alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Pioneer–12

Pioneer–12 vagy Pioneer Venus Orbiter amerikai műhold, amelyet a Pioneer-program keretében indítottak a Vénusz körzetébe.

Küldetés
Kutatási cél a Föld és a Vénusz közötti tér kozmikus sugárzás intenzitásának mérése, a bolygóközi tér és a napszél tanulmányozása, a rádióhullámok terjedésének vizsgálata, pozíció felvétel a Vénusz körzetébe.

 1978. május 20. – Atlas–Centaur rakétával elindul a Pioneer Venus Orbiter.
 1978. december 4. – A Pioneer Venus Orbiter pályára áll a Vénusz körül.
 1992. október 8. – Az űrszonda elég a Vénusz légkörében, miután kifogy a hajtóanyaga.

Jellemzői
Az űreszközt a Hughes Aircraft Co., a Space and Communications Group és a CA. Üzemeltetője a NASA Ames Research Center (ARC), Moffett Field, CA.

1978. május 20-án a Air Force Missile Test Center indítóállomásról, a 11. sikeres starttal egy Atlas-Centaur hordozórakétával állították Föld körüli pályára. Forgásstabilizált eszköz. Az orbitális egység pályája 18 perces, 32 fokos hajlásszögű, elliptikus pálya perigeuma  kilométer, az apogeuma  kilométer volt. A rakétahajtómű beindításával – égés 137 másodpercig – sikerült elérni a második kozmikus sebességet, az űreszköz rátért a kijelölt pályára. Pályakorrekciót, orientációt hideggáz fúvókákkal biztosították. A Vénusz megkerüléséhez szükséges fékező-rakétahajtómű, a biztosított üzemanyaggal.

A hengeres test átmérője 2,5 méter, magassága 1,2 méter. A hengeres test tartalmazza a tudományos műszereket (hőmérséklet mérő, , az akkumulátorokat, a telekommunikációs rendszert, a műszereket. A henger falára rögzítették a rúdantennát, hossza 2,9 méter, a körsugárzó antennát, a dipól antennát

Hasznos induló tömege 517, Vénuszhoz érve 368 kilogramm. Tudományos műszeregysége 45 kilogramm. Az energiaellátást a köpenyre szerelt napelemek, valamint nikkel-kadmium (NiCd) akkumulátorok biztosították. A mért adatokat 12 különböző sebességgel sugározta, illetve a szükséges ideig (vételi lehetőség) tárolta. A belső hőmérsékletet stabilizálták, szcintillációs spektrométer, foto-sugárzásmérő, tömegspektrométer, magnetométer, ultraibolya spektrométer, infravörös sugárzásmérő, napszél analizátor, doppler mérési módszerek. December 4-én megérkezett a célállomáshoz,  kilométer magasságba vett fel keringési pályát. 1992. október 8-án a Vénusz légkörében elégett.

Források

Külső hivatkozások 
 
 

Pioneer 12
Naprendszerkutató űrszondák
Vénusz-kutató űrszondák
Szojuz–38

A Szojuz–38 (oroszul: Союз-38) szovjet háromszemélyes, kétszemélyessé átalakított szkafanderes személyszállító, szabványos rendszerben épített Szojuz űrhajó. Az űrhajó vitte a hetedik Interkozmosz (IK) legénységet a Szaljut–6 űrállomásra. Fedélzetén tartózkodott az első kubai űrhajós, Arnaldo Tamayo Méndez alezredes.

Küldetés
Feladata a kubai-szovjet kutatási program végrehajtása az űrállomáson, valamint bekapcsolódni az előírt navigációs, csillagászati, műszaki, légkörkutatási, földfotózási, földmegfigyelési, orvosi és biológiai kutatási program folytatása. Kötelességük volt az állandó személyzet pihenését biztosítani.

