alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Pierre de Coubertin

Barun Pierre de Coubertin (Pariz, 1. siječnja 1863. - Ženeva, 2. rujna 1937.), rođen kao Pierre de Frédy francuski pedagog i povjesničar, u toj istoj povijesti najbolje ostao upamćen kao sportski djelatnik - utemeljitelj modernih Olimpijskih igara.
   
Rođen je u Parizu, u plemićkoj obitelji, de Coubertin je nakon posjeta britanskim i američkim sveučilištima, od kojih su neka njegovala uspomene na starovjekovne Olimpijske igre ostao trajno "inficiran" idejom Olimpizma. Tim više jer je kao pedagog shvaćao važnost sporta i fizičke kulture u razvoju mladog čovjeka.

De Coubertinovim željama za obnavljanjem starovjekih, antičkih Igara pogodovalo je i to što je rastao međunarodni interes za sve što je antičko i antikno, jer su nekako baš u to vrijeme arheolozi (pogotovo njemački) otkrivali, do tada skrivena, povijesna mjesta (Mikena, Troja).

Da što više animira istomišljenike za svoj naum, on na pariškoj Sorbonni organizira, 16. lipnja - 23. lipnja 1894, međunarodni kongres. Tamo i službeno predlaže oživljavanje davno ugaslih (393 godine) helenskih Olimpijskih igara. Auditorij navodi na osnivanje službenog tijela koje će upravljati uskrslim Igrama. Tako je, zadnjeg dana kongresa, ustanovljen Međunarodni olimpijski odbor (kratica MOO, engl. IOC, itd.), kojem prvi predsjednik postaje Grk Demetrios Vikelas, a de Coubertin postaje glavni tajnik. Odlučeno je također da se, sukladno starogrčkom nazivlju, Igre prve Olimpijade modernog doba održe u njihovoj domovini Grčkoj, u Ateni, te da se poput starovjekovnih Igara, održavaju svake 4 godine. Te (I Olimpijske igre, 1896, Atena) bile su uspješne, te nakon njih Vikelas predaje predsjednikovanje de Coubertinu koji ostaje predsjednikom do 1925 godine. Prve i druge Igre njegovog mandata (Pariz, 1900. i St. Louis, 1904.) zadale su mu velike glavobolje jer su bile organizirane aljkavo i pobudile su, za razliku od onih u Ateni 1896., slabo zanimanje. Zato Pierre de Coubertin, ponovo u "provjerenoj" Ateni, 1906. godine organizira (na desetgodišnjicu onih prvih atenskih) jubilarne Igre (engl. Intercalated Games) koje su ponovo uspješne i stvari kreću nabolje. Povlači se 1925., nakon vrlo uspjelih Igara, održanih ponovo u njegovom Parizu, 1924. godine. Naslijedio ga je Belgijanac grof Henri de Baillet-Latour, a on ostaje počasnim predsjednikom sve do svoje smrti, 1937. godine.

Sahranjen je u Lausannei, u Švicarskoj, gdje je i sjedište MOO-a, dok je njegovo srce, prema njegovoj izričitoj želji, sahranjeno u ostacima starogrčke Olimpije.

Francuski historičari
Francuski pedagozi
Francusko plemstvo
Olimpijske igre
Biografije, Pariz
Alpsko skijanje

Alpsko skijanje je vrlo raširen način skijanja na planinskim padinama prekrivenim snijegom. Ime je dobilo po Alpama, planinskom gorju u Europi gdje je tradicija takvog načina skijanja i začeta. Iako je alpsko skijanje danas rašireno u cijelom svijetu i na svim kontinentima, naziv se zadržao do danas.

Ovaj vid skijanja vrlo je raširen vid rekreacije ali i jedan od standardnih olimpijski sportova na zimskim Olimpijskim igrama.

Tehnike alpskog skijanja 
Kroz povijest su se tehnike alpskog skijanja često značajno mijenjale. Razloga za te promjene bilo je više, osim same domišljatosti pojedinih učitelja skijanja tu je i tehnološki napredak materijala, oblika i funkcionalnosti skijaške opreme, nivo uređenosti staza, itd.

Prva poznata alpska tehnika je Lilefender, a dobila je ime po gradu Lilenfeldu. Riječ je o tehnici skijanja pomoću jednog dugačkog štapa, kod kojeg skijaš zabada štap u središte zavoja te se zatim oko njega rotira i na taj način određuje smjer skretanja. Kasnije su skijaši vrlo brzo usvojili korištenje dva kraća štapa a ne jednog dugačkog.

Puno je širu primjenu doživjela tzv. Alberg tehnika koju je ranih godina 20. stoljeća prezentirao Austrijanac Hannes Schneider, a poznata je i kao tehnika plužne kristijanije. Valja istaknuti i Norvežanina Sondre Norheima, koji je konstruirao skijaški vez koji je omogućio bolje upravljanje skijom, i to tehnikom koja se danas naziva telemark. Daljni napredak tehnologije, posebice kvalitete skija i njihovih rubnika, omogućile su modernije alpske tehnike kao što su prestupna tehnika te carving (čitaj karving, od engleskog naziva carving). Danas u natjecateljskom i rekreativnom alpskom skijanju preovladavaju carving, te kod manjeg broja skijaša prestupna tehnika.

Discipline alpskog skijanja 
Alpske natjecateljske skijaške discipline su: slalom, veleslalom, spust, super-veleslalom, alpska kombinacija i paralelna natjecanja. Neslužbeno bi ih mogli kategorizirati na tehničke (slalom i veleslalom) i brzinske (spust i super-veleslalom) discipline.

Najvažnije natjecanje u alpskom skijanju je ono koje se odvija na zimskim Olimpijskim igrama. Svake godine se vrhunski skijaši natječu na natjecanjima Svjetskog kupa pod patronatom Međunarodne skijaške federacije (FIS), koja organizira i niz utrka nižeg nivoa. U ne-olimpijskoj godini skijaši se okupe na Svjetskim prvenstvima.

Poznati alpski skijaši 
Velik je broj poznatih skijaša koji su kroz povijest dominirali alpskim natjecanjima. Često se kao najbolji skijaši svih vremena ističu Ingemar Stenmark, Alberto Tomba ali i brojni drugi. U posljednje vrijeme se kao jedno od najvećih imena u tom sportu nametnula Janica Kostelić, koja trenutno dominira tim športom u prvoj dekadi 21. stoljeća.

Organizacije u alpskom skijanju 
Sva pravila te organizacija i kontrola skijaških natjecanja su pod upravljanjem Međunarodne skijaške federacije (FIS) sa sjedištem u Bernu (Švicarska). U Hrvatskoj je za alpsko skijanje nadležan Hrvatski skijaški savez.

Vanjske veze 

 Hrvatski skijaški savez
 Međunarodna skijaška federacija
 retro-ski - Ski history - лыжная история

 
Skijanje
Skijaško trčanje

Nordijsko skijanje je popularna verzija skijanja. Često se naziva i skijaško trčanje te je po tom nazivu jasno da se radi o tehnici skijanja koja se koristi uglavnom na ravnijim površinama prekrivenim snijegom. Ime je dobilo po zemljama u kojima je povijesno nastalo a i danas je najraširenije upravo u nordijskim zemljama - Finskoj, Norveškoj, Švedskoj. Nordijsko skijanje je popularan vid rekreacije ali i natjecateljski sport koji je standardan na Zimskim olimpijskim igrama.

