alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Trešnjevka - jug

Trešnjevka - jug je jedna od četvrti Zagreba, glavnog grada Hrvatske. Smještena je u zapadnom dijelu grada te zajedno s četvrti Trešnjevka - sjever čini dio veće, tradicioanlne četvrti Trešnjevka. i ima 67.162 stanovnika (prema popisu iz 2001. godine).

Popis naselja u četvrti Trešnjevka – jug 
 Horvati - Srednjaci
 Gajevo
 Jarun
 Knežija
 Prečko
 Vrbani

Vanjske veze 

 Neslužbena web-stranica Prečkog 

Gradske četvrti Zagreba
Trešnjevka - sjever

Trešnjevka - sjever je jedna od četvrti Zagreba, glavnog grada Hrvatske. Zajedno s četvrti Trešnjevka - jug čini veću, tradicionalnu četvrt Trešnjevka. Smještena je u zapadnom dijelu grada te ima 55.358 stanovnika (po popisu iz 2001. godine).

Popis naselja u četvrti Trešnjevka – sjever 
 "Antun Mihanović"
 Ciglenica
 "Dr. Ante Starčević"
 Ljubljanica
 "Nikola Tesla"
 Pongračevo
 Rudeš
 Samoborček
 "Silvije Strahimir Kranjčević"
 Stara Trešnjevka

Gradske četvrti Zagreba
Peščenica - Žitnjak

Peščenica - Žitnjak je četvrt u jugoistočnom dijelu Zagreba, glavnog grada Hrvatske. Čine je tradicionalna četvrt Peščenica te Žitnjak, industrijska zona na rubu grada. Četvrt ima 58.283 stanovnika.

Manja naselja koja čine jezgru stare Peščenice su:
 Stara Peščenica
 Donje Svetice
 Volovčica
 Ferenščica

Na sjeveroistoku, prema Donjoj Dubravi, se nalaze:
 Borongaj Lugovi
 Vukomerec

Na jugozapadu, prema Trnju, se nalaze:
 Borovje
 Folnegovićevo naselje

Na vanjskom rubu, oko i van Žitnjaka, se nalaze:
 Kozari Bok
 Kozari putevi
 Savica-Šanci
 Resnik
 Ivanja Reka

Povijest 
Stara Peščenica i Volovčica su planirana za izgradnju godine 1913. te sagrađeni nakon prvog svjetskog rata. Donje Svetice, Ferenščica, Borongaj, Folnegovićevo naselje and Vukomerec su započeti i sagrađeni nakon drugog svjetskog rata.

Resnik i Ivanja Reka su u ranijim periodima bili sela, a prvi put se spominju 1217. Urbanizirana su nakon drugog svjetskog rata, pogotovo nakon 1980-e.

Zanimljivosti 
Peščenica je poznata širom Hrvatske i šire najviše zahvaljujući svom građaninu i samoproglašenom predsjedniku Željku Malnaru, živopisnom svjetskom putniku, piscu i voditelju noćnog talk showa Nightmare Stage na hrvatskim lokalnim televizijama.

Vanjske veze 

 neslužbena stranica Volovčice
 Ribiolov u Peščenici - Jezero Savica (ŠRD Peščenica)

Gradske četvrti Zagreba
Dubrava (Zagreb)

Dubrava je dio grada Zagreba, smješten istočno od Maksimirske šume, a zapadno od Sesveta.
Kroz Dubravu prolazi istoimena avenija.

Po ustrojstvu grada Zagreba iz 1999. dijeli se na Gornju Dubravu i Donju Dubravu.

Osnovni podaci

Zemljopisni smještaj i položaj, geografske značajke 
Dubrava se nalazi na krajnjem istočnom dijelu grada Zagreba.

Donja Dubrava se nalazi na krajnjem istočnom dijelu grada Zagreba, na dodiru s područjem naselja Sesvete. Na sjeveru je ulica Dubrava dijeli od Gornje Dubrave, a na jugu Slavonska avenija od Peščenice – Žitnjak s kojom graniči i na jugozapadu. Na zapadu graniči s područjem  Maksimira.

Za razliku od Gornje Dubrave, Donja je gotovo u potpunosti ravničarska i nizinska. Znatan je udio neizgrađenih područja i šuma, pogotovo na južnom dijelu Čulinečke ceste i oko Retkovčine. Na istoku četvrt omeđuje potok Trnava a na zapadu je nadsvođeni Štefanovec. Jugoistočni dio je uglavnom prazan, dok je sjeverni, između Branimirove i Avenije, gusto izgrađena cjelina.

Gornja Dubrava obuhvaća sjeveroistočni dio grada Zagreba i dio naselja gradskog karaktera Sesvete (nekadašnje samostalno naselje Dubec). Smještena je između Donje Dubrave na jugu, Maksimira na zapadu, Podsljemena na sjeverozapadu te Sesveta na sjeveroistoku i istoku.

Većim dijelom površine Gornje Dubrave dominiraju pobrđa i obronci Medvednice, a granica između ravnijeg južnog dijela i brdovitijeg sjevernog čine potok Trnava i Oporovečka cesta. Južni dio je ujedno gušće izgrađen i naseljen i čini jezgru Dubrave, dok sjeverna podsljemenska naselja i istočni dio ( Dubec ) čine periferiju četvrti.

Površina 
 Donja Dubrava - 1.082,3 ha (10,823 km2)
 Gornja Dubrava - 40.027,7 ha (40,277 km2) 

S ukupnom površinom od 50.1 km2 ( Donja i Gornja Dubrava ), Dubrava je peti po površini ( poslije Sesveta, Brezovice, Novog Zagreba i Podsljemena ) zagrebački kvart.

Institucije 
 Sveučilište
 Dječje kazalište Dubrava

Nastanak imena 
Naselje Dubrava nastaje na prostoru njegova današnjeg šireg središnjeg dijela (sjeverno i južno od ulice Dubrava) koji je bio nenastanjen i obrastao šumom – a kako se hrast nazivalo i dub, odatle kasnijem naselju i ime.

Povijest

Donja Dubrava 
U blizini današnje Donje Dubrave, na mjestu današnjeg Šćitarjeva, već je u rimsko doba postojalo naselje, Andautonija.
Grad je bio samoupravna gradska jedinica, municipij. Poznati hrvatski državnik i arheolog Ivan Kukuljević Sakcinski je za vrijeme prvih arheoloških iskapanja u Zagrebu 1873. našao na ostatke Andautonije. Tu su nađeni i ostaci tumula te brončano poprsje mladića iz 3. stoljeća. Pri izgradnji Remize u Dubravi su nađeni i ostaci stare rimske ceste, a na mjestu auto-kuće baotić je iskopan grob iz ranog razdoblja Carstva.

U sedmom stoljeću Andautonija propada dolaskom Slavena i kasnije Hrvata.

Do 13. st. Dubrava spada pod vlast Gradeca, a tada se počinju spominjati neka današnja naselja

Gradske četvrti Zagreba
Nollendorfplatz

Nollendorfplatz (neformalno se često naziva Nolli ili Nolle) je trg u Berlinu, na Schönebergu. Ime je dobio 1864. godine po nemačkom nazivu češkog sela Nakléřov (nemački: Nollendorf), kod koga se odigrala bitaka u ratu za oslobođenje od Napoleona. 

Direktno na Nollendorfplatzu se nalazi zgrada nekadašnjeg teatra Metropol, izgrađena 1906. godine. U posleratnom periodu ovo je bila diskoteka Metropol, a od 2005. klub Goya, koji je zatvoren već 2006. zbog bankrota usled nedovoljne posećenosti.