Jellemzői
Központi tervező iroda CKBEM <= Центральное конструкторское бюро экспериментального машиностроения (ЦКБЕМ)> (OKB-1 <= ОКБ-1>, most OAO RKK Energiya im. SP Korolev <= ОАО РКК Энергия им. С. П. Королёва> – Központi Kísérleti Gépgyártási Tervezőiroda). Az űrhajót kis átalakítással emberes programra, teherszállításra és mentésre (leszállásra) tervezték.

1980. szeptember 18-án a Bajkonuri űrrepülőtér indítóállomásról egy Szojuz hordozórakéta (11А511U) juttatta Föld körüli, közeli körpályára. Az orbitális egység pályája 88,1 perces, 51,6 fokos hajlásszögű, elliptikus pálya-perigeuma , apogeuma  volt. Hasznos tömege  kilogramm. Szerkezeti felépítését tekintve a Szojuz űrhajó napelemtáblák nélküli változatával megegyező. Akkumulátorait az űrállomás napelemtáblái által előállított energiával tartották üzemkész állapotban. Összesen 7 napot, 20 órát és 43 percet töltött a világűrben. Összesen  alkalommal kerülte meg a Földet.

Szeptember 19-én 21 óra 49 perckor automatikus üzemmódban a II. csatlakozást biztosító modulnál dokkolt. Az átszállás és akklimatizálás után megkezdték a tudósok által összeállított kutatási programot. Korteksz műszerrel az agy bioelektromos aktivitását, a Koordinográf segítségével az idegrendszer pillanatnyi állapotát mérték. Az Antropometrija kísérletben az ember pszichomotorikus tevékenységét, a Voszprijatyije kísérletben az érzékelési folyamat megváltozását vizsgálták. A Szupport eszközzel a lábfejre terhelést biztosító gyógytornacipők alkalmazását próbálták ki. Az Atuej és a Multiplikátor segítségével mikroorganizmusok viselkedését ellenőrizték. Több technológia kísérletet végeztek a Karibe, a Krisztalizátor, a Szahar és a Zóna kísérletekben. A kísérleti, kutatási eredményeket átpakolva az űrhajóba, megkezdték a visszatérési műveleteket.

Szeptember 26-án belépett a légkörbe, a visszatérés hagyományos módon – ejtőernyős leereszkedés – történt, Zsezkazgantól 17 kilométerre délkeletre értek Földet. Ez a küldetés dicsekedhet a legpontosabb leszállással a szovjet űrprogram addigi történetében. A tervezett leszállási ponttól mindössze 3 kilométer eltéréssel értek földet.

Űrhajósok
 Jurij Viktorovics Romanyenko űrhajós parancsnok
 Arnaldo Tamayo Méndez űrhajós kutató-pilóta

Tartalék személyzet
 Jevgenyij Vasziljevics Hrunov űrhajós parancsnok
 José López Falcón űrhajós kutató-pilóta

Források 
 
 Tim Furniss, David J. Shayler: Praxis Manned Spaceflight Log 1961-2006, Springer, 2007,

További információk 
 
 
 
 
 

Szojuz 7K–T
Szojuz-062
Az Interkozmosz program Szojuz űrhajói
Szojuz-program

A Szojuz-program (magyarul: szövetség) szovjet-orosz űrprogram.  Többszemélyes űrhajótípusok, szállítási, kutatási programok ellátására. A program keretében több mint száz űrrepülést hajtottak végre Szojuz típusú űrhajókkal. Az űrhajókat Szojuz hordozórakétával indították.

