alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Zmaj od Bosne (razvrstavanje)

Husein-kapetan Gradaščević, također je poznat kao "Zmaj od Bosne"
 Zmaj od Bosne (hronika) - književna hronika Sadika Šehića o Husein-kapetanu Gradaščeviću
 Zmaj od Bosne (sevdalinka)
Lucije Kornelije Cina Mlađi

Lucije Kornelije Cina (lat. Lucius Cornelius Cinna, umro posle 43. st. e.), nazvan Mlađi da bi ga se razlikovalo od njegova oca istoga imena, bio je rimski političar. 

Cina je bio učesnik Lepidovog ustanka (77. godine st. e.). Nakon toga priključio se Kvintu Sertoriju u Hispaniji, a zatim mu je bilo dozvoljeno da se vrati u Rim zajedno sa svim ostalim Lepidovim pristalicama (Lepidani), o čemu je verovatno 70. godine bio donet poseban zakon (lex Plautia). Cinin je povratak dodatno pomogao njegov zet Julije Cezar. Ipak, po Sulinim zakonima još uvek mu je bilo zabranjeno da obavlja javne dužnosti, pa je na položaj pretora došao tek 44. godine st. e., nakon što je 49. godine Cezar vratio puna građanska prava sinovima proskribovanih Rimljana. 

Kao pretor pokazivao je simpatije prema republikanskom uređenju, a nakon što je iskazao svoje odobravanje Cezarovog ubistva bio je napadnut dok je išao ka senatu, ali ga je spasao kasniji trijumvir Marko Emilije Lepid. Kasnije iste godine odbio je da preuzme na upravu provinciju koju mu je ponudio Marko Antonije. Otprilike u to vreme oženio se Pompejevom kćerkom. Proskribovan je 43. godine st. e. i verovatno je ubrzo potom i ubijen.

Rimski političari
Ejalet Rum

Vilajet Rum je osmanlijska provincija u sjevernoj Anadoliji. Provincija Rum je osnovana nakon što je ovu oblast osvojio sultan Bajazit I, tokom 1390-ih. Provobitno, glavni grad provincije je bila Amasja, a kasnije Sivas. Rum je inače staro tursko seldžučko ime za Anadoliju, i označavalo je Rimsko carstvo.

Povezano 
 Rum

Administrativna podjela Osmanskog Carstva
Marko Furije Bibakul

Marko Furije Bibakul (lat. Marcus Furius Bibaculus, rođen oko 100. godine st. e.) bio je rimski pesnik, pripadnik književnog kruga neoterika.

Prema Hijeronimu, Bibakul je rođen 103. st. e. u Kremoni, u Cisalpijskoj Galiji. Svetonije tvrdi da je Bibakul bio učenik Valerija Katona, takođe rođenog u Cisalpijskoj Galiji, koji se stajao na čelu kruga neoterika, te citira dva epigrama u holijmabu koje je Bibakul navodno napisao o Katonu (Gram. 11). Tacit ga pominje zajedno s Katulom kao autore zlobnih pesničkih opaski na račun Cezara, koje je ovaj ignorisao (Ann. IV, 34, 8). On je verovatno i Furije koga pominje Katul u svojim pesmama (11, 16, 23 i 26). Horacije jednog savremenog pesnika optužuje za bombastičnost (Sat. II, 5, 40), a tog pesnika sholije identifikuju kao Furija Bibakula, autora pesme o "galskom ratu", gde se možda radi o Analima (Annales, u najmanje 11 pevanja) nekog Furija iz koga Makrobije citira nekoliko stihova (Sat. VI, 1).

Pošto se neoteriku Furiju Bibakulu, koga pominju Svetonije i Tacit, teško može pripisati autorstvo istorijskog speva, nastala je teorija da su zapravo postojala dva književnika istoga imena, te da je u tom slučaju onaj Bibakul koga pominje Hijeronim epski pesnik, a ne neoterički, što bi se slagalo i sa stanovištem da je neoterik Bibakul, Katulov prijatelj i Katonov učenik, morao biti mlađi nekih dvadeset godina u odnosu na 103. godinu stare ere, koju kao godinu rođenja daje Hijeronim.

Rimski pisci
Rimski pjesnici
Furii
Biografije, Cremona
Gaj Licinije Kalvo

Gaj Licinije Macer Kalvo (lat. Gaius Licinius Calvus, rođen 82. godine st. e., umro oko 47. godine st. e.), sin analiste Gaja Licinija Macera, bio je rimski političar, govornik i pesnik, pripadnik književnog kruga neoterika.

U govorništvu je Kalvo, za razliku od Cicerona, bio gorljivi pripadnik aticističkog pravca, ali su mu govori odisali živošću (Sen. Controv. VII, 4, 7; Cat. 53). I sam je Ciceron cenio Kalvov talenat i sposobnost (Fam, XV, 21, 4; Brut. 279), a njegovo se govorničko umeće cenilo još u doba Kvintilijana (Inst. X, 1, 115) i Tacita (Dial. 18, 21, 25). Kalvo je za sobom ostavio 21 govora, od kojih su najviše bili cenjeni govori protiv Publija Vatinija i od kojih je jedan bio održan 54. godine st. e., kada je Vatinija branio upravo Ciceron. 

Kalvo je bio blizak Katulov prijatelj, i kasniji ih pisci često pominju u paru. Dva su pesnika delila iste književn-estetske poglede i pisali u istim književnim žanrovima: Kalvo je napisao epilij Ija, jednu elegiju povodom smrti njegove voljene Kvintile (koja je možda bila njegova supruga i na koju aludira Katul u pesmi 96), zatim epitalamije i satirične epigrame u različitim metrima, od kojih su neki bili usmereni protiv Cezara (s kojim se ipak posle izmirio, zajedno s Katulom) te protiv Pompeja i Cezarovog prijatelja Tigelija Sarda (Tigellius Sardus).

Ništa od Kalvovih dela nije sačuvano.

Eksterni linkovi 
 Catullus poems mentioning Calvus

Rimski pisci
Authority control
Publije Terencije Varon Atacinski

Publije Terencije Varon Atacinski (lat. Publius Terentius Varro Atacinus, 82–37. st. e.) bio je rimski pesnik, rođen u dolini reke Atax u Narbonskoj Galiji, pa mu odatle i nadimak "Atacinski".

O njegovom životu ne zna se ništa osim što Hijeronim u svojoj Hronici tvrdi da je Varon u dobi od 35 godina naučio grčki jezik. Prvo Varonovo pesničko delo nesumnjivo je bio Sekvanski rat (Bellum Sequanicum, oko 55), istorijski ep u Enijevom stilu, koji je opisivao Cezarov rat s Ariovistom 58. godine st. e. Pošto je naučio grčki, preveo je na latinski jezik, zapravo prepevao, ep Apolonija Rođanina i tom prepevu dao naslov Argonauti (Argonautae).

Varon je pisao i ljubavne pesme upućene nekoj "Leukadiji" (Leucadia, Prop. II, 34, 85; Ovid. Trist. II, 439), što je bilo izmišljeno ime koje je odabrao, slično Katulovoj Lezibiji, zato što je asociralo na grčku pesnikinju Sapfu. Ovim pesmama približio se Varon "modernističkom" književnom krugu neoterika, ali stepen te bliskosti nemoguće je utvrditi, s obzirom na to da se ništa od njegovih dela nije sačuvalo osim sasvim neznatnih fragmenata.