Stanica U-Bahna 
Nollendorfplatz je stanica kroz koju prolaze četiri linije berlinskog U-Bahna: U1, U2, U3 i U4. Stanica se sastoji od jedne nadzemne stanice, sa velikom kupolom, ispod koje prolazi U2, i dvospratne podzemne stanice za linije U1, U3 i U4. 

Stanica je otvorena još 1902. godine, kao stanica prve U-Bahn linije. Projektovali su je arhitekti Wilhelm Albert Cremer i Richard Wolffenstein. Ovo je poslednja nadzemna stanica na liniji U2 u pravcu zapada. Između 1908. i 1910. izgrađena je nova linija, Schöneberger U-Bahn (danas U4).

Gej kvart 

Deo oko Nollendorfplaza do susednog Winterfeldtplatza i ulice između ulica Motzstraße, Maaßenstraße, Nollendorfstraße smatraju se centrom LGBT scene u zapadnom delu Berlina. Nollendorfplatz i deo oko njega je važio za gej kvart i pre Drugog svetskog rata, u vreme kada je Berlin bio grad sa najrazvijenijom LGBT scenom. Tu je sniman Hirschfeldov film Anders als die Anderen i poslužio je kao inspiracija Isherwoodu za romane Mr. Norris Changes Trains i Goodbye to Berlin, čija radnja je smeštena ovde i na osnovu kojih je kasnije napravljen mjuzikl Cabaret. Jdan od najpoznatijih noćnih klubova, Eldorado, koji opisuju Isherwood, kao i Eirka i Klaus Mann, okupljao je LGBT osobe, među kojima su bili i Marlene Dietrich, Claire Waldorff, Wilhelm Bendow i drugi. Eldorado je bio prvi gej klub koji su nacisti zatvorili u toku progona LGBT osoba. Na stanici U-Bahna nalazi se spomen ploča ispod ružičastog trougla, posvećena gej žrtvama Holokausta.

Danas se ovde nalazi veliki broj gej klubova, barova i dark roomova. Ovo je i centar gej leather scene.
Na Nollendorfplatzu se nalazi Mann-O-Meter, LGBT informativni centar.

Izvori

Vidi još 
 Wittenbergplatz
 Prenzlauer Berg
 Lista berlinskih U-voz i S-voz stanica

Eksterni linkovi 

 Berlin for Gays and Lesbians, The gay districts 

Saobraćaj u Berlinu
Trgovi u Berlinu
Gej kvartovi
Gornji Grad - Medveščak

Gornji Grad - Medveščak je jedna od četvrti Zagreba, glavnog grada Hrvatske. Smještena je u centralnom dijelu grada i prema popisu iz 2001. godine ima 36.384 stanovnika. 

U njoj se nalaze najstariji dijelovi Zagreba, kao i najvažnije turističke atrakcije. U njemu se nalazi zgrada Hrvatskog Sabora kao i gradska katedrala, te popularne kavane u Tkalčićevoj.

Popis naselja u četvrti Gornji Grad-Medveščak 
 "August Cesarec"
 Gornji grad (Gradec)
 Gupčeva zvijezda 
 "Ivan Kukuljević Sakcinski" 
 Kraljevac
 Medveščak 
 Nova Ves 
 Petrova
 Ribnjak
 "Stjepan Radić"
 Šalata
 Tuškanac
 Voćarska

Gradske četvrti Zagreba
Donji Grad

Donji Grad je jedna od četvrti Zagreba, glavnog grada Hrvatske. Nalazi se u središnjem dijelu grada i, prema popisu iz 2001. godine, ima 45,108 stanovnika.

Galerija 

Gradske četvrti Zagreba
Novi Zagreb - zapad

Novi Zagreb - zapad je dio Novog Zagreba koji ima status četvrti Zagreba, glavnog grada Hrvatske.

Prema popisu iz 2001. godine Novi Zagreb - zapad je imao 48.981 stanovnika.

Popis naselja u četvrti Novi Zagreb - zapad 
 Kajzerica - uključuje i naselje kineskih imigranata
 Lučko
 Hrašće
 Hrvatski Leskovac
 Remetinečki gaj
 Savski gaj
 Lanište
 Siget - naselje poznato po velikim zgradama u socrealističkom stilu uz koje postoje manje obiteljske kuće
 Sveta Klara
 Trnsko

Eksterni linkovi 

 Laniste.net 
 Centar za Kulturu Novi Zagreb

Gradske četvrti Zagreba
Novi Zagreb - istok

Novi Zagreb - istok je četvrt Zagreba, glavnog grada Hrvatske, koja pokriva istočni dio tradicionalne gradske četvrti Novi Zagreb.

Novi Zagreb - istok je prema popisu iz 2001. godine imao 65,301 stanovnika.

Četvrt je poznata po Mamutici, najvećoj stambenoj zgradi na području jugoistočne Evrope, kao i po Bundeku, jednom od najpopularnijih zagrebačkih parkova.

Popis naselja u četvrti Novi Zagreb - istok 
 Dugave - 
 Hrelić
 Jakuševec
 Sloboština
 Sopot - 
 Središće
 Travno
 Utrine 
 Zapruđe
 Buzin
 Veliko Polje

Eksterni linkovi 

 Novi Zagreb 
 Neslužbena stranica Sloboštine 
 Neslužbena stranica Travnog
 Neslužbena stranica Dugava 

Gradske četvrti Zagreba
Podsljeme

Podsljeme je četvrt u Zagrebu, glavnom gradu Hrvatske. Smještena je na južnim obroncima Medvednice, planine sjeverno od grada čiji je vrh Sljeme i po kome je dobila ime.

Prema popisu stanovništva iz 2001. godine Podsljeme je imalo 17.744 stanovnika. Veliki dio stanovnika pripada bolje i srednje stojećim dijelovima zagrebačkog stanovništva. Podsljeme je najelitniji dio grada Zagreba s jako viskom cijenom kvadratnog metra, otprilike 3500 eura po kvadratnom metru.

Popis naselja u Podsljemenu 
 Šestine
 Gračani
 Markuševec

Gradske četvrti Zagreba
Vojska Sjedinjenih Američkih Država

Vojska Sjedinjenih Država (engleski: United States Army) je najveća komponenta američkih oružanih snaga koji ima glavnu zadaću voditi kopnene vojne operacije. Godine 2005. se sastojala od 488.579 aktivnih vojnika, 333.177 vojnika u Vojne nacionalne garde (ARNG) i 189.005 u Vojne rezerve (USAR). 	 

Moderna Vojska SAD vuče korijene od Kontinentalne vojske koje je formirana 14. 6. 1775, prije osnivanja samih SAD, kako bi se borila u američkom ratu za nezavisnost. Kongres je stvorio Vojsku SAD 3.6. 1784. nakon završetka rata za nezavisnost, kako bi zamijenio raspuštenu Kontinentalnu vojsku. Usprkos toga, Vojska SAD službeno smatra da postoji kontinuitet s Kontinentalnom vojskom, te kao svoj datum nastanka navodi upravo datum nastanka Kontinentalne vojske. 	 

Vojskom SAD upravlja Ministarstvo vojske na čijem je čelu sekretar za vojsku koji vodi administrativna pitanja. Najviši vojni oficir u ministarstvu je načelnik štaba.