Története
A Szojuz-program az 1960-as években a szovjet holdprogram része volt, majd fokozatosan az űrállomások kiszolgálására alakították át. Az űrhajók többször indítható hajtóművei és nagy mennyiségű hajtóanyag-tartalékai kiváló manőverezési képességet biztosítanak. Alkalmas nagyméretű pályaváltoztatásra, űrrandevúra, összekapcsolási, személy- és teherszállításra, valamint önálló kutatási programok végrehajtására. Az űrhajó alkalmas akár ember nélküli Holdra repülési program (Zond–4-től Zond–8-ig), akár nagyszabású űrállomásprogram (Szaljut-program) előkísérleteinek és űrrepüléseinek lebonyolítására. Az űrprogram vezetői a Szojuz első öt Föld körüli repülése és speciális változatának pilóták nélküli háromszori Holdra repülése után döntöttek úgy, hogy az űrállomásprogram megvalósításának szolgálatába állítják a Szojuz-programot. A Szojuz űrhajócsalád a legtöbbet használt, embert szállító űreszközzé vált.

A Szojuz űrhajók használata
 Különálló repülés alacsony Föld körüli pályán;
 Személyzet és utánpótlás szállítása Föld körül keringő űrállomásra;
 Személyzet nélküli tesztrepülés;

A Szojuz űrhajóból fejlesztették ki a több utánpótlást szállító, személyzet nélküli Progressz teherűrhajót. Szojuz űrhajóval jelenleg a Nemzetközi Űrállomás állandó és ideiglenes személyzeteit szállítják. A Szojuz űrhajók mentőhajóként szolgálnak az űrállomáshoz.  Szállító és mentőhajóként tevékenykednek az űrsikló program leállásától kezdve.

Repülések

Személyzetes repülések

Személyzet nélküli repülések

Szovjetunió és Oroszország emberes űrprogramjai
Szojuz TM–6

A Szojuz TM–6 fedélzetén indították az első afgán űrhajóst, Abdul Ahad Mohmandot a Mir űrállomásra. Az űrhajó felépítése, technikai adatai megegyezik a Szojuz TM–1 űreszközzel.

Személyzet
(zárójelben a küldetések száma a Szojuz TM-6-tal együtt)

Indításkor
 Vlagyimir Afanaszjevics Ljahov 
 Valerij Vlagyimirovics Poljakov 
 Abdul Ahad Mohmand

Tartalékok
 Anatolij Nyikolajevics Berezovoj parancsnok
 German Szemjonovics Arzamazov fedélzeti mérnök
 Mohammad Dauran Ghulam Masum kutatópilóta

Leszálláskor
 Vlagyimir Tyitov (3) 
 Musza Manarov (1) 
 Jean-Loup Chrétien (2)

Források 

Szojuz–084
Az Interkozmosz program Szojuz űrhajói
Szojuz TM
Szovjet holdprogram

Az amerikai Apollo-programmal egyidőben zajlott a Szovjetunió holdprogramja, amelynek keretében ugyancsak űrhajósok repültek volna a Holdra. A program titokban zajlott, sikertelensége miatt a Szovjetunió sohasem ismerte be, hogy  megpróbált volna embert küldeni a Holdra.

Az indításokhoz tervezett N1 hordozórakétát nem sikerült tökéletesre fejleszteni, így ezek nem repülhettek űrhajósokkal. A szovjet holdprogram az 1960-as években kezdődött és 1974-ben fejeződött be, miután az amerikaiak megnyerték a holdversenyt. Ezután a Szovjetunió tovább folytatta űrállomás-programját (Szaljut-program, Mir-program) és inkább a hosszú távú űrrepülésekre koncentrált.

Charles Simonyi közlése szerint: "A Szojuz képes megközelíteni a Holdat, hiszen eredetileg erre tervezték. Így elképzelhetőnek tartom, hogy űrturisták a közeljövőben eljuthatnak égi kísérőnk közelébe"

Képgaléria

Jegyzetek

Források

Külső hivatkozások 
 A szovjet emberes holdprogram
 Spiegel Online: Wie das Mondprogramm der Sowjets scheiterte
 espacial.org: El Complejo Espacial Lunar N1-L3: aspectos generales

Lásd még 
 Szojuz-program
 Szergej Pavlovics Koroljov
 LK holdkomp
Johann Bernhard Bach (egyértelműsítő lap)

Johann Bernhard Bach I (1676–1749) német zeneszerző, Johann Sebastian Bach másodfokú unokabátyja
Johann Bernhard Bach II (1700–1743) német zeneszerző, orgonista, Johann Sebastian Bach unokaöccse
Johann Bernhard Bach II

Johann Bernhard Bach (Ohrdruf, 1700. november 24. – Ohrdruf, 1743. június 12.), német zeneszerző és orgonista, Johann Sebastian Bach unokaöccse.