Povijest nordijskog skijanja 
Nordijsko skijanje je vjerojatno najstariji vid skijanja uopće. Nastalo je prvenstveno kao potreba za jednostavnijim transportom ljudi preko zasniježenih i zaleđenih površina u hladnim područjima, posebno sjeverne Europe i Azije. Danas je ova varijanta skijanja raširena na svim kontinentima.

Natjecanja u nordijskom skijanju 
Natjecanja u nordijskom skijanju obuhvaćaju cijeli raspon duljina staza od tzv. sprint utrka od nekoliko kilometara pa do maratona od nekoliko desetaka kilometara. Discipline i pravila natjecanja propisuje i provodi Međunarodna skijaška federacija (FIS).

Nordijsko skijanje je standardni sport na Zimskim olimpijskim igrama. FIS također organizira i Svjetski kup te Svjetska prvenstva.

Osim toga, nordijsko skijanje je sastavni dio dva kombinirana sporta: Nordijske kombinacije, koja povezuje nordijsko skijanje i skijaške skokove, te biatlona, koji povezuje nordijsko skijanje i streljaštvo.

Stilovi nordijskog skijanja 
Poznata su tri stila nordijskog skijanja: klasični stil, slobodni stil i Telemark.

Kod klasičnog stila najuobičajeniji je dijagonalni korak, kod kojeg se zamah rukama i nogama izvodi naizmjence, uz odgurivanje s po jednim štapom. Postoji i korak kod kojeg se koristi istovremeno odgurivanja s dva štapa, uz zamah samo jedne noge ili bez nožnog zamaha. Za uspon se koristi tzv. riblja kost, kod kojeg iza skijaša ostaju tragovi po čijem je obliku korak dobio ime.

Slobodni stil za razliku od klasičnog dozvoljava bočno odgurivanje skijama koje više ne moraju biti paralelne. Varijante tog koraka podjećaju na korak odgurivanja kojeg koriste brzi klizači, iako naravno uključuje i odgurivanje štapovima.

U obje tehnike se kod prelaska padine koristi aerodinamični pognuti položaj sličan položaju alpskog skijaša u spustu. Isto tako za skretanje na padini trkač na skijama može upotrebiti i Telemark tehniku, s obzirom da mu vez dozvoljava podizanje pete od površine skije.

Oprema za nordijsko skijanje 
Za nordijsko skijanje potrebne su skije, koje su u usporedbi s skijama za alpsko skijanje bitno uže i duže. Skijaški štapovi su također bitno duži nego kod alpske varijante, jer moraju omogućiti efikasno odgurivanje. Skijaški vezovi u nordijskom skijanju omogućavaju podizanje pete od površine skije, dok su prsti pričvršćeni tako da omogućavaju odgurivanje i potisak na skiju.

Skijanje
Curling

Curling je zimski olimpijski sport tek od Nagana 1998., iako njegove početke možemo pronaći već na slikama znamenitog Petera Breugela iz 1565. U programu olimpijskih igara kao demonstracijski sport curling se pojavio 1924. godine. 

Brojne su teorije o nastanku curlinga u kojemu dvije četveročlane momčadi nastoje uz pomoć »četki« i »metli« smjestiti po osam »kamenih kugli« (izvorno: »stones«) što bliže središtu »kuće« (»house«) označene krugovima na ledenoj površini. Vodeći (»lead«) prvi baca svoja dva »kamena« prema središtu »kuće«, drugi i treći igrač zovu se jednostavno »second« i »third«, dok posljednji baca »skiper« koji je ujedno i kapetan momčadi. 

Curling je škotski nacionalni sport koji se proširio na Kanadu, SAD, Švedsku, Švicarsku, Norvešku, Dansku, Njemačku i Francusku, stoji u napisu »Klizeće kamenje« sedam desetljeća čekalo je olimpijsko priznanje.

Naziv igre nastao je »prema zvuku« bačenog kamenja – »the roaring game«. Breugelova platna – »Zimski krajolik s lovcima na ptice« i »Lovci u snijegu«, prikazuju »ice shooting«, bavarsku igru na ledu koja se smatra pretečom curlinga. 

Autor prvih pisanih tragova o curlingu Škot je John McQuhin koji je u veljači 1540. godine zabilježio jedan ondašnji »dvoboj na ledu«. Prva pravila curlinga objavio je The Duddingston Club 1813. godine. Svjetska prvenstva u muškoj konkurenciji igraju se od 1959. godine, a u ženskoj od 1979. godine. 

»Kamen« kojim se igra curling načinjen je od granita i teži otprilike 20 kilograma.

Sportovi
Curling
Janica Kostelić

Janica Kostelić (rođena 5.1. 1982. u Zagrebu) je hrvatska alpska skijašica koja uživa status jednog od najvećih sportaša svih vremena.

Tu je reputaciju stekla na Zimskim olimpijskim igrama u Salt Lake Cityju 2002. godine, kada je osvojila tri zlatne medalje (u alpskoj kombinaciji, slalomu i veleslalomu) - dostignuće koje su prije toga postigle samo dvije sportašice. Godine 2001., 2003. i 2006. osvojila je Svjetski kup u skijanju.

Dana 15.1. 2006. Janica Kostelić je postala treća skijašica u historiji (iza Šveđanke Pernille Wiberg i Austrijanke Petre Kronberger) koja je osvojila zlato u svih pet disciplina Svjetskog kupa, a dana 5.2. 2006. je (uz Kronenbergovu) postala druga skijašica kojoj je to uspjelo u jednoj sezoni. Godine 2006. Janica Kostelić je skijašku sezonu završila kao pobjednik Svjetskog kupa s rekordnim brojem bodova.

Dana 18.2. 2006. Janica Kostelić je na Zimskim olimpijskim igrama u Torinu osvojila zlatnu medalju u skijaškoj kombinaciji, te sa četiri zlatne medalje postala nauspješnija skijašica u olimpijskoj historiji.

Ta su dostignuća utoliko veća što je Kostelić mnoga od njih postigla bolesna i što su joj karijeru često prekidale ozbiljne ozljede. Dostignuća postaju još impresivnija ako se uzme u obzir da Kostelić na početku svoje karijere nije imala ozbiljnu podršku ni od države ni od sponzora, koji tada nisu imali razumijevanja za alpsko skijanje. 

Janica, koja je stekla nadimak Snježna kraljica, uživa status nacionalne heroine i pozitivnog uzora mladima u Hrvatskoj i šire. Njen uspjesi su poslužili kao veliki poticaj alpskom skijanju, pa se tako od prošle godine na zagrebačkom Sljemenu održavaju skijaška natjecanja, što je samo prije nekoliko godina bilo nezamislivo.

Najveći poticaj Janici Kostelić predstavlja njen otac i trener Ante Kostelić, čije su metode često bile izvorom kontroverze. Uz Janicu se skijanjem uspješno bavi i njen brat Ivica.

Janica Kostelić je također poznata po dugogodišnjem suparništvu sa švedskom alpskom skijašicom Anjom Pärson.

