alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Marosugra

Marosugra (románul Ogra, németül Ugern) falu Romániában, Maros megyében, Marosugra község központja. Gyulas, Lackod, Mezőújfalu és Oláhdellő tartozik hozzá.

Fekvése
Marosvásárhelytől 22 km-re délnyugatra a Laskod-patak tokolatánál a Maros bal partján, a Kolozsvár-Marosvásárhelyi országút mellett fekszik.

Története
1376-ban Wgra néven említik először. Haller kastélya klasszicizáló barokk stílusban épült. 1910-ben 1298,többségben magyar lakosa volt, jelentős román kisebbséggel. A trianoni békeszerződésig Kis-Küküllő vármegye Radnóti járásához tartozott. 1992-ben 1431 lakosából 645 román, 592 magyar, 194 cigány volt.

Híres szülöttei 

Itt született 1944. január 12-én Komán János pedagógus, költő, helytörténetíró, újságíró.

Látnivalók 
 Haller-kastély
A 18. századi barokk kastélyt a Haller család építette. Jóval kisebb és egyszerűbb, mint a szomszéd falu, Kerelőszentpál Haller-kastélya.

Hivatkozások

Maros megye települései
Kis-Küküllő vármegye települései
Mártonhegy (Románia)

Mártonhegy (románul Șomartin, németül Martinsberg, szászul Mirtesbärch) falu Romániában, Erdélyben,  Szeben megyében. Közigazgatásilag Brulyához tartozik.

Fekvése 
Nagyszebentől 50 km-re keletre fekszik. Brulyától 4 km-re délnyugatra van.

Története 
1337-ben Monte Martini néven említik először. A 14. században épült gótikus csarnoktemplomának első fennmaradt említése 1414-ből származik. Az 1861-ben lebontott épületből csak egy torony maradt meg; az új templom építését 1863-ban fejezték be.

1910-ben 1239, többségben német lakosa volt, jelentős román kisebbséggel. A trianoni békeszerződésig Nagy-Küküllő vármegye Nagysinki járásához tartozott.

Jegyzetek

Források 
 Sabin Adrian Luca, Zeno Karl Pinter, Adrian Georgescu: Repertoriul arheologic al judetului Sibiu. Sibiu: Economica. 2003.

Külső hivatkozások 
 Képek

Szeben megye települései
Nagy-Küküllő vármegye települései
Mátisfalva

Mátisfalva (románul Mătișeni) falu Romániában Hargita megyében.

Fekvése
Székelyudvarhelytől 12 km-re délnyugatra a Kecskés-patak völgyében magas dombsorok közt fekszik, Bögözhöz tartozik, melytől 6 km-re délnyugatra van.

Története
A hagyomány szerint egy Mátis nevű agyagfalvi ember alapította egy erdei irtványban. Református temploma 1796 és 1798 között épült, kazettás mennyezete 1801-ből való. 1910-ben 311, 1992-ben 149 magyar lakosa volt. A trianoni békeszerződésig Udvarhely vármegye Udvarhelyi járásához tartozott.

Híres emberek
 Itt született 1891-ben Palló Imre operaénekes, a Budapesti Operaház igazgatója, a magyar opera egyik legnagyobb baritonja. Szülöházát emléktábla jelöli.

Hivatkozások

Matisfalva
Udvarhely vármegye települései
Medesér

Medesér (románul Medișoru Mare) falu Romániában Hargita megyében. Közigazgatásilag Siménfalvához tartozik.

Fekvése
A falu Székelykeresztúrtól 13 km-re északkeletre, Siménfalvától 4,5 km-re északnyugatra a Léckert-patak katlanszerű völgyfőjében fekszik olyan rejtetten, hogy a hagyomány szerint az orosz csapatok 1849-ben meg sem találták.

Nevének eredete
Neve eredetileg pataknév volt, és időnként kiszáradó patakot jelent (meddő-s-ér).

Története
A falu déli részén római település, a Kerek kertek terültéről pedig 12. századi falu nyomai kerültek elő. 1910-ben még 640-en lakták. A trianoni békeszerződésig Udvarhely vármegye Székelykeresztúri járásához tartozott. 1992-ben 452 lakosából 447 magyar és 5 cigány volt.

Látnivalók
 Unitárius temploma 1805-ben épült a gótikus templom felhasználásával.

Híres emberek
 Itt született 1877-ben Árkosi Ferenczi Kálmán író, költő
 Itt született 1913-ban Szabó Árpád mártírhalált halt költő, újságíró.
 Itt született Kiss Elek unitárius püspök.

Hivatkozások

Hargita megye települései
Udvarhely vármegye települései
Koppány (keresztnév)

A Koppány régi magyar személynév. Török eredetű, a jelentése nagy, győzelmes, erős, magas. Előfordul ótörök méltóságnévként is. A méltóságnév a török kabak (homlok, arc, koponya) szó alapján élenjárót, nemzetségfőt jelenthetett.


Gyakorisága
Az 1990-es években igen ritka név, a 2000-es években a 85-100 leggyakoribb férfinév között.

Névnapok
 június 20. 
 július 9. 
 október 8. 
 október 23.

Híres Koppányok
 Koppány vezér, nemzetségfő
 Kovács Koppány énekes

Jegyzetek

Magyar keresztnevek (K)
Férfikeresztnevek (K)
Török eredetű magyar férfikeresztnevek
Régi magyar férfi személynevek
Meggyesfalva

Meggyesfalva (románul Mureșeni): falu Romániában Maros megyében.

Fekvése 
A Maros bal partján fekvő kis falu 1968-óta Marosvásárhely része.

Története 
1390-ben Mediesfalva néven említik először. A falunak valószínűleg már a középkorban volt temploma, amelyet a 16. században a reformátusok foglaltak el és felújították. Ezt 1922-ben államosították, majd tönkrement ezért lebontották. 1601-ben a falu mellett verte szét Székely Mózes serege Basta seregének egy 300 főnyi fosztogató csapatát. 1746-ban románok költöztek a faluba a Korniss gróf által elüldözött reformátusok helyére. Ortodox templomuk 1937-ben épült. A falunak 1910-ben 1262 lakosából 699 román, 463 magyar volt. A trianoni békeszerződésig Maros-Torda vármegye Marosi alsó járásához tartozott.

Látnivalók 

 Római katolikus temploma 1716-ban egy kőépület volt, gr. Korniss Zsigmond ekkor foglalta le a jezsuiták számára, a falu lakosai ekkor rekatolizáltak. Tornyát a 19. században vörösre festették.
 A Lázár-kastély elődjét 1451-ben az Alárdi család birtokolta, a 19. század közepén Lázár Mór emeletes udvarházzá alakíttatta. 1921-ben égett le. Mára csak egy vadászlak maradt belőle az egykori kocsiszínnel, homlokzatán az 1708-as évszám olvasható.

Ismert emberek 

 Itt született 1931. április 22-én Várterész István gyógyszerész, gyógyszerészeti- és helytörténeti író.

Hivatkozások 

Maros megye települései
Marosszék települései
Ménaságújfalu

Ménaságújfalu (románul Armășenii Noi) falu Romániában Hargita megyében.

Fekvése
A falu Csíkszeredától 13 km-re keletre a Fiság és Tapolca-patakok találkozásánál keletkezett Csíkménaság lakosságának kirajzásából. Közigazgatásilag a 2 km-re délre levő Csíkszentgyörgyhöz tartozik.