1715-től másolóként dolgozik nagybácsikájánál. 1721-től apját követve orgonista Ohrdrufban. Művei billentyűsdarabok, melyek mára már elvesztek.

Német zeneszerzők
Német orgonisták
Barokk zeneszerzők
1700-ban született személyek
1743-ban elhunyt személyek
Johann Bernhard Bach I

Johann Bernhard Bach (Erfurt, 1676. május 23. – Eisenach, 1749. június 11.), német zeneszerző, Johann Sebastian Bach másodfokú unokabátyja.

Zenélni apja, Johann Aegidius Bach és esetleg Johann Pachelbel is tanította. 1695-től orgonistaként működött Erfurtban, majd később Magdeburgban. 1703-ban Eisenachban a Szent György-templom orgonistája és városi zenekar csembalistája volt. 1708-1712 között együtt dolgozott Georg Philipp Telemannal.

Négy darab nyitánya és több orgonaműve maradt fenn.

Források 

Német zeneszerzők
Német orgonisták
Barokk zeneszerzők
1676-ban született személyek
1749-ben elhunyt személyek
Donatas Banionis

Donatas Banionis (Kaunas, 1924. április 28. – Vilnius, 2014. szeptember 4.) litván színész.

Életpályája
Szülővárosában folytatott színi tanulmányokat. 1941-től volt a Panevezsisz Színház tagja. 1959-ben filmezett először.

Banionis litván filmekkel kezdte a pályáját, de később orosz, német nyelvű filmekben is szerepelt; Beethovenként a Beethoven – Tage aus einem Leben (1976), illetve mint Goya a Goya, vagy a megismerés rögös útja (1971) filmben. Több mint 100 színdarabban és 50 mozifilmben szerepelt, nyugaton leginkább Andrej Tarkovszkij Solaris című filmjéből a főszereplő megformálójaként volt ismert. Vlagyimir Putyin orosz elnök a Halott évszak című film főszerepében kémelhárító tisztet alakító Banionist látva úgy döntött, hogy ő is kémelhárító lesz. A Vilniusban található Litván Nemzeti Színházban is fellépett.

Filmjei
 Autót loptam (1966)
 Harc a sátánnal (1968)
 A jégsziget foglyai (1969)
 Lear király (1971)
 Goya, vagy a megismerés rögös útja (1971)
 Solaris I.-II. (1972)
 Periszkóp a fjordok között (1974)
 Mr. McKinley szökése (1975)
 Mama, élek! (1977)
 Kentaurok (1979)
 Terület (1980)
 A prágai vendég (1980)
 Kígyóvadász (1985)
 Bocsássanak meg, kérem! (1985)

Jegyzetek

Források 
 Ábel Péter: Új Filmlexikon, 1. kötet, Akadémiai Kiadó, Budapest, 1971. 75. old.

További információk 

 Putyin miatta lett kémelhárító
 Filmkatalógus.hu

Litván színészek
Kaunasiak
1924-ben született személyek
2014-ben elhunyt személyek
Az oroszországi Becsületrenddel kitüntetettek
Bajkonur

Bajkonur (kazakul Bajkongir (Байқоңыр), 1995. december 20-ig Lenyinszk) város Kazahsztánban, amelyet Oroszország 2050-ig bérel. A bajkonuri űrrepülőteret szolgálja ki. A város a Szir-darja jobb partján fekszik.

Az eredeti Bajkonur egy bányászattal foglalkozó település néhány száz kilométerre északra innen. Ezt a nevet az űrrepülőtér helyszínének titkosítása miatt adták. A mai várost 1955-ben alapították az oroszok. 