Bilješke

Vanjske veze 

 ARMY.MIL - Official Homepage of the United States Army
 GoArmy.com Official recruiting site
 America's Army Official Army Game Project site
 US Army fact file 
 US Army organization page
 Army Formations
 US Army modular forces page 
 Fiscal Year 2004 US Army report (PDF document)
 Archive of photos taken by soldiers and military contractors serving in active duty 
 US Army ranks and rank insignia
 US Army Mottos
 US Army Insignia website 
 US Army Institute of Heraldry insignia list 
 Images of Women In U.S. Army History

 
Oružane snage SAD
SAD
Proklo

Proklo Likej, poznat i kao Proklo Naslednik ili Dijadoh (grč. Πρόκλος ὁ Διάδοχος, 412–485. god. n. e.), bio je kasnoantički odnosno ranovizantijski neoplatonski filozof, jedan od poslednjih velikih grčkih filozofa. On je postavio jedan od najkompleksnijih i najrazvijenijih neoplatonovskih sistema, koji je izvršio je znatan uticaj na kasniju zapadnu i istočnu hrišćansku te islamsku misao.

Proklo je bio upravnik neoplatonovske škole u Atini. Pisao je komentare na Euklida, Platona, Ptolemeja. Stepen njegove originalnosti se ne može utvrditi, pošto je on dalje razvijao filozofiju svojih neposrednih prethodnika, pruživši sistematski oblik neoplatonovskom učenju. Po njemu, božansko otkrovenje predato je ljudima kroz čitav niz proročanstava (Haldejska proročanstva koja su fragmentarno sačuvana, nastala krajem 2. veka). Prema ovim proročanstvima, vrhunski se bog javlja u trojnom obliku – roditeljski um, intelekt na nižem stupnju (koji je sam po sebi dvojan jer već u sebi sadrži i fizički svet koji je stvorio) i kosmička duša – "Hekata". Delo je bilo popularno kod neoplatoničara. Cilj ovog otkrovenja, prema Proklu, bio je spasenje čovečanstva, ali u smislu samosaznanja i vraćanja čoveka njegovom božanskom poreklu kroz filozofiju. Nauka o božanstvu data je u Proklovim Elementima teologije prema strogim standardima Aristotelove naučne metodologije. Karakteristična je za Prokla ravnoteža između misticizma i logičko-dijalektičkih konstrukcija. Proklovo vrhovno božanstvo je Jedno, koje je nedostupno i nije predmet misli već ekstatičnog posmatranja. Proklovo učenje uticalo je na anonimnog pisca koji je dostigao vrhunac spoja hrišćanstva i neoplatonizma u delu Areopagitika. Proklov filozofski jezik je veoma lep, tu je razrađena terminologija; piše svečano-hijeratičkim tonom. Njegov stil je ravnomerno uzvišen, bez promena u intonaciji. Proklov krug je jedan zatvoren kru a njegova verovanja su bila u manjini.

Vanjski linkovi 

 Article by Encyclopædia Britannica
 Article at "The Encyclopedia of Goddess Athena"
 Proclus's Life and Teachings 
 Index page  of the Proclus section for the "Plato Transformed " project at the University Leuven, Belgium.
 On the Signs of Divine Possession - (partial translation of Proclus' work)
 On the Sacred Art - (translation and discussion of this surviving extract from a larger work by Proclus)
 On the Sacred Art (greek text) 
 Proclus in English and Greek, Select Online Resources

Antički filozofi
Istočnorimski pisci
Authority control
Spisak drag queensica

Ovo je spisak poznatijih drag queensica.

A 
 Courtney Act
 Enza "Supermodel" Anderson
 Joey Arias
 Alexis Arquette

B 
 Shirley Temple Bar
 Barbette
 Jackie Beat
 Milton Berle
 Joan Jett Blakk
 Justin Bond
 Leigh Bowery
 Cookie Buffet
 The Lady Bunny
 Charles Busch

C 
 Carlotta
 Candis Cayne
 The Lady Chablis
 Peaches Christ
 Jackie Curtis

D 
 Dada (Velvet Eden)
 Vaginal Davis
 Flotilla DeBarge
 House of Diabolique
 Divine
 Dreuxilla Divine
 Luciana Duvall
 Daniel Pinter

E 
 Ethyl Eichelberger
 Julian Eltinge
 Rickard Engfors
 Dame Edna Everage

F 
 Harvey Fierstein
 Regina Fong

G 
 Sky Gilbert

H 
 Evie Harris
 Clover Honey

J 
 Jimmy James
 Jazzmun
 Gemma Jones

L 
 Chi Chi LaRue
 Danny La Rue
 Mado Lamotte
 Francis Leon 
 Leonid the Magnificent
 Hedda Lettuce
 Christer Lindarw
 Miss Shangay Lily
 Shirley Q Liquor
 Catia Lee Love
 Charles Ludlam
 Dave Lynn
 Lypsinka

M 
 Mana
 Christine Mancini
 Frank Marino
 Brini Maxwell
 Glen Meadmore
 Varla Jean Merman
 Akihiro Miwa

P 
 Pauline Pantsdown
 John Paulk
 Tyler Perry
 Miss Coco Peru
 Charles Pierce
 Pollyfilla
 Panti

R 
 RuPaul
 Craig Russell

S 
 José Sarria
 Lily Savage
 Alex Serpa
 Sestre
 Richard Skipper
 Sister Boom-Boom
 Jolene Sugarbaker

T 
 Toxice
 Pussy Tourette

W 
 Holly Woodlawn
Nikifor Vrijenije

Nikifor Vrijenije ili Nikifor Brijenije (grč. Νικηφόρος Βρυέννιος, 1062–1137) bio je vizantijski vojskovođa, državnik i književnik, rođen u Hadrijanopolju.

Nikifor Vrijenije, zet cara Aleksija I Komnina nastavio je istorijsko delo Mihaila Atalijata. Na podstrek svoje tašte, carice Irine, napisao je istorijsko delo Ὕλη ἱστορίας (doslovno = Građa za istoriju). Vrijenije je pisao u vreme velikog procvata vizantijske književnosti. I za njega je karakterističan, mada u umerenijem obliku, onaj klasicizam čiji su veliki predstavnici bili Mihailo Psel, Mihailo Atalijat i sama Ana Komnina, koji, vaspitani u klasičnom duhu, pišu pomalo izveštačenim arhaičnim jezikom. Vrijenijev prikaz počinje sa Isakom I Komninom (1057–1059). Veličajući porodicu Komnina, on ni jednog trenutka ne zaboravlja ni rod Vrijenija, posebno svog dedu Nikifora (koji je 1078. digao ustanak protiv Mihaila VII Duke težeći za carskom krunom). Njegovim akcijama posvećuje naročitu pažnju, zapostavljajući događaje u kojima ovaj nije učestvovao. Njegovo delo iznenada se prekida na događajima oko 1079. godine. Njegov odličan, strog, uzdržljiv atički stil karakteriše izuzetna izražajnost i osećajnost. U ritmu rečenice prepoznaje se uticaj Ksenofontove Anabaze. Za pisanje svog dela Vrijenije se služio usmenim obaveštenjima, pri tom se oslanjajući na svoje intimno poznavanje ljudi i izbivanja.

Istočnorimski pisci
Authority control
Gene C. McKinney

Gene McKinney je bio 10. po redu Vrhovni narednik (SMA) Vojske SAD, koji je na svom mjestu služio od jula 1995. do oktobra 1997. Za vrijeme svoje službe je bio predmetom optužbi za seksualno uznemiravanje bivših i tadašnjih potčinjenih ženskog spola. Vojska ga je udaljila s dužnosti SMA dok je trajao proces na vojnom sudu; u to vrijeme su dva komandna viša narednika— od kojih je jedan bio njegov brat-blizanac James McKinney — preuzela njegove dužnosti. 