Vanjske veze 

 Janica Kostelić official web site
 "The Snow Queen of Croatia" by IOC
 Ski World Cup statistics for Janica

Hrvatski alpski skijaši
Hrvatski olimpijci
Alpski skijaši na Olimpijskim igrama 1998.
Alpski skijaši na Olimpijskim igrama 2002.
Alpski skijaši na Olimpijskim igrama 2006.
Olimpijski pobjednici u alpskom skijanju
Osvajači olimpijskih medalja u alpskom skijanju
Svjetski prvaci u alpskom skijanju
Dobitnici nagrade Franjo Bučar
Biografije, Zagreb
Authority control
Ivica Kostelić

Ivica Kostelić (rođen 23. 11. 1979. u Zagrebu) je hrvatski alpski skijaš, isto tako poznat kao stariji brat Janice Kostelić.

Skijanjem se bavio od malih nogu, a slično kao i njegovoj sestri, karijera mu je često bila prekidana ozljedama. No, Janičini uspjesi su mu s vremenom postali poticaj te je dosada osvojio sedam zlatnih medalja na natjecanjima za Svjetski skijaški kup. Za razliku od sestre, specijalizirao se za slalom i veleslalom.

Na Zimskim olimpijskim igrama 2006. u Torinu osvojio je srebrnu medalju u kombinaciji.

Ivica Kostelić se u slobodno vrijeme bavi sviranjem rock muzike, te je na nekoliko natjecanja održavao improvizirane koncerte.

Ivica Kostelić je nekoliko godina bio u romantičnoj vezi s američkom alpskom skijašicom Caroline Lalive, ali je ta veza nedavno prekinuta.

Godine 2006. Ivica Kostelić je upisao izvanredni studij povijesti na Sveučilištu u Zagrebu.

Pobjede u Svjetskom kupu

Titule u sezoni

Pobjede u utrkama 
26 pobjeda (15 slaloma, 9 kombinacija (5 super kombinacija, 4 klasične kombinacije), 1 superveleslalom, 1 paralelni slalom)

Vanjske veze 

 Ivica Kostelić's official website
 Ivica Kostelić at the Alpine Ski World Cup Unofficial Database
 BBC news story about Ivica Kostelić Nazi remarks

Hrvatski alpski skijaši
Hrvatski olimpijci
Alpski skijaši na Olimpijskim igrama 2002.
Alpski skijaši na Olimpijskim igrama 2006.
Alpski skijaši na Olimpijskim igrama 2010.
Alpski skijaši na Olimpijskim igrama 2014.
Osvajači olimpijskih medalja u alpskom skijanju
Svjetski prvaci u alpskom skijanju
Dobitnici nagrade Franjo Bučar
Biografije, Zagreb
Authority control
Odbojka na pijesku

Odbojka na pijesku je popularni sport koji je nastao kao varijanta tradicionalne dvoranske odbojke. Kao mjesto igre koriste se uglavnom pješćane plaže gdje je sport i nastao. Iako je odbojka na pijesku u početku bila uglavnom samo zabava, postepeno je prerasla u pravi natjecateljski sport, te je od 1996. godine u programu Olimpijskih igara.

Povijest odbojke na pijesku 

Odbojka na pijesku je nastala na plažama u Kaliforniji, odnosno u gradu Santa Monica negdje oko 1920. godine. Kao natjecateljski sport dugo nije bila šire prihvaćena, iako je bilo pojedinačnih profesionalnih turnira i natjecanja. Pravi bum u razvoju odbojke na pijesku dogodio se 90-tih godina 20. stoljeća, što je dovelo do toga da je od Olimpijskih igara 1996. godine u Atlanti odbojka na pijesku dio obitelji olimpijskih sportova.

Najpoznatije nacije u tom sportu su SAD i Brazil.

Pravila igre 
Većina pravila igre preuzeta su iz standardne odbojke, a dvije ključne razlike su vrsta terena (pijesak umjesto tvrdog parketa ili betona) te momčad koja se sastoji od dva igrača sa svake strane (a ne od 6 kao što je to slučaj u standardnoj odbojci). Evo ostalih glavnih razlika u pravilima odbojke na pijesku i dvoranske odbojke:
 teren je veličine 8x8 metara, a ne 9x9 m kao kod dvoranske varijante
 nije dozvoljeno igranje prstima iznad glave prilikom prijema servisa ili napada. Iznimno se dozvoljava igranje prstima iznad glave prilikom prijema smeča i to ako je putanja lopte iznad visine ramena igrača koji brani napad
 standard za suđenje tzv. duple lopte prilikom igranja prstima iznad glave je znatno stroži
 dodir bloka se uvijek broji kao prvi kontakt
 zabranjen je mekan dodir prilikom kojeg igrač koristi vrške prstiju da odredi smjer lopte prema protivnikovom polju, već je za napad dozvoljen samo čvrsti udarac (smeč)
 nešto blaži kriteriji vezani za prijam servisa

Karakteristično je i korištenje signala rukama kojima igrač pokazuje svom suigraču koji potez planira izvesti. Ti se signali izvode rukom iza leđa, što onemogućava protivnika da signal primijeti i prepozna. Uobičajeni signali su stisnuta šaka koja signalizira da igrać neće pokušati blok, jedan ispružen prsti koji javlja da će igrač blokom štititi moguć napad paralelom, te dva prsta koja signaliziraju pokušaj blokiranja dijagonale.

Oprema 
U slobodnoj varijanti sve što treba je odgovarajući ravni prostor na pješčanoj plaži ili terenu, odbojkaška lopta i mreža. Kako je riječ o sportu koji je najčešće vezan uz plaže, natjecatelju su su skladu s tim uvijek bosi i često odjeveni u kupaće kostime, te dok će djevojke odabrati dvodijelni sportski kupaći kostim, muški često koriste nešto šire kupaće gaćice i majice bez rukava. Zbog sunca neizbježni detalj su i sunčane naočale ili kape s šiltom.

Odbojka
Sportovi
Manirizam

Manirizam (italijanski manierismo) poseban likovni izraz u razdoblju između visoke renesanse i baroka;
traje odprilike od 1520/1530. do 1600. godine.

Značajna je pojava prvenstveno u talijanskom slikarstvu (Pontormo, Parmigianiono, Bronzino), a manje u kiparstvu (Cellini, Giovanni da Bologna).
Obilježja manirizma su odstupanje od harmonične uravnoteženosti i renesansne kompozicije, a u koloritu su jaki kontrasti tame i svjetla. Proporcije likova su izdužene, izrazi lica ekstatični, a milje u kojem su smještene figure i grupe ostaje neodređen ili samo nagovješten.

 
Umjetnički pravci
Zimska Olimpijada 1932

III. Zimske olimpijske igre - Lake Placid 1932

Igre su originalno trebale biti održane u Kaliforniji, ali su zbog nedovoljnog snijega premještene u Lake Placid. Svečano ih je otvorio Franklin Delano Roosevelt, tadašnji guverner države New York.

Olimpijske igre
Olimpijada 1932

X. Olimpijske igre - Los Angeles 1932 su bile teško pogođene velikom ekonomskom krizom, jer veliki broj naglo osiromašenih država jednostavno svojim sportašima nije mogao priuštiti putne karte do Los Angelesa. Zato je na tim igrama sudjelovalo dva puta manje sportaša nego u Amsterdamu četiri godine ranije.

Ni u samim SAD Olimpijada nije izazvala neko zanimanje. Igre je otvorio potpredsjednik Charles Curtis.

