Boncodfölde

Boncodfölde Zala vármegye Zalaegerszegi járásában lévő község, a Zalai-dombság területén, a Göcsejben. Önkormányzata Teskándon működik.

Fekvése 
Boncodfölde Zala vármegye északnyugati részén, a Zala folyótól kissé délre fekszik, a 76-os főúttal párhuzamos, Teskánd–Kávás-Zalaszentgyörgy között húzódó 7409-es út mentén; északi külterületeit maga a 76-os főút is érinti, illetve utóbbiból itt ágazik ki a Zalalövő-Őriszentpéter felé vezető 7411-es út.

A megyeszékhelyről könnyen elérhető sűrűn közlekedő elővárosi autóbuszokkal.

A település szomszédságában működik a Boba–Zalaegerszeg–Zalalövő–Őrihodos vasútvonal bagodi vasútmegállóhelye. Elsősorban elővárosi járatok érkeznek ide a megyeszékhelyről, amelyek innen Zalalövő és Őrihodos felé haladnak tovább. A vasútállomás csak földúton volt elérhető 2010 augusztusig, de a falu közössége saját erőből aszfaltos utat épített a Zala-folyón átívelő hídhoz, így a vasúti megállóhely megközelítése korszerű és biztonságos csomóponttá avatta Boncodföldét.

Története 
Ősi plébániájának 1333-ból ismerjük Jakab nevű papját. 1498-ban is plébánia.  1550-ben és 1554-ben Gergely a plébános, a községben már vannak evangélikus nemesek. 1576-ban még áll a plébánia, de később a törökök feldúlták, a temploma is romossá vált. 1717-ben mindössze hat család él a faluban. 1753-ban Padányi Biró Márton veszprémi püspök megszervezi a plébániát, két év múlva helyreállítják a templomot, de 1778-ban még nincs tornya. A szőlőhegyen már akkor állt a Szent Margit tiszteletére épült kápolna. A hívek lélekszáma ekkor 166. Az 1830. évi vizitációkor áll már a fazsindelyes torony. Új plébániaházat építettek 1869-ben, ez három év múlva leégett. Csak 1907-ben építették fel a mai épületet. A templomban 1965-ben új festmények készültek, szentélyében kialakították a liturgikus teret. A possessio régtől fogva lakott, keletkezésének pontos idejét nem lehet tudni. Egy 1531-ből  származó irat Bonczodffeldeu(olv. Boncsodfeldő néven említi, mint a Kawas-i plébánoshoz tartozó területet. A források szerint a Kawas-i család birtokolta. 1773-ban a Malik, a Deák, a hottói és boncsodföldi Nagy, a Lukács család birtokolta a területet. 111 házban 260 lakos van. 1753-ban a nagy Padányi Bíró Márton püspök előbb megszervezi a plébániát, két év múlva pedig a templomot. Tornya azonban még az 1778-as canonica visitatio idején sincs renoválva. 1795-ös feljegyzés szerint: Boncodfölde magyar falu birtokosai különféle nemesek, lakosai katolikusok, határa közép termékenységű. Borai középszerűek. Földje néhol sovány.

A 20. században még számontartottak néhány külterületi helyet: Csurgaszi csárda, Martonfa-puszta, Nagyhegy, Újhegy. 1935-ben 64 lakásban 351 lakosa volt, 1024 kataszteri hold tartozott a településhez. A második világháborúban 6 lakosát veszítette a kis falu. Az 1945-ös földosztáskor kissé átrendeződött a földbirtokszerkezet. A háborút követően Zalaegerszeg vonzása miatt nagymértékű elvándorlás sújtotta a települést. Napjainkban ez a tendencia megfordult, köszönhetően az új házhelyeknek, amelyek nagyrészt beépültek.

Közélete

Polgármesterei
 1990-1994: Zsiga Gáspár (független)
 1994-1998: Zsuppán Ernő (független)
 1998-2002: Zsuppán Ernő (független)
 2002-2006: Zsuppán Ernő (független)
 2006-2010: Zsuppán Ernő (független)
 2010-2014: Zsuppán Ernő (független)
 2014-2019: Fehér Károly (független)
 2019-től: Fehér Károly (független)

Nevezetességei 
 Római katolikus Szent Anna templom (román, barokk)
 Újhegyi kápolna
 Nagy-hegyi kápolna
 kb. 500 éves szelídgesztenyefa

A római katolikus Szent Anna-templom története:

A Szent Anna-templom a település beépített területén a dombtetőn álló keletelt, egyhajós, félköríves szentélyzáródású nyugati homlokzati tornyos templom, a szentély felől kontyolt nyeregtetővel, a hajó északi oldalához csatlakozó sekrestyével a szentélyen és a hajó keleti oldalán 13. századi falsávos tagolással és részben kibontott nyílásokkal. Hajója fiókos dongaboltozatos, szentélye negyedgömb boltozatú, a hajó bejárati oldalán karzat található, a sekrestyében stukkódíszes dongaboltozat. Falképeit Klonfár János pap és festő készítette 1965-ben, berendezése jellemzően 20. századi, de a keresztelőkút a 18. század második feléből, a padok a 19. századból származnak.

1332-ben Bunchudfeulde írásmóddal emlegetik az első írásos emlékek, ősi plébániájának 1333-ból ismerjük Jakab nevű papját. A templom 1338-ban már biztosan megvolt, Szent Kozma és Damján tiszteletére szentelték fel, 1498-ban is plébánia volt. 1550-ben és 1554-ben egy Gergely nevű plébános szolgált itt, ekkor a községben már voltak evangélikus nemesek is. A templom eredetileg romanikus stílusban épült, de a törökök 1576 után elfoglalták, 1690-ben biztosan romosan állt, 1753-ban alapították újra. 1755-ben Padányi Biró Márton veszprémi püspök építtette újjá és újra szentelésekor Szent Anna lett a védőszentje. 1775 és 1777 között Filipp Wolf Luchserer zalaegerszegi építőmester bővítette, ekkor tornya még nem volt. Tornyát 1830-ban említik először a források ekkor még fazsindelyes, ma homlokzati tornya hegyes-sisakos, oromzata volutás, szentélyének falában két romanikus ablak, belsejében ülőfülke található. 1978-ban helyreállították: kicserélték a bejárati kaput, külsőleg vakolták, a toronyban ablakot cseréltek, és felújították a sekrestye ajtaját is. 2004-ben korszerűsítéseket végeztek a tetőn és a homlokzaton, valamint díszkivilágítást is kapott. A templom körüli temetőben a 19. századból és a 20. század elejéről származó sírkövek találhatók, valamint egy 20. századi kőkereszt korpusszal és Szűz Mária szobrával. Ma már a temető le van zárva. A templom 75 és 55 cm átmérőjű harangjait 1937-ben Seltenhofer Frigyes és fiai öntötték, orgonáját 1919-ben Kempf-Kemenesi Sándor szombathelyi orgonaépítővel építette a falu közössége.

Seltenhofer Frigyes (Zittau, 1800 körül – Sopron, 1846. febr. 6.): harangöntő. Bécsből került Sopronba, ahol 1814-ben, majd 1817-ben nyitotta meg műhelyét. Három évtizedig működött, harangjai országszerte elterjedek. Utódai műhelyét gyárrá fejlesztették és tűzoltóeszközök gyártására is rátértek. A gyár 1945-ig működött, mikor is a háborús cselekmények következtében elpusztult).
Klonfár János (Bántornya, Zala vm., 1926. júl. 23.-Zalaegerszeg, 1984. jún. 4.): pap, festő. - A teológiai tanulmányait Szombathelyen végezte, 1951. június 17-én szentelték pappá. Rábakethelyen, majd Gyöngyösfaluban káplán. Amikor kiderült, hogy jó kezű festő, 1955-57: tanulmányi szabadságot kapott, hogy Budapesten továbbképezze magát. 1957-ben Nyőgérben káplán, 1958-64-ben ismét tanulmányi szabadságon. 1964: Zalaegerszeg II. káplánja, 1966: Szentgotthárd adm-a, 1973: Zalaegerszeg II. kisegítő lelkésze.Kiskanizsán és Sümegen együtt dolgozott Kontuly Bélával. Klonfár János festette a rábakéthelyi és a bérbaltavári templomok freskóit s a nemesrempehollósi főoltárt (Szent Rozália).

Búcsú: július 26. utáni vasárnap

Népesség 
	 	
A település népességének változása:
	  	

	 
A 2011-es népszámlálás idején a nemzetiségi megoszlás a következő volt: magyar 97,9%. A lakosok 66,36%-a római katolikusnak, 2,4% reformátusnak, 1,2% evangélikusnak, 9,4% felekezeten kívülinek vallotta magát (20,3% nem nyilatkozott).

Jegyzetek

További információk

Kapcsolódó szócikkek 

Zala megye települései
Zala vármegye települései