Története
A falu Csíkménaság lakóinak áttelepülésével keletkezett. A 17. században havaselvei menekültek települtek ide. 1707. október 8-án bátor lakosai papjuk vezetésével legyőzték a rájuk törő labancokat. Néhány hónap múlva Acton tábornok császári serege bosszút állt a falun. A faluban 1828-ban görögkatolikus templom épült. A trianoni békeszerződésig Csík vármegye Kászonalcsíki járásához tartozott.

Hivatkozások

Hargita megye települései
Menyő

Menyő (más néven Szilágymenyő, románul Mineu) falu  Romániában Szilágy megyében.

Fekvése
Zilahtól 30 km-re északra fekszik, Szilágyszeghez tartozik, melytől
4 km-re nyugatra van.

Története
Nevét az oklevelek 1330-ban említették először. 1435-ben Menye, Menew, Meney néven, 1449-ben Menyev, 1464-ben Menő, 1497-ben Menyew néven írták nevét.

Első ismert birtokosait 1330-ból ismerjük: Ekkor Ugrin fia István, Ramatha fia András, János fiai Péter, 
Pottljo, Tamás és László, valamint Miklós fiának birtoka volt. 
A Menyői család tagjaié volt egészen az1400-as évek végéig.

1492-ben Sándorházi Porkoláb Mihályé, majd Lelei Adi Márton leánya Szilágyszegi Anna és Szakácsi Kecskés János fia László birtoka lett.

1519-ben Désházi Istvánt és Pétert iktatták be egy itteni részbirtokba, majd Kisdobai Szabó család tagjait és rokonaikat: Bőnyei család tagjait.

1611-ben Báthory Gábor fejedelem Menyői Móré Bálintot iktattatta be egy itteni részbirtokba.

1639-ben a hűtlenné lett Nagydobay Páczai János birtokát Rákóczi György főlovászmesterének Serédi István Kraszna vármegyei főispánnak adományozta.

1716 előtt Menyő Szécsi György és neje Guthy Judit birtoka volt, melyen gyermekeik 1718-ban megosztoztak.

1805-ben végzett összeíráskor Menyőről összeírták: Czakó Ferenc, Gólya József, Bányai Ferenc, Nagy Pál, Bányai Szabó Elek, Simon Farkas, Bikfalvi Sándor, Fazekas Péter és Tolvaj Zsigmond nevét.

1910-ben 1011, többségben román lakosa volt, jelentős magyar kisebbséggel. A trianoni békeszerződésig Szilágy vármegye Szilágycsehi járásához tartozott. 

Menyő határában feküdt a középkorban Bodola, más néven Pósatelke (1431) és Sándorháza (1401) falu is.

Nevezetességek
 Református templom mellett álló fatorony - 1619-ben épült. Különlegessége: szép, magas sátorfedése, mely megoldás különösen jellemző volt a Szilágyság fatemplomaira. A menyői fatorony a legkorábbi építésű Szilágy megye fatemplomai között.
 1989-ben az állami és egyházi hatóságok pert indítanak Tőkés László temesvári református lelkész ellen, megfosztják szószékétől és a szilágysági Menyő községbe száműzik, az erőszakos kilakoltatása ellen védelmére kelt hívek és a hozzájuk csatlakozó temesváriak megmozdulása robbantja ki a romániai forradalmat.

Híres emberek 
Itt született 1912. november 13-án Horváth Endre erdélyi magyar orvos, belgyógyász.

Hivatkozások

Források
 

Szilágy megye települései
Szilágy vármegye települései
Mészkő (település)

Mészkő (románul Cheia) falu Romániában Kolozs megyében.

Fekvése
Tordától 8 km-re délnyugatra a Tordai-hasadék keleti bejáratától 2,5 km-re, az Aranyos folyó bal partján fekszik.

Nevének eredete
Nevét valószínűleg mészkőhegyeiről kapta. A román cheie hasadékot jelent.

Története
1311-ben Mezku néven említik először. A falunak 1333-ban már volt temploma. 1910-ben 848 lakosából 481 román és 367 magyar volt. A trianoni békeszerződésig Torda-Aranyos vármegye Tordai járásához tartozott. 1992-ben 554-en lakták, lakói többségben románok.

Látnivalók
 Unitárius temploma 13. századi román eredetű, 1595-ben, 1783-ban és  1931-ben átépítették.
 Határában található a Tordai-hasadék, a Hesdát-pataknak 3 km hosszú szurdokvölgye. A szurdokvölgy egykori barlangok beszakadásából keletkezett, ma is mintegy 50 barlang található benne. A monda szerint a kunok elől menekülő Szent László király imájára hasadt ketté a hegy, a kunok pedig a szakadékba zuhantak. A tatár és török dúlásai elől a környék lakóinak menedékhelye volt. A bejáratánál található tornyos menedékházat Bors Mihály építette 1935-ben.
 Képek Mészkőről, 2007

Híres emberek
 Itt született 1886. január 13-án Gálffy Zsigmond klasszika-filológus, műfordító.
 A temetőben nyugszik Balázs Ferenc (1901–1937) népművelő, a falu unitárius papja.

Jegyzetek 

Kolozs megye települései
Aranyosszék települései
Gadulka

A gadulka (Гъдулка) egy bolgár népi vonós hangszer, amely igen jól őrzi az ősi vonósok tulajdonságait.

Neve ószláv eredetű, jelentése: hang, játszani, szólni. egyéb nevei lehetnek a guszla (annak ellenére, hogy az egy másik hangszert is jelöl), kemáne és kiskil.

Rokonai: a délszláv lirica, lierica, az orosz gudok, a lengyel genszle és a krétai líra, Nyugat-Európában a fidula, közvetetten a viola d’amore.

Származása 
Közép-Ázsiából került a bolgár területekre és hűen őrzi az onnan származó vonós hangszerek legjellemzőbb vonásait:
 három húr
 teste csepp alakú
 hangolókulcsai nem oldalra (például hegedű), hanem hátrafelé néznek.

Felépítése 
Teste keményfából, teteje pedig fenyőfából készül. A testet és a tetőt a hegedűhöz hasonlóan egy kis, általában fenyőfa rúd, a lélek köti össze. 

A húrok közvetlenül a kulcsoktól a húrlábig érnek, vagyis a hangszeren nincs felső nyereg, és igen lényeges, hogy nem a fogólaphoz vannak közel, mint a hegedűnél, hanem a levegőben, a térben lépcsősen helyezkednek el. Ez azért fontos, mert a húrokon az ujjak érintésével, nem pedig a fogólapra nyomással lehet a hangmagasságokat képezni. 

Három vagy négy fő húrja van. Dobrudzsa térségéből származó változat csak 3 húros lehet. Hangolása: a – e – a', de létezik tiszta kvartos hangolással is.

A hangszerhez tartoznak együttrezgő húrok is. Ezeken nem kell játszani, arra szolgálnak, hogy játék közben a rezonanciájukkal gazdagítsák a hangot, mint például viola d’amore esetében. E húrokból tíz darab van, és kromatikusan vannak hangolva.

Használat 
Bulgária egész területén ismertek a klasszikus zenekarok mintájára működő gadulkazenekarok. Egy ilyen együttes különböző méretű és hangmagasságú gadulkaszerű hangszerből áll össze. Ez a hangzásvilág már a feldolgozott népzene, a műzene körébe tartozik.