No, Igre su ostale upamćene kao prve radi kojih je sagrađeno Olimpijsko selo.

Jugoslavija se našla na listi učesnika, iako je JOK odlučio da se ne učestvuje zbog visokih troškova putovanja, zahvaljujući atletičaru Veljku Narančiću, koji je o svom trošku otputovao i SAD i takmičio se u bacanju diska.

Jugoslavija na igrama 
Oficijelno Jugoslovenski olimpijski komitet nije doneo odluku o učešću naših sportista na Igrama u Los Anđelesu, niti je prijavio za takmičenje atletičara dr Veljka Narančića, koji se takmičio u bacanju diska i sa 36,51 m zauzeo 17. mesto u konkurenciji 18 takmičara iz 11 zemalja.

Narančića je za igre prijavio Milivoje Naumović, jugoslovenski konzul u San Francisku, a Organizacioni komitet je ovu prijavu prihvatio pošto je saglasnast dao Sigfrid Edstrem, predsednik Međunarodne amaterske atletske federacije.

Spoljašnje veze 

 http://www.oks.org.rs/takmicenja/olimpijske-igre/letnje-olimpijske-igre/x-igre-los-andeles-1932/ 

 
1932
Ljetne olimpijske igre
Sport u SAD
Los Angeles
Zimska Olimpijada 1936

IV. Zimske olimpijske igre - Garmisch-Partenkirchen 1936

Igre su održane u bavarskim selima Garmisch i Partenkirchen, koje su posebno za tu prigodu, i na inicijativu Adolfa Hitlera, objedinjene u novu administrativnu cjelinu zvanu Garmisch-Partenkirchen.

Olimpijske igre
Olimpijada 1936

XI. Olimpijske igre - Berlin 1936

Berlinska olimpijada 1936. godine je jedan od najvećih, najvažnijih, najuspješnijih, ali i najkontroverznijih događaja u olimpijskoj historiji. Međunarodni olimpijski komitet je godine 1931. odlučio da se igre održe u Berlinu, djelomično u nastojanju da se ispravi nepravda zbog berlinske olimpijade zakazane za 1916. godinu, a neodržanu zbog izbijanja prvog svjetskog rata.

U međuvremenu je u Njemačkoj na vlast došla nacistička stranka Adolfa Hitlera. Ona je igre vidjela kao zlatnu priliku da promovira svoj režim, odnosno potvrdi Njemačku kao veliku silu.

Uložen je veliki napor da se igre organiziraju što je bolje moguće, te uz mnogo propagande te korištenja novih medija kao što su film i radio. Berlinska olimpijada je ostala upamćena i kao prva olimpijada, odnosno važniji događaj koji je prenošen putem televizije. Čuvena filmska umjetnica Leni Riefenstahl je igre ovjekovječila u svom dokumentarnom filmu Olimpijada, koji se, usprkos svoje propagandne prirode, smatra jednim od najboljih djela tog žanra.

Iako su igre izazvale pozive na bojkot od strane antifašističke javnosti, na same sudionike je olimpijski spektakl imao snažan učinak. Mnogi su na osnovu olimpijade stekli pozitivno mišljenje o nacističkoj Njemačkoj. Crni američki sportaš Jesse Owens je, tako, tvrdio da je bio iznenađen kako mu jedan rasistički režim može iskazivati poštovanje koje nije iskusio u nekim dijelovima vlastite zemlje. 

Jugoslavija učestvuje sa 86 sportista u 11 sportova, a jedinu medalju osvojio je gimnastičar Leon Štukelj.

Jugoslavija na igrama 
Jugoslavija na Igrama u Berlinu učestvuje sa 86 sportista u 12 sportova: atletici, biciklizmu, vaterpolu, gimnastici, veslanju, gimnastici, jedrenju, kajaku i kanuu, mačevanju, plivanju, rvanju i skokovima u vodu. 

Jedinu medalju osvojio je gimnastičar Leon Štukelj, osvojivši drugo mesto u vežbi na krugovima. U Berlinu Štukelj je završio svoju olimpijsku karijeru sa ukupno šest medalja – tri zlatne, jednom srebrnom i dve bronzane.

Taj učinak obezbedio mu je titulu najuspešnijeg olimpijca Jugoslavije svih vremena.

Jugoslavija je zauzela 27. mesto među zemljama osvajačima medalja.

Eksterni linkovi 

 United States Holocaust Memorial Museum - Online Exhibition: Nazi Olympics: Berlin 1936 
 United States Holocaust Memorial Museum - Library Bibliography: 1936 Olympics 
 http://www.oks.org.rs/takmicenja/olimpijske-igre/letnje-olimpijske-igre/xi-igre-berlin-1936/ 

 
1936
Ljetne olimpijske igre
Sport u Njemačkoj
Sport u Berlinu
Historija Berlina
Zimska Olimpijada 1948

V. Zimske olimpijske igre - St. Moritz 1948

V. Zimske Olimpijske igre su bile prve održane nakon pauze izazvane drugim svjetskim ratom, odnosno prvi olimpijski događaj nakon dvanaest godina.

Olimpijske igre
Olimpijada 1948

XIV. Olimpijske igre - London 1948 su bile prve održane nakon drugog svjetskog rata. Originalno su Olimpijske igre trebale biti održane 1940. godine u Tokiju, ali je izbijanje drugog japansko-kineskog rata dovelo do odluke da se umjesto toga održe u Helsinkiju, a igre 1944. godine u Londonu. No, u međuvremenu je izbio drugi svjetski rat pa su ti planovi bačeni u vodu. 

O organizaciji igara se razmišljalo i u Beogradu, pravljeni su planovi za Olimpijski stadion na Kalemegdanu, što je inženjerska komora kritikovala.

Igre su održane pod snažnim dojmom rata, u Londonu koji se oporavljao od posljedica bombardiranja Luftwaffe i čije je stanovništvo živjelo u oskudici. Zbog toga je donesena odluka da se na Igre ne pozovu predstavnici Njemačke i Japana, koje su tada bile pod savezničkom okupacijom.

S druge strane su na Igrama po prvi put sudjelovali predstavnici Indije i Pakistana kao nezavisnih država.

Reference 

 
1948
Ljetne olimpijske igre
Sport u Ujedinjenom Kraljevstvu
Sport u Londonu
Historija Londona
Zimska Olimpijada 1952

VI. Zimske olimpijske igre - Oslo 1952

Olimpijske igre
Olimpijada 1952

XV. Olimpijske igre - Helsinki 1952

Odluka da se XV. Olimpijske igre održe u Helsinkiju je donešena godine 1947. kada je Helsinki uspio pobijediti u konkurenciji Amsterdama i pet američkih gradova. Time se Međunarodni olimpijski odbor djelomično htio odužiti Helsinkiju, koji je bio predviđen za domaćina Olimpijade 1940. godine, neodržane zbog izbijanja drugog svjetskog rata.

Te su igre važne po tome što je na njima po prvi put sudjelovao Sovjetski Savez, a prekinuta je i zabrana sudjelovanja njemačkih sportaša, iako su sudjelovali samo sportaši iz zapadnog dijela.

Jedno od najvećih iznenađenja Olimpijade bila je Mađarska koja se okitila s 42 medalje, došavši na drugo mjesto iza SAD i SSSR.

