarchy in the U.K. (1976) i God save the Queen (1977), zabranjene su na mnogim radio i tv stanicama iako su bile jako slušane. Naročito God save the Queen koja je dospijela na vrh top lista u Velikoj Britaniji.

Grupa je potom otišla na turneju u SAD ali tu su nastali problemi. Grupa se raspala nakon koncerta u San Franciscu 1978. a 12. oktobra iste godine djevojka basiste Sid Vicousa, Nancy Spungen, je pronađena mrtva od posljedica uboda noža u jednom hotelu. Vicious je uhapšen i priznao je ubistvo. Dok je na slobodi čekao suđenje, umro je od prevelike doze heroina 2. februara 1979.

Grupa se od tada okupljala nekoliko puta zbog turneja, 1996. 2002. i 2003., ali nisu izdavali novi materijal. Također, u grupu je vraćen originalni član Glen Matlock.

Članovi grupe Sex Pistols

Poslije 1975 
 Johnny Rotten – vokali (1975-1978, 1996, 2002, 2003)
 Steve Jones – gitara (1975-1978, 1996, 2002, 2003)
 Glen Matlock – bas gitara (1975-1977, 1996, 2002, 2003)
 Paul Cook – bubnjevi (1975-1978, 1996, 2002, 2003)
 Sid Vicious – bas gitara (1977-1978)

1972 - 1975 
 Steve Jones – vokali (1972-1975)
 Wally Nightingale – gitara (1972-1975)
 Nick Kent – gitara (1975)
 Steve New – gitara (1975)
 Jim Mackin – klavijature (1972-1973)
 Stephen Hayes – bas gitara (1972-1973) 
 Del Noones – bas gitara (1973-1974)
 Glen Matlock – bas gitara (1974-1975)
 Paul Cook – bubnjevi (1972-1975)

Diskografija

Albumi 
 Never Mind the Bollocks, Here's the Sex Pistols 1977 
 The Great Rock 'n' Roll Swindle 1979 
 Some Product: Carri on Sex Pistols (intervjui) 1979

Kompilacije 
 Flogging a Dead Horse 1980 
 Kiss This: The Best Of 1992 
 Filthy Lucre Live 1996 
 Jubilee: The Best Of 2002 
 Sex Pistols Box Set 2002
 Raw and Live 2004

Sid Vicious Solo album 
 Sid Sings, 1979

Vanjske veze 

 Službena stranica Sex Pistols-a 
 Tekstovi pjesama  

 
Britanske muzičke grupe
Punk grupe
The Stooges

The Stooges nastaju 1967. u gradu Ann Arbor država Michigan. Prvo su se zvali Psychedelic Stooges. Sastav je osnovao James Osterberg poznatiji kao Iggy Pop nakon što je izbačen s University of Michigan. The Stooges su bili rock bend, ali ih mnogi svrstavaju pod protopunk i protometal jer su znatno utjecali na razvoj punk rocka i heavy metala.

Ime Iggy dobiva po svom prijašnjem sastavu "The Iguanas".

Članovi 
 Iggy Pop-pjevač
 Ron Asheton-gitara
 Scot Asheton-bubanj
 Dave Alexander-bas

Početak 
Počeli su djelovati pod utjecajem The Doorsa, da bi kasnije pali pod utjecaj «agresivnijeg» rock benda MC 5. The Stooges sviraju kao predgrupa MC 5-u koji ih drže za mali bratski bend, tako da na njihovu preporuku The Stooges, nakon samo šest mjeseci postojanja 1968. potpisuju ugovor s diskografskom kućom «Elektra».
Prvi album «The Stooges» je producirao John Cale član Velveta Undergrounda. Inače, oni su diskografskoj kući dostavili snimku s pet stvari ( 1969, We Will Fall, No Fun, Ann i Now I Wanna  Be Your Dog) ali im je diskografska kuća rekla da je to nedovoljno materijala za cijeli album. Zato, da bi snimili album, su prevarili diskografsku kuću i rekli im da imaju još hrpu pjesama, a zapravo su ostale pjesme (Real Cool Time, Litle Doll, Not Right) napravili u jednu noć. Najpoznatija pjesma s tog albuma je «Now I Wanna BeYour Dog».

Album Funhouse i prvi raspad grupe 
Novi album «Funhouse» izdaju 1970. godine. Album je još agresivniji od prvog, rokerskiji s elementima free jazza i funka. Na albumu se nalazi skladba LA blues koja je jedna od najbučnijih i najdisonantnijih skladbi u povijesti rocka. Međutim album je bio ispred svoga vremena pa je «Electra» raskinula ugovor s njima.
U bend dolazi novi gitarista James Williamson, a stari gitarista prelazi na bas gitaru. Zvuk im postaje bliži klasičnom rocku, ali je Iggy Pop otišao na odvikavanje od heroina i Stooges se raspadaju.