Narednik McKinney je bio oslobođen svih optužbi za seksualno uznemiravanje, ali je proglašen krivim za ometanja pravde te degradiran u čin glavnog narednika (E-8) i ukoren.

Gene C. McKinney je jedan od petorice braće McKinney koji su rođeni u gradu Monticello na Floridi, te koji su svi služili u Vojsci. Jedan je služio kao oficir, drugi se umirovio kao glavni narednik, drugi je služio u vijetnamskom ratu, a brat blizanac je dobio čin komandnog vrhovnog narednika. 

Gene C. McKinney je pristupio u Vojsku SAD u augustu 1968. te dovršio osnovnu obuku i naprednu pojedinačnu obuku za pripadnike oklopne konjice u Fort Knoxu u Kentuckyju. Od 1969. do 1970, McKinney je sudjelovao u borbama u Vijetnamu kao pripadnik 173. zračnodesantne brigade. 

Tokom više od 28 godina službe, služio je na svim vodećim mjestima rezerviranim za podoficire u SAD te napredovao do čine višeg komandnog narednika. Diplomirao je na Akademiji za narednike u 31. klasi. 

Kada je postao 10. po redu Vrhovni narednik Vojske SAD, bio je prvi Afroamerikanac na tom položaju. Prije nego što je postao Vrhovni narednik Vojske SAD, bio je viši komandni narednik u američkim snagama u Evropi; 8. pješadijskoj diviziji u Bad Kreuznachu u Njemačkoj; 1. brigadi 1. oklopne divizije u Vilsecku u Njemačkoj; 612. pozadinskoj u Fort Bragu; 1. bataljunu 58. mehaniziranog pješadijskog puka 197. pješadijske brigade u Fort Benningu; 3. eskadronu 12. konjičkog puka u Budingenu; 3. i 4. eskadronu 3. oklopnog konjičkog puka u Fort Blissu; i 2. eskadronu 2. oklopnom konjičkom puku u Bambergu.

Eksterni linkovi 
 CNN Story on McKinney's acquittal
 Army Names Acting Sergeant Major 
 U.S. Army site listing SMA McKinney's medals 

McKinney, Gene
Afera Sandline

Afera Sandline je naziv za politički skandal i krizu koja je izbila u Papui Novoj Gvineji početkom 1997. godine.

Njegovo izbijanje je posljedica odluke premijera Sir Juliusa Chana da dugogodišnji sukob sa separatističkim gerilcima na Otoku Bugenvil umjesto pregovorima završi vojnom akcijom. Međutim, vlade Australije i Novog Zelanda su odbile pružiti papuanskoj vladi i vojsci pružiti logističku pomoć.

Premijer Chan i njegovi suradnici su se zbog toga krajem 1996. obratili za pomoć Timu Spiceru, bivšem potpukovniku Britanske vojske i vlasniku Sandline International, privatne tvrtke za pružanje vojnih usluga. Vlada se dogovorila da Sandline u Papuu Novu Gvineju pošalje 40 specijalaca koji će sudjelovati u invaziji Bougainvillea, a da bi cijena cijelog pothvata trebala biti 36 miliona dolara.

Dva dana nakon što su prvi od najamnika stigli u Port Moresby, Chan je australskog ministra vanjskih poslova Alexandera Downera izvijestio o tome da je njegova vlada unajmila Sandlineove ljude radi obuke vlastite vojske. Downer je prema tome izrazio žestoko protivljenje, a dan kasnije - 10.2. - je cijela priča "procurila" u dnevnom listu The Australian.

Objavljivanje plana je izazvalo bijes u međunarodnoj javnosti, ali još veći kod generala Jerryja Siginroka, komandanta Obrambenih snaga Papue Nove Gvineje (PNGDF), koji je za cijeli plan saznao tek za vrijeme službene posjete Filipinima. On je stoga zajedno sa svojim potčinjenim majorom Enumom sastavio plan za Operaciju Rausim Kwik čiji je cilj bio neutralizacija najamnika.

Plan je izveden noću 16.3. kada su snage PNGDF uhapsile Spicera i njegove ljude. Siginrok je potom zauzeo zgradu radio-stanice i preko nje optužio premijera Chana za korupciju, te vladi dao 48 sati da podnese ostavku. Chan je to odbio te smijenio Siginroka, koji je, prihvatio to naređenje, nastojeći izbjeći oružani sukob s policijom, koja je još uvijek bila vjerna premijeru.

Zahtjevima vojnih pobunjenika za Chanovom smjenom su se, međutim, priključili studenti na Univerzitetu Port Moresbyja, kao i niz uglednih političara. Nakon što je širom Papue Nove Gvineje došlo do štrajkova i blokada cesta, a zgrada Parlamenta bila opkoljena bijesnim demonstrantima, Chan je 26.3. podnio ostavku.

Chana je zamijenio Bill Skate, guverner Port Moresbyja koji se prvi založio za njegovu smjenu. Premijer Skate je iste godine, uz posredovanje novozelandske vlade, s pobunjenim Bugenvilcima potpisao privremeni mirovni sporazum koji je dan-danas na snazi.

1997
Historija Papue Nove Gvineje‎
Sandline
Ministarstvo pravde Sjedinjenih Država

Ministarstvo pravde Sjedinjenih Država (engleski: United States Department of Justice, DOJ) je kabinetsko ministarstvo (executive department) američke vlade čiji je zadatak sprovođenje zakona te obrana interesa Sjedinjenih Država u skladu sa zakonom kako bi se osiguralo pošteno i nepristrano primjenjivanje prava za sve Amerikance (v. ). DOJ-em rukovodi Vrhovni advokat SAD (v. ), funkcionar koji je bio članom Kabineta od samog početka.

Vanjske veze 

 United States Department of Justice website
 Department Of Justice Meeting Notices and Rule Changes  from The Federal Register RSS Feed 

Pravo
Pravo u SAD
Kanadski dolar

Kanadski dolar (kod valute CAD) je zvanična valuta države Kanade još od 1858. Obično se označava sa oznakom dolara - $, ili alternativno - C$ kako bi se razikovalo od ostalih valuta dominitani dolarom. Kanadski dolar je podeljen u u 100 centi.

Kovanice: 50 cent, 1, 2 dolar.

Novčanice: 5, 10, 20, 50 100 dolar.

Povezano 
 Spisak valuta

Vanjske veze 

 Kanadski dolar (Novčanice)   

Valute
Dolar
Willy Puchner

Willy Puchner (rodjen 15. Marta 1952 u Mistelbachu, Donja Austria,
Austrijski Fotograf, Umjetnik, Crtač i Autor

Zivot 
 
Rodjen 1952 u Donjeautrijskom Mistelbachu na Zaja, kao sin fotografskog para.
Od 1967 do 1974 pohadjao je „Viši grafičko učeničko, pokusni zavod“ u Beču, smijer fotografija, posle toga bio je učitelj dvije godine u istoj školi.
Od 1978 je slobodni fotograf, crtač, umjetnik i autor.