Popis sportova 
Plivanje, skokovi u vodu i vaterpolo su smatrani različitim disciplinama istog sporta.

Na Igrama su bila i dva demonstracijska sporta: rukomet na otvorenom i inačica bejzbola nazvana finski bejzbol.

Popis podjele medalja 
(Medalje domaćina posebno istaknute)

 
Ljetne olimpijske igre
Sport u Finskoj
Helsinki
1952
Zimska Olimpijada 1956

VII. Zimske olimpijske igre – Cortina d'Ampezzo 1956 održane su u Italiji 1956. godine.

U junu 1939. godine je Međunarodni olimpijski komitet odlučio da Cortina d'Ampezzo postane domaćinom zimske olimpijade 1944. godine, ali ta olimpijada nije održana jer je izbio drugi svjetski rat. 

Nakon završetka rata zimske olimpijade su održane u St. Moritzu i Oslu, da bi Cortina d'Ampezzo došla na red tek 1956. godine.

Ova zimska olimpijada je bila prva na kojoj su sudjelovali sportaši iz Sovjetskog Saveza. Oni su svoj debi okrunili s najvećim brojem medalja od svih drugih država-sudionica. 

Zimske olimpijske igre 1956. godine bile su prve na kojima su nakon drugog svjetskog rata nastupili sportaši iz oba dijela podijeljene Njemačke. Oni su nastupali zajedno, kao "Udruženi njemački tim".

 
1956
Zimske olimpijske igre
Sport u Italiji
Sport u Cortini d'Ampezzo
Historija Cortine d'Ampezzo
Olimpijada 1956

XVI. Olimpijske igre - Melbourne 1956

Odluka da se Olimpijske igre 1956. godine održe u Melbourneu donešena je godine 1949. Tada je Melbourne pobijedio u konkurenciji s Buenos Airesom, Ciudad de Mexicom i šest američkih gradova.

S obzirom da su se igre održavale u južnoj hemisferi, njihovo održavanje je moralo biti pomaknuto za kraj godine, kada je Melbourneu toplije vrijeme. Zbog australskih propisa o karanteni konja, konjički događaji su morali biti održani u Stockholmu.

Olimpijada 1956. bila je zasjenjena s dvije teške svjetske krize koje su izbile prije njenog održavanja. Sueska kriza i anglo-francuska invazija Egipta je bila povod Egiptu, Libanonu i Iraku da bojkotiraju igre.

Drugi, mnogo značajniji događaj bila je antikomunistička pobuna u Mađarskoj i sovjetska vojna intervencija. Smatrajući Sovjete agresorom, Španija, Holandija i Švicarska su bojkotirale igre u znak protesta.

Sportaši iz Mađarske su, pak, propušteni kroz sovjetske kontrolne točke te su sudjelovali na Igrama, a ždrijeb je odlučio da se u polufinalnoj utakmici sastanu mađarski i sovjetski vaterpolo tim. To je dovelo do legendarne utakmice u kojoj se bazen navodno zacrvenio od krvi. Polovica svih mađarskih igrača je odlučila da se nakon Olimpijade više ne vrati u domovinu.

Igre je bojktirala i Narodna Republika Kina, u znak protesta što se dozvolilo da se Tajvan natječe pod imenom Republike Kine.

 
1956
Ljetne olimpijske igre
Sport u Australiji
Sport u Melbourneu
Historija Melbournea
Zimska Olimpijada 1960

VIII. Zimske olimpijske igre - Squaw Valley 1960

Zimska olimpijada 1960. godine u Squaw Valleyu je predstavljala prvi olimpijski događaj na kojemu su radi što boljeg računanja rezultata korišteni IBM-ovi kompjuteri.

 
Zimske olimpijske igre
Sport u SAD
1960
Olimpijada 1960

XVII. Olimpijske igre - Rim 1960

 
U Rimu su se Olimpijske igre trebale održati još 1908. godine, ali su lokalni organizatori, nakon erupcije Vezuva 1906. godine, od toga odustale, pa su igre umjesto toga održane u Londonu.

Rim je pravo na domaćinstvo Igara 1960. godine izborio u konkurenciji s Lausanneom, Bruxellesom, Detroitom, Ciudad de Mexicom i Budimpeštom.

Na rimskoj Olimpijadi su se zlatnim medaljama ovjenčali buduća boksačka zvijezda Muhammad Ali (koji je tada nastupao pod imenom Cassius Clay) i budući grčki kralj Konstantin II.

Najveća heroina igara bila je američka atletičarka Wilma Rudolph, koja je osvojila tri medalje u sprintu usprkos toga što je u djetinjstvu bila preboljela dječju paralizu.

Najveći događaj Igara bila je utrka u maratonu, gdje je sudjelovao Etiopljanin Abebe Bikila. On je trčao bosonog, a dodatna motivacija mu je bila to što su se igre održavale u Italiji koja je 1935. godine bila napala i osvojila njegovu zemlju u italijansko-etiopskom ratu. Uspio je ne samo pobijediti nego i postaviti svjetski rekord u maratonu od 2 sata, 15 minuta i 16,2 sekunde. Abebe Bikila je tako postao prvi crni Afrikanac sa zlatnom medaljom.

Rimska Olimpijada je bila posljednja na kojoj će sudjelovati Južna Afrika pod režimom apartheida.

 
1960
Ljetne olimpijske igre
Sport u Italiji
Sport u Rimu
Historija Rima
Zimska Olimpijada 1964

IX. Zimske olimpijske igre - Innsbruck 1964

Igre su ostale upamćene po prvom smrtnom slučaju zabilježenom u historiji zimskih olimpijada. Australski alpski skijaš Ross Milne se sudario s drvom za vrijeme probne vožnje spusta. 

 
Zimske olimpijske igre
Sport u Austriji
1964
Olimpijada 1964

XVIII. Olimpijske igre - Tokio 1964

Tokio je bio određen za domaćina Olimpijskih igara 1940. godine, ali je Međunarodni olimpijski komitet nakon japanske invazije na Kinu domaćinstvo predao Helsinkiju, da bi te igre bile definitivno otkazane izbijanjem drugog svjetskog rata.

Slično kao i u slučaju Berlina 1936, odnosno Helsinkija 1952. godine, MOK je udijelio Igre Tokiju u nastojanju da se simbolički izbrišu efekti svjetskih ratova na olimpijski pokret. 

Japanski organizatori su, pak, Igre shvatili kao sjajnu priliku da pokažu kako je novi, moderni Japan okrenuo leđa svom nekadašnjom ekstremnom nacionalizmu i militarizmu, te da je spreman postati odgovornim dijelom međunarodne zajednice. To je također bila prilika da Japan svijetu pokaže efekte poslijeratnog privrednog čuda te da se nametne kao ekonomska i tehnološka sila.

Igre su ušle u historiju kao prve koje su pomoću satelita prenošene na televizijske ekrane diljem svijeta.

Tokijska Olimpijada je većini sudionika ostala u izuzetno dobrom sjećanju. Često se za nju govorilo da predstavlja posljednju "dobru" Olimpijadu, odnosno da je bila najbliža olimpijskim idealima i neopterećena demonstracijama, politikanstvom, bojkotima i krvoprolićima koja će bacati sjenu 
na buduća olimpijska natjecanja.