Varon je sastavio i dva didaktička dela: Horografiju (Chorographia), koja ukazuje na to da je bio upoznat s delom Aleksandra Efeškog, te Ephemeris (ovaj naslov je rekonstruisan, pa stoga samo pretpostavljen), pesmu o prognoziranju vremena u kojoj se služio Aratom. Okušao se i u pisanju satira, ali je u tome bio neuspešan (Hor. Sat. I, 10, 46).

Pored sasvim neznatnih fragmenata, od Varona nam je sačuvan i jedan epigramski natpis u dva stiha, ali ni tu njegovo autorstvo nije pouzdano niti opšteprihvaćeno:

Marmoreo Licinus tumulo iacet, at Cato nullo,	Pompeius parvo: credimus esse deos?''

Mramorni grob Licinija skriva, Katona baš ništa,
mali Pompejev je grob: misliš da postoji bog?

Rimski pisci
Authority control
Arnold Gehlen

Arnold Gehlen (1904 - 1974) bio je nemački filozof uključujući i filozofiju kulture, imao je fazu filozofije egzistencije i idealizma. Pored toga bio je i antropolog, sociolog, psiholog i teoretičar umetnosti. Malo je studirao i biologiju i fiziku. 

Od 1. maja 1933. godine , zajedno sa ostalima (Hajdeger, Šmit) postaje član Nacionalno-socijalističke Nemačke Radničke Partije. 1933-34 radio je na projektu filozofija nacional socijalizma. Godina 1942. izabran je za predsednika Nemačkog društva filozofa. Već sledeće godine 1943. je moblisan kao SS oficir. Iako se nosio mišlju nacional-socijalizma već 1935.godine odustao je od nje jer je shvatio kuda vodi rasizam i biologizam.

Ghelen je biio klasični nemački konzervativac i za njega misao reda i poretka bilo nešto što mu je najviše odgovaralo. Problem nemačkih konzervativaca za vreme Hitlera bila je oskudna ponuda. Oni su bili ili uz Hitlera, zato što su smatrali da je bolji od liberala i komunista ili protiv njega, pa su bili marginalizovani. Oni koji su bili uz njega kasnije su se masovno razočaravali. Međutim, oni su shvatali razliku između režima i države tako da su i dalje bili lojalni, jer su shvatali da je bi biti protiv nacional-socijalizma ravno biti protiv države, tako da su po pravilu ostajali tu do kraja.

Rasizam je bilo nešto što je njemu bilo strano. Bio je doživotan prijatelj sa Teodorom Adornom koji je bio Jevrejin.

Izabrana djela 
 Der Mensch. Seine Natur und seine Stellung in der Welt. (1940) (prevedeno na engleski kao "Man, his nature and place in the world")
 Urmensch und Spätkultur. Philosophische Ergebnisse und Aussagen. (1956) 
 Die Seele im technischen Zeitalter. (1957) (prevedeno na engleski "Man in the age of technology") 
 Moral und Hypermoral. Eine pluralistische Ethik. (1969)

Gehlen, Arnold
Katon

Katon (lat. Cato) je rimski cognomen, odnosno treće ime, koje su nosili pripadnici roda Porcii, i koje se može odnositi na sledeće istaknute ličnosti u istoriji staroga Rima:
 Katon Stariji (2. vek st. e.), državnik i pisac;
 Marko Porcije Katon Licinijski, sin Katona Starijeg i njegove prve žene Licinije, pravnik;
 Marko Porcije Katon Salonijski, sin Katona Starijeg i njegove druge žene Salonije, rođen 154. st. e., kada je njegov otac bio u 80. godini života;
 Marko Porcije Katon, sin Katona Licinijskog, konzul 118. godine st. e., umro u Africi iste godine;
 Gaj Porcije Katon, takođe sin Katona Licinijskog, konzul 114. godine st. e.
 Marko Porcije Katon, sin Katona Salonijskog i otac Katona Mlađeg, narodni tribun, umro nakon što se kandidovao za položaj pretora;
 Lucije Porcije Katon, sin Katona Salonijskog, konzul 89. godine st. e., ubijen tokom savezničkog rata;
 Katon Mlađi (1. vek st. e.), poznat i kao Utički, protivnik Julija Cezara koji je u Utici izvršio samoubistvo;
 Marko Porcije Katon, sin Katona Mlađeg, poginuo u bici kod Filipa 42. st. e.

Od onih koji nisu pripadali rodu Porcija najznačaniji je:
 Publije Valerije Katon, rimski književnik i pesnik iz 1. veka st. e.

Antički Rim
Šimun Kožičić Benja

Šimun Kožičić Benja ili Begna (lat. Simon Begnius, oko 1460–1536) iz Zadra, bio je biskup modruški, govornik i pisac.

Životopis 

Rođen je u uglednoj zadarskoj patricijskoj obitelji Benja - Kožičića, od majke Mlečanke iz ugledne obitelji Contarini. Iako su roditelji htjeli da postane vojnik, on se odlučio za svećenički poziv. Nakon školovanja u Zadru i Rimu 1502. godine postaje zadarskim kanonikom i upravitelj crkve Sv. Ivana izvan luke u Zadru. 

Modruškim biskupom imenuje ga papa Julije II 1509. godine u vrijeme opće nesigurnosti izazvane porazom hrvatske vojske na Krbavskom polju 1493. godine. 

Kožičić je napisao poznato djelo Psaltir što je zapravo knjižica-molitvenik u kojoj se nalaze neke osnovne kršćanske molitve, te neki psalmi i druge pjesme za moljenje i pjevanje na misi. Takve su knjižice bile ujedno i početnice iz kojih su pripravnici za svećeničku službu i drugi vjernici učili čitati. Na prvoj stranici Kožičićeva Psaltira sasvim na vrhu stranice nalazi se bukvar, tj. popis svih hrvatskih slova napisan hrvatskim glagoljskim pismom. Zatim dolaze molitve Očenaš, Zdravo Marijo i početak Vjerovanja apostolskog. 

Na Lateranskom koncilu (1513. i 1516) održao je na latinskom jeziku govore u kojima je izneo teško stanje Hrvatske (Opustošena Hrvatska, lat. De Croatiae desolatione) i u kojima traži da se povede rat protiv Turaka. 

Nakon što su Turci upali u Modruš, Benja odlazi u Rijeku, gdje 1530–1531. godine osniva glagoljsku tiskaru, u kojoj su tiskane knjige hrvatskom, čakavskom redakcijom staroslovenskog jezika, na primer Misal hrvacki, Žitija rimskih arhijerejov i cesarov (povijesno djelo o rimskim papama i carevima), Oficij rimski (molitvenik), Knjižice krsta (mali ritual) i Od bitja redovničkog knjižice (priručnik o tome kakav treba biti redovnik). 

Godine 1532. vratio se u Zadar, gdje je i umiro u ožujku 1536. godine. Sahranjen ju u franjevačkom samostanu Sv. Jeronima u Ugljanu, a njegov je brat Ivan Donat ondje postavio nadgrobni spomenik. Retrospektivni portret biskupa Šimuna Kožičića Benje nalazi se u Narodnom muzeju u Zadru.