Kraj 
Obnavljaju se 1972. na nagovor Davida Bowieja. Mijenjaju ime u Iggy and the Stooges i pod tim imenom 1973. izdaju album «Raw Power» za diskografsku kuću CBS. Na albumu se nalazi pjesma «Search and destroy» koja je postala neka vrsta rock himne. Međutim zbog problema s drogom grupa se opet raspada, a Iggy Pop započinje solo karijeru.
Posljednji nastup Stoogesa je sačuvan na bootleg CD-u "Metallic K.O.". Uoči tog nastupa Iggy Pop je preko radio stanice izvrijeđao članove lokalne motociklističke bande, te ih pozvao da dođu na koncert i obračunaju se s njim. Oni su to učinili, a rezultat je vidljiv u imenu "Metallic K.O."

Vanjske poveznice 
 Kratki životopis grupe
 Iggy Pop neslužbene stranice 

Stooges, The
Klisten (razvrstavanje)

Klisten se može odnositi na sledeće osobe:
 Klisten, reformator atinskog državnog uređenja;
 Klisten iz Sikiona, tiranin antičkog grčkog grada Sikiona;
 Klisten (theoros), jedan od Atinjana koji su bili državni glasnici (theoroi) tokom peloponeskog rata.
Tigray

Tigraj ili Tigre je naziv koji se koristi za:

 Regija Tigraj u Etiopiji;
 bivša Provincija Tigraj u Etiopiji;
 Tigre (narod)
 Tigre jezik
Regija Tigraj

Regija Tigraj (ትግራይ ክልል Tigrāy Kilil) je najsjevernija od devet etničkih regija (kililoch) Etiopije koju uglavnom nastanjuje narod Tigre. Nekada se zvala Regija 1. Glavni grad je Mek'ele. 

Tigraj graniči s Eritrejom na sjeveru (nezavisnom od Etiopije od 1993.), Sudanom na zapadu, etiopskom regijom Afar na istoku i etiopskom regijom Amhara na jugu. Osim Mek'elea, ostali veći gradovi u Tigraju uključuju Abij Adi, Adigrat, Adva, Aksum (grad), Humera, Inda Selasije, Korem, Alamata, Majčev, Vukro i Zalambesa, kao i historijski važno selo Jeha, poznato po ostatcima građevina iz vremena antičkog Kraljevstva Damot.

Historija 
 Za historiju područja Tigraj prije godine 1995, v. Provincija Tigraj.

Godine 1998. je izbio rat između Etiopije i Eritreje oko dijela teritorije koji je administrativno pripadao Tigraju, a koji je uključivao grad Badme. Temeljem odluke UN iz 2002. godine veći dio te zemlje je predan Eritreji.

Demografija 
Prema procjenama objavljenim godine 2005. od strane etiopske Centralne statističke agencije (CSA), Tigraj je imao 4,334.996 stanovnika, od čega 2,136.000 muškaraca i 2,198,.996 žena. 3,519.000 ili 81,2% stanovništva je živjelo u ruralnim, a 816.000 ili 18,8% u urbanim područjima. S procijenjenom površinom od 50.078,64 kvadratnih kilometara, ova regija ima procijenjenu gustoću od 86,56 stanovnika po kvadratnom kilometru.

Prema popisu stanovništva iz 1994. godine regija je imala 3,136.267 stanovnika, od čega 1,542.165 muškaraca i 1,594.102 žena. Urbanih stanovnika je bilo 468.478, a ruralnih 2,667,789. 95.5% stanovništva su bili pravoslavci, dok su 4,1% bili muslimani, a 0,4% katolici. U regiji su dominantni narod Tigrinje s 94,98% udjela u stanovništvu, dok 2,6% čine Amharci, 0,7% Irobi (Saho), a 0,05% Kuname. Radni jezik je Tigrigna.

Poljoprivreda 
CSA je godine 2005. procijenila da seljaci u Tigraju posjeduju ukupno 2,713.750 goveda (7,0% ukupnog broja u Etiopiji), 72.640 ovaca (0,42%), 208.970 koza (1,61%), 1.200 konja (manje od 0,1%), 9.190 mazgi (6,24%), 386.600 magaraca (15,43%), 32,650 kamila (7,15%), 3,180.240 svih vrsta peradi (10,3%) i 20.480 košnica (0,47%).

Predsjednici Izvršnog odbora 
 Gebru Asrat (TPLF) 1992 - 2001
 Tsegay Berhe (TPLF) 2001 - trenutno

(Ovaj popis je temeljen na informacijama s Worldstatesmen.org.)

V. također 
 Popis woreda u Regiji Tigraj

Zone 
 Mirabaji (Zapad)
 Semen Mirab (Sjeverozapad)
 Misrakaj (Istok)
 Mehakelegnaj (Središnja)
 Debub Misrak (Jugoistok)
 Debubawi (Jug)

Bilješke

Vanjski linkovi 
 FDRE States: Basic Information - Tigray 
 Map of Tigray Region at UN-OCHA 
 Map of Tigray Region at DPPA of Ethiopia  
 Debra Damo Monastery 
 Ethiopian Treasures - Queen of Sheba, Aksumite Kingdom - Aksum 
 Ethiopian Treasures - Emperor Yohannes IV Castle - Mekele 
 Future Observatory  - Dam Building in Tigray by David Mercer

Regije Etiopije
Timaj iz Lokrija

Timaj iz Lokrija bio je grčki pitagorejski filozof, koji je živeo u južnoitalskom gradu Lokriju u 5. veku stare ere. On je naslovni lik u Platonovom dijalogu Timaj, a pojavljuje se i kao jedna od ličnosti u Platonovom dijalogu Kritija.