Lásd még 
 Gudok

Külső hivatkozások
 Leírás a Rece Fice együttes honlapján

Vonós hangszerek
Mesztákon (Brád község)

Mesztákon (románul Mesteacăn): falu Romániában Hunyad megyében, Brád községben.

Fekvése 
Brádtól 5 km-re északnyugatra fekszik.

Története 
Itt tartotta 1784. október 31-én Horea nevezetes beszédét azon a gyűlésen, amelyen elhatározták, hogy felkelnek a magyarok ellen.
1910-ben 734, túlnyomórészt román lakosa volt. A trianoni békeszerződésig Hunyad vármegye Körösbányai járásához tartozott.

Jegyzetek 

Hunyad megye települései
Hunyad vármegye települései
Metesd

Metesd (románul Meteș, németül Meteschdorf) falu Romániában Fehér megyében, Metesd község központja.

Fekvése 
Zalatnától 19 km-re délkeletre az Ompoly bal partján fekszik.

Története 
1338-ban említik először. Határában a Szentmihálykő-hegyen állt egykor Szentmihálykő vára, melyet 1299-től említenek, amikor az erdélyi püspökségé. Ma csak romjai láthatók. 1910-ben 952, túlnyomórészt román lakosa volt. A trianoni békeszerződésig Alsó-Fehér vármegye Magyarigeni járásához tartozott. 1992-ben társközségeivel együtt 3318 lakosából 3241 román, 73 cigány, 3 magyar és 1 német volt.

Jegyzetek 

Fehér megye települései
Alsó-Fehér vármegye települései
Mezőbánd

Mezőbánd (románul Band, németül Bandorf) falu Romániában Maros megyében, Mezőbánd község központja. A székely Mezőség központja, egykor járási székhelye.

Fekvése
Mezőbánd nagyközség az egykori Maros-Torda vármegye mezőbándi járásának székhelye, legnagyobb községe. A régi Marosszék mezőségi részében a Komlódtól Radnótig húzódó völgyben, a Komlód vagy Kapuspatak bal partján fekszik, Marosvásárhelytől 24 kilométer távolságra, Mezőpanit, Mezősámsond, Mezőgerebenes, Mezőmadaras és Kisikland községek határai között. Tengerszint feletti magassága 332 m.

Története
Határában bronzkori emlékek kerültek elő. Rózsásfalván római pénzeket és római telep maradványait találták. A mezőbándi temető avar részéből került elő az a lepénysütő tál, amelyet a történészek a szlávok első biztosan keltezhető erdélyi nyomának tartanak, keletkezését 600–630 közé teszik.

1332-ben Band néven említik először. A középkorban tiszta székely falu, némelyek szerint ez volt Cigla mezeje a székelyek ősi letelepedési helye, ahová a hunok maradékai húzódtak vissza. A faluba a 16 – 17. században beolvadt falvak: Székelygerebenes, Adósfalva, Súgófalva, Kistelek, Csükmöd, Rózsásfalva és Egerháza. Az Omlás déli csúcsán a középkorban vár állott. A 17. században több nemesi udvarházat említenek itt, köztük I. Rákóczi György özvegyének, Lorántffy Zsuzsannának udvarházát. 1857-ben a falu majdnem teljesen leégett. 1859-óta rendszeres hetivásárai vannak.
1910-ben 3525 lakosából 1845 magyar, 1230 román anyanyelvű volt. A trianoni békeszerződésig Maros-Torda vármegye Marosi alsó járásához tartozott. 1992-ben 3441 lakosából 1993 magyar, 790 cigány és 717 román volt.

Látnivalók
 Református temploma 1885-ben épült a régi, 1884-ben lebontott templom helyett. Tornya 1888-ra készült el.
 A régi református templom helyére épült 1905-ben a görögkatolikus templom.
 Római katolikus temploma 1896-ban épült, míg ortodox temploma 1787-ből való.
 Határában található a 2 km hosszú Bándi-tó.

Híres emberek 

Itt született 1853. október 19-én Agyagási Károly orvos, költő, műfordító.
Itt született 1929. május 5-én Siklódy Tibor magyar tájképfestő.
Itt született 1930-ban Kozma Béla a Bolyai Farkas Líceum tanára, igazgatója.
Itt született 1966-ban Mátéfi Eszter kézilabdázó.

Jegyzetek

Külső hivatkozások 
 Imreh Barna: Mezőbánd helynevei (MEK)

Maros megye települései
Cheia (egyértelműsítő lap)

Cheia több romániai település neve:

 Kheja, Brassó megye
 Cheia, Constanța megye
 Remeteiszoros, Fehér megye
 Mészkő, Kolozs megye
 Cheia, Prahova megye
 Cheia, Vâlcea megye
Szemüvegesek

A Szemüvegesek Simó Sándor 1969-ben készült első nagyjátékfilmje.

Történet 
Valkó László, a fiatal építészmérnök hányattatásait mutatja be a film. Nagyszerű ötletei felmorzsolódnak a tervezőintézet konzervatív kollégáinak ellenállása következtében. Párhuzamosan láthatjuk magánéleti küzdelmét, hogy egy eltartási szerződéssel egy kényelmes lakáshoz juthasson.

Szereplők 

 Bujtor István (Valkó László)
 Ronyecz Mária (Valkóné, Jutka)
 Törőcsik Mari (Mari)
 Avar István (Tibor)
 Major Tamás (Náray professzor)
 Abody Béla (Alexits)
 Andor Tamás (Dömper kezelő)
 Antal Imre (Zsűritag)
 Asztalos Béla
 Bernáth István
 Bálint Tamás (Tamás)
 Békés Rita (Tibor felesége)
 Böszörményi Géza
 Domján Edit
 Erőss Tamás
 Fried Imre
 Gaál Péter (Willner)
 Gosztonyi János (Schubert)
 Grósz András
 Gyulai Károly (Valkó munkatársa)
 Götz Jenő
 Hányi Pálné
 Keres Emil (Ormai)
 Kovács János
 Léka Géza
 Mednyánszky Ági (Valkó munkatársnője)
 Molnár Tibor (Szántó)
 Neményi Mária (Vera)
 Schütz Ila
 Szász B. Gyöngyvér
 Zsolt István

Díj 
Locarnói Nemzetközi Filmfesztivál (1969)
díj: Arany Leopárd – Simó Sándor

További információk 

1969 filmjei
Magyar filmdrámák
MOKÉP-filmek
Simó Sándor-filmek
Magyar fekete-fehér filmek
Simó Sándor

Simó Sándor (Budapest, 1934. augusztus 7. – Budapest, 2001. szeptember 4.) Balázs Béla-díjas magyar filmrendező, író, forgatókönyvíró és producer, a Filmművészeti Szövetség főtitkára.

Életpályája 
Simó Sándor (1904–1974) vegyészmérnök és Szakmáry Gabriella gyermekeként született. 1952–1957 között a BME vegyészmérnöki karán tanult, ahol vegyészmérnök lett. A Színház- és Filmművészeti Főiskola filmrendezői szakát 1964-ben fejezte be a legendás Herskó János osztályában. 1964–1970 között a Mafilm rendezőasszisztense volt. A Színház- és Filmművészeti Főiskolán is oktatott 1964–1974 között. 1970–1977 között a Mafilm rendezője volt. 1977–1988 között stúdióvezető-helyettes volt. 1987-től a Hunnia Filmstúdió vezetője, a rendszerváltás után – haláláig – igazgatója volt.

Mozifilmjei mellett televíziós filmeket és műsorokat is rendezett.