Vanjski linkovi 

 Sveučilišna knjižnica Rijeka

Benja, Šimun Kožičić
Benja, Šimun Kožičić
Latinska književnost
Authority control
Vekenega

Vekenega (Zadar, pol. 11. stoljeća – Zadar, 27. rujna 1111.), iz zadarske patricijske obitelji Madijevaca, Čikina kći i opatica samostana benediktinki sv. Marije u Zadru.

Sa sigurnošću se zna da je opatica Vekenega, predstojnica Benediktinskog samostana sv. Marije, bila svjedokinja vremena dolaska kralja Kolomana na hrvatsko prijestolje i njegova trijumfalnog ulaska u Zadar što se navodi i u njezinu epitafu u samostanskoj vijećnici.

Nakon tragične pogibije svoga muža Dobroslava, ulazi kao redovnica u samostan sv. Marije oko 1072. godine. Vekenega je kao poglavarica i prva Čikina nasljednica na opatskoj stolici znala koristiti velike političke promjene u Hrvatskoj krajem 11. stoljeća, nagovorivši novoga kralja Kolomana da novčano podupre njezinu veliku građevinsku djelatnost na dovršenju trobrodne bazilike 1091. godine i podizanju novih samostanskih objekata. Uz kraljevsku pomoć uspjela je podići samostansku vijećnicu - vjerojatno najljepši presvođeni romanički prostor u Hrvatskoj - i veleban romanički zvonik koji nosi Kolomanovo ime i godinu 1105.

Benediktinski samostan sv. Marije uz kojega je izgrađena nova crkva posvećen je 1091. Godine. Zadarski prior Drago, i sam Madijevac, dosuđuje baštinu u korist predstojnice Vekenege, a samostanu dodjeljuje imunitet, tj. oslobađanje od davanja. 

U Zadru je 1096. godine održan crkveni sabor i nastaje svečani Evanđelistar opatice Vekenege. Vekenega ga je naručila u skriptoriju samostana sv. Krševana, a danas se čuva u Bodleian Library u Oxfordu. Vekenegin evanđelistar sadrži 196 listova (veličine 285 x 190 mm). Tekstualni dio listova veličine je 194 x 97 mm, a svaka stranica ima 19 redaka. Tekst je ispisan beneventanskim pismom, koje se u Dalmaciji i Hrvatskoj koristilo od 10. do 13. stoljeća. U njemu je zabilježen dugačak napjev uskrsnog hvalospjeva (Exultet), u zaključnom dijelu kojega se spominju bizantski car, zadarski prior, papa, zadarski biskup, a na kraju poimence Vekenega i samostan sv. Marije. 

Vekenega je umrla 27. rujna 1111., a 20 latinskih stihova na četiri ploče, koji ukrašavaju njezinu grobnicu u samostanskoj vijećnici (kapitulu) i kojima nepoznati pjesnik slavi Vekenegine zasluge za taj samostan, pravi su biseri domaće latinske poezije, na primer:

Oret qui spectat dicens: "In pace quiescat,
corpus ut arca tegat, flatus at alta petat".

Onaj što pogleda neka se moli i kaže: "U miru
tijelo u lijesu da leži, a duh u visine da leti".

Hrvatska
Visarion

Vasilije Visarion ili Bazilije Besarion (grč. Βασίλειος Βησσαρίων, oko 1403–1475), pogrešno nazivan i Ivan ili Jovan (lat. Johannes), bio je jedan od najpoznatijih vizantijskih humanista u Italiji, koji je dao snažan podstrek ponovnom izučavanju antičke književnosti, posebno grčke, u zapadnoj Evropi 15. veka.

Rođen u Trapezuntu, Visarion je bio Pletonov učenik, a 1437. postao je arhiepiskop u Nikeji. Bio je veliki pobornik unije sa zapadnom crkvom, pa je bio i vođa "unijatske" stranke na saboru u Ferari-Firenci. Godine 1439. postao je kardinal i posle toga ostao u Rimu, gde je oko sebe okupljao italijanske humaniste. Nakon pada Carigrada, 1463. godine postao je carigradski latinski patrijarh.

Pored mnogobrojnih teoloških spisa, napisanih većinom u odbranu unije, te govora i pisama, napisao je i jedno delo upereno protiv Georgija Trapezuntskog (koji je zastupao aristotelizam protiv Pletona i Visariona) pod naslovom Protiv Platonovog kvaritelja (In calumniatorem Platonis), u kome – slično Tomi Akvinskom, koji je koristio Aristotelova dela, – uvodi Platona u službu hrišćanske vere i dogme. Treba istaći i njegov prevod Aristotelove Metafizike na latinski jezik. Visarion je imao najveću zbirku grčkih rukopisa onoga vremena (482 kodeksa), koje je zaveštao crkvi sv. Marka u Veneciji.

Istočno Rimsko Carstvo
Renesansa
Distributeri električne energije

Distribucija električne energije podrazumeva isporuku i prenos energije od proizvođača, odnosno postrojenja, do samog potrosača. Zbog nemogućnosti skladištenja veće kolicine električne energije, distribucija cini vazan deo u elektroenergetskom sistemu. Distribucija se odvija preko, najprostije receno, kablova povezanih sa trafostanicama koje regulisu napon. 

Poduzeća koje obavljaju taj zadatak se nazivaju distributeri električne energije.
 http://www.energetika.in.rs/sr 

Energetika
Simfonija br. 3 (Beethoven)

Simfonija br. 3 u E duru (Op. 55) Ludwiga van Beethovena (poznata kao Eroica, italijanski za "herojska") je djelo koje se ponekad smatra početkom muzičkogromantizizma i završetkom Klasične ere.

Ludwig van Beethoven
Emacs

Emacs spada u grupu tekstualnih editora (uređivača), i popularan je među programerima i Unix ekspertima. Pošto je napravljen za Unix, može se koristiti i na Linuxu. Originalni Emacs je napisao Richard Stallman, te je izdato mnogo verzija Emacs-a, uključujući i GNU Emacs, XEmacs i druge. U Unix kulturi, često se vode žestoke diskusije o Linux editorima, među kojima su najpopularniji Emacs i Vi.

Vanjske veze 
 Emacs
 xemacs.org

Linux
Kernel

Kernel je jezgra operacijskog sustava, njegova srž. Ukratko, to je softver koji upravlja pristupom korisničkih programa sistemskom hardveru i softverskim resursima. Ovi resursi se kreću od dobijanja procesorskog vremena, pristupanja memoriji, čitanja i pisanja po diskovima, povezivanja u mreže pa do interakcije s terminalom ili GUI-om (Graphical User Interface). Kernel sve ovo omogućava kontroliranjem i pružanjem pristupa memoriji, procesoru, ulazno/izlaznim uređajima, datotekama na disku i specijalnim servisima za korisničke programe. Kernel se sastoji od nekoliko podsustava: 
 Podsustav za upravljanje procesima 
 Podsustav za upravljanje memorijom 
 Podsustav za upravljanje ulazom/izlazom
 Podsustav za upravljanje fajlovima

Operacijski sistemi
Softver
Mark Shuttleworth

Mark Richard Shuttleworth (rođen 18. septembra 1973) je južnoafrički biznismen. Shuttleworth je rođen u Welkomu u Južnoj Africi. On je ujedno prvi Južnoafrikanac koji je sebi kupio put u svemir. Trenutno živi u Londonu i ima dvojno državljanstvo, južnoafričko i britansko.

