Bláthy Ottó Titusz

Bláthy Ottó Titusz (Tata, 1860. augusztus 11. – Budapest, 1939. szeptember 26.) gépészmérnök, feltaláló, a Magyar Tudományos Akadémia tagja.

Életpályája 
Iskoláit Tatán és Bécsben végezte, 1882-ben szerzett gépészmérnöki diplomát a bécsi műegyetemen, 1881–1883 között a MÁV gépgyárában gyakornokként, majd szerkesztő-rajzolóként dolgozott. Ez a munka nem elégítette ki, figyelmét felkeltették Zipernowsky növekvő sikerei, és érdeklődött az elhelyezkedés lehetőségeiről. 1883. július 1-jétől gépszerkesztőként alkalmazták.

Mivel saját bevallása szerint az egyetemen elektrotechnikából semmit sem tanult, ezért elméleti szinten kezdett foglalkozni az elektromosság alaptörvényeivel, a mágneses körök törvényszerűségeivel. A Maxwell-egyenletek és saját kísérleti módszerei alapján – elsőként a világon – gyakorlatban használható módszert dolgozott ki a mágneses körök méretezésére. Gisbert Kapp, majd John Hopkinson, aki után az úgynevezett mágneses Ohm-törvényt elnevezték, csak 1886-ban, illetve 1887-ben közölték erre vonatkozó tanulmányaikat. (Érdemes megemlíteni, hogy amerikai útja során, 1886-ban az Edison műveknél az egyenáramú gépeket kísérleti eredmények alapján összeállított táblázatok segítségével szerkesztették. Bláthy megemlítette, hogy ő a szükséges adatokat számítással határozza meg. Próbaképpen egy tervezés alatt álló dinamóra ki is számította a gerjesztési adatokat. Edison mérnökei úgy fogadták, hogy a hosszas kísérletekkel megállapított táblázat értékeit „elég jól megközelíti”. A tényleges eltérés 2% volt.)

Bláthy ismeretei a mágneses körök kialakítása terén döntő jelentőségűek lettek a transzformátor kialakításánál. A felismert törvényszerűségek alapján már 1883-ban átalakította a gyár akkori egyenáramú géptípusát, aminek hatására a gépek teljesítménye megnőtt, azonos súly mellett. A kezdeti időszakban ismerte fel a villamos gépek hőleadásának törvényszerűségeit is. Addig mások csak az áramsűrűség és a melegedés közötti összefüggést állapították meg. Bláthy mondta ki először, hogy egy vezető, vagy egy gép melegedése attól függ, hány watt jut a hőleadó felület egységére.

Zipernowsky felismerte fiatal munkatársa képességeit, és az 1884-es torinói Olasz Nemzeti Kiállításon a Ganz gyárat már Bláthy képviselte. Itt megismerte Gaulard és Gibbs ún. szekunder generátoros váltakozó áramú áramelosztó rendszerét. Bláthy rögtön felismerte annak gyengéit. Hazatérve beszámolt Zipernowskynak, aki Déri közreműködésével már dolgozott az áramelosztás rendszerén. Bláthy tapasztalatai új lendületet adtak a kísérleteknek, amelyek kibővültek az indukciós készülék zárt vasmagos kialakításával. (Bláthy ugyanis 1884 nyarán behatóan tanulmányozta Faraday 1883-as, elektromágneses indukciót felfedező kísérleteinek leírását, és rájött arra, hogy már Faraday felismerte a pólusnélküliség – a zárt vasmag – jelentőségét. Így azután nem meglepő, hogy – 1884. július-augusztusi keltezéssel – indukciós készülékekkel kapcsolatos kísérleteket jegyeztek fel a Ganz gyárban.) Az események ettől kezdve felgyorsultak. A villamossági üzemben 1885-ben Zipernowsky Károllyal és Déri Miksával feltalálta a energiaátvitelre is alkalmas zárt vasmagú transzformátort. A szakvilágnak az 1885-ös budapesti Országos Kiállításon mutatták be.

Kisebb megbízások után – Galileo Ferraris véleménye alapján – megrendelték az első nagyszabású erőművet Róma városa részére, amelyet 1886 októberében helyeztek üzembe. A növekvő szükséglet új erőmű megépítését tette szükségessé. A Rómától 30 km-re fekvő Tivoli környékének vízeséseit használták ki. A megbízást a Ganz kapta. Az erőmű hat vízturbinával kapcsolt 5000 V kapocsfeszültségű generátorai párhuzamosan működtek a régi római erőmű gőzgépes generátoraival. A két erőművet a világon elsőként nagyfeszültségű távvezeték kötötte össze.