Magánélete
1957-ben feleségül vette Bárczi Zsuzsát. Két gyermekük született; Judit (1959) és György (1967).

Filmjei 

 Ez elment vadászni
 Akkor este (1963)
 Színe és fonákja (1965)
 Szürke barátság (1966)
 Kovács János lakása (1967)
 Bors (1968)
 Szemüvegesek (1969)
 A legszebb férfikor (1972)
 Apám néhány boldog éve (1977)
 Viadukt (The train killer) (1982)
 Isten veletek, barátaim! (1987)
 Fény-képek gyermekeinknek (1988)
 Fényképek (1989)
 Lőrinc (1990)
 Az üzlet iskolája (1992)
 Midőn a vér… (1993)
 Mondani a mondhatatlant - Elie Wiesel üzenete (1995)
 Boldog lovak (1996)
 Wesselényi utca 13. (1996)
 Franciska vasárnapjai (1997)
 A mi szerelmünk (1999)
 Apaképek (2000)
 Chico (2000)
 Elveszett család (2000)
 Tündérdomb (2000)
 VII. Olivér (producer, 2001)
 Felhő a Gangesz felett (2001)
 Moszkva tér (2001)
 Ébrenjárók (2002)
 Felmentő levél (2002)

Művei 
 Franciska vasárnapjai (regény, 1989)

Díjai, elismerései 
 Balázs Béla-díj (1973)
 Érdemes művész (1988)
 A Magyar Köztársasági Érdemrend középkeresztje (1994)
 Kiváló művész (1998)

Jegyzetek

Források 
 Hermann Péter: Magyar és nemzetközi ki kicsoda 1998 CD-ROM, Biográf Kiadó, Budapest 1997

További információk 
 Nemzeti Örökség Intézete
 Filmvilág
 Kultúra.hu

Magyar filmrendezők
Filmproducerek
Magyar vegyészmérnökök
Magyar egyetemi, főiskolai oktatók
Balázs Béla-díjasok
1934-ben született személyek
2001-ben elhunyt személyek
A Magyar Köztársaság Kiváló Művésze díjasok
A Magyar Népköztársaság Érdemes Művésze díjasok
Budapesten született személyek
A Charta ’77 aláírói
Dunai Imre (közgazdász)

Dunai Imre (Budapest, 1939. május 4. – Budapest, 2004. szeptember 25.) állami díjas magyar közgazdász, gazdaságpolitikus.  1985 és 1988 között külkereskedelmi, majd 1989-ig kereskedelmi miniszterhelyettes. 1989 és 1990 között kereskedelmi államtitkár. 1994 és 1995 között az Ipari, Kereskedelmi és Idegenforgalmi Minisztérium közigazgatási államtitkára, majd 1996-ig minisztere.

Életpályája 

A Marx Károly Közgazdaságtudományi Egyetemen tanult ipar, majd külkereskedelem szakon. 1961-ben a Külkereskedelmi Minisztériumban kapott gyakornoki állást, majd a tárca munkatársa volt 1985-ig. Ekkor külkereskedelmi miniszterhelyettessé nevezték ki, majd 1988 és 1989 között a Kereskedelmi Minisztérium miniszterhelyettese, majd 1990-ig államtitkára volt. Emellett 1985-ben a Magyar Nemzeti Bank igazgatóságának tagja is lett.

Rendszerváltás utáni pályafutása 

1990-ben a Kereskedelmi Bank Rt. vezérigazgató-helyettesi posztját vette át, melyet 1994-ig viselt.

Ugyanebben az évben, a Horn-kormány megalakulásakor az Ipari, Kereskedelmi és Idegenforgalmi Minisztérium közigazgatási államtitkárává nevezték ki. Ezt a pozíciót 1994. július 16. és 1995. július 15. között töltötte be.

1995. július 16-án  kinevezték (Pál László utódjaként) ipari, kereskedelmi és idegenforgalmi miniszterré (egyúttal az Országos Atomenergia Bizottság elnöke is lett). Minisztersége alatt valósultak meg azok a megszorító intézkedések, melyeket a Bokros-csomag írt elő. A posztot lemondásáig, 1996. szeptember 5.-ig töltötte be. (Utódja előbb Suchman Tamás, majd Fazakas Szabolcs lett.) 1997-től 2004-ben bekövetkezett haláláig az Általános Értékforgalmi Bank Rt. igazgatóságának alelnöke volt.

2004-ben hunyt el 65 évesen. Feleségét és két fiát hagyta maga után.

Díjai, elismerései 
1983-ban Állami Díjban részesült a külkereskedelemben végzett kiemelkedő irányító munkájáért (megosztva Mramurácz Lajossal, Müller Jánossal és Török Istvánnal).

Források 

Biográf Ki Kicsoda 2004, Biográf Kiadó, Budapest, 2003
Rövid életrajz a Vokscentrum honlapján
Az ÁÉB közleménye Dunai haláláról

Magyar közgazdászok
Magyarország miniszterei
MSZMP-tagok
MSZP-tagok
Állami díjasok
1939-ben született személyek
2004-ben elhunyt személyek
Budapesten született személyek
Magyarország államtitkárai
Mezőbergenye

Mezőbergenye (románul Berghia, németül Bergendorf) falu Romániában, Maros megyében. Közigazgatásilag Mezőpanit községhez tartozik.

Fekvése
A falu Marosvásárhelytől 15 km-re északnyugatra fekszik.

Nevének eredete
Neve a berkenyefa nevéből származik.

Története
1332-ben Borgene néven említik először. Református temploma 1877-ben épült. Régi templomát 1643-ban említik, amely helyett 1789-ben építettek újat. 1605-ben iskolája volt. Ortodox temploma 1972-ben épült. 1910-ben 998 lakosából 695 magyar és 297 román volt. A trianoni békeszerződésig Maros-Torda vármegye Marosi alsó járásához tartozott. 1992-ben 1209 lakosából 804 magyar és 404 román.

Hivatkozások

Források 
Mezobergenye hivatalos honlapja

Maros megye települései
Marosszék települései
Mezőbodon

Mezőbodon (románul Papiu Ilarian, korábban Budiu de Câmpie, németül Boden) községközpont Romániában, Maros megyében.

Fekvése
Marosvásárhelytől 28 km-re nyugatra fekszik, Bugusalja, Dobratanya, Sándortelep és Urszajatelep tartozik hozzá.

Története
1332-ben Budun néven említik először, már ekkor egyházas hely volt. 1694. június 30-án itt tartották Bethlen Gergely lányának, Bethlen Katának II. Apafi Mihály erdélyi fejedelemmel fényes menyegzőjét, melyen Erdély nemeseinek színe-java részt vett. 1910-ben 1552, többségben magyar lakosa volt, jelentős román kisebbséggel. A trianoni békeszerződésig Torda-Aranyos vármegye Marosludasi járásához tartozott. 1992-ben 728 lakosából 368 magyar, 360 román volt.

Jegyzetek 

Maros megye települései
Torda-Aranyos vármegye települései
Mezőcsávás

Mezőcsávás (románul Ceuașu de Câmpie, németül Grubendorf) falu Romániában Maros megyében. Mezőcsávás község központja, Bazéd, Galambod, Mezőfele, Mezőkölpény, Mezőménes, Mezőszabad és Szabéd tartozik hozzá.

Fekvése
A falu Marosvásárhelytől 14 km-re északra a Marosi-Mezőség keleti gyepűvonalában települt. A község a Marosvásárhely Metropoliszövezethez tartozik.