Shuttleworth je postao planetarno poznat nakon što je 25. aprila 2002. godine sebi kupio let u svemir, koji je tada platio otprilike 20 miliona američkih dolara. Dva dana kasnije, Soyuz letjelica je došla do Međunarodne svemirske stanice, gdje je proveo 8 dana u eksperimentalnim istraživanjima. Petog maja se vratio na Zemlju. Mark se dvije godine pripremao i proveo 7 mjeseci u Zvjezdanom Gradu, u Moskvi. Shuttleworth je postao Debian programer u ranim 1990im, a 2004 se vratio u svijet Linuxa osnivajući distribuciju Ubuntu Linux, sa svojom kompanijom Canonical Ltd. U 2005 godini osnovao je Ubuntu fondaciju sa početnim kapitalom od 10 miliona dolara.

Izvori

Eksterni linkovi 

 Biografija na Markovoj službenoj stranici 
 Let u svemir Marka Shuttlewortha 
 Mark Shuttleworth odgovara na pitanja u vezi Ubuntua 
 Shuttleworth fondacija  

Južnoafrički poslovni ljudi
Ubuntu
GNOME

GNOME projekat je internacionalna težnja da se napravi računarska platforma jednostavna za korištenje od strane programera slobodnog softvera. GNOME je službeni desktop GNU projekta, a naziv je skraćenica od GNU Network Object Model Environment.

Cilj 
Prema službenoj web stranici, GNOME projekat nudi dvije stvari: GNOME desktop okruženje, jednostavno i privlačno korisnicima i GNOME programerski tim koji je zadužen za razvijanje samog GNOME okruženja i kreiranje aplikacija. 
GNOME projekat naročito ističe jednostavnost, korisnost i stvari koje "samo rade". Drugi ciljevi projekta su: 
 Sloboda - napraviti desktop okruženje koje će uvijek biti besplatno, sa source kodom koji je svima dostupan.
 Lokalizacija - prevođenje okruženja na razne jezike.
 Organizacija - regularni tok izdavanja novih verzija i disciplinirana struktura zajednice.
 Podrška - bilo kakav način podrške kompanijama/organizacijama/pojedincima koji koriste GNOME.

Historija 
GNOME projekat su napravili Miguel de Icaza i Federico Mena u augustu 1997.

Razvoj u slikama

Vanjske veze 
Službeni linkovi
 GNOME web stranica
 Vodiči za korisnike i system administratore 
 The GNOME Documentation Project 
 live.gnome.org — mjesto za programere 
 Integracija blogova GNOME korisnika
 Artwork i teme za desktop
 Izdanja GNOME projekta 

Ostali linkovi
 GFiles.org Kolekcija GNOME softvera
 GnomeFiles.org Softver za GNOME
 gnomesupport.org — stranica za podršku korisnicima
 Footnotes — forum
 GNOME Journal — online magazin posvećen GNOME desktopu
 GNOME Look — kolekcija tema i artwork-a za GNOME
 GnomeFiles Kolekcija GNOME/Gtk+ softvera

Linux
Ubuntu fondacija

Ubuntu fondacija je neprofitna organizacija posvećena podržavanju Ubuntu distribucije.

Osnovana je od strane Canonical Ltd. 1. jula 2005. godine, a osnivanje je oglasio Benjamin Mako Hill. Mark Shuttleworth je ponudio novac za osnivanje u iznosu od 10 miliona dolara da osigura da će organizacija moći raditi. Trenutno je fondacija neaktivna, a Mark Shuttleworh je opisao kao "sredstvo u slučaju nužde" ako bi se nešto dogodilo njemu ili kompaniji Canonical Ltd.

Jedan cilj fondacije je da osigura da Ubuntu ostane podržan produženi period vremena (3 godine za desktop računare i 5 godina za servere, krećući od verzije 6.06). Drugi ciljevi uključuju izdavanje novih verzija distribucije, i održavanje distribucije slobodnom i potpuno besplatnom.

Vanjske veze 
 Novost o otvaranju fondacije 

Britanske kompanije
Kompjuterske kompanije
Fondacije
Ubuntu
OpenOffice.org

OpenOffice.org je slobodan programski paket otvorenog koda za uredsko poslovanje. Sadrži program za obradu teksta, program za prezentacije, program za vektorsko crtanje, program za kreiranje baza podataka i tabelarne proračune. Postoje verzije OpenOffice.org-a za razne operativne sisteme: Microsoft Windows, Linux, BSD, Solaris i Mac OS X. Openoffice.org je kompatibilan i predstavlja direktnu konkurenciju Microsoft Office-u. Takođe podržava OpenDocument standard za razmjenu podataka. 
OpenOffice.org drži 14% korporativnog tržista, a službena web stranica je do sada zabilježila preko 60 miliona download-a.

Komponente 
 Writer - program za obradu teksta
 Draw - program za vektorsko crtanje
 Base - program za baze podataka
 Calc - program za tabelarne proračune
 Math - program za pisanje matematičkih formula
 Impress - program za prezentacije

Eksterni linkovi 

 Službena web stranica 

Linux
GIMP

GIMP (GNU Image Manipulation Program) je najpopularnija besplatna aplikacija za obradu/stvaranje računarskih slika za Linux operativni sistem, koja je dostupna i kao komercijalna aplikacija. Ovaj program ima jako dobru podršku za razne filtere koji se koriste pri radu sa računarskom grafikom pa je čak po kvaliteti upoređivan i sa Adobe Photoshopom.

GIMP je programiran pod X11-a na UNIX-om, ali je dostupan i za Linux, Microsoft Windows i Mac OS X operativne sisteme.

Vanjske veze 

 Službena web stranica GIMP-a 
 Dokumentacija 
 GIMP Professional Presets Archives  
 HOWTO dokumenti  

Softver
Linux
Server

Server ili poslužitelj je namjenski računar ili program koji šalje ili prima podatke od jako velikog broja klijenata. Serveri se klasificiraju po namjeni na sljedeće: 
 web server
 datotečni server (file server)
 server e-pošte
 server za detektiranje štetnog softvera
 posrednički server (proxy server).

Razvoj servera omogućio je razvoj aplikacijskog okruženja i puta klijent-server. U ovom okruženju aplikacija je podijeljena na klijent (obično na računaru) koji prikazuje podatke i djelimično ih obrađuje, dok se server koristi kao glavna okosnica obrade i spremanja podataka koje na zahtjev klijenata nudi.

Web server 

Web server je računar na kojem se nalaze web stranice. Kako je pristup svakom računaru određen portovima (ulazima) koji su predstavljeni brojevima, tako je i pristup web serveru određen portom. Port za pristup web serveru je 80. Svaki server ima IP adresu, tako da kada se neka stranica posjećuje, odnosno neki server, zapravo se posjećuje adresa kao 98.34.65.243:80, gdje broj 80 govori da se radi o web serveru.