U kasnije vreme Timaja pominju sledeći antički pisci:
 Ciceron u Državi (De re publica, I, 10, 16), gde je spomenut kao blizak Platonov prijatelj,
 Proklo u komentaru Platonovog Timaja (II, 38, 1),
 Simplikije i Diogen Laertije u svojim opisima i komentarima Aristotelovih dela.

Izgleda da su svi spomeni o njemu u antici poticali od Platona. Moguće je i da je Timaj bio samo fiktivni lik kojega je Platon izmislio za dijalog koji je po njemu nazvao.

Povezano 
 Timaj (dijalog)
 Pitagorejska škola

Presokratovci
Biografije, Locri
Timaj

Timaj ili Timej može se odnositi na sledeće osobe iz antike:

 Timaj, Platonov sokratski dijalog
 Timaj iz Lokrija, pitagorejski filozof iz 5. veka st. e., naslovni lik Platonovog dijaloga Timaj
 Timaj, istoričar iz Tauromenija na Siciliji (živeo oko 345–260. st. e)
 Još jedan Timaj pominje se u Evanđelju po Marku, 10:46
Berlin-Schöneberg

Schöneberg (Šeneberg) je berlinska oblast u Nemačkoj. Do 2001. godine Schöneberg je bio zasebna opština, kada se ujedinila sa opštinom Tempelhof, s kojom je oformio novu opštinu Tempelhof-Schöneberg.

Berlin
Hollywood

Hollywood je ime gradske četvrti američkog grada Los Angelesa, koja je poznata po koncentraciji filmskih studija i kućama glumačkih (hollywoodskih) zvijezda.

Naseljenost: oko 300.000 stanovnika.

Danas aktivni filmski studiji:
 20th Century Fox - Century City, LA
 Paramount Pictures
 Sony Pictures Entertainment - Culver City, LA
 NBC Universal Entertainment
 Warner Bros. Entertainment
 Buena Vista Motion Pictures Group

 
Los Angeles
Američka kinematografija
Historija filma
Američki filmski institut

Američki filmski institut (eng. American Film Institute [AFI]) je nezavisna neprofitna organizacija u Sjedinjenim Američkim Državama koju je osnovala Nacionalna zadužbina za umetnost (National Endowment for the Arts), koju je pak sa svoje strane utemeljio predsednik Lyndon B. Johnson kada je 1967. godine potpisao Zakon o nacionalnoj fondaciji za humanističke nauke i umetnost.

Vanjske veze 
 AFI Website
 AFI Fest (AFI Los Angeles Film Festival) Official Website 
 AFI Los Angeles Film Festival - History and Information 

 
Institut
1930-e

1930-e su decenija koja je počela 1. januara 1930. i završila 31. decembra 1939.

Događaji i trendovi 
 Adolf Hitler postao njemački führer.
 Velika ekonomska kriza
 Španski građanski rat
 Drugi italijansko-abesinski rat
 Počeo Drugi svjetski rat.

 
Decenije
Matija Petar Katančić

Matija Petar Katančić (, Valpovo, 12. 8. 1750. - Budim, 24. 5. 1825), hrvatski književnik, latinist, sveučilišni profesor poetike, arheologije i numizmatike te knjižnički kustos. Studirao je teologiju i estetiku u Budimu. Kao mlada osoba ušao je u franjevce. Dugo je godina bio profesorom u Osijeku, Zagrebu i Pešti. Na potonjem je sveučilištu predavao arheologiju. 

Prevoditelj je prvog cjelovito tiskanog Svetog pisma na hrvatski jezik (prijevod je objavljen 1831. prvi put). Predstavnik je kasnog pseudoklasičnog pjesništva. Hvalospjeve piše po ugledu na Horacija i pastirske pjesme po ugledu na grčko i latinsko bukolsko pjesništvo. 

Njegove prigodne latinske pesme, napisane po uzoru na Horacija i izdate zajedno s njegovim hrvatskim pjesmama u zbirci Jesenski plodovi (Fructus autumnales, 1791), pokazuju da je bio temeljito klasički obrazovan i da je bio vešt versifikator. Vredna su mu i dva književnoteorijska spisa: Kratka napomena o prozodiji ilirskoga jezika (Brevis in prosodiam Illyricae linguae animadversio, 1791) i Knjižica o ilirskom pesništvu izvedena po zakonima estetike (De poesi Illyrica libellus ad leges aestheticae exactus, 1817). U prvom spisu daje prvi pokušaj da se razrade načela za gradnju hrvatskih stihova u klasičnim metrima, a u drugom prvi razmatra hrvatsku književnost s estetičkog stajališta.

Tvorac je prve arheološke rasprave u Hrvatskoj, pod naslovom Rasprava o miljokazu (Dissertatio de columna milliaria), u kojoj opisuje rimskom miljokaz pronađen kod Osijeka.