Od 1983 do 1988 studirao je filozofiju, publicistiku, istoriju i sociologiju.
1988 pozitivno zavrsava studije sa diplomskim radom o socijalnoj-filozofiji sa naslom „O privatnoj Fotografiji“. 
Od 1988 držao je brojnavo predavania o „Privatnoj Fotografiji“ na univerzitetima, u muzejima i galerijama.
Od 1989 redovni je saradnik „Bečkih Novina“, svietski poznatih, dnevnih novina.
Slavan postaje W.P. sa projektom „ Čežnja Pinguina“.
4 godine putuje on sa polijester-pingunskim figurama Joe & Sally, kroz mjesta negovih i nasih čežni i uspijeva da izradi najljepćši fotoalbum sa putovanja 
20. stoljeća (FAZ od 08.03.2001).

Willy Puchner saradjuje rado sa straijim osabama.
Pritom su nastali sljedeći projekti:
”90-godišniaci”, “Razgovor sa Starosti”, “100-godišnjaci”, “Životne Priče I Fotografije”, ”Ljubav u starosti”

Izložbe 

 Museum Moderner Kunst, Beč
 Künstlerhaus Wien| Künstlerhaus, N.Ö. Galerie, Beč
 Museum des 20. Jahrhundert, Beč
 Österreichisches Fotomuseum, Bad Ischl (Austrija)
 Steirischer Herbst, Graz
 Berlin, Braunschweig, Bremen, München (Nemačka)
 Norfolk, Washington, (Sjedinjene Američke Države), 
 Bombay (Indija), Beirut (Liban)
 Tokyo, Osaka, Oita, Nagoya i Sapporo (Japan)

Djela 

 Bäume, 1980, (tekst Henry David Thoreau), 
 Zum Abschied, zur Wiederkehr, 1981 (tekst Hermann Hesse), 
 Gestaltung mit Licht, Form und Farbe, 1981, 
 Bilder österreichischer Städte, (tekst Harald Sterk), 1982, 
 Strahlender Untergang, (tekst Christoph Ransmayr), 1982, 
 Andalusien, (tekst Haubrich), 1983, 
 Bilder österreichischer Landschaft, (tekst Harald Sterk), 1983, 
 Die Wolken der Wüste, 1983 (tekst Manfred Pichler), 
 Dorf-Bilder, 1983, 
 Zugvögel seit jeher, 1983, (tekst Erich Hackl), 
 Das Herz des Himmels, 1985, (tekst Erich Hackl), 
 Die Sehnsucht der Pinguine, 1992, 
 Ich bin ..., 1997, 
 Tagebuch der Natur, 2001, 
 Flughafen. Eine eigene Welt, 2003, 
 Illustriertes Fernweh. Vom Reisen und nach Hause kommen, 2006,.
 Wien. Vergnügen und Melancholie, 2008,

Vanjski linkovi 

Website Willy Puchner

Austrijski slikari
Kontroverza oko financiranja kampanje u SAD 1996

Kontroverza oko financiranja kampanje u SAD 1996. godine je naziv za navodni pokušaj NR Kine da utječe na američku politiku prije i za vrijeme Clintonove administracije, odnosno način prikupljanja sredstava za izbornu kampanju od strane same Clintonove administracije.

Dok su prve sumnje u način na koji Demokratska stranka prikuplja novac za kampanju izrečene u članku Los Angeles Timesa od 21.9. 1996.  navodna uloga NR Kine u cijeoj aferi je došla do oka javnosti kada su Bob Woodward i Brian Duffy objavili članak u The Washington Postu ustvrdivši kako je istraga Ministarstva pravde oko financiranja kampanje otkrila dokaze da su agenti NR Kine nastojali usmjeravati direktne donacije iz stranih izvora prema Demokratskom nacionalnom komitetu (DNC) prije predsjedničkih izbora 1996. godine. Novinari su pisali kako je ambasada NR Kine u Washingtonu korištena za koordinaciju donacija prema DNC čime su se kršili američki zakoni koji zabranjuju neameričkim državljanima da daju financijske donacije američkim političarima i političkim strankama. Republikanski istražitelj je ustvrdio da je plan NR Kine uključivao i predsjedničke i kongresne izbore, dok su demokratski senatori tvrdili da dokazi ukazuju da je NR Kina na meti imala jedino kongresne izbore. Kineska vlada je odbacila sve optužbe.

Na kraju je dvadesetdvoje ljudi osuđeno za prevaru kao i ilegalno slanje azijskih fondova u američke izbore. Dobar dio osuđenih su bili dugogodišnji prijatelji i politički saveznici Clintona i Ala Gorea.

Bilješke

Vanjske veze 
 1997 (U.S. Senate) Special Investigation in Connection with 1996 Federal Election Campaigns: Final Report (PDF files) 
 Central Intelligence Agency (CIA)
 Clinton Presidential Materials Project  Archive of press releases and transcripts of speeches from the administration.
 Copy of official Charles La Bella memo to Janet Reno 
 Copy of official Louis Freeh memo to Janet Reno 
 Democratic National Committee (DNC)
 Federal Bureau of Investigation (FBI)
 Federal Election Commission (FEC)
 Federation of American Scientists Archive of articles, government reports and transcripts of speeches from members of Congress.
 Open Secrets Website archives lists from the FEC of who donated how much to whom in United States political campaigns.
 U. S. Department of Justice
 U.S. House Committee on Government Reform 
 U.S. Senate Committee on Homeland Security and Governmental Affairs
 Washington Post Special Report: Campaign Finance Archive of articles, editorials, and op-eds related to the controversy.

Bill Clinton
Skandali
STS-82

STS-82 je bila misija američkog Space Shuttlea.

Posada 
 Kenneth D. Bowersox (4), - zapovjednik 
 Scott J. Horowitz (2), Pilot 
 Mark C. Lee (4), specijalist misije
 Steven A. Hawley (4), specijalist misije
 Gregory J. Harbaugh (4), specijalist misije
 Steven L. Smith (2), Mission Specialist 
 Joseph R. Tanner (2), specijalist misije

Parametri misije 
 masa: 83,122 kg
 perigej: 475 km
 apogej: 574 km
 inklinacija: 28.4698° 
 oeriod: 95.2 min

Svemirske šetnje 
  Lee i Smith  - EVA 1
 EVA 1 početak: 14.2. 1997. - 04:34 UTC
 EVA 1 kraj: 14.2. - 11:16 UTC
 trajanje: 6 sati, 42 minuta
  Harbaugh i Tanner  - EVA 2
 EVA 2 Početak: 15.2. 1997. - 03:25 UTC
 EVA 2 Kraj: 15.2. - 10:52 UTC
 Trajanje: 7 sati, 27 minuta
  Lee i Smith  - EVA 3
 EVA 3 Početak: 16.2. 1997. - 02:53 UTC
 EVA 3 Kraj: 16.2. - 10:04 UTC
 Trajanje: 7 sati, 11 minuta
  Harbaugh i Tanner  - EVA 4
 EVA 4 Start: 17.2. 1997. - 03:45 UTC
 EVA 4 End: 17.2. - 10:19 UTC
 Duration: 6 sati, 34 minuta
  Lee i Smith  - EVA 5
 EVA 5 Početak: 18.2. 1997. - 03:15 UTC
 EVA 5 Kraj: 18.2. - 18:32 UTC
 Trajanje: 5 sati, 17 minuta

V. također 
 Svemirska nauka
 Space shuttle
 Popis misija space shuttlea
 Kronološki popis svemirskih letova s ljudskom posadom