Događaji oko tokijske olimpijade su temelj zapleta za film Koračaj, ne trči, posljednji u kome je igrao veliki holivudski glumac Cary Grant.

 
Ljetne olimpijske igre
Sport u Japanu
1964
Jernej Kopitar

Jernej Kopitar (rođen 21.8.1780. u Repnju, umro 11.8.1844. u Beču) je bio slovenački lingvista. 

1808. godine objavio je prvu slovenačku gramatiku, Grammatik der slavischen Sprache in Krain, Karnten und Steyemark. Bio je najznačajniji saradnik Vuka Karadžića u radu na srpskom književnom jeziku.

Bio je član bečke dvorske biblioteke i cenzor slovenskih i novogrčkih knjiga. Radio je na stvaranju zajedničkog književnog jezika Slovenaca, a pomogao je i projektu Vuka Karadžića u oblikovanju srpskog književnog jezika temeljenog na narodnom govoru. Naime, Jernej Kopitar je preveo (istolkovao) reči na nemački i latinski jezik. Kada je Vuk Karadžić došao u Beč 1813. nakon Prvog srpskog ustanka, napisao je knjigu o propasti tog ustanka. Zamolio je Jerneja, kao cenzora slovenskih knjiga u Beču da mu je objavi. Jernej to nije učinio ali se zainteresovao za rad Vuka Karadžića, pa mu je već naredne godine objavio 
 „Pismenicu serbskoga jezika po govoru prostoga naroda napisanu“ kao i 
 „Malu prosto-narodnju slavenoserbsku pjesnaricu“. 
Do kraja Kopitarevog života, među njima je vladalo izuzetno prijateljstvo i borba za narodni srpski jezik kao zvaničan u Srbiji.

Kao Vukov saradnik Jernej ga je savjetovao:
 da objavi prvu gramatiku srpskog jezika
 da prikuplja a zatim objavi narodne umotvorine
 da prikuplja reči narodnog govora kako bi izdao Prvi srpski rečnik

Vanjske veze 

 
 Josip Marn, Kopitarjeva spomenica, 1880 

Lingvisti
Kopitar, Jernej
Kalifornija

Kalifornija (eng. California) je američka savezna država na jugozapadu Sjedinjenih Američkih Država, koja se proteže uz obalu Tihog oceana. 

Kalifornija graniči sa američkim saveznim državama Oregonom i Nevadom te meksičkom saveznom državom Baha Kalifornija na poluotoku Donja Kalifornija.

Porijeklo imena 
Ime Kalifornija je mitskog porijekla. Španjolac Montalvo je 1510. objavio roman u kojem se spominje otok imena Kalifornija. Otok je prepun zlata, a nastanjuju ga prekrasne Amazonke kojom vlada kraljica Califia. Kada su 1535. vojnici Hernana Cortesa stigli u Baha Kaliforniju, mislili su da je to otok i dali mu ime po Montalvovoj knjizi.

Gradovi 

Od 1854. glavni grad Kalifornije je Sacramento. Najvažniji gradovi su Los Angeles, drugi po veličini grad u SAD-u, a s okolnim mjestima jedno od najvećih metropolitanskih područja na svijetu, zatim San Francisco kao centar šireg naseljenog područja oko zaljeva San Francisca, San Francisco Bay Area. 

Drugi važni gradovi su San Diego, San Jose, Oakland, Santa Barbara, Ventura, Anaheim, Santa Ana, Newport Beach i San Bernardino.

Geografske karakteristike 

Kalifornija leži na spoju dvije tektonske ploče, na tzv. jarku San Andreas, zbog čega su u cijeloj toj regiji potresi vrlo česti.

Dva velika planinska lanca prolaze Kalifornijom od sjeveroistoka ka jugozapadu: obalne planine na zapadu i Sierra Nevada na istoku. Time je zemlja podijeljena na šest dijelova koji se fizički razlikuju:

Između ta dva planinska lanca leže doline Sacramento i San Jaquin koje su dobile ime po dvije glavne rijeke i velike su oko 77 000 km².

Obalni pojas je velik oko 109 000 km², a rijeke koje njime protiču su kratke, izviru u planinskom području i najčešće njima voda teče samo u kišnom razdoblju. Najvažnije su Salinas koji utječe u ocean kod Montereya, Gayama ili, još češće zvana Santa Maria i Santa Ana.

Na istoku države je područje Sierra Nevada veliko oko 100 000 km². To se područje lagano spušta prema zapadu, a prema istoku strmo i surovo.

Dolina rijeke Klamath, velika oko 20,000 km² surova je i ispresijecana dubokim kanjonima.

Kalifornijski dio velikog bazena koji se nalazi između rijeka Columbia i Colorado s jedne i Sierra Nevade s druge strane je njegov istočni dio i velik je oko 50 000 km². To je isušeno i divlje razrovano područje gdje se u okrugu Inyo nalazi i Dolina smrti (Death Valley).

Etničke zajednice 
 Achomawi, Alliklik, Atsugewi, Bear River, Cahuilla, Chemehuevi, Chilula, Chimariko, Chumash, Coast Yuki (Ukhotno'm.), Costanoan (Ohlone), Cupeño, Diegueño (Kumeyaay), Esselen, Fernandeño, Gabrielino, Huchnom, Hupa, Juaneño, Kamia, Karok, Kato, Kawaiisu, Kitanemuk, Konomihu, Koso, Lassik, Luiseño, Maidu, Mattole, Miwok, Nicoleño, Nomlaki, Nongatl, Okwanuchu, Patwin, Pomo, Salinan, Serrano, Shasta, Sinkyone, Tolowa, Tübatulabal, Vanyume, Wailaki, Wappo, Whilkut, Wintu, Wiyot (Wiki, Wiyot, Batawat), Yahi, Yana, Yokuts, Yuki, Yurok.

 
Američke savezne države
Zimska Olimpijada 1968

X. Zimske olimpijske igre - Grenoble 1968

Zimske Olimpijske igre u Grenobleu su bile prve na kojima je Zapadnoj i Istočnoj Njemačkoj dozvoljeno da nastupaju pod zasebnim zastavama.

Također je to bio prvi olimpijski događaj koji je dobio svoju maskotu - skijaša Schussa.

Na ovim Igrama je po prvi put uvedeno obavezno testiranje na doping i seks-kontrola.

Junak Igara bio je francuski alpski skijaš Jean-Claude Killy, koji je osvojio tri zlatne medalje.

 
Zimske olimpijske igre
Sport u Francuskoj
1968
Demokratska stranka

Demokratska stranka je naziv za političke stranke u mnogim zemljama.
 Demokratska stranka (Srbija), je politička stranka lijevog centra u Srbiji
 Demokratska stranka SAD, je jedna od dvije vodeće političke stranke u SAD
 Demokratska stranka (Italija), je italijanska politička stranka socijaldemokratske, socijal-liberalne i levo-hrišćanske orijentacije
 Demokratska stranka (Guam), 
 Demokratska stranka (Jugoslavija), je naziv za političku stranku koja je djelovala u Jugoslaviji od 1919. do 1946. godine
 Demokratska stranka (Sjeverni Marijanski Otoci), 
 Demokratska stranka Bocvane,
Olimpijada 1968

XIX. Olimpijske igre - Mexico City 1968

Ciudad Mexico je izborio pravo na održavanje Igara 1963. godine u konkurenciji s Detroitom, Buenos Airesom i Lyonom.