Vanjski linkovi 
 SUN serveri 
 IBM serveri 
 HP serveri 
 Dell serveri 
 Motorola Communications serveri 

Internet
Web-server

Web server je računar na kojem se nalaze web stranice. Kako je pristup svakom računaru određen portovima (ulazima) koji su predstavljeni brojevima, tako je i pristup web serveru određen portom. Port za pristup web serveru je 80. Svaki server ima IP adresu, tako da kada se neka stranica posjećuje, odnosno neki server, zapravo se posjećuje adresa kao 98.34.65.243:80, gdje broj 80 govori da se radi o web serveru. 

Prostor na web serveru se može zakupiti kod davaoca (provajdera) usluga hostinga (posluživanja) stranica. Prilikom izrađivanja stranica, da bi one bile dostupne na Internetu, potrebno je da se smjeste na neki web server. 
Web serveri obično dolaze u vidu clustera u velikim centrima podataka (). Naravno, moguće je i od običnog računara napraviti web server, no to nije tako dobro rješenje iz nekoliko razloga. Kao prvo, web stranice smještene na serveru moraju biti stalno dostupne, što znači da računar mora biti stalno uključen i spojen na Internet. Također je potrebno imati statičku IP adresu (iako postoje određene "tehnike" za instalaciju servera na računar koji nema statični IP). Web server bi trebao imati stalnu IP adresu, kako bi mogli registrovati domenu i tu domenu usmjeriti na dotični IP. Na taj način posjetitelji ne moraju pamtiti brojeve (IP) servera već samo adresu kao što je sh.wikipedia.org.

Hardver
Internet
Synaptic

Synaptic јe računarski program koјi predstavlja GTK+ verziјu APT programa za Debian Linux sistem upravljanja paketima. Synaptic se obično koristi na sistemima baziranim na deb paketima, ali se može koristiti it na sistemima baziranim na RPM paketima.

Razvoј Synaptica јe finansirala Connectiva, koјa јe tražila od Alfredo Kojime, tadašnjeg zaposlenog, da napiše grafičku verziјu za APT, nastavljajući rad koјi јe započet pravljenjem APT RPM verziјe i kasniјe јe Synaptic počeo da se koristi u Connectiva instalacionom procesu. Gustavo Niemeye јe takođe radio na razvoјu, dok јe radio za Connectiva kompaniju. Trenutno projekat održava Michael Vogt.

Vanjski linkovi 
 Synaptic Package Manager
 Ubuntu howto stranica za Synaptic

Linux
Softver
Dinamični aiki jujutsu

Dinamični aiki djudjucu (Dynamic Aiki Jujutsu) je borilački sistem nastao na temeljima Daito Ryu Aiki Jujutsua. To je sistem koji pokriva sve distance borenja. Mešavina je starih i modernih pravaca a potpuno jedinstvena i efikasna borbena veština prilagodjena modernim shvatanjima i zahtevima današnjice. Može biti odlična rekreacija, sport ili stvarno efikasna samoodbrana. Principi koji su jedinstveni za ovu veštinu su: pravovremena reakcija, dinamika u izvodjenju tehnike, zadavanje udaraca u vitalna mesta, završna poluga ili završni udarac koji se vežba metodom “tameshiwari“ . U Dynamic Aiki Jujutsu-u se vežbaju: kretanja tela, udarci, poluge, bacanja, čišćenja, gušenja, parterne tehnike, borba sa oružjem i odbrana od naoružanog napadača. Prateći efekti redovnog treniranja su: razvija samopouzdanje i koncentraciju, čini telo jakim i vitalnim, razvija i poboljšava motoriku i koordinaciju. Vežbati mogu svi bez obzira na pol i uzrast.

Vanjske veze 
 Dynamic Aiki Jujutsu Asocijacija Srbije 

Borilačke vještine
Sport
Oružje

Oružje predstavlja svaki predmet koji služi za ozljeđivanje, ubijanje ili onesposobavljanje ljudskih ili drugih živih bića, odnosno za uništavanje i onesposobljavanje drugih predmeta ili materijalnih dobara vezanih za određene ljude ili društva. Oružje služi kako za napad tako i za obranu, odnosno u svrhu prijetnje i zaštite. U širem smislu svako sredstvo (pa i psihološko) kojim se nekome ili nečemu namjerno nanosi ozljeda i šteta se naziva oružjem.

Podjela oružja 
Za podjelu oružja postoje različiti kriteriji, koji variraju od različitih definicija ili vojnih doktrina. Najpoznatije je ono prema namjeni, izvoru energije ili principu djelovanja kojom se oružje dijeli u deset glavnih grupa:
 hladno oružje
 vatreno oružje koje se prema kalibru ponekad dijeli na:
 streljačko oružje
 artiljerijsko oruđe
 raketno oružje
 minsko-eksplozivno oružje
 elektromagnetsko oružje
 nuklearno oružje
 kemijsko oružje
 biološko oružje
 psihološko oružje
 ekonomsko oružje

Oružje se prema potrebnom broju ljudi dijeli na individualno i kolektivno oružje, a prema načinu borbe/upotrebe i na napadno i obrambeno oružje.

Oružje po erama 
 Drevna
 Srednjovjekovna
 Vojna tehnologija napoleonskih ratova
 Tehnologija prvog svjetskog rata
 Vojna tehnologija drugog svjetskog rata
 Vojna tehnologija kraja 20. vijeka
 Moderno naoružanje
 Sve ere

Vidi još 
 Oružje za masovno uništenje

Eksterni linkovi 

 Higgins Armory Museum 
 Society of the Military Horse
 Pentagon plans cyber-insect army
 Weapon Systems

Vojska
Zlatna palma

Zlatna palma (Palme d'or) ime je jedne od najprestižnijih filmskih nagrada koja se dodjeljuje na Filmskom festivalu u Cannesu. Nagradu je vijeće organizatora festivala uvelo 1955. godine, preimenovanjem dotadašnje nagrade Grand Prix du Festival international du film. (Grand Prix kanskog festivala danas se dodjeljuje kao zasebna nagrada, manjeg značaja od Zlatne palme) Danas se Zlatna palma smatra jednom od najcjenjenijih filmskih nagrada filmske industrije, i često se naziva "međunarodni oskar".

Svake godine u svibnju održava se festival na kojem se prezentira 20-ak nominiranih filmova. Žiri, sastavljen svake godine od različitih filmskih ličnosti, odlučuje o dodjeli nagrada za najbolje glumice, glumca, režije, scenarija, velike nagrade žirija te glavne nagrade, Zlatne palme.

Do sada dvaput su Zlatnu palmu osvojili samo Alf Sjöberg, Francis Ford Coppola, Shohei Imamura, Emir Kusturica, Bille August, Michael Haneke te braća Luc i Jean-Pierre Dardenne. Jane Campion je za sada jedina žena koja je ikada osvojila tu nagradu.