Opus 
 In veterem Croatorum patriam indagatio philologica [Filološko istraživanje o pradavnoj domovini Hrvata] (1790)
 Fructus auctumnales [Jesenski plodovi] (1791)
 Specimen philologiae et geographiae Pannoniorum [Ogled filologije i geografije Panonaca] (1795)
 Elementa numismaticae [Osnove numizmatike] (1799)
 De poesi illyrica libellus ad leges aestheticae exactus [Knjižica o ilirskom pjesništvu izvedena po zakonima estetike] (1817)
 Sveto pismo starog zakona i Sveto pismo novog zakona (1831)

Hrvatski pisci
Hrvatski pjesnici
Hrvatski pjesnici 18. stoljeća
Hrvatski latinisti
Hrvatski leksikografi
Hrvatski arheolozi
Hrvatski geografi
Hrvatski prevoditelji
Numizmatika
Franjevci (biografije)
Biografije, Valpovo
100 godina AFI-ja... 100 zvezda

100 godina AFI-ja...10 zvezda je deo projekta "Sto godina AFI-ja", koji je pokrenuo Američki filmski institut. Ovaj deo predstavlja popis pedeset najvećih zvezda američkog filma. Njih je predstavilo pedeset "zvezda današnjice", što ukupno čini stotinu zvezda. Popis je predstavljen 16. juna 1999. godine u specijalnoj emisiji CBS-a, koju je vodila Shirley Temple.

Prema pravilima Američkog filmskog instituta, samo zvezde koje su svoju karijeru započele pre 1950. godine mogle su biti uvrštene u ovaj popis. Stoga se na njemu najviše nalaze glumci i glumice tzv. klasičnog hollywoodskog filma, dok mnogih kasnijih zvezda nema na popisu.

Muškarci 
# Humphrey Bogart 
# Cary Grant
# James Stewart
# Marlon Brando
# Fred Astaire
# Henry Fonda
# Clark Gable
# James Cagney 
# Spencer Tracy 
# Charlie Chaplin 
# Gary Cooper 
# Gregory Peck 
# John Wayne
# Laurence Olivier 
# Gene Kelly 
# Orson Welles 
# Kirk Douglas 
# James Dean 
# Burt Lancaster 
# Braća Marx 
# Buster Keaton 
# Sidney Poitier 
# Robert Mitchum 
# Edward G. Robinson
# William Holden

Žene 
# Katharine Hepburn 
# Bette Davis
# Audrey Hepburn
# Marlene Dietrich
# Greta Garbo
# Marilyn Monroe
# Elizabeth Taylor
# Judy Garland
# Ingrid Bergman
# Joan Crawford
# Barbara Stanwyck
# Claudette Colbert
# Grace Kelly
# Ginger Rogers
# Mae West
# Vivien Leigh
# Lillian Gish
# Shirley Temple
# Rita Hayworth
# Lauren Bacall
# Sophia Loren
# Jean Harlow
# Carole Lombard
# Mary Pickford
# Ava Gardner

Vanjski linkovi 

 The list of stars at afi.com

Film
Sjedinjene Američke Države
Ivan Vitez od Sredne

Ivan Vitez od Sredne (lat. Johannes Vitéz de Zredna, oko 1408–1472) bio je hrvatski i ugarski humanista i latinista.

Bio je nadbiskup Ostrogona (mađ. Esztergom [ˈɛstɛrgom]) - ugarski primas, humanist, matematičar i astrolog. Iako je o njegovom podrijetlu i mjestu rođenja pisano relativno dosta, ali ponekad i nekritički pisano, još uvijek ima nejasnoća i nepotpunosti koje bi trebalo objasniti. Svakako je pripadao dijelu roda Viteza (rod je živio na prostoru Podravine i Bilogore u Komarničkoj županiji). Otac mu je bio tajnik gubernatora hrvatsko-ugarskog kraljevstva (1446–1452) Ivana Hunjadija, oca Matije Korvina. Ivan je studirao u Beču, Bolonji i Padovi, a bio je odgojitelj i kancelar Matije Korvina, ali i glavna politička ličnost na njegovu dvoru, primas Ugarske i odličan latinist. Bio je organizator, inicijator i mecena korvinskog humanističkog kruga. Osnovao je akademiju, skriptorij i knjižnicu u Budimu te sveučilište u Požunu (danas Bratislava u Slovačkoj). Potkraj života bio je inicijator bune koja je u Hrvatskoj i Ugarskoj izbila protiv kralja Matije Korvina.

Vitez, Ivan
Latinska književnost
Studenti Univerziteta u Padovi
Authority control
The Narrative of Arthur Gordon Pym of Nantucket

Doživljaji Arthura Gordona Pyma (izdan 1838., The Narrative of Arthur Gordon Pym of Nantucket) je pripovijetka Edgara Allana Poea o bizarnim doživljajima Gordona Pyma objavljena 1838. U želji za pustolovinama bježi od kuće i ukrcava se kao slijepi putnik na brod „Grampus“. Na putovanju doživjet će zatočenje u utrobi broda, pobunu mornara, borbu sa odmetnicima, buru, glad i žeđ na brodu koji polagano tone, kanibalizam, put na Južni pol. 
pripovijetka ima prolog i epilog koji daju pseudo-dokumentarni okvir pripovijedanju.