Hivatalosan 1995. december 20-án, Jelcin orosz elnök keresztelte át – ünnepélyes keretek között – Lenyinszk városát Bajkonurra.

Érdekesség, hogy a Bajkonuri űrrepülőtér (kazakul: Байқоңыр ғарыш айлағы, Bayqoñır ğarış aylağı; oroszul: Космодром Байконур)  a legnagyobb orosz repülőtér. Innen indították az első műholdat 1957-ben (Szputnyik-1), és az első embert is 1961-ben (Jurij Gagarin) a világűrbe.  

1999-ben lakossága 28766 fő volt, 2009-ben már jóval nagyobb, 36175 fő. 2014-ben már 39266 lakosa volt.

Jegyzetek

További információk 
 RussianSpaceWeb.com Bajkonurról

Kazahsztán települései
Dispatch

A Dispatch háromtagú amerikai rockegyüttes, melynek egyedi hangzásvilágában rock, funk, reggae és folk elemek keverednek, szövegei pedig sokszor vallásos ihletettségűek.

Tagjai Chad Urmston (gitár), Brad Corrigan („Braddigan”) (dob), Pete Heimbold (basszusgitár) a vermonti Middlebury Főiskolán találkoztak az 1990-es évek elején. (A formáció első neve One Fell Swoop volt.) Mind a hárman jól képzett zenészek, az együttes megalakulása előtt mindegyikük gitározott, énekelt és szövegeket is írt; profizmusukat bizonyítja, hogy koncertjeiken néha hangszert cseréltek egymással.

Szívesen hangsúlyozzák, hogy népszerűségüket nem marketingfogásoknak köszönhetik: az együttes híre (nevéhez híven, mely 'üzenet'-et, 'sürgöny'-t jelent) a koncertjeikre járók baráti köreiben kezdett terjedni, valamint internetes fórumokon, fájlcserélő hálózatokon (a Napster megalkotója, Shawn Fanning is nagy rajongójuk). Búcsúkoncertjükön már 110 ezer ember vett részt, ez a független zenei együttes által valaha adott legnagyobb koncert (The Last Dispatch, 2004. július 31., Hatch Shell, Boston).

Mindhárman szólókarrierbe kezdtek, az együttesben megszokott hangszerükön. A projektek nevei: Chad – State Radio, Pete – Pete Francis, Brad – Braddigan.

Lemezeik
Silent Steeples (1996)
Bang Bang (1998)
Who Are We Living For? (2000)
Gut the Van (koncertfelvétel, 2CD) (2001)
Four-Day Trials (bonus tracks) (2004)
All Points Bulletin (2CD és DVD) (2004)

További információk
Hivatalos oldal 
PatchMusic Fansite
The 'Spatch Patch (rajongói oldal) 

Amerikai rockegyüttesek
1996-ban alakult együttesek
A hatalom

A hatalom – A társadalom újszerű elemzése (Power. A New Social Analysis) Bertrand Russell filozófus és matematikus 1938-ban megjelent könyve.

Leírás 
Ez a sokáig jegelt könyv egy olyan szerzőtől származik, akit nem lehetett kikezdeni a témaválasztása miatt, holott erről a témáról a szerző állításaival egybecsengő véleményeket üldözni szokták. A magyar kiadás is szelídítve, a „civil szellem” sorozat felirattal, annak VII. köteteként jelent meg 2004-ben, és csak egyetlen helyen kapható az országban (szakkönyváruház). Érdekes véletlen viszont, hogy Machiavelli A fejedelem c. könyvét már az 1960-as években kiadták. Ehhez tudnunk kell, hogy Russell pacifista volt, és tagja volt a Béke világtanácsnak, míg Machiavellire a mai közvélemény, mint kifejezetten gonosz és cinikus politikai szerzőre tekint.