Története
1505-ben Chyawas néven említik először. A falutól nyugatra eső völgyben a mai Tormás-kút környékén volt egykor a Tormás nevű középkori falu, melyet a török pusztított el. Temploma a falu feletti dombon állott. A falut 1661-ben Ali basa serege pusztította el, elpusztult lakossága helyére románokat telepítettek. Nevezetes családai között volt a Pápay család. Lakói híres ácsok, faesztergályosok voltak, több székelykapuja van. 1910-ben 1108 lakosa közül 608 magyar és 490 román volt. A trianoni békeszerződésig Maros-Torda vármegye Marosi felső járásához tartozott. 1992-ben 1423 lakosából 656 román, 628 magyar, 138 cigány és 1 német.

Látnivalók

 Református temploma az Ali pasa által 1661-ben lerombolt régi erődített templom felhasználásával épült 1792 és 1798 között, addig a régi templomot romos falait kiigazítva használták. Haranglába a templom előtti dombon 1570-ben készült fából középkori alapokra.
 Az egykori Jenei-udvarházat 1940-ben bontották le.
 A templomdomb nyugati oldalán salétromos gyógyforrás fakad.

Híres emberek 

Itt született 1928. február 29-én Kovács Albert kritikus, esztéta, irodalomtörténész, műfordító.
Itt született 1930. január 22-én Balogh Dezső nyelvész, egyetemi tanár († 1999).
Itt született 1934. december 16-án Balogh Éva színésznő († 1976).

Források

Maros megye települései
Marosszék települései
Mezőerked

Mezőerked (1890-ig Szászerked, , ) falu Romániában, Erdélyben, Beszterce-Naszód megyében.

Fekvése
A Mezőség keleti részén, Szászrégentől 32 km-re északnyugatra, Besztercétől 39 km-re délre fekszik.

Népessége

Míg 1910-ben lakói közül 871 volt görögkatolikus, 164 római katolikus, 113 református, 13 zsidó és 12 unitárius vallású, 2002-ben 667 ortodox, 29 római katolikus, hat református és hat görögkatolikus vallású.

Története
Először 1238-ban Erkud, majd 1304-ben Erdkud, 1322-ben Herked, 1469-ben Erked, 1514–15-ben Ewrked néven említették. A középkorban szász falu volt Kolozs vármegyében. Száz lakói 1601-ben kihaltak, illetve Dedrádra és Fehéregyházra költöztek, helyükre pedig románok települtek. Hívők nélküli evangélikus egyháza 1729-ben megszűnt, templomukat Lázár Ferenc birtokos befolyására a katolikusok szerezték meg. A 17–19. században főbb birtokosa a Lázár család volt, akiknek már a 17. század közepén udvarházuk állt itt. 1733-ban 350 román görögkatolikus lelket írtak össze benne, templommal. 1827-ben országos (éves) vásár tartására szóló jogot kapott.

Az 1927-ben befejeződött agrárreform kiosztotta a Bethlen család birtokát, és miután a gróf elköltözött Romániából, a kormány a kastélyukat is kisajátította, amelyben az 1928/29-es tanévtől az iskola működött. 1968-ig községközpont volt Mezősolymos, Mezőbarátfalva és Budurló falvakkal. A falu református templomát Putnoky Domokos és néhány más helyi nemes építtette 1893–98-ban. 2008–10-ben felújították. A római katolikus templom 1905–08-ban, az ortodox (volt görögkatolikus) pedig 1908-ban épült. A faluban áll még az erősen átépített volt Lázár-, majd Bethlen-kastély.

Látnivalók
 A falu múzeumát 2007-ben avatták fel.

Híres emberek
 Itt hunyt el 1861. április 24-én Lázár György honvédtábornok.
 Itt hunyt el 1861. november 10-én Móga János honvéd altábornagy, a magyar honvédsereg főparancsnoka, a pákozdi csata győztese.
 Itt született 1929. november 26-án Ion Vlad esztéta, irodalomkritikus.

Jegyzetek

Források
 A falumúzeum honlapja  

Beszterce-Naszód megye települései
Mezőfele

Mezőfele (románul Câmpenița) falu Romániában Maros megyében.

Fekvése 
A falu a Szabadi-patak felső folyása mentén, Marosvásárhelytől 14 km-re északra, Mezőcsávástól 3 km-re északnyugatra települt.

Nevének eredete 
Nevét onnan kapta, hogy a Ménessel közös egyházközségnek csak a felét képezte.

Története 
Első említései birtokviszonyok és peres ügyek kapcsán maradtak fenn. Székely faluként közigazgatási és katonai szempontból egyaránt Marosszékhez tartozott. A székely katonai összeírásokban többször szerepelt az ott lakó hadköteles székelyek neveivel.

1349 A Dictionar istoric al localitatilor din Transilvania című műben 1349-es dátummal szerepel egy, Wass ALbert családjánal levéltárában fennmaradt iratban: „Pro Nicolo filio Pauli hospite de Fele contra Andreám de Zakul”

1351 Fyle néven emlittik Documenta Romaniae Historica C.X.33 

1496   Szekely Okleveltar I Szabo Károly, IV kötet, 284 oldal Gyulakutai Miklósnak résybirtoka volt Felében.

1505 Fele néven előfordul egy dokumentumban.( Székely Oklevéltar 1219-1776 közzétette Barabás Samu)

Határában őskori leleteket találtak. Régi templomát 1655-ben meg kellett újítani, mivel összedőléssel fenyegetett. 1910-ben 661 lakosából 652 magyar és 9 román volt. A trianoni békeszerződésig Maros-Torda vármegye Marosi felső járásához tartozott. 1992-ben 820 lakosából 812 magyar és 8 román volt.

Népessége 
Lakosságszáma a 2011 –es nepszámlálás szerint 849, ebből magyar 768, román 74. Vallási felekezet szempontjából a 2002-es népszámlálás szerint 501 református, 246 adventista, 19 katolikus, 9 ortodox és 6 egyéb felekezetű személy él a faluban.

Látnivalók 
Mai református temploma 1822-ben épült kőből. Fa haranglába 1820-ból való. A falu lakói híres ácsok, építőmesterek voltak.

Hivatkozások 

Maros megye települései
Marosszék települései
Mezőkölpény

Mezőkölpény (románul Culpiu) falu Romániában, Erdélyben, Maros megyében, az egykori Marosszék északnyugati szélén.

Fekvése 
A falu Marosvásárhelytől 14 km-re északnyugatra, a Komlód völgyére nyíló völgykatlanban fekszik, és közigazgatásilag a 10 km-re keletre levő Mezőcsáváshoz tartozik. A DN15E főúton közelíthető meg.

Története 
1332-ben Kulpen néven említik először. A település neve a kölpényektől, egy skandináv eredetű népcsoporttól ered, akiket katonai segédnépként telepített az országhatár védelmére Taksony vagy Géza fejedelem. Borsos-hegyen a fejedelmi időkben vár állott, a hagyomány szerint a „Vérpad” nevű helyen a várért folyó csata volt egykor. Egykor a Kuun családnak volt itt udvarháza, melyet 1912-ben lebontottak. 1910-ben 759 lakosából 468 magyar és 210 román volt. A trianoni békeszerződésig Maros-Torda vármegye Marosi felső járásához tartozott. 1992-ben 410 lakosából 283 magyar és 127 román volt. A 2002-es népszámláláskor 402 lakosa közül 275 fő (68,4%) magyar, 127 (31,6%) pedig román volt.