Számos egyéb találmánya is volt, például a villamos fogyasztásmérő és a háromfázisú generátor is. 1886-tól 96 bejelentett szabadalma volt. Ezen kísérleteinek egy részénél közreműködött Neustadt Lipót. 1889-ben hozták forgalomba szabadalmazott, indukciós fogyasztásmérőit, amelynek súlyát később állandóan csökkentette. A minden lakásban megtalálható „villanyóra” lényegében ma is ugyanolyan szerkezet, mint amilyennek ő megalkotta. Vízturbinás generátorok állórészében alkalmazott, ún. tört horonyszámú tekercseléséért 1900-ban a párizsi világkiállításon nagydíjat nyert. Négypólusú forgórész-konstrukciójának szabadalmait a svájci BBC és a berlini SSW is megvásárolta.

Kandó Kálmán 1931-es halála után ő dolgozta át és fejezte be a Kandó-mozdonyok fázisváltójának konstrukcióját is; ez a rendkívül bonyolult gép a Kandó-mozdonyok legmegbízhatóbb része lett.

Kivételes képességekkel rendelkezett, káprázatos fejszámoló volt, páratlan emlékezőképességgel bírt. A Magyar Autóklub alelnöke volt, autóversenyek bírálóbizottsági tagja. Szenvedélyes kutyabarát, kutyatenyésztő. Haláláig a Ganz gyár szellemi vezére maradt. Rövid betegség után, 1939. szeptember 26-án hunyt el.

Érdekesség
Milan Vidmar ljubljanai professzor, aki 1912–13-ban szintén a Ganz gyár dolgozója volt, megkérdezte Bláthyt: „Tulajdonképpen ki volt a transzformátor feltalálója?” Bláthy mosolyogva felelte „Természetesen Faraday”.

Sakkfeladványszerzőként 
Nagyszerű fejszámoló és sakkozó volt, egy időben a Magyar Sakkszövetség elnöke. 1891-ben Lipcsében jelent meg a sakkfeladványait tartalmazó Vielzügige Schachaufgaben című könyve. Sokáig övé volt a világ leghosszabb sakkfeladványa, s ma is ő tartja a rekordot az illegális sakkfeladvány (azaz olyan állás, amely szabályos játszma során nem jöhet létre) kategóriában 292 lépéssel.
Itt látható a nevezetes feladvány, amely azért illegális, mert az e6-on, h4-en és a g5-ön álló világos gyalogok csak a b, d- illetve az f-vonalról kerülhettek oda, ehhez pedig 8 ütés szükséges, márpedig sötét táborából csak 4 tiszt hiányzik:

Nyelvtudása
magyar, német, angol, olasz, francia.

Emlékezete 
 Magyarországon több középiskola viseli a nevét.
 Bláthy Ottó Titusz Informatikai Szakgimnázium, Budapest
 Bláthy Ottó Szakközépiskola, Szakiskola és Kollégium, Tata
 Bláthy Ottó Villamosipari Technikum, Miskolc
 Sírja Budapesten, a Kerepesi temetőben található (34-1-45).
 A „Bláthy 150, a transzformátor 125” című kiállítást 2010. szeptember 17. és október 7. között rendezték meg a Magyar Szabadalmi Hivatal Budapest V., Garibaldi u. 2. sz. alatti székházában.
 A Sárneczky Krisztián és Heiner Zsuzsanna által 2002. január 13-án felfedezett 126315 Bláthy kisbolygó a nevét viseli.

Források 
 Gulyás Pál: B. O. T. Magyar írók élete és munkái. 3. k. Bp., 1941
 Gohér Mihály: 100 évvel ezelőtt született B. O. T. Elektrotechnika, 1960
 Méndi Antal: Megemlékezés B-ról. MTA X. Oszt. Közleményei, 1961. és Acta Technica, 1961
 Műszaki nagyjaink. 2. k.
 Sitkei Gyula: A Magyar elektrotechnika nagy alakjai. 2005

Jegyzetek

További információk
 Bláthy Ottó Titusz életrajza a Bláthy Ottó Erősáramú Ipari Technikum (Budapest) 1960-as évkönyvéből
 Szabó Károly: BLÁTHY OTTÓ TITUSZ
 Feltalálóink: Bláthy Ottó Titusz – Erdélyi Napló – 2005
 Bláthy Ottó Titusz - elmu.hu
 Bláthy Ottó Titusz Informatikai Szakközépiskola és Gimnázium 
 Bláthy Ottó Szakközépiskola, Szakiskola és Kollégium, Tata 
 Kreativitás és innováció. Bláthy Ottó születésének 150. évfordulójára; sajtó alá rend. Pozsgay Zoltán, Márkus Gábor; MZSVK, Tata, 2011 (Tatai patrióta)

Kapcsolódó szócikkek 
 A Magyar Tudományos Akadémia tagjainak listája (A–F)
 Villamos fogyasztásmérő
 Transzformátor

Magyar gépészmérnökök
Magyar feltalálók
Magyar sakkfeladványszerzők
MTA-tagok
Tataiak
1860-ban született személyek
1939-ben elhunyt személyek
Magyar poliglottok
Magyarországi technikatörténet
Magyarok, akikről kisbolygót neveztek el