Tartalom 

 A hatalom indítékai
 Vezetők és követők
 A hatalom formái
 A papi hatalom
 A királyi hatalom
 A leplezetlen hatalom
 A gazdasági hatalom
 A közvélemény fölötti hatalom
 Hitvallások, mint a hatalom forrásai
 Kormányzati hatáskörök és formák
 A szervezetek és az egyén
 A versengés
 Hatalom és erkölcsiség
 Hatalmi filozófiák
 A hatalom etikája
 A hatalom megszelídítése

 A szerző kései visszatekintése a könyvre

 A fordító utószava

További információk 
 Hatalom és erkölcs

1938 könyvei
Váralmás

Váralmás (1899-ig Nagy-Almás, románul Almașu) falu,  Váralmás község központja, Romániában Szilágy megyében.

Fekvése 
Bánffyhunyadtól 12 km-re északkeletre fekszik.

Nevének említése 
1239-ben Almás, 1291-ben Almásmunustra, 1335-ben Almás, 1370-ben castrum Almás, 1459-ben Almás Wára, 1434-ben Monostoros Almás, 1434-ben Desewfalva alio nomine: Almás, 1499-ben Naghalinás néven találhatjuk.
1839-ben, 1863-ban, 1890-ben Nagy-Almás, Almasu mare, 1920-ban Almașul mare.

Lakossága 
1910-ben 1779, többségben román lakosa volt, jelentős magyar 
kisebbséggel. 1992-ben társközségeivel együtt 3136 lakosából 1881 román, 1118 magyar és 129 cigány volt.

Története 
Még a tatárjárás (1241-1242) előtt itt bencés kolostor volt. A régi kolostor köveiből csupán egyetlen faragott kődarab maradt meg, amely valamikor ajtó- vagy ablakkeretként szolgáló román stílusú kőpárkány most sírkővé alakítva látható a váralmási református templomban.
 
1288-as oklevél tanusága szerint Váralmásnak a középkorban plébániatemploma is volt, melyet Szent Demeter tiszteletére szenteltek fel.

1335-ből plébánosa is ismeretes, Pál, aki a pápai tizedjegyzék szerint 15 garast fizetett. 
A várat, melyet egykor Dezsővárának is neveztek valószínűleg építtetőjéről Almásmelléki Györk fia Dezsőről, a 16. század elején János király, 1551-ben Castaldo császári tábornok ostromolta. 1602-ben Basta a magát megadó őrséget felkoncoltatta. 1658-ban a tatárok vették be, majd felgyújtották, azóta pusztul.

A 17. századi török-tatár hadjáratok idején az egész Almás-völgy elpusztul. Ekkor pusztulhatott el a plébániatemplom is, amelynek a reformáció után amúgy sem maradt híve, ugyanis a középkori katolikus lakosság a reformáció idején református lett, a templommal együtt.

A trianoni békeszerződésig Kolozs vármegye Hídalmási járásához tartozott. 1992-ben társközségeivel együtt 3136 lakosából 1881 román, 1118 magyar és 129 cigány volt.

Látnivalók 
 A falu feletti dombtetőn jól látható a Kalotaszegi várak egyikének, az egykori Almási várnak 20 m magas öregtornya.
 A faluban található az egykori Csáky-kastély nagyon elhanyagolt maradványa.
 Református temploma 18. századi, miután középkori plébániatemploma a 17. századi török-tatár hadjáratok idején elpusztul.

Hivatkozások

Források 
 
 

Szilágy megye települései
Kalotaszeg
Kolozs vármegye települései
Várasfenes

Várasfenes (1899-ig Fenes, románul Finiș) falu Romániában, Bihar megyében.

Fekvése
Belényestől 3 km-re délnyugatra a Fekete-Körös túlpartján fekszik. Dombok közt terül el.

Megközelítése 
Vasúti megállóhellyel rendelkezik a néhai, 736-os számú Nagyvárad-Szombatság-Pusztahollód-Vaskoh vasútvonalon.