Látnivalók 
 Református temploma a 15–16. században épült, valószínűleg egy román kori templom köveiből, a 16. század középétől a reformátusoké, 1708-ban átalakították, valószínűleg ekkor épült harangtornya. 1774-ben leégett, de 1778-ban újjáépítették, majd 1818-ban bővítették.
 A falu határában van a Mezőség legnagyobb erdeje, a Nagyerdő.
 Az Árok-pataka a Kölpényi-tóba ömlik.
 A falunak Sóskútja is van.

Népzene 
 Pávai István (szerk.): Mezőkölpényi népzene. Electrecord EPE 03323 bakelit hanglemez, Bukarest, 1988.

Képek

Híres emberek 
 Itt született Balog János, az edelényi csata hőse, Marosszék főkapitánya; fia, László 1648-ban Marosszék főkirálybírája lett.

Jegyzetek 

Maros megye települései
Marosszék települései
Mezőméhes

Mezőméhes (románul Miheșu de Câmpie, németül Bienendorf) falu Romániában Maros megyében, Mezőméhes község központja.

Fekvése
Marosvásárhelytől 35 km-re északnyugatra a Mezőségi-patak bal partján fekszik.

Története
1293-ban Mehes néven említik először. Egykor két falu Kis- és Nagyméhes volt. Az ortodox templom a falu közepén áll, református templomát 1909-ben gr. Kendeffy Gyula építtette. A Béldi család egykori kastélya megsemmisült, de az Illyés család 19. századi udvarháza szép park közepén ma is áll. 1910-ben 1300, többségben román lakosa volt, jelentős magyar kisebbséggel. A trianoni békeszerződésig Torda-Aranyos vármegye Marosludasi járásához tartozott. 1992-ben 1407 lakosából 1070 román, 203 magyar, 133 cigány, 1 német volt.

Hivatkozások

Maros megye települései
Torda-Aranyos vármegye települései
Mezőménes

Mezőménes (románul Herghelia) falu Romániában Maros megyében.

Fekvése 
Marosvásárhelytől 11 km-re északnyugatra az erdős Bocsok-domb keleti oldalán egy kis völgykatlanban fekvő falu Mezőcsávás községhez tartozik.

Története 

1332-ben Menes néven említik először. A hagyomány szerint egykor nem a mai helyén, hanem a Sárháló-patak melletti Poiana nevű helyen feküdt és Nagyménesnek nevezték. Orbán Balázs szerint a Képesdomb nevű helyen feküdt, melyet Pusztatemplom-dombnak is neveztek. 1834-ben már volt református temploma és ortodox temploma is van. 1910-ben 392 lakosából 225 román és 167 magyar volt. A trianoni békeszerződésig Maros-Torda vármegye Marosi felső járásához tartozott. 1992-ben 322 lakosából 272 román és 50 magyar.

Híres emberek 

Itt született 1928. január 17-én Farkas Zoltán pedagógus, pszichológus és filozófus.

Hivatkozások 

Maros megye települései
Marosszék települései
Mezőpagocsa

Mezőpagocsa (románul Pogăceaua) falu Romániában Maros megyében, Mezőpagocsa község központja.

Fekvése
Marosvásárhelytől 24 km-re északnyugatra fekszik.

Története
1345-ben Pakachatelke néven említik először. A falu református magyar lakosságát Basta serege pusztította el, ekkor semmisült meg a református templom is, melyre ma csak egy harangláb emlékeztet. A magyarok helyére románok települtek. 1910-ben 1997, többségben román lakosa volt, jelentős magyar és cigány kisebbséggel. A trianoni békeszerződésig Maros-Torda vármegye Marosi felső járásához tartozott. 1992-ben 1037 lakosából 939 román, 85 cigány, 13 magyar volt.

Hivatkozások

Maros megye települései
Maros-Torda vármegye települései
Mezőpetri

Mezőpetri (románul Petrești, németül Petrifeld): falu és községközpont Romániában Szatmár megyében.

Fekvése 
Nagykárolytól 11 km-re délnyugatra fekszik.

Története 
Mezőpetri nevét már 1316-ban Mezeu Petri-nek írták.

1399-ben Szent Péter tiszteletére szentelt temploma is fennállt, és ekkor a Dengelegiek perlekedtek érte a Kaplon nemzetségbeliekkel, ekkor nevét az oklevélben Mewzewzenthpetry, 1419-ben pedig Petry alakban írták.

A település a Kaplon nemzetségbeli családok ősi birtoka volt. 1396-ig a Vadayaké volt, azután a Bagosi, Vetési, Csomaközi és Károlyi családok osztoztak rajta.  1419-ben a Károlyiak, 1420-ban a Vetésiek kaptak rá új adományt, és 1435-ben megosztoztak rajta. 1468-ban Károlyi László elzálogosította itteni birtokát Endrédy Nagy Ferencnek. 1552-ben Szennyesi Lukács kapott benne részt.

1610 körül, a török világban csaknem elpusztult a település. 1738-ban gróf Károlyi Sándor a Rajna mellől Breisgau-ból sváb lakosokat telepített ide, gróf Károlyi Ferenc pedig 1748-ban nekik adta a református templomot. 17–18. században a Károlyi család birtoka volt. A Károlyi családon kívül 1810-ben a gróf Teleki, Bagosi, Mészáros, Menszáros, Pogány és Irinyi családoknak volt itt birtokuk. Az 1900-as évek elején nagyobb birtokosai a gróf Károlyiak, gróf Dégenfeld József és Boér Endre.

A falu a megye legnagyobb sváb központja. A Károlyi család által a Rákóczi-szabadságharc után a magyar lakosság pótlására telepített 23 sváb falu egyike, ahol sváb tájházat rendeztek be. A sváb lakosság mára nagyrészt elmagyarosodott. 1910-ben 1455, túlnyomórészt sváb lakosa volt. A trianoni békeszerződésig Szatmár vármegye Nagykárolyi járásához tartozott. 

2011-ben, társtelepülésével együtt, 1570 lakosából 438 német, 751 magyar, 200 román és 171 cigány volt.

Kigyei puszta 
Mezőpetri határába esik Kigyeipuszta is, mely valaha népes helység, és a Kydiy család ősi birtoka volt. 

Első okleveles nyoma 1327-ben bukkan fel, amikor Kydiy Jakab, Bertalan fia és Kydiy Tyba, János fia voltak urai.

1423-ban Vámosgyörki Pohárnok András osztozkodott rajta a Kydiy nemesekkel. 1466-ban Pilissy Bertalan is részt kapott benne. 1549-ben egy határperben említik. 1588-ban Szentmiklósy Pongrácz Frigyes is birtokosa volt. 1591-ben Szabó Dániel szerzett benne részbirtokot.

1612-ben még jelentékeny helység volt, s ekkor a szaniszlóiakkal határvillongásuk volt. 1719-ben már puszta, valószínűleg a Rákóczi-szabadságharc idején néptelenedett el. Ura 1719-től gróf Károlyi Sándor lett.

Látnivalók 
 Sváb múzeum
 Szent Erzsébet római katolikus templom (1786)

Testvértelepülése 
  Vágfarkasd (Szlovákia)

Hivatkozások 

Szatmár megye települései
Szatmár vármegye települései
Mezősámsond

Mezősámsond (románul Șincai) falu Romániában Maros megyében, Mezősámsond község központja.