Dobitnici Zlatne palme

Povezano 
 Film
 Filmski festival u Kanu

Vanjske veze 

 Festival-Cannes.com 
 IMDb - popis svih pobjednika 

Francuske filmske nagrade
Kanski filmski festival
Kanski filmski festival

Filmski festival u Cannesu (francuski: le Festival international du film de Cannes ili jednostavnije le Festival de Cannes) je najprestižniji filmski festival u svijetu. Prvi put je održan od 20. rujna do 5. listopada 1946. u ljetovalištu Cannesu, na jugu Francuske. Od tada festival se održava svake godine u svibnju mjesecu.

Najprestižnija nagrada festivala je Zlatna palma (Palme d'Or) koja se dodjeljuje za najbolji film.

Ostale nagrade

Dugometražni filmovi 
 Grand Prix
 Prix de la mise en scène
 Prix du Jury
 Prix du scénario
 Prix d'interprétation féminine du Festival de Cannes
 Prix d'interprétation masculine du Festival de Cannes
 Prix un certain regard

Kratkometražni filmovi 
 Palme d'Or du Festival de Cannes - court métrage
 Prix du Jury - court métrage

Ostali 
 Camera d'Or – utemeljena 1978.

 
Francuski filmski festivali
List

List je vegetativni organ biljke koji obavlja asimilacijsku i transpiracijsku funkciju.

Anatomska građa 
U anatomskom pogledu, list nije tako jako diferenciran, kao u morfološkom, ali je još uvijek diferenciraniji i od stabiljke i od korijena. 

List se razvija u atmosferi pa se tijekom evolucije najviše diferencirao od svih biljnih vegetativnih organa. Pročavanjem vanjske građe i oblika lista bavi se organografija lista. 

List se uvijek nalazi u primarnoj građi, pojava sekundarnih staničja u listu, patološka je pojava.

Otpadanje lišća 
Prema otpadanju lišća, razlikuju se tri skupine biljnih vrsta:
 listopadne vrste- sve svoje lišće odbacuju na kraju svog vegetacijskog razdoblja; npr. hrast kitnjak, hrast lužnjak, bukva, pitomi kesten, poljski jasen i neke vrste četinjača: ariš, metasekvoja i taksodij.
 zimzelene vrste – lišće ne odbacuju na kraju vegetacijskog razdoblja, već ga zadržavaju tijekom zime, sve do novog vegetacijsiog razdoblja, kad neposredno prije pojave novoga lišća otpada staro (npr. kalina, meke paprati i dr.
 vazdazelene vrste- nikada ne odbacuju sve lišće odjednom, ali djelomično u malim količinama odbacuju svake godine; npr. hrast crnika, hrast oštrika, hrast plutnjak, magnolija, mušmulica i velika većina četinjača: jela, smreka, borovi, čempresi, pačempresi, tuje...

Vrste lišća 
 izolateralni tip - nema diferencijacije na gornju i donju stranu lista, jer su listovi postavljeni tako, da su jednako osvijetljeni s obje strane, npr. kod lista perunike
 dorziventralni ili bifacijalni tip- postoji diferencijacija na gornju i donju stranu lista, npr. kod lista bukve
 koncentrični ili ekvifacijalni tip - takav list zove se iglica, npr. iglica crnog bora

Eksterni linkovi 

Biljni organi
Kitnjak

Kitnjak () je vrsta bjelogoričnog drveta iz roda hrastova. Narodni nazivi za kitnjak su i brdnjak, gorun, beljik, črepinjak, graden, ljutik.

Rasprostranjenost 
Raste na brežuljkastim i brdskim položajima, Srednje i Južne Europe, te Zapadne Azije. U Hrvatskoj je autohtona vrsta drveća.

Izgled 
Naraste do 40 m u visinu. Debljina debla može biti i 1–3 m prsnog promjera. Kora debla, mnogo je tanja i pliće ispucala nego kod hrasta lužnjaka. Pupovi su smeđi, goli, čunjasto–ušiljeni. Izbojci su goli. Lišće je 8–12 cm dugo, obrnuto jajoliko, podjednakih lapova (5-7 pari), s donje strane slabije dlakavo uz srednju žilu. Peteljka je 1-3 cm duga. Plod je žir, kraći i deblji od žira, hrasta lužnjaka, jednolično svjetlo-žućkaste boje. Ima manje raskošnu krošnju nego hrast lužnjak. Ženski cvatovi kod hrasta lužnjaka imaju kratku stapku, dok kod hrasta kitnjaka nemaju stapku, već su sjedeći. Cvate u travnju i svibnju, žirevi se drže 2-5 zajedno.

Ekološka svojstva 
Ne pojavljuje se na vlažnim tlima, slabo na vapnenastoj podlozi, voli kiselo tlo. Njegove šume su u velikoj mjeri iskrčene za potrebe poljoprivrede. Voli svjetlost, na zasjenu je manje osjetljiv od hrasta lužnjaka. Otporan je na prašinu i otrovne plinove. Njegovo drvo je vrlo visoke kvalitete. Uzgaja se u šumama do dobi od 120 godina. To mu je optimalna zrelost. Fiziološka zrelost je i do 1000 godina.

Quercus
Krošnja

Krošnja je onaj dio stabla na kojem rastu iglice ili lišće. Nalazi se između prvih "pravih" grana i vrha stabla. U lišću krošnje, koja čini najteži dio stabla, odvija se fotosinteza koja stablo snabdijeva hranom.

Krošnje su svuda vrlo važni dijelovi životnog okoliša. Tako pticama služe kao mjesto za gnijezda, a vjevericama su izvor hrane. Krošnje stabala u uvijek zelenim kišnim šumama redovno nastanjuju tisuće živih organizama. Gusto obrasle krošnje drveća u tim šumama propuštaju vrlo malo svjetla na tlo i na biljke nižeg rasta, tako da se umjesto na tlu, u tim ekosistemima život "preselio" u krošnje stabala.

Botanika
Tlo

Tlo (zemljište) je rahli površinski dio Zemljine kore u što ubrajamo: prah, glinu, pijesak, šljunak, mješavine pijeska, šljunka i praha, pa čak i glina.

Tlo nastaje mehaničkim trošenjem svih vrsta stijena.

Ovisno o vrsti tla, ono može povećavati svoj volumen ili ga smanjivati (ovisno o postotku vode koju sadrži). Tlo je nehomogeno i znatno je deformabilnije (stišljivije) od stijena.

Tla prema vrsti dijelimo na: 
 koherentna tla – to su vezana tla: prah, glina, organsko tlo
 nekoherentna tla – nevezana tla: šljunak, pijesak i njihove mješavine

U tlo neki svrstavaju još i treset (tj. ugljen, koji se najčešće nalazi u šljuncima, između proslojaka).

Znanost o tlu u građevinarskom smislu može se podjeliti prema područjima izučavanja na dva glavna dijela: mehanika tla i statika tla.

Grana geologije koja se bavi proučavanjem tala zove se pedologija.