Sadržaj 

U dogovoru sa svojim prijateljem Augustom bježi od kuće i ukrcava se tajno na brod Augustovog oca kapetana Bertranda. Dok se Pym krije u potpalublju, na brodu dolazi do pobune posade, ubojstvu većeg dijela mornara, dok jednu manju grupu pobunjenici ostavljaju usred mora u čamcu sa kapetanom. Za sve to vrijeme Pym je zarobljen u utrobi broda bez vode, hrane i svijetla. Na brodu dolazi do preokreta i do obračuna između pobunjenika. Jedan od pobunjenika Peters u obračunu sa ostatkom posade oslanja se na Augusta i Pym. Ova trojka uspijeva da nadvlada pobunjenike. Međutim, bura gotovo da uništava brod na kome ostaju njih trojica i još jedan pobunjenik Parke. Danima bez hrane i vode lutaju na brodu koji polako tone. Izvlače slamčicu ko će biti žrtvovan. Petero ubija Markera koji služi kao hrana 4 dana. Spas im donosi brod „Jane Guy“ koji plovi prema Južnom polu. Zaustavljaju se na ostrvi Tsalali, na kome urođenici pobiju cijelu posadu. U životu ostanu samo Peters i Pym. Oni uspijevaju da pobjegnu sa ostrve i u čunu kreću prema Južnom polu. Pyma je u halucinaciji i nesvijesti vjerojatno umro. U epilogu pisac obavještava publiku da će knjigu o Gordonu Pymu završiti urednik Pymovih partija.

U knjigu unosi crteže provalija sa ostrve Tsalili koje Pyma i Peters istražuju dok se kriju od urođenika. U epilogu se oblici provalija dovode u vezu sa slovima koje daju riječi koje u osnovi znače biti mračan i biti bijel. Mistifikacija je time dovedena do kraja.

''Pripovijetka o ponornim radoznalostima, o mamljenju prostora, o čudovišnim doživljajima Gordona Pyma.

Vanjske poveznice 

 The Strange Dis/Appearance of Arthur G. Pym

N
N
Hugo Chávez

Hugo Rafael Chávez Frías (Sabaneta, 28. 6. 1954. - 5. 3. 2013) bio je venezuelanski profesionalni vojnik i ljevičarski političar, koji je od 1999. do smrti služio kao predsjednik Venezuele. Njegov mandat je na unutrašnjem planu obilježilo inzistiranje na socijalističkoj ekonomskoj politici, nacionalizacija naftne industrije i korištenje prihoda od nafte za financiranje izdašne socijalne države - mjere koje je Chavez prozvao bolivarskom revolucijom, a koje su kasnije poslužile kao izvor za brojne druge latinoameričke zemlje u kojima su na vlast tokom 2000-ih došli ljevičari. Njegova politika je, s druge strane izazvala žestoke otpore u samoj Venezueli, gdje ga je dio javnosti smatrao populističkim demagogom i diktatorom, ali i kritike, pogotovo u SAD i drugim zapadnim državama, gdje mu se zamjeralo prijateljstvo s Kubom i Iranom. Chavez je 2002. godine nakratko zbačen u neuspjelom državnom udaru, a potom se suočio sa velikim štrajkom zaposlenika u naftnim kompanijama. Za predsjednika je izabran četiri puta (1998, 2000, 2006, 2012), a tokom njegovog mandata je u Venezueli održano šest referenduma na kojima su - s izuzetkom 2007. godine - birači prihvatili njegove prijedloge o ustavnim izmjenama i bolivarskim društvenim reformama.

Chavez je posljednji put izabran za predsjednika u trenutku kada je bio teško bolestan, te nije mogao položiti zakletvu. Dužnost je preuzeo potpredsjednik Nicolas Maduro.

Vanjske veze 

Predsjednici Venezuele
Venezuelanski političari
Pučisti
Biografije, Caracas
Alejandro Amenábar

Alejandro Fernando Amenábar Cantos je španski filmski reditelj, koji se smatra jednim od najbitnijih španskih reditelja današnjice.

Rođen je u Santiagu u Čileu, 31.3.1972. Majka mu je Španjolka, a otac Čileanac. Već naredne godine porodica se preselila u Španiju, tako da je Alejandro odrastao u Madridu, gde se i školovao. Studirao je film na Universidad Complutense de Madrid ali je odustao od studija, ne mogavši da položi ispit kod profesora čije ime je kasnije iskoristio u svom debitantskom fimu „Tesis“.

Pored režije bavio se i drugim poslovima oko filma. Za svoj najpoznatiji kratki film Himenóptero (1992) pisao je scenario i muziku, režirao i producirao i glumio.
Za muziku u filmu La lengua de las mariposas, španskog reditelja José Luis Cuerda nominovan je za nagradu Goya.

Za film Mar adentro dobio je Grand Prix žirija (Srebrnog lava) na Venecijanskom filmskom festivalu, 2004. Za isti film je u februaru 2005. dobio nagradu Oscar za najbolji strani film.