Fekvése 
A falu Marosvásárhelytől 18 km-re északnyugatra a Komlód völgyének nyugati oldalán a Sámsondi-patak mentén fekszik.

Története 
1332-ben említik először Sancsund (Samsund) néven. Ekkor már egyháza is volt, melynek papja Ábrahám. 1334-ben Samsond, 1335-ben Samsud néven írták, 1470-ben Samsond néven említett település magyar jobbágysággal.

1552 után katolikus lakói reformátusok lettek. 1614-ben 28 családfőt számoltak itt össze, Mai római katolikus templomát 1773-ban építették Nepomuki Szent János tiszteletére. Anyakönyvet 1766-tól vezetnek.

1910-ben 2086 lakosából 1167 román, 909 magyar és 10 német volt. A trianoni békeszerződésig Maros-Torda vármegye Marosi felső járásához tartozott. 1992-ben 1142 lakosából 628 magyar, 432 román és 82 cigány volt.

Látnivalói 
 Református temploma 1845-ben, római katolikus temploma 1760-ban épült.Ortodox temploma is van, a görögkatolikusoknak pedig monostoruk volt a Monatesria nevű helyen.
 A hagyomány szerint a falu feletti Pogányvár nevű bozótos hegytetőn egykor vár állott, melynek azonban nyoma sincs.
 A  település szomszédságában levő Rhédey-Bethlen-kastélyt  1777 és 1779 között Rhédey Mihály építtette barokk stílusban. Később a kastély árverezés útján a Bethlen család birtokába került. Itt nevelkedett Bethlen István (1874–1946) miniszterelnök, aki – bár Gernyeszegen született – ezt a falut tartotta szülőföldjének. A kastélyt 1953-ban lerombolták, helyén kultúrotthont emeltek, s mára csak az emléke maradt meg.
 Mocsár nevű határrészén ásványvizek törnek fel és sósvizű forrása is van. Határában metángázt találtak.

Híres emberek 
 Itt született 1754-ben Gheorghe Șincai történész, nyelvész; mellszobra a római katolikus templom mögötti közterületen áll.
 Itt élt Bethlen István magyar miniszterelnök.
 Itt született 1912. augusztus 7-én Hargitai Zoltán botanikus, tanár.

Jegyzetek

Források 
 Erdély, (Magyar Elektronikus Könyvtár), Magyar Történelmi Társulat, 1940 (Digitális kiadás: Arcanum Adatbázis Kft. 2003)

Marosszék települései
Maros megye települései
Gudok

A gudok egy ősi orosz vonós hangszer.

3 húrja van: ebből kettő unisono (vagyis ugyanaz a hang), a harmadik pedig egy kvinttel van feljebb. A húrok egy vonalban helyezkednek el, ezért egyszerre akár mind a hármat is meg lehet húzni, nem úgy, mint például a hegedűnél. Ezen a húron is találhatóak együttrezgő húrok. Igaz, ezek ennél a hangszernél az előlap alatt találhatóak. Ennek köszönhetően a hangszer hangja meleg és harmóniákban gazdag.

A hangszert cselló, vagy Viola da gamba módjára használják.

A 12. századtól kezdve a hangszert csak harmóniák megszólaltatására használták. Ugyan a 14. században a hangszer kisebb átalakításokon esett át, miszerint a hangszer kapott egy nyakat, de túlzottan nem volt sikeres, mert ott voltak már  hasonló képességekkel rendelkező fidulák.

Mára a hangszer teljesen kihalt.

Ugyan előkerül még Borogyin Igor herceg című operájában, ahol a „Gudok játékos dala” alatt szerepel egy zenei darab, de ott nem gudokok, hanem modern hegedűk és brácsák szerepelnek.

Legközelebbi rokona: gadulka (Bulgária)

Vonós hangszerek
Orosz zene
Kokjú

A kokjú (japán írással 胡弓, egy másik dialektus szerint kucsó) egy japán vonós hangszer. 

Mérete 70 cm, anyaga ébenfa, kígyóbőr és a Styrax japonicus fája. Három húrja van, a vonószőr lószőrből készül.

Matajosi Sinei feltalálta és elterjesztette a hangszer négyhúros változatát, ami jelenleg igen népszerű Japánban.

Vonós hangszerek
Japán hangszerek
101-es szoba

George Orwell 1984 című regényének csúcspontján bemutatott 101-es szoba a Szeretetminisztérium alagsori kínzókamrája, ahol a Párt a politikai ellenfeleit megpróbálja a legrosszabb rémalmaikkal, félelmeikkel, vagy fóbiáikkal megtörni, azzal a céllal, hogy megsemmisítsék az ellenállást.

Az 1984 univerzumában a Párt mindent tud a polgárokról, még a rémálmaikat is. A főhős, Winston Smith rémálma egy patkánytámadás volt, így patkányokkal fenyegették, oly módon, hogy egy kalitkányi patkányt engedtek volna az arcába, azonban Winston ezt megelőzte azzal, hogy elárulta Juliát, hogy inkább a lány szenvedje el a kinzást, és ne ő. Ennek a megfélemlítésnek az volt a lényege, hogy Winston elárulja az egyetlen embert, akit szeret, és hogy megszegje ígéretét, amit Juliának tett. A könyv utal arra, hogy Juliát is megfélemlítették a szobában, de arra nem tér ki, mi volt az ő legnagyobb félelme.

Orwell a 101-es szobát a BBC székházának, Broadcasting House tárgyalóterme után nevezte el, ahol több fárasztó ülésen is részt vett. Az eredeti 101-es szoba lebontásakor Rachel Whiteread művész gipsz másolatot készített róla, amit a Victoria and Albert Museumban állítottak ki 2003 novembere és 2004 júniusa között.

Kulturális hatása
A regény népszerűségét követően már számos, olyan helyen használják a „101-es szoba” kifejezést, ahol valamilyen kellemetlen dolgokat végeznek.
 Anna Funder Stasiland című könyvében Erich Mielke, az NDK utolsó állambiztonsági miniszterének irodája a 101-es számot kapta.
 A BBC Room 101 vígjátéksorozatában a 101-es szoba koncepcióját gondolják újra: hírességeket kérnek fel, hogy számoljanak be félelmeikről, majd a műsor házigazdájával próbálják legyőzni azt.

A Bonanza Banzai Elmondatott című lemezén szerepel a 101-es szoba. A szám az orwelli történeten alapul, szó szerint vesz át kifejezéseket a regény szövegéből.

A The Ricky Gervais Show-ban Ricky Gervais és Stephen Merchant egy „Room 102” nevű játékot játszanak, ami ötletét a 101-es szobából vették, ahol Karl Pilkingtonnak el kell döntenie, hogy melyek azok a dolgok, amkiet nem szeret, és hogy a 102-es szobába betegyen.

Batman: A rajzfilmsorozat egyik 1992-es epizódjában Batman Rébusz egyik talányát fejtette a rendőrkapitányság 101-es szobájában. E során virtuális valóságban látja a megkínzott Gordon parancsnokot, és a rejtvény megoldásával tudja őt kiszabadítani.

A Ki vagy, doki? sorozat 2011-es Istenkomplexus epizódjában a Doktor és társai egy olyan hotelben találják magukat, ami tele van 101-es szobákkal, benne mindenkinek a saját legnagyobb félelmével.