Vanjski linkovi 
 NASA mission summary 
 ESA-Hubble mission summary

Istraživanje svemira
Discovery

Discovery se može odnositi na:
 Discovery Program, NASA-in svemirski program
 Discovery (album grupe Electric Light Orchestra)
 Discovery (album Mikea Oldfielda)
 Discovery (album grupe Daft Punk)
 Discovery (britanska TV series)
 Discovery (irska TV serija)
 Discovery Channel
 Discovery (vozilo), automobil proizvedn od Land Rovera
 Discovery (magazin), magazin distribuiran na letovima avio-komopanije Cathay Pacific Airways
 Discovery (Shanice album)
 Discovery Channel Pro Cycling Team, profesionalni biciklistički tim

Brodovi 
 Discovery (1602 brod)
 RRS Discovery
 HMS Discovery
 Space Shuttle Discovery
 Discovery One, fiktivna svemirska letjelica iz filma 2001: Odiseja u svemiru
 Discovery (kruzer)

V. također 
 Discover
Međaši u završnim dnevnim vrijednostima Dow Jones Industrial Averagea



Međaši u završnim dnevnim vrijednostima
Slijedi popis međaša u završnim dnevnim vrijendostima Dow Jones Industrial Averagea, poredanim po vrijednostima od 100 bodova.

Prvi bull market (1896-1929)

Bum poslije drugog svjetskog rata (1949-1966) 

1Ovo je bila završna denvna vrijednost Dowa na vrhuncu bull marketa 1929. godine, razina koju Dow nije vidio slijedećih 25 godina.

Bear market 1970-ih

Bull market 1980-ih (1982-1987)

Superbull 1990-ih (1990-200)

dot-com kolaps 2000-ih (2002-danas) 

Ekonomija
Deng Xiaoping

Deng Xiaoping  (; 22. 8. 1904. – 19. 2. 1997) je bio vođa Komunističke partije Kine (KPK). Deng nikada nije vršio dužnost državnog poglavara ili šefa vlade, ali je bio de facto vođa Narodne Republike Kine od kasnih 1970ih do ranih 1990ih. Uveo je "socijalizam s kineskim karakteristikama" i kinesku ekonomsku reformu, također poznatu kao "socijalistička tržišna ekonomija".

Deng tvorio jezgro "druge generacije" vodstva KPK. Pod njegovih vodstvom se Kina razvila u jednu od najbrže razvijajućih ekonomija u svijetu dok je Komunistička partija Kina čvrsto zadržala vlast u svojim rukama.

Vanjske veze 

 Obituary, NY Times, February 20, 1997
 Selected Works of Deng Xiaoping 
 Life of Deng Xiaoping 
 China's former 'first family' (from CNN)
 China officially mourns Deng Xiaoping  (from CNN)
 Deng's Free Market Nightmare  (Maoist criticism)
 China 2002: Building socialism with Chinese characteristics  (Communist Party USA)
 China Daily Biography
 Caricature of Deng Xiaoping  (Chinese-Tools.com)
Video
 Documentary 52': China on the Catwalk

Kineski političari
Kineski komunisti
Kineski diplomati
Kineski pisci
Političari u Drugom svjetskom ratu
Lakadivi

Lakadivi su ostrva u Arapskom moru, koja predstavljaju najmanju saveznu teritoriju Indije. Sastoje se od 12 koralnih atola, 5 morskih uzdignuća i brojnih malih ostrva, koji se nalaze na 200-300 km od indijske države Kerale. Ukupna površina je 32 km² . Jedanaest osrvra je nastanjeno. Naseljena ostrva su: Agati, Amini, Androt, Bangaram, Bitra, Četlat, Kadmat, Kalpeni, Kavarati, Kiltan i Minikoj. Glavna ostrva su Kavarati, Minikoj, Agati i Amini. Ukupno sva ostrva imaju 60.595 stanovnika. Aerodrom se nalazi na Agatiju. Turistima je potrebna dozvola da bi posetili Lakadive, a strancima je zabranjena poseta nekim ostrvima.

Istorija 
Vasko da Gama je bio prvi Evropljanin, koji je posetio Lakadive, a Englezi su bili prvi, koji su ih istražili. Pre njih arapski putopisac Ibn Batuta opisao je Lakadive. Portugalci su uspostavili tvrđavu 1498. , ali stanovništvo se pobunilo i proteralo ih. Tigar od Majsora je 1787. zauzeo grupu ostrva Amindivi (Amini, Kadmat,Kiltan,Četlat i Bitra). Posle Trećeg anglo-majsorskog rata Englezi zauzimaju Amindive i priključuju ih južnokanarskom distriktu. Ostatak Lakadiva ostaje u vazalnom položaju pod Čirakalima. Posle nekog vremena Britanci potpuno preuzimaju kontrolu Lakadiva. Ostrva su postala 1956. savezna teritorija Indije. Lakadivima upravlja administrator, koga postavlja indijska vlada

Demografija 
Na ostrvima se govori malajalam jezik . Narodno je predanje da su njihovi preci bili trgovci, koje su oluja i brodolom bacili na Lakadive.
Ljudi su etnički slični narodu Kerale i predstavljaju mešavinu Indijaca i Arapa. Izuzetak je najjužnije ostrvo Minikoj, gde su ljudi slični narodu Maldiva i govore jezik sličan jeziku na Maldivima. Na Minikoju je 93% stanovništva muslimansko.

Ekonomija 
Zbog izolovanosti i lepote Lakadivi postaju velika turistička atrakcija. Turizam postaje značajan izvor prihoda.

Eksterni linkovi 

 Indian Reef Region – Lakadivi 
 službeni sajt Lakadivija
 Prelepe fotografije Lakadiva 

Geografija Indije
Otoci Indijskog oceana
Kerala

Kerala (malajalam: കേരളം, Kēraḷam, eng. Kerala) je savezna država Indije sa površinom od 38.863 km² i 32.802.812 stanovnika (stanje: 1. jan. 2006). Gustina stanovništva je 844 stan./km², što čini Keralu jednim od najgušće naseljenih krajeva Indije. Glavni grad je Tiruvanantapuram (nekada se zvao Trivandrum).

Savezna država Kerala nastala je 1956. ujedinjenjem triju nekadašnjih kneževina: Kočina, Malabara i Travankorea. Ime Kerala znači „Zemlja kokosovih palmi“. Na jeziku malajalam kera znači kokosova palma, koja je veoma česta u ovom regionu, dok alam znači zemlja.

Eksterni linkovi 

 Zvanični veb-sajt vlade Kerale 
 Turizam u Kerali (eng, nem, fra)
 Fotografije Kerale 
 Fotografije Kerale 

 
Države i teritorije Indije
Vojislav Luković

Vojislav Luković (Beograd, 1960 - ) je srpski slikar, čija je specijalnost ikonopis i restauracija slika na platnu i drvetu. Diplomirao je na Fakultetu likovnih umetnosti u Beogradu.

Vanjske veze 
 Oficijalni sajt Vojislava Lukovića: SRPSKE PREVOSLAVNE IKONE
 interwiev sa Vojislavom Lukovićem za "Glas"- Radio Eparhije Niške 

Srpski slikari
Mandžurija

Mandžurija (kineski 满洲/滿洲, Mănzhōu) je regija na sjeveroistoku Narodne Republike Kine. Graniči na zapadu sa Mongolijom, na sjeveru i sjeveroistoku sa Ruskom Federacijom, na jugoistoku sa Sjevernom Korejom te na moru graniči s Japanom.