Početkom 2004. godine, Alejandro Amenábar je objavio da je gej u španskom gej časopisu „Shangay Express”

Filmografija 
 Himenóptero - 1992
 Al lado del Atlas - 1994
 Luna - 1995
 Tesis - 1996
 Abre los ojos 1997
 Allanamiento de morada - 1998
 La Lengua de las mariposas - 1999
 Nadie conoce a nadie - 1999
 The Others - 2001 
 Mar adentro - 2004
 Un viaje mar adentro - (TV), 2005

Reference 
<div class="references-small">

Vanjske veze 
 Zvanični sajt 
 

Španski filmski režiseri
Španski kompozitori
Kompozitori filmske muzike
Dobitnici Oscara
LGBT osobe iz Španije
LGBT reditelji i rediteljke
Studenti Complutensijanskog univerziteta u Madridu
Vođe Sovjetskog Saveza

Ovo je kronološki poredak svih vođa SSSR-a i njihovih funkcija za vrijeme vladavine. Za vladare Rusije prije ili poslije razdoblja SSSR-a treba otići na stranicu Popis vladara Rusije

 
Sovjetski političari
SSSR
Premijer Sovjetskog Saveza

Premijer Sovjetskog Saveza je bila druga najvažnija državna dužnost u Savezu Sovjetskih Socijalističkih Republika.

Ime titule 

Kao što titula predsjednika SSSRa nastaje još doba prije komunističkog preuzimanja vlasti tako se to dogodilo i s onom premijera. U doba pripreme za revoluciju 1917. godine Lenjin je bio za sebe namjenio titulu Predsjednika Savjeta Narodnih Komesara Sovjetske Rusije. Nakon rušenja vlade Kerenskog ta titula je postala bez obzira na svoje ime ona premijera pošto su narodni komesari koji sjede u ovome savjetu bili ministiri ( narodni komesar za obranu, narodni komesar za ekonomiju .... ). Nakon proglašenja SSSR ta funkcija se 1923. godine preimenuje u Predsjednik Savjeta Narodnih Komesara SSSR i do 1946. godine ime se više neće mijenjati. Tada Staljin vrši preimenovanje u Predsjednik Savjeta Ministara SSSRa koje će se održati sve do 1990 godine i početka raspada države. Tijekom posljednjih 12 mjeseca ime će na zahtjev Gorbačova biti promjenjeno još četiri puta !!

Predsjednik Savjeta Narodnih Komesara Sovjetske Rusije 

 Vladimir Lenjin ( 8. studeni 1917. - 6. srpanj 1923. )

Predsjednik Savjeta Narodnih Komesara SSSRa 

 Vladimir Lenjin ( 6. srpanj 1923. - 21. siječanj 1924. ) umro na dužnosti
 Aleksej Rikov ( 2. veljača 1924. - 19. prosinac 1930. ) smjenjen od Staljina
 Vjačeslav Molotov ( 19. prosinac 1930. - 6. svibanj 1941. ) smjenjen od Staljina
 Josif Staljin ( 6. svibanj 1941. - 15. ožujak 1946. )

Predsjednik Savjeta Ministara SSSRa 

 Josif Staljin ( 15. ožujak 1946. - 5. ožujak 1953. ) umro na dužnosti.
 Georgij Maksimilijanovič Malenkov ( 6. ožuja 1953. - 8. veljača 1955. ) smjenjen od Hruščova.
 Nikolaj Bulganin ( 8. veljača 1955. - 27. ožujak 1958. ) smjenjen zbog sukoba s Hruščovim.
 Nikita Hruščov ( 27. ožujak 1958. - 15. listopad 1964. ) smjenjen od Brežnjeva
 Aleksej Kosigin ( 15. listopad 1964. - 23. listopad 1980. ) podnio ostavku zbog bolesti.
 Nikolaj Tihonov ( 23. listopad 1980. - 27. rujan 1985. ) smjenjen od Gorbačova.
 Nikolaj Ružkov ( 27. rujan 1985. - 26. prosinac 1990. ) ukinut položaj dok se nalazio u bolnici.

Premijer SSSRa 

 Valentin Pavlov ( 14. siječanj 1991. - 22. kolovoz 1991. ) sudjelovao je u pokušaju smjene Gorbačova.

Predsjednik Komiteta za Izvršni Menadžment Nacionalne Ekonomije 

 Ivan Silaev ( 6. rujan 1991. - 20. rujan 1991. )

Predsjednik Međurepubličkog Ekonomskog Komiteta 

 Ivan Silaev ( 20. rujan 1991. - 14. studeni 1991. )

Premijer Ekonomskog Komonvelta 

 Ivan Silaev ( 14. studeni 1991. - 25. prosinac 1991. ) raspad države.

SSSR
Vjačeslav Molotov

Vjačeslav Mihajlovič Molotov (rus. Вячесла́в Миха́йлович Мо́лотов) ili Vjačeslav Mihajlovič Skrjabin (rus. Вячесла́в Миха́йлович Скря́бин) (Sovjetsk, 9. ožujka 1890 - Moskva, 8. studenog 1984.) je bio sovjetski diplomat i političar, veliki zagovornik Staljinove vlasti, sve dok ga Hruščov nije smijenio sa svih položaja 1956. i 1957. Stavio je svoj potpis na Nacističko-sovjetski pakt o nenapadanju (pakt Ribbentrop-Molotov) iz 1939.