Története
Községközpont, amelyhez Belényessonkolyos, Papkútfürdő, Füzegy és Körösjánosfalva tartozik.
 
Fenes (Várasfenes) nevét 1291–1294 között említette oklevél castrum nostrum [ep-i] Fenes; in castro = (Gy) formában, az ekkori számadás szerint a püspök ide hordatott 504 köböl gabonát ...,
400 db sót.

További névváltozatai: 1294-ben Fenes vára (Er I. 528). 1332–1337között Benedictus sacerdos de v. Fenes, Fabianus sacerdos de =. A váradi püspök vára. 1808-ban arx Bélavára h., 1808-ban Fenes aliis Fényes
h., Fenis val., 1913-ban Várasfenes.

A falutól délnyugatra fekvő várát a hagyomány szerint IV. Béla még hercegként kezdte építeni, de valószínűbb, hogy a váradi püspök emeltette a püspöki ezüstbányákhoz vezető út védelmére, a Geregye nemzetségbeli Miklós lázadása (1277) után.

1294 májusában a Borsa nemzetségbeli Roland vajda megostromolta a várat, és kiéheztetéssel elfoglalta. A várat Benedek püspök testvére Jakab, valamint Benedek fia László és Csatári Pál vezetésével védelmezte az őrség.

A pápai tizedjegyzék szerint papja 1332-ben 14, 1333-ban 13, 1334-ben 13, 1335-ben 12, 1336-ban 12, 1337-ben 12 garas pápai tizedet adott (Gy 1: 617).

1711-ben a fellázadt parasztoktól foglalták el a császáriak, majd a 18. században lerombolták.

1851-ben Fényes Elek írta a településről:

A falunak 1910-ben 1949, többségben magyar lakosa volt, jelentős román kisebbséggel. A trianoni békeszerződésig Bihar vármegye Belényesi járásához tartozott. 1992-ben társközségeivel együtt 3683 lakosából 1977 román, 1579 magyar, 125 cigány és 2 német volt.

Látnivalók
A falu feletti várhegyen láthatók Bélavár romjai.

Jegyzetek
 
 Györffy György: Bihar vármegye I. 617.
 Csorba Csaba: Legendás váraink

Hivatkozások
 Castrum Bene Egyesület: Erdélyi várak. 

Bihar megye települései
Várfalva

Várfalva (románul Moldovenești, korábban Varfalău, németül Burgdorf) falu Romániában Kolozs megyében, az azonos nevű község központja.

Fekvése 
A falu Tordától 12 km-re délnyugatra az Aranyos folyó völgyében az Erdélyi-érchegység lábánál fekszik.

Nevének eredete 
Nevét a felette emelkedő várról kapta. Román neve román családnévből származik, jelentése moldvaiak.

Története 
1075-ben castrum Turda néven említik először. 1291-ben Turdavar néven szerepel. A vár elődjét a rómaiak építették az itteni aranybányák védelmére. A monda szerint a tatárok ellen egy Fütyer nevű kapitány védelmezte. A falu lakói unitáriusok lettek, így a régi templom is az övék lett. A katolikusok a 18. században kápolnát építettek.

1910-ben a falu 1145 lakosából 991 magyar és 151 román volt. A trianoni békeszerződésig Torda-Aranyos vármegye Torockói járásához tartozott. 1992-ben társközségeivel (Bágyon, Csegez, Kövend, Székelyhidas, Kercsed és Aranyosrákos) együtt 2330 magyar és 1522 román lakta.

2015-ben a belga Sonaca csoport 5,4 millió eurós állami támogatást nyert a Várfalván építendő gyárhoz, ahol Airbus és Embraer alkatrészeket terveznek gyártani.