Vanjske veze i literatura 

 Soil Survey Staff. (1975) Soil Taxonomy: A basic system of soil classification for making and interpreting soil surveys. USDA-SCS Agric. Handb. 436. U.S. Gov. Print. Office. Washington, DC. 
 Soil Survey Division Staff. (1993) Soil survey manual. Soil Conservation Service. U.S. Department of Agriculture Handbook 18.
 Logan, W. B., Dirt: The ecstatic skin of the earth. 1995 
 Faulkner, William. Plowman's Folly. New York, Grosset & Dunlap. 1943. 
 Jenny, Hans, Factors of Soil Formation: A System of Quantitative Pedology 1941
 Why Study Soils? 
 Soil notes
  Photographs of sand boils.
 Oregon State University's Soils  (wiki)
 OpenAg.info's Soil Science Encyclopedia  (wiki)
 European Soil Portal EUSOILS (wiki)
 Soil-Net.com A free schools-age educational site teaching about soil and its importance.
 Soilscapes Viewer a free online viewer of the soils of England and Wales and soils data source.
 Wossac the world soil survey archive and catalogue.
 Geo-technological Research Paper, IIT Kanpur, Dr P P Vitkar - Strip footing on weak clay stabilized with a granular pile http://pubs.nrc-cnrc.gc.ca/cgi-bin/rp/rp2_abst_e?cgj_t78-066_15_ns_nf_cgj4-78

Geologija
Pedologija

Pedologija (ruski: Педология, od grčkog pedon = tlo, zemlja), je znanost o tlu njegovom sastavu i oblicima. Ona se bavi genezom, morfologijom, klasifikacijom i distribucijom tla.

Tlo nije samo potpora za vegetaciju, nego je i zona ('pedosfera') brojnih interakcija između klime (voda, zrak, temperatura), života u tlu (mikroorganizmi, biljke, životinje) i njegovih ostataka, mineralnog materijala od izvornih i dodanih stijena, te njegova položaja u krajobrazu. Tijekom njegove formacije i geneze, profil tla polagano se produbljuje i razvija karakteristične slojeve nazvane 'horizonti', dok se približava sigurnom stanju ravnoteže.

Korisnici tla (poput poljoprivrednika) u početku nisu pokazivali veliku brigu za dinamiku tla. Gledali su na tlo kao sredstvo čija su kemijska, fizička i biološka svojstva bila korisna za službu poljoprivredne produktivnosti. U drugu ruku, pedolozi i geolozi nisu se u početku usredotočili na poljoprivredne primjene karakteristika tla (edafična svojstva) već nad njegovim odnosom prema prirodi i povijesti krajobraza. Danas postoji integracija dva disciplinarna pristupa kao dio znanosti o krajobrazu i okolini.

Pedolozi se sada također zanimaju za praktične primjene dobro shvaćenih pedogenetskih procesa (evolucija i funkcioniranje tala), poput interpretiranja njegove povijesti okoline i predviđanja posljedica promjena u zemljišnoj upotrebi, dok poljoprivrednici shvaćaju da je kultivirano tlo složeno sredstvo koje je često rezultiralo kroz nekoliko tisuća godina evolucije. Oni shvaćaju da je trenutna ravnoteža krhka i da samo čitavo poznavanje njezine povijesti čini mogućim osiguravanje održive upotrebe.

Slavni pedolozi 
 Olivier de Serres
 Bernard Palissy
 Vassili Dokuchaev
 E. W. Hilgard
 Hans Jenny

Geologija
Grecizmi
Litosfera

Litosfera je vanjski tvrdi kameniti sloj koji seže do dubine 200 km. Ovaj sloj na površini naziva se Zemljina kora. Ispod litosfere do dubine 2.700 km nalazi se plašt ili mantija. U ovom sloju stijene su užarene zbog visokih temperatura koje narastaju do 3.000 stepeni. Ispod plašta do centra Zemlje nalazi se jezgra. Ona je duboka oko 3.400 km i u njoj se nalazi 1/3 ukupne mase Zemlje. Zbog veoma visokih temperatura, koje iznose preko 5.000 stepeni, jezgra Zemlje je užarena.

Postoji 7 velikih ploca i 6 manjih. Ploče se pomiču te dolazi do razmicanja, podvlačenja ili smicanja.
Okeanske i kontinentalne ploče različite su debljine i specifične težine te se pomiču od nekoliko milimetara do nekoliko centimetara godišnje.Litosferne ploče se kreću zbog energije u unutrašnjosti zemlje.

Reference

Literatura

Vanjske veye 

 Earth's Crust, Lithosphere and Asthenosphere 
 Crust and Lithosphere

Struktura Zemlje
Magmatske stijene

Magmatske stijene se drugačije nazivaju i eruptivne stene. Nastale su očvršćavanjem magme u zemljinoj unutrašnjosti odnosno očvršćavanjem lave na površini Zemlje. Dele se na dubinske i površinske.

Prva Zemljina kora je bila sastavljena samo od magmatskih stena.

Prema mestu nastanka magmatske stene se dele na izlivne (efuѕivne) i dubinske (intruzivne).

Dubinske magmatske stene su zrnaste strukture.Kod njih su svi mineralni sastojci iskristalisani i približno su iste veličine.

Izlivne magmatske stene se sastoje od sitno iskristalisane mase, u kojoj se nalaze pojedini krupniji kristali. Najčešće se sreću u obliku vulkanskih kupa, a dubinske u obliku batolita i lakolita.

Oblici koji nastaju hlađenjem magme su : 
 Batolit (nastaje kada magma očvrsne u vidu brežuljka) - Kopaonik
 Lakolit (nastaje kada magma očvrsne u vidu pečurke ili sočiva) - Avala
 Žične stene (nastaje kada magma očvrsne u vidu tanke niti koja podseća na žicu)

Oblici koji nastaju hlađenjem lave su :
 Vulkanske kupe (nastaje kada se lava nagomila u vidu brežuljka ili uzvišenja)
 Vulkanske ploče (nastaje kada se lava razlije na većoj površini i tako očvrsne)
 Okamenjeni potoci lave.

Magmatske stene se takođe dele i po hemijskom sastavu na
 kisele - preko 66% SiO2,
 neutralne - 53-66% SiO2,
 bazne - 45-53% SiO2,
 krajnje bazne - ispod 45% SiO2.

Povezano 
 Stene
 Sedimentne stene
 Metamorfne stene

 
Stijene
Metamorfne stijene

Metamorfne stene nastaju procesom metamorfoze od neke magmatske stene ili sedimentne stene. Pod metamorfozom se podrazumeva delovanje visoke temperature pritiska, vodene pare i gasova. Najpoznatije metamorfne stene su: kvarcit, mermer, gnajs i još mnogo drugih.

Gnajs je zastupljen na Jastrebcu, Juhoru, i drugim planinama u Srbiji. Pošto se pod uticajem atmosferilija brzo raspada, gnajs nije pogodan kao građevinski materijal.
Mermer je nastao ponovnom kristalizacijom krečnjaka i dolomita. Mermer je u građevinarstvu cenjen kao ukrasni kamen. Najveće nalazište mermera u Srbiji je na Venčacu kod Aranđelovca.