Kasnije su se javili mnogi koji nisu bili oduševljeni tim izborom, jer se Ciudad Mexico nalazi na nadmorskoj visini od 2000 m, te je to utjecalo na mnoge sportaše koji se tome nisu bili u stanju prilagoditi. S druge strane, mnogo godina se tvrdilo da je rekord od 8,9 m u skoku u dalj, koji je bio postigao Bob Beamon, posljedica upravo tih okolnosti. 

Igre su postale poznate i zbog uvođenja tzv. flop tehnike u skoku uvis, koji je donio zlatnu medalju Dicku Fosburyju.

Na Igrama je po prvi put diskvalificiran sportaš zbog pozitivnog testa na doping - švedski petobojac Hans-Gunnar Liljenwall.

No, Igre su, kao nikada dotada, bile zasjenjene burnim političkim događajima koji su se u to doba događali u svijetu - vijetnamskim ratom, rasnim nemirima u SAD, studentskim nemirima širom svijeta te invazijom Varšavskog pakta na Čehoslovačku.

Tako je samo deset dana prije održavanja Igara u Ciudad Mexicu je policija poubijala nekoliko stotina studenata u zloglasnom Tlateloco masakru.

Na samim Igrama je velike simpatije pobrala čehoslovačka gimnastičarka Vera Časlavska, koja je iskoristila Igre i zlatnu medalju kako bi javno osudila sovjetsku invaziju i okupaciju svoje zemlje.

S Igara je svijet obišla i slika dvojice crnih američkih sportaša Tommieja Smitha i Johna Carlosa koji su dobijanje zlatnih i srebrnih medalja iskoristili kako bi na olimpijskom podiju svijetu pokazali pozdrav vezan uz američke crnačke nacionaliste. Zbog te geste su izbačeni iz američkog olimpijskog tima te im je doživotno zabranjeno učešče na Olimpijskim igrama.

Jedna od heroja Igara bila je Đurđica Bjedov iz Splita, koja je osvojila zlatnu medalju u plivanju.

 
1968
Ljetne olimpijske igre
Sport u Meksiku
Ciudad de Mexico
Zimska Olimpijada 1972

XI. Zimske olimpijske igre - Sapporo 1972

Zimska olimpijada se u Sapporou trebala održati još 1940. godine, ali je, slično kao i ljetna olimpijada u Tokiju, otkazana zbog japanske najezde na Kinu. Slično kao i u slučaju Olimpijade u Tokiju osam godina ranije, Međunarodni olimpijski komitet je nastojao izbrisati sve efekte drugog svjetskog rata na olimpijski pokret. 

 
Zimske olimpijske igre
Sport u Japanu
1972
Olimpijada 1972

XX. Olimpijske igre - München 1972. Međunarodni olimpijski komitet je u julu 1966. godine odredio da se XX. Olimpijske igre održe u Münchenu, koji je tada bio dijelom Zapadne Njemačke. München je domaćinstvo izborio u konkurenciji s Detroitom, Madridom i Montrealom.

Slično kao i organizatori tokijske olimpijade osam godina ranije, zapadnonjemački organizatori su Olimpijske igre shvatili kao priliku da svoju zemlju predstave kao konačno lišenu mračne prošlosti vezane uz drugi svjetski rat, kao i da pokažu dostignuća njemačkog privrednog čuda. U Igre je uložen veliki novac, sagrađena moderna infrastruktura i niz objekata kojima se München dan-danas ponosi.

Igre su bile službeno označene kao "Sretne igre", i organizatori su inzistirali na opuštenoj atmosferi, nastojeći postići što je moguće veći kontrast sa spektaklom i nacističkim konotacijama berlinske Olimpijade. 

Međutim, upravo je ta opuštenost bila jednim od faktora koji je omogućio palestinskim teroristima da izvrše prepad na Olimpijsko selo i otmu izraelske sportaše u događaju koji će postati poznat kao minhenski masakr. To krvoproliće, najveće u historiji Olimpijskih igara, bio je traumatičan događaj koji je zasjenio sva natjecanja. Ali, usprkos svemu, Međunarodni olimpijski komitet je donio kontroverznu odluku da se Igre ipak nastave, nastojeći dokazati kako je olimpijska ideja ipak jača od terorizma.

 
Ljetne olimpijske igre
Sport u Njemačkoj
München
1972
Zimska Olimpijada 1976

XII Zimske olimpijske igre - Innsbruck 1976

U maju 1970. godine je Međunarodni olimpijski komitet odlučio da se Zimske olimpijske igre 1976. godine održe u Denveru, u američkoj federalnoj državi Colorado. Međutim, u dvije godine se ispostavilo da će troškovi izgradnje olimpijske infrastrukture biti tri puta veći od planiranih. Igrama su se također oštro usprotivili lokalni ekolozi. Zbog toga je propao referendum na kojem je stanovništvo Denvera trebalo izglasati povećanje poreza s ciljem financiranja Igara. Nakon toga su lokalni organizatori odustali od održavanja Igara.

MOK se stoga okrenuo Denverom konkurentu - Whistleru u kanadskoj provinciji Britanska Kolumbija. No, ubrzo nakon te odluke su u toj provinciji održani izbori, na kojima je pobijedila Nova demokratska stranka, neprijateljski nastrojena prema Igrama. 

Nemajući druge alternative, MOK se okrenuo Innsbrucku, koji je već imao infrastrukturu sagrađenu za Zimsku olimpijadu 1964. godine. 

 
Zimske olimpijske igre
Sport u Austriji
1976
Olimpijada 1976

XXI. Olimpijske igre - Montreal 1976

Pripreme za održavanje Olimpijskih igara u Montrealu bile su pod snažnim dojmom masakra koji se dogodio na prethodnoj Olimpijadi u Münchenu. U nastojanju da se takav događaj više nikada ne ponovi, poduzete su dosada nezapamćene mjere sigurnosti.

Sjenu na Igre je, pak, bacio bojkot 22 afričke države koje su tako reagirale na MOK-ovo odbijanje zahtjeva da se Novi Zeland isključi sa Igara, nakon što je novozelandski ragbijaški tim bio igrao u Južnoj Africi pod režimom apartheida. MOK je svoju odluku obrazložio s time da ragbi nije olimpijski sport.

Kasnije se ispostavilo da je najveći problem montrealske Olimpijade financijske prirode. Loša administracija, inflacija i ekonomske nedaće izazvane naftnom krizom dovele su do enormnog rasta troškova, pa Olimpijske igre 1976. i dan-danas drže rekord kao najskuplje u historiji. Mnogi od olimpijskih objekata, uključujući stadion, nisu bili dovršeni kao što je bilo planirano. Montreal je nakon Igara godinama bio prisiljen otplaćivati dugove, pa se Olimpijske igre 1976. drže kao jednom od većih financijskih katastrofa u modernoj historiji.

 
Ljetne olimpijske igre
Sport u Kanadi
1976
Novo mesto

Novo Mesto (njemački: Neumarktl) je grad u Sloveniji od 23.212 stanovnika, on je i administrativni centar Mestne občine Novo mesto na istoku Slovenije.

Geografske karakteristike 
Novo Mesto leži u dolini rijeke Krke u Dolenjskoj, gotovo jednako udaljeno od Ljubljane (74 km) i Zagreba (74).