Jegyzetek

Fordítás
 

1984 (regény)
Egyes Leszállópálya

Az Egyes Leszállópálya (Airstrip One) az Egyesült Királyságnak és Írországnak megfelelő területi egység George Orwell 1984 című regényében. Fővárosa London, ahol a regény főhőse, Winston Smith él.

Az Egyes Leszállópálya az Óceánia nevű fiktív állam harmadik legnépesebb tartománya. A regényben még Colchester városát említik, mint a tartomány egyik elpusztult városát. A történet szerint Britanniát, ahogy Európa többi részét is atomtámadás érte még korábban, az óceániai forradalmak előtt. Európa kontinentális része az Eurázsia nevű állam része, amely Ázsia északi részét is uralja.

Óceánia hadban áll Eurázsiával Afrika északi részének birtoklásáért. Kettejükön kívül található még egy Keletázsia nevű állam is, amely Kínából és az attól délre fekvő területekből, valamint feltehetőleg Japánból áll.

Jegyzetek

Felhasznált irodalom 
 

1984 (regény)
Rusztem

A Rusztem férfinév perzsa eredetű, jelentése: vidéki. 


Gyakorisága
Az 1990-es években szórványos név, a 2000-es években nem szerepel a 100 leggyakoribb férfinév között.

Névnap
 október 9. 
 november 10.

Híres Rusztemek
 Vámbéry Rusztem jogász
 Rusztem budai pasa

Jegyzetek

Magyar keresztnevek (R)
Férfikeresztnevek (R)
Perzsa eredetű magyar férfikeresztnevek
Delinke

A Delinke női név a magyar nyelvújítás során keletkezett, a Deli férfinév  párjaként a nimfa magyarítására. 


Gyakorisága
Az 1990-es években szórványos név, a 2000-es években nem szerepel a 100 leggyakoribb női név között.

Névnap
 november 10.

Híres Delinkék

Gajdó Delinke, erdélyi magyar színésznő

Jegyzetek

Magyar keresztnevek (D)
Női keresztnevek (D)
Magyar eredetű magyar női keresztnevek
Irodalmi névadási eredetű magyar női keresztnevek
Deli (egyértelműsítő lap)

Deli:
 Deli – magyar utónév
 Deli – oszmán katona
 Deli - a Mor ve Ötesi együttes Eurovíziós Dalfesztiválon előadott dala
Ányos

Az Ányos férfinév valószínűleg a görög Annianosz névből ered, a latin Anianus közvetítésével. Eredeti jelentése valószínűleg: bántó, zsarnoki.


Rokon nevek 
Ángyán

Gyakorisága 
Az 1990-es években szórványosan fordult elő, a 2000-es években nem szerepel a 100 leggyakoribb férfinév között.

Névnapok 
 április 25.
 november 15.
 december 7.

Híres Ányosok 
 Jedlik Ányos bencés pap, a dinamó-elv felfedezője, az MTA tagja
 Szent Ányos orléans-i püspök

Jegyzetek 

Anyos
Anyos
Görög eredetű magyar férfikeresztnevek
Demeter

A Demeter férfinév a görög Démétriosz névből származik, a magyarba szláv közvetítéssel került. Démétérnek, a termőföld istennőjének ajánlott. Női párja a Demetria.


Képzett és rokon nevek
 Deme: a Demeter régi magyar becéző rövidülése 
 Dömötör, Döme, Dömös

Gyakorisága
Az 1990-es években a Demeter és a Deme szórványos név, a 2000-es években nem szerepelnek a 100 leggyakoribb férfinév között.

Névnapok
Demeter, Deme
 október 8. 
 október 26.

Híres Demeterek, Demék
 Balla Demeter fotográfus
Görög Demeter író, kartográfus
 Szent Demeter
 Demeter vagy Dömötör esztergomi érsek, bíboros (†1387)

Jegyzetek

Magyar keresztnevek (D)
Férfikeresztnevek (D)
Görög eredetű magyar férfikeresztnevek
Űrhajós

Az űrhajós (az amerikai terminológiában asztronauta, az oroszban kozmonauta, a kínaiban tajkonauta) űrrepülést végrehajtó személy.

1961 óta több mint 400 űrhajós járt a világűrben szovjet, amerikai, orosz és kínai űrhajókon. Az első űrhajós a szovjet Jurij Gagarin volt, aki 1961-ben a Vosztok–1 űrhajó fedélzetén repült. Az eddigi egyetlen magyar állampolgárságú űrhajós Farkas Bertalan volt (1980, Szojuz–36, Szojuz–35). 2007-ben (Szojuz TMA–10, Szojuz TMA–9) és 2009-ben (Szojuz TMA–14, Szojuz TMA–13) a magyar származású Charles Simonyi járt az űrben.

A Nemzetközi Űrhajós Szövetség meghatározása szerint akkor tekinthető valaki űrhajósnak, ha legalább egyszer megkerülte a Földet. Ennek szükséges feltételei:
 100 kilométeres földfelszín feletti magasság
 8 km/s (28 800 km/h) sebesség

Az egyes nemzetek első űrhajósai 
(zárójelben az űrhajósok száma, az első űrhajós és repülésének éve)
Sorrend az első repülés éve szerint:
 Szovjetunió (Jurij Gagarin, 1961);
 Amerikai Egyesült Államok (Alan Shepard, 1961);
 Csehszlovákia (1, Vladimír Remek, 1978);
 Lengyelország (1, Mirosław Hermaszewski, 1978);
 Németország (NDK) (Sigmund Jähn, 1978);
 Bulgária (2, Georgi Ivanov, 1979);
 Magyarország (2, Farkas Bertalan, 1980);
 Vietnám (1, Phạm Tuân, 1980);
 Kuba (1, Arnaldo Tamayo Méndez, 1980);
 Mongólia (1, Dzsugderdemidín Gurragcsá, 1981);
 Románia (1, Dumitru Prunariu, 1981);
 Franciaország (1, Jean-Loup Chrétien, 1982);
 Németország (NSZK) (1, Ulf Merbold, 1983);
 India (1, Rakesh Sharma, 1984);
 Kanada (Marc Garneau, 1984);
 Szaúd-Arábia (1, Sultan Salman Al-Saud, 1985);
 Hollandia (1, Wubbo Ockels, 1985);
 Mexikó (1, Rodolfo Neri Vela, 1985);
 Szíria (1, Muhammad Farisz, 1987);
 Afganisztán (1, Abdul Ahad Mohmand, 1988);
 Japán (Akijama Tojohiro, 1990);
 Nagy-Britannia (Helen Sharman, 1991);
 Ausztria (1, Franz Viehböck, 1991);
 Oroszország (Alekszandr Jurjevics Kaleri, Alekszandr Viktorenko, 1992);
 Belgium (1, Dirk Frimout, 1992);
 Svájc és Olaszország (Claude Nicollie és Franco Malerba, 1992);
 Kazahsztán (1, Talgat Muszabajev, 1994);
 Ukrajna (Leonyid Kosztyantinovics Kadenyuk, 1997);
 Szlovákia (1, Ivan Bella, 1999);
 Dél-afrikai Köztársaság (Mark Shuttleworth, 2002);
 Izrael (1, Ílán Rámón, 2003);
 Kína (1, Jang Li-vej (Yang Liwei), 2003);
 Brazília (Marcos Pontes, 2006);
 Irán (Anousheh Ansari, 2006);
 Svédország (Christer Fuglesang, 2006);
 Malajzia (0,-,2007) – terv;

Jegyzetek

Források

További információk 

 Űrturista

 
Foglalkozások