Sovjetski političari
Ruski političari
Premijeri
Partijske vođe Sovjetskog Saveza
Premijeri
Pseudonimi
Ruski ateisti
Sovjetski političari u Drugom svjetskom ratu
Joachim von Ribbentrop

Ulrich Friedrich Wilhelm Joachim (von) Ribbentrop (30. travnja 1893. - 16. listopada 1946.), nacistički političar, ministar vanjskih poslova Trećeg Reicha.

Rođen je u Weselu, na Valpurginu noć. Neredovito je obrazovan u privatnim školama Njemačke i Švicarske. Tečno je govorio engleski i francuski jezik. Od 1910.-1914. radio je u Kanadi kao uvoznik njemačkih vina. Sudjeluje u 1. svjetskom ratu, dobiva čin poručnika i orden Željezni križ. Bio je prijatelj s Fritzom von Papenom. U srpnju 1920. oženio se i imao petero djece. Za vrijeme rata je navodno imao aferu sa Wallis Simpson.

Tijekom Weimarske republike nije imao antisemitističke predrasude. U svibnju 1932. pristupa nacistima i postaje vatreni antisemit. Goebbels ga nije volio jer se kasno pridružio stranci, a u lošim odnosima je bio i s Himmlerom. 4. veljače 1938. postaje ministar vanjskih poslova. Dodatak "von" dobio je nagovorivši svoju tetu da ga posvoji.

Predvidio je stvaranje željezne zavjese i Hladnog rata. Uhićen je 14. lipnja 1945. Bio je sudionik Nürnberškog procesa. Veliki je prijatelj Hrvatske. Proglašen je krivim, osuđen na smrt i prvi obješen 16. listopada 1946. Prvi je trebao biti Göring. On ih je pretekao. Zadnje riječi bile su mu: "Bog čuva Njemačku." Čak i na suđenju te u ćeliji, nije odustajao od vjernosti Hitleru. Sjedio je slijeva Hessu, te su ga on i Göring prekinuli u njegovoj završnoj riječi. Nasljednik mu je bio Arthur Seyss Inquart.

Ribbentrop, Joachim von
Ribbentrop, Joachim von
Osuđeni za ratne zločine
Njemački nacisti
Margaret Thatcher

Margaret Hilda Thatcher, barunica Thatcher (Grantham, 13. listopada 1925. - 8. travnja 2013.), britanska političarka, poznata kao Čelična lady (Iron Lady). Studirala je na Koledžu Somerville pri Univerzitetu u Oxfordu.

Po zanimanju odvjetnica i kemičarka, Margaret Thatcher 1974. godine postaje prva predsjednica konzervativne stranke, a potom i prva predsjednica vlade Ujedinjenog Kraljevstva, koji je položaj držala od 4. svibnja 1979. do 28. studenoga 1990. godine, što je najduži mandat jednog predsjednika vlade Ujedinjenog kraljevstva od 1827. godine.

Ostat će zabilježena kao jedna od najkontroverznijih političarki 20. stoljeća, sa podjednakim brojem onih koji ju idealiziraju i onih koji je osporavaju. Ono što joj, međutim, nitko ne može osporiti jest činjenica da je pokazala više odlučnosti nego bilo koji drugi političar njene generacije. Poznata je po odličnim odnosima sa Ronaldom Reaganom, koji ju je izuzetno cijenio i smatrao svojim najbližim savjetnikom te po načinu na koji je Ujedinjeno Kraljevstvo odvela u Falklandski rat 1982. godine.

Eksterni linkovi 

Britanski političari
Premijeri Ujedinjenog Kraljevstva
Premijerke
Preživjeli pokušaje atentata
Alumni Univerziteta u Oksfordu
Željko Šturanović

Željko Šturanović (rođen 31. 1. 1960. god. u Nikšiću - umro u Parizu 30.06 2014. godine) je bivši predsednik Vlade Crne Gore.
Završio je Pravni fakultet u Podgorici 1983. godine, kao student generacije. Radio je u Železari Nikšić na poslovima samostalnog referenta i šefa pravne službe. 

Od 1993. godine je bio u dva mandata poslanik u Veću građana Savezne Skupštine, gdje je u drugom mandatu bio šef poslaničke grupe DPS Crne Gore. Na izborima, aprila 2001. godine, izabran je za poslanika u Skupštini Republike Crne Gore sa liste DPS Crne Gore. Od 2. jula 2001. godine obavlja poslove ministra pravde u Vladi RCG. Predsednik je komisije za kadrovska pitanja u Vladi RCG. Član je predsedništva DPS Crne Gore. Živi u Nikšiću. Oženjen je i otac dvoje djece.

Vlada Željka Šturanovića je prva nakon osamostaljivanja Crne Gore 2006. Izglasana je u crnogorskom parlamentu 10. 11. 2006.

Početkom 2007. je objavljeno kako Željko Šturanović boluje od raka pluća. 31. januara 2008. je podnio ostavku, a na položaju ga je naslijedio Milo Đukanović. Nakon visegodisnje borbe sa bolescu, preminuo je 30.06.2014. godine u Parizu.

Vanjske veze 
 Vlada Republike Crne Gore  

Crnogorski političari
Biografije, Nikšić
Lee Harvey Oswald

Lee Harvey Oswald (Slidell, Louisiana, 18. listopada 1939. - Dallas, Teksas, 24. studenog 1963.) je američki marinac koji se službeno smatra ubojicom predsjednika Johna F. Kennedyja.