Postoji nekoliko definicija o geografskom smještaju i veličini Mandžurije, no jedna od prihvaćenijih jest ta da se prostire od Pekinga pa sjeverno i sjeveroistočno do granice sa susjednim državama.

Ekonomija 

Početkom 1980-ih sjeveroistok Kine je sa samo osam posto stanovništva davao 16% industrijskog proizvoda zemlje i time postao jedna od najbogatijih regija u društvu prividne jednakosti. Međutim, u samo dva desetljeća Mandžurija je znatno nazadovala, te od bogate regije postala sinonim za nerazvijenost i podsjetnik na komunističko ustrojstvo u Kini za vrijeme Mao Ce Tunga, dok su se južniji obalni gradovi veoma uspješno uglavili u globalno gospodarstvo.

Veze 
 Mandžurci
 Mandžukuo

Eksterni linkovi 

 Članak o Mandžuriji 

 
Regije Kine
Tamilski Elam

Tamilski Elam i Tamil Ilam (engleski: Tamil Eelam, tamilski: தமிழ் ஈழம் [tamiḻ īḻam]) je naziv koji Oslobodilački tigrovi Tamilskog Elama (LTTE) koriste kako bi opisali nezavisnu državu koju nastoje stvoriti u sjevernom i istočnom dijelu otoka Šri Lanka. LTTE pod kontrolom drže između 40 i 50% otoka koji bi trebao predstavljati Tamilski Elam. Prema njihovim navodima to uključuje kompletne okruge Kilinochchi i Mullaiththeevu, većinu okrug Mannar, Batticaloa i Vavuniya te dijelove okruga Trincomalee i Amparai.

Dijelovi Sjeverne i Istočne Šri Lanke pod kontrolom LTTE funkcioniraju kao de facto kvazi-nezavisna država, s vlastitim vrhovnim sudom, policijom, vojskom, mornaricom (Morski Tigrovi), zrakoplovstvom, obavještajnom službom i centralnom bankom, iako te institucije nisu formalno priznate od vlade Šri Lanke. Opskrba električnom energijom i namirnicama ovisi o oblastima pod kontrolom vlade, s kojima je spojena auto-cestom A9. Ne posjeduje vlastitu valutu te se kao sredstvo plaćanja koristi šrilankanska rupija. LTTE je optužio vladu da je uvela embargo na osnovne namirnice te tako izazvala patnje civila. Nema vlastiti aerodrom te strani putnici moraju koristiti aerodrom u Colombu.

Povezano 
 Zastava Tamilskog Elama
 Eelam
 Crni jul
 Građanski rat u Šri Lanku
 Tamilske militantne grupe u Šri Lanki

Reference

Vanjske veze 

 Tamil Eelam Homepage 
 Official news site of the LTTE
 Tamil Eelam - a De Facto State
 Origin of 'Tamil Eelam' 

Politika Šri Lanke
Elam
Nepriznate države
Pudučeri

Puducherry (tamilski: புதுச்சேரி / புதுவை)  (nekada Pondicherry) je Unijska teritorija Indije. To je bivša francuska kolonija, koja se sastoji od četiri razdvojene enklave illi okruga, koja su zajedno nazvana pod najvećem, Puducherryju.

Septembra 2006. teritorija je službeno promijenila ime iz Pondicherryja u domaći naziv, Puducherry, što znači "Nova kolonija" na tamilskom jeziku. Teritorija je nazvana புதுச்சேரி () ili பாண்டிச்சேரி () na tamilskom ili "Pondichéry" na francuskom, పుదుచ్చేరి () na teluguu, i പോത്തുച്ചേരി () ili പോണ്ടിച്ചേരി () na malajamskom. Također je poznata i kao Francuska rivijera Istoka (La Côte d'Azur de l'Est).

Geografija 
Puducherry se sastoji od četiri mala razdvojena okruga: Puducherry, Karaikal i Yanam na obali Bengalskog zaljeva i Mahé na obali Arapskog mora. Puducherry i Karaikal su najveći, i oba enklave u Tamil Naduu. Yanam i Mahé su enklave u Andhra Pradeshu i Kerali. Teritorija ima ukupnu površinu od 492 km²: Puducherry (grad) 293 km², Karaikal 160 km², Mahé 9 km² i Yanam 30 km². Ima 900.000 stanovnika (2001).

Bilješke

Literatura 
 The Periplus of the Erythraean Sea, transl. G.W.B. Huntingford (Hakluyt Society, 1980), p. 119.

Vanjski linkovi 

 Future of French India, by Russel H. Fifield (Associate Professor of Political Science at University of Michigan
 Official website of the Government of the Union Territory of Pondicherry 
 Two youngsters from Pondicherry on World Tour for Global Peace
 Pondicherry and its Photos
 About Pondicherry History
 Pondicherry - its Early Origins 
 Freedom struggle in Pondicherry
 Indian Ministry for External Affaires - 1956 Treaty of Cession
 India visa information
 http://www.mayiladuthuraionline.com 
 Amazing pictures of Pondicherry
 Poduke or Arikamedu the most ancient Tamil city 
 Arikamedu is the ancient International Trade Centre in Ariyankuppam, Pondicherry 
 Exploration Off Arikamedu by Archaeological Survey of India
 Arikamedu Archaeological Site in India - A Brief Note by Discover India Site 
 Excavations at Arikamedu 
 A Complete Guide to Pondicherry 
 Pondicherry Flowers
 Karaikal Struggle Group (KSG)

Države i teritorije Indije
Židovska autonomna oblast

Jevrejska autonomna oblast (ili Židovska autonomna oblast), je oblast u Rusiji, u Dalekoistočnom saveznom okrugu.

Osnovana za vrijeme Staljina i trebala je poslužiti kao nova država za sve Jevreje (ili Židove) iz SSSR-a. Zbog oštre klime, ali i politike Staljina u 30-tima od prvotnog oduševljenja novom državom malo je naseljeno Jevreja u ovoj oblasti.

Danas ima oko 1,2 % stanovnika Židova u ovoj oblasti.

Nastanci 1934.
Ruski federalni subjekti
Dalekoistočni federalni okrug
Judaizam u Rusiji
Korjački autonomni okrug

Korjački autonomni okrug (, Koryaksky avtonomny okrug) ili Korjakija je federalni subjekt Rusije (autonomni okrug u Kamčatskoj oblasti). Sa 25.157 stanovnika (prema popisu iz 2002. godine), od kojih su četvrtina Korjaci, ima najmanji broj stanovnika od svih ruskih federalnih subjekata, iako je 17. po površini, s 301.500 km².

Administrativni centar Korjakije je naselje gradskog tipa Palana.

Ruski autonomni okruzi
Čukotski autonomni okrug

Čukotski autonomni okrug je autonomni okrug u Rusiji.Nalazi se na krajnjem sjeveroistoku Ruske Federacije.

Uspostavljen je 10.12. 1930. godine.

Iz sastava Magadanske oblasti je izašao 1991. godine.

Potvrđeno im je pravo na to odlukom najviših vlastiju 1993. godine.

Upravna podjela 

 Anadyrski rajon (Анадырский)
 Beringovski rajon (Беринговский)
 Bilibinski rajon (Билибинский)
 Iuljtinski rajon (Иультинский)
 Provideneski rajon (Провиденский)
 Čaunski rajon (Чаунский)
 Šmidtovski rajon (Шмидтовский)
 Čukotski rajon (Чукотский)

Veći gradovi 

Egvekinot
 Bilibino
 Anadyr
provideniya 

 
Dalekoistočni federalni okrug
Evenčki autonomni okrug

Evenčki autonomni okrug je autonomni okrug u Rusiji. Nalazi se u Istočnom Sibiru. Sastavni je dijel Krasnojarskog kraja, a jednako se javlja i kao samostalni subjekt Ruske Federacije.