Historija 
Grad je osnovao 7. aprila 1365. vojvoda Rudolf IV. Habsburški, na prostoru gdje dotad nije bilo nikakvog naselja, i nazvao ga po sebi - Rudolfswerth. Ipak su ga ljudi radije nazivali Neumarktl (Novo mjesto) nego Rudolfswerth, i to zbog toga jer je doista bilo novo.

Kao i svi Dolenjski gradovi i Novo Mesto je trpilo osmanske napade, ali su gradski bedemi bili dovoljno snažni, pa ga nikad nisu uspjeli zauzeti. Kad je minula opasnost od njihovih napada, bedeme su djelomično porušili 1786., tako da se od njih danas mogu vidjeti samo fragmenti.

Znamenitosti 
Na brdu iznad grada su se 1472. naselili franjevci i izgradili svoj samostan, kad je 1746. carica Marija Terezija osnovala gimnaziju nastavu je povjerila franjevcima, oni su je održavali sve do 1870. kad je školstvo postalo sekularno, u ingerenciji države.

Poznati sugrađani 
 Božidar Jakac (1899. - 1989.), slikar i grafičar
 Leon Štukelj (1898. - 1999.), gimnastičar i olimpijac

Gradovi prijatelji

Privreda 
Novo Mesto je poznato po farmaceutskoj industriji - Krka, i po tvornici automobilskih prikolica i kamp kućica - Adria.

Izvori

Vanjske veze 

 Službene stranice Općine Novo Mesto  

Gradovi u Sloveniji
Vikiprojekat geografija/Naselja u Sloveniji
Zimska Olimpijada 1980

XIII. Zimske olimpijske igre - Lake Placid 1980

Lake Placid je svoje drugo domaćinstvo zimske olimpijade dobio bez protukandidata, s obzirom da je zajednička kandidatura Vancouvera i Garibaldija u kanadskoj provinciji Britanska Kolumbija povučena prije završnog glasanja.

Igre su bile važne jer je, nakon MOK-ove odluke o tome da tajvanski tim nastupa pod nazivom "Kineski Tajpeh", NR Kina prekinula svoj dugogodišnji bojkot Igara.

Na Igrama je po prvi put korišten umjetni snijeg.

Ipak, igre se više od svega pamte po legendarnoj hokejaškoj utakmici u kojoj je američki tim, sastavljen od neiskusnih amatera, uspio pobijediti visoko favorizirani sovjetski tim. Događaj, prozvan Čudo na ledu, kasnije je obrađen u filmu Čudo s Kurtom Russellom u glavnoj ulozi.

 
Zimske olimpijske igre
Sport u SAD
1980
Olimpijada 1980

XXII. Olimpijske igre - Moskva 1980

Odluka da se Olimpijske igre održe 1980. godine u Moskvi donešena je 23.10. 1974. kada je Los Angeles - koji je jedini istakao protukandidaturu - poražen s 39 naprama 20 glasova. Ta je odluka donešena za vrijeme detanta i njome se nastojalo pokazati kako je olimpijski pokret lišen ideoloških predrasuda, odnosno da se Olimpijske igre mogu održati u komunističkoj zemlji.

No, u međuvremenu je hladni rat ponovno eskalirao tako da je moskovska Olimpijada ostala trajno zasjenjena jednim od najvećih bojkota u historiji Igara. Njega su inicirale SAD, protestirajući zbog sovjetske invazije na Afganistan, a njemu su se, na ovaj ili onaj način, priključile 64 zemlje. Američkim sportašima je bilo zabranjeno sudjelovati, dok su druge zapadne države dozvolile svojim sportašima da nastupaju kao pojedinci, odnosno da nastupaju pod olimpijskom umjesto nacionalnom zastavom.

Igre su i pored toga ostale upamćene kao veliki spektakl, a različita natjecanja su održana širom tadašnjeg SSSR-a. Nedostatak zapadnih rivala je mnoga od njih, pak, učinio predvidljivima pa su Igrama dominirali sovjetski i drugi sportaši iz istočnog bloka. Ipak, prisustvo košarkaškog tima iz tadašnje Jugoslavije je Sovjete lišilo zlatne medalje.

Sovjeti su zbog nedolaska Amerikanaca bili uvrijeđeni te su se odlučili na odmazdu organizacijom istovjetnog bojkota za Olimpijadu u Los Angelesu.

 
1980
Ljetne olimpijske igre
Sport u Rusiji
Sport u Moskvi
Historija Moskve
Zimska Olimpijada 1984

XIV. Zimske olimpijske igre - Sarajevo 1984

Sarajevo je organizaciju zimske olimpijade dobilo u konkurenciji s japanskim Sapporom i zajedničkom kandidaturom švedskih gradova Falun i Göteborg. MOK se pri tome djelomično vodio političkim razlozima - kao nesvrstana zemlja, tadašnja Jugoslavija je davala manje prilike za hladnoratovske bojkote - no glavni je motiv ipak bila želja da se Igre, kao simbol svjetskog mira i bratstva među ljudima - održe u gradu koji je dotada obično bio vezivan za izbijanje prvog svjetskog rata. 

Za vlasti Jugoslavije sarajevska Olimpijada je bila sjajna prilika da državu svijetu predstave u najboljem mogućem svjetlu, i u tom nastojanju ih nije omela ni velika ekonomska kriza koja je SFRJ bila pogodila početkom 1980-ih. U Igre su utrošena velika sredstva, te sagrađen veliki broj impozantnih građevina i ostale infrastrukture. U tome su vlasti imale podršku Sarajlija, a već prije samog održavanja su Igre dovele do povećanja interesa za zimske sportove, dotada gotovo nepoznate u tom dijelu Jugoslavije. 

Igre su među sudionicima, a i među gledateljima ostale u vrlo dobrom sjećanju. Domaćinima je posebno bilo drago što je slovenski alpski skijaš Jure Franko osvojio srebrnu medalju u veleslalomu - prvu medalju koju će Jugoslavija dobiti na zimskim olimpijadama. Franka su Sarajlije na skijalištu bodrile s transparentima na kojima je pisalo Više volimo našeg Jureka, nego domaćeg bureka, ili kraće Volimo Jureka, više od bureka.

Ipak, najveće zvijezde sarajevske Olimpijade su bili sudionici natjecatelja u umjetničkom klizanju. Najbolji dojam je ostavio britanski par Jayne Torvill i Christopher Dean koji su osvojili zlatnu medalju u plesu. Na Igrama je zlatnu medalju dobila i istočnonjemačka klizačica Katarina Witt koju je upravo sarajevska olimpijada učinila jednom od najvećih sportskih ikona kraja 20. vijeka.

ZOI 1984 se često smatraju najblistavijim trenutkom u historiji Sarajeva, Bosne i Hercegovine i Jugoslavije, i u mnogo čemu su predstavljale antitezu svega što je Sarajevo pogodilo osam godina kasnije. Zbog toga se javila inicijativa da Sarajevo postane domaćin nove zimske olimpijade, koja bi se 2014. održala na 30. obljetnicu ZOI 1984, odnosno 100. obljetnicu sarajevskog atentata, te tako zauvijek zakopala mračnu prošlost.

 
Zimske olimpijske igre
Sport u Jugoslaviji
Sport u Sarajevu
1984