Lee Harvey Oswald rođen je u New Orelansu u američkoj saveznoj državi Louisiani, dva mjeseca nakon smrti svoga oca. Kao dijete Oswald je često zapadao u nevolje, jer je prema tvrdnji psihijatra bio emocionalno poremećena osoba. Oswald je izbačen iz škole i u dobi od 17 godina pridružio se američkim marincima. Nakon toga je prebjegao u SSSR gdje je zatražio državljanstvo ali je odbijen.

Godine 1962. vratio se u Sjedinjene Američke Države sa suprugom Marinom, rođenom sovjetskom državljankom i njihovom kćerkom. U lipnju 1962. Oswaldovi se sele u Forth Worth u Teksasu. U listopadu te godine Oswald se zapošljava u Teksaškom skladištu knjiga u Dallasu. U tom periodu Oswald je povremeno djelovao kao ljevičarski politički aktivist, a neko vrijeme je boravio i u Meksiku gdje se navodno sreo s pripadnicima kubanske tajne službe.

Atentat na Kennedyja 

Dana 22. studenoga 1963. godine, dok Kennedijev konvoj prolazi Dealey Plazom, snajperista sa šestog kata spomenute zgrade ispaljuje tri hica na kolonu automobila u kojoj je bio američki presjednik Kennedy, pri tome smrtno ranivši Kennedya i ozljedivši guvernera Texasa Johna B. Connallya. Sat vremena kasnije Oswald je uhićen u kino dvorani lokalnog kina. Oswald je također optužen da je ubio policajca J.D. Tippita, koji je ubijen vrlo kratko nakon Kennedyeva umorstva. Dana 24. studenog, kada ga je policija vodila iz gradskog zatvora u okružni zatvor Oswalda je, pred TV kamerama, smrtno ranio Jack Ruby i to usred gomile policajaca i novinara. Ruby, vlasnik noćnog kluba u Dallasu, tvrdio je kako je bio izbezumljen predsjednikovim ubojstvom.

Kako bi istražila Kennedyevo ubojstvo osnovana je posebna komisija, predvođena predsjednikom Vrhovnog suda Earl Warrenom. Unatoč mnogobrojnim teorijama zavjere komisija je u svom zaključku 1964. godine ustvrdila da je Oswald djelovao sam. Godine 1979. povjerenstvo američkog Kongres SADa priznalo je da postoji mogućnost zavjere i izjavilo kako također postoji mogućnosti da je u ubojstvo umiješana još jedna osoba.

Eksterni linkovi 

Atentat na Johna F. Kennedyja
Atentatori
Žrtve atentata
Mary Peters (političarka)

Mary E. Peters je američka državna službenica koja trenutno obavlja dužnost sekretara za transport u administraciji američkog predsjednika Georgea W. Busha. 

Godine 1985. Mary Peters se zaposlila u Arizonskom ministarstvu transporta, a od 1998. do 2001. radila kao sekretar za transport Arizone. Godine 2001. predsjednik Bush ju je imenoavo direktoricom Federalne uprave za autoceste.

Bush ju je na mjesto sekretara za transport nominirao 5.9. 2006., nakon ostavke Normana Minete. Od strane Senata je potvrđena 29.9. 2006.

Mary Peters je više od 40 godina u braku sa suprugom Terryjem, s kojim ima troje odrasle djece i petoro unučadi.

Eksterni linkovi 

 Biography at the National Surface Transportation Policy and Revenue Study Commission 

Peters, Mary
Mary Peters

Mary Peters može biti:
 Mary Peters (političarka) - sekretar za transport u Bushovoj administraciji
 Mary Peters (sportašica) - britanska petobojka

pl:Mary Peters
Louis Pasteur

Louis Pasteur (Dole, 27. 12. 1822. - St. Cloud, 28. 9. 1895.), francuski kemičar i biolog.

Diplomirao je hemiju u Basanconu. Njegovo prvo istraživanje odnosilo se na optička svojstva vinske kiseline te je jedan od osnivača stereokemije. Bavio se problemima alkoholne i mliječne fermentacije, što ga je odvelo na proučavanje bolesti vina. Spoznaja da se klice iz kojih nastaju mikroorganizmi mogu uništiti utjecajem topline bila temelj postupka sterilizacije nazvanog po njemu pasterizacijom. S tim je u vezi i početak antiseptičke metode u kirurgiji, koju je Pasteur primjenio 1865. uvođenjem fenola kao sredstva za dezinfekciju rana. Istraživao je cjepiva protiv zaraznih bolesti. Bio je uvjereni pacifist i patriot te je nakon pruskog bombardiranja Pariza zatražio da se njegovo ime briše s popisa počasnih doktora Sveučilišta u Bonnu.

Izolirao je uzročnika antaraksa i primijenio cjepivo protiv te bolesti. Otkrio je i uzročnike rodiljske groznice i kolere peradi. Prvi Pasteurov zavod za istraživanje bjesnoće osnovan je 1888.

Galerija 

Francuski hemičari
Francuski biolozi
Članovi Académie française
Authority control