Metamorfne stene se dele na:
 Dinamo-metamorfne(nastaju procesom metarmofoze)
 Kontaktno-metamorfne(nastaju procesom metarmofoze i došle su u kontakt sa lavom ili magmom)

Povezano 
 Stene 
 Sedimentne stene
 Magmatske stene

 
Stijene
Vlaški jezik

Vlaški jezik je maternji jezik Vlaha Srbije i predstavlja nekodifikovani skup tračko-romanskih narečja, koji pripadaju balkanskom latinitetu. On pripada grupi istočnoromanskih jezika. Carani, koji žive u nizijama oko Zaječara, Negotina i Kladova govore krajinsko-timočkim, a Ungurjani, koji naseljavaju područja Homolja, Zvižda, Stiga, Braničeva, Mlave, Resave i Morave govore braničevsko-homoljskim dijalektom vlaškog jezika. Porečka reka i Crnorečje pripadaju prelaznoj dijalekatskoj zoni, čije se stanovništvo tradicionalno zvalo Munćani. Govor Munćana je mnogo bliži govoru Ungurjana, sa kojima inače Munćani imaju više sličnosti nego sa Caranima. Pored razumljivih leksičkih razlika, do kojih su dovele dve različite ekonomije stočarstvo i ratarstvo, najuočljivije su glasovne razlike: Carani imaju č/ć (č/ć) i dž/đ (dž/đ), a nemaju afrikatu "dz" niti umekšane glasove "ś" i "ź", dok Ungurjani u svome govoru nemaju "č" i "dž", ali imaju "ć", "đ", umekšane glasove "ś" i "ź" i afrikatu "dz", umesto koje se kod Carana čuje glas "z". Za Ungurjane je takođe karakterističan oblik predloga "po" i "od": pră/dă, koji kod Carana i Munćana ima formu: pi/pe/pje odnosno đi/đe. Posebnu dijalektološku crtu imaju govori Bufana u Majdanpeku i Roma u Brodici kod Kučeva i Lukovu kod Boljevca.

Spoljašnje veze 
Vidi primere dijalektoloških zapisa: 
 Govor Munćana iz Gornjeg Poreča
 Govor Munćana iz Srednjeg Poreča i Crne reke
 Govor Ungurjana sa Mlave
 Forum posvecen u celosti Vlasima 

Romanski jezici
Jezici Srbije
Jezici po abecedi
Oružane snage

Oružane snage, ponekad poznate i pod jedinstvenim nazivom oružana sila, a kolokvijalno kao vojska ili armija jest naziv koji se koristi za društvenu organizaciju ili skup društvenih organizacija oformljenih, obučenih i održavanih u svrhu vođenja rata.

U užem smislu se pod oružanim snagama najčešće smatraju vojne formacije osnovane i održavane od strane pojedine države, odnosno profesionalne vojničke institucije. U njih ponekad mogu ulaziti i paravojne formacije, mada se taj izraz često koristi za institucije povezane s ne-državnim entitetima kao što su političke stranke ili pokreti.

Grane i rodovi 

 kopnena vojska
 pješaštvo
 topništvo (topničko-raketne postrojbe)
 oklopništvo (oklopne postrojbe)
 ratna mornarica
 ratno zrakoplovstvo i PZO
 postrojbe za posebne namjene

Vidite još 
 Vojna povijest

Vanjske veze 

 Janes Defence
 Center for Defense Information
 Federation of American Scientists
 Military News 
 Directory of Online Military Indexes & Records - USA
 US Military News DefenseLINK.mil
 Baltic Defence College 

Vojska
Vojska

Vojska (od praslavenskog i staroslavenskog: vojinъ= ratnik), u širem smislu, ukupna vojna sila (oružane snage) neke države ili saveza država. 

Taj se naziv u tom značenju koristio do 20. vijeka, sve dok su vojske bile pretežno sastavljene od pješadije, konjice, inžinjerije, artiljerije i ratne mornarice. Ali kako se odtad njena aktivnost proširila i na zračna prostranstva, danas se ukupnu vojnu silu češće koristi termin - oružane snage, dok se ime vojska u užem smislu češće koristi samo za kopnenu vojsku

U oružanim snagama manjih država koristi se kao sinonim - armija (od francuskog: armée, od latinskog: armare=naoružati).
To je velika organizirana snaga naoružana i istrenirana za rat, naročito na kopnu. 
Armija je vojna jedinica organizirana za samostalno kopneno ratovanje.

Armija je najčešće sastavljena od 3 -4 divizije (9 - 12 pukova) i ostalih manjih pomoćnih formacija bataljona, četa (artiljerije, saniteta, inžinjerije...)
Armijom mogu komandirati oficiri sa činom general-pukovnika i višim.

Historija 

Tokom historije mijenjao se karakter i organizacija vojske. Društveni i politički aspekti nacija u različitim periodima rezultirali su revizijom u sastavu vojski. 
Nova oružja utjecala su na prirodu ratovanja i organizaciju vojski. U raznim vremenima vojske su bile formirane od vojnika pješadinca, konjanika ili vojnika poslužioca artiljerijskih oruđa, sastavljene od profesionalaca ili amatera, od najamnika koji se bore za plaću ili za ono što opljačkaju, ili od patriota koji se bore za svoju naciju. 
Razmatranje razvoja vojski mora se promatrati u svjetlu vremena u kojem je konkretna vojska formirana i vojnih kampanja koje je vodila.

Naziv armija (armata, armada) upotrebljavao se isprva u ratnoj mornarici na prelazu iz srednjeg u novi vijek za veću flotu ratnih brodova, nakon tog se taj naziv prenio i na kopnenu vojsku. 
Armija kao najviša operativna jedinica kopnene vojske prvi put se spominje za Francuskih revolucionarnih ratova krajem 18. vijeka.
U Drugom svjetskom ratu armije su kao najviši operativni sastavi, djelovale samostalno na pojedinim frontovima ili kao grupe armija.

Vojskom ili Armijom se, barem u mirnodopskom stanju, ne smatraju milicija kao i druge paravojne formacije.

Izvori

Vanjske veze 

 Army military 
 Armija 
Vojska
Parsek

Parsek je osnovna jedinica za mjerenje udaljenosti u svemiru. Iz upotrebe potiskuje svjetlosnu godinu. 1 pc=3,26 svj.god.. to je udaljenost na kojoj zvijezda ima paralaksu od jedne lučne sekunde, tj sa te udaljenosti poluprečnik Zemljine orbite se vidi pod uglom od 1 sek.

Astronomija
Mjerne jedinice u astronomiji
Danijal Ahmetov

Danijal Kenžetajevič Ahmetov (kazački: Дaниял Кенжетaйұлы Ахметов) (rođen 15. 6. 1954. u Pavlodaru) služio je kao premijer Kazahstana od 13. 6. 2003. Kritičari ga zovu "Terminator," što je nadimak kojeg je stekao kao guverner provincije Pavlodar, odnosno obračunavajući se s pristašama Galjimžana Žakijanova, bivšeg guvernera. Dana 8. 1. 2007. je podnio ostavku. Ostavka nije obrazložena, ali ga je predsjednik Nursultan Nazarbajev prošle godine kritizirao zbog rastrošnosti u upravnim grešaka. Predsjednik Nazarbajev je prihvatio njegovu ostavku i odmah ga imenovao vršiteljem dužnosti premijera.

Bilješke

Vanjske veze 
 Kazakhstan Launches its First Communications Satellite
 Kazakhstan Weighs Damage From Russian Rocket Crash
 Jordan Interested In Kazakh Grain
 Kazakh PM Reappointed After Election
 Kazakh Parliament Approves Surplus State Budget

Biografije, Kazahstan
Premijeri