U upravnoj organizaciji, na vrhu je gubernator, ispod njega su prvi zamjenici gubernatora (Первый заместитель губернатора), dogubernatori (Вице-губернатор ) i zamjenici gubernatora (Заместитель губернатора)

Eksterni linkovi 

  
 
 ЭВЕНКИЙСКИЙ АВТОНОМНЫЙ ОКРУГ.Справочник административно-территориального деления на 1.01.2005 г. — каталог 

Sibirski federalni okrug
Krasnojarski kraj
Ust-Orda Burjatija

Ust-Orda Burjatija () se može odnositi na:

 
 Ust-Ordinski Burjatski autonomni okrug
Ust-Ordinski Burjatski autonomni okrug

Ust-ordinski burjatski autonomni okrug ili Ust-Orda Burjatija bio je autonomni okrug u Irkutskoj oblasti u Rusiji. Ustordinski a.o. spojio se u Irkutsku oblast 1. siječnja 2008.

Povezano

Vanjske poveznice 

 
Irkutska oblast
Sibirski federalni okrug
Aga Burjatija

Aga Burjatija () se može odnositi na:

 
 Aginski Burjatski autonomni okrug
Aginski Burjatski autonomni okrug

Aginski Burjatski autonomni okrug ili Aga Burjatija je autonomni okrug u Čitskoj oblasti u Rusiji.

Povezano

Vanjske veze 

  Aginskoburjatski autonomni okrug, upravna podjela na 1. siječnja 2005. 

 
Sibirski federalni okrug
Burjatska

Burjatija ili Burjatska je republika u Ruskoj Federaciji smještana u Istočnom Sibiru i Zabajkalju.

 
Ruske republike
Sibirski federalni okrug
Karakalpakstan

Karakalpakstan (uzbečki: Qoraqalpog'iston Respublikasi ili Қорақалпоғистон Республикаси; karakalpački: Қарақалпақстан Республикасы ili Qaraqalpaqstan Respublikası) je autonomna republika u Uzbekistanu. Pokriva cijeli zapadni dio Uzbekistana. Glavni grad je Nukus (karakalpački: Nökis ili Нөкис). Republika Karakalpakstan ima površinu od 160.000 km2. Površina joj pokriva područje drevne države Horezm, iako se u klasičnoj perzijskoj književnosti za nju koristio naziv "Kāth".

Demografija 
Stanovništvo Karakalpakstana se procjenjuje na 1,200.000, od čega su 400.000 Uzbeci, a 300.000 Kazasi. Karakalpaci su bivši nomadski pastiri i ribari koji se prvi put spominju u 16. vijeku. Ime im znači "Crna kapa" (Crni šešir), ali je karalpačka kultura toliko transformirana sovjetizacijom da se izgubilo prvotno značenje izraza "crna kapa". Karakalpački jezik se smatra bližim kazaškom nego uzbečkom. Postoje tvrdnje da je ethnička grupa ništa drugo do izmišljotina sovjetskih vlasti u cilju da se podijele Kazasi. Jezik kao pismo u sovjetsko doba koristio modificiranu ćirilicu da bi se od 1993. godine počela koristiti latinica.

Osim glavnog grada Nukusa, važniji gradovi su Hojeli (uzbečki: Hujayli; ruski Hodžejli), mjesto na kome se nalaze brojne horezmske ruševine i Moynaq, (uzbečki: Maynoq; ruski Mujnak), bivša luka Aralskog mora koja se sada nalazi kilometrima u unutrašnjosti.

Ekonomija 
Ekonomija regije, koja je nekada ovisila o ribarstvu, se sada temelji na uzgoju pamuka, riže i lubenica. Hidroelektrična energija koju daju velike elektrane na Amu Darji sagrađene u sovjetsko doba je također važan izvor prihoda.

Delta Amu Darje je nekada bila gusto naseljena, i u njoj je zahvaljujući široko rasprostanjenom navodnjavanju tisućama godina postojala razvijena poljoprivreda. Pod Horezmom je to područje steklo značajan utjecaj i prosperitet. Međutim, postupne klimatske promjene kroz vijekove, koje je ubrzala ekološka katastrofa Aralskog mora krajem 20. vijeka je stvorila teške probleme za Karakalpakstan. Drevna oaza rijeka, jezera, močvara, šuma i farmi se isušuje, te je otroveana solju i kemikalijama koje vjetar donosi sa isušenog dna Aralskog mora. Prema nekim podacima ljetne temperature su porasle 10, a zimske temperature pale za 10 stupnjeva Celzija, što je stvorilo porast zdravstvenih i respiratornih problema za stanovništvo.

Povezano 
 Karakalpačka autonomna oblast
 Karakalpaci
 Provincije Uzbekistana

Reference

Eksterni linkovi 

 About Karakalpaks - http://www.karakalpak.com
 Karakalpakstan - http://www.karakalpak.com/stan.html
 Karakalpakstan - http://karakalpak.homestead.com
 Karakalpak music - http://berdakb.narod.ru

Administrativna podjela Uzbekistana
Xinjiang

Za okrug u provinciji Shanxi vidi Okrug Xinjiang

Autonomna regija Ujgurskog naroda - Xinjiang čita se Sinđjang (kineski: 新疆维吾尔自治区, ujgurski: شىنجاڭ, Shinjang) - je jedna od 5 kineskih autonomnih regija, na krajnjem sjeverozapadu zemlje. Xinjiang je autonomna regija ujgurskog naroda, jedne od 56 službeno priznatih Nacionalnih manjina Kine.

Geografija 
Xinjiang sa istoka graniči sa kineskim provincijama Qinghai i Gansu, sa juga sa Autonomnom regijom Tibet.
Sa jugozapada sa Afganistanom i pakistansko - indijskim dijelovima Kašmira, sa zapada sa Kirgizstanom i Tadžikistanom. Sa sjeverozapada graniči sa Kazahstanom, a sa sjevera sa Rusijom, te sa Mongolijom na sjeveroistoku.

'Xinjiang su Kinezi vijekovima zvali Xiyu (Zapadne teritorije) tek od 18. vijeka i dinastije Qing, kad su stekli kontrolu nad tom regijom zovu je Xinjiang što na kineskom znači Nova granica. Evropljani su s druge strane isti taj kraj zvali Kineski Turkestan, da naprave razliku od Ruskog Turkestana. Xinjiang je historijska domovina mnogih turkijskih naroda, od kojih su najbrojniji Ujguri.

Xinjiang ima površinu od 1 646 900 km², pa je po tom kriteriju najveća kineska administrativna jedinica, ali je sa 21,813.334 stanovnika (procjena iz 2010.) relativno rijetko naseljena regija. Xinjiang je suh planinski polupustinjski kraj, sa rijetkim oazama, u kojim je moguć uzgoj poljoprivrednih kultura, tako da se većina njegovih autohtonih stanovnika bavila nomadskim stočarstvom, lutajući sa svojim stadima po planinskim obroncima u potrazi za pašnjacima.

Glavni grad Xinjianga je Ürümqi, on je ujedno i jedini veći grad.

Izvori

Vanjske veze 

 Službene stranice Autonomne regije Sikjang  
 Xinjiang na portalu Encyclopædia Britannica 

 
Autonomne regije Kine