Látnivalók 
 A falu feletti magaslaton ovális sánc látszik, az egykori Torda várának maradványa, melyet már 1075-ben említenek.
 Unitárius temploma 1300 körül épült román stílusban, majd gótizálták és 1672-ben megújították.
 Jósika-kastély Jósika-kastély, arhív felvétel
 Határában található az Aranyos folyó festői sziklaszorosa, ennek közelében a Berkesi-hasadék a Berkes-patakának szurdoka szép vízeséssel. A Leánykő és az Örvénykő festői sziklacsúcsához mondák is fűződnek.
Hanusz István írt a Várkútnak nevezett és gyógyító hatásúnak gondolt forrásról, amely körül a korabeli helyi mesék szerint minden éjjel tündérek merítenek vizet, hogy azt a várba hordják.

Képgaléria 

 Képek Várfalváról a www.erdely-szep.hu honlapon

Híres emberek 
 Itt született 1850. január 29-én Kádár József történész, néprajzkutató.
 Itt született 1883-ban Ioan Micu Moldovan, neves román folklorista.

A művelődési ház néhai  Pataki András, helybeli unitárius lelkész nevét viseli,mert az ő kezdeményezésére építette  a  közösség, saját anyagi forrásokból.

Hivatkozások 

Kolozs megye települései
Aranyosszék települései
Várhegy (Maros megye)

Várhegy (románul Chinari, németül Schlossberg) falu Romániában, Maros megyében.

Fekvése 
A falu Marosvásárhelytől 8 km-re északkeletre a Mezőség déli szélén, Udvarfalvával összenőve települt.

Nevének eredete 
Eredetileg Pinár volt a neve, amely a román pin (chin = fenyő) főnévből eredt, de mivel a név csúfolkodásra adott okot, a 16. századtól Várhegyként kezdték nevezni.

Története 
1319-ben Pynar néven említik először. A településnek a falutól északra középkorban vára volt, amely a mai Várhegyen állott. Romjait a nép idővel széthordta. Helyére épült 1725-ben a Keresztes-kastély, melyet várhegyi Keresztes József Küküllő vármegye alispánja építtetett. A kastély a 19. század elejére romossá vált, ezért lebontották. Egykor román kori temploma is volt, amely a 13. században épült. 1848-ban határában volt a várhegyi csata. A hajdani várfok lábánál a 19. század végén a Teleki család építtetett kastélyt, amely 1944-ben ágyútalálatot kapott, ezért 1952-ben lebontották, helyére lakóházak épültek.

1910-ben 576 lakosából 329 magyar és 209 román volt. A trianoni békeszerződésig Maros-Torda vármegye Marosi felső járásához tartozott. 1992-ben 567 lakosából 295 román, 245 magyar és 27 cigány volt.

Hivatkozások 

Maros megye települései
Marosszék települései
Várhely

Várhely (románul Sarmizegetusa, korábban Gradiște, németül Burgort, latinul Ulpia Traiana, Colonia Dacica, Sarmizegetusa) falu Romániában, Hunyad megyében.

Fekvése 
Hátszegtől 17 km-re délnyugatra, a Vaskapu keleti előterében fekszik.

Nevének eredete 
Nevét a határában látható romokról kapta. Román elnevezése a dákok királyi székhelyének nevéből való.

A dákok királyi városának elnevezése eredeti alakjában nem ismert. Görögök, illetve rómaiak saját hallásuk szerint rögzítették a szóban forgó település nevét. Fél tucatnyi, eltérően lebetűzött változat ismert belőle. Ptolemaiosz könyvében például a hely megnevezése Zarmizegethousa (Ζαρμιζεγεθουσα), latin forrásokban Sarmizegetusa (feliratokon), Sarmategte (Tabula Peutingeriana), Sarmazege (Ravennai Névtelen Geográfus).

A szóban forgó név tartalmát többen próbálták megfejteni, úgy tűnik, nem sok sikerrel. A dákok nyelvét indoeurópai nyelvekkel, például a szanszkrittal vetették össze.

Gheyn szófejtése szerint Sarmizegetusa jelentése Meleg folyó városa. – Zarmi (szanszkrit gharma: meleg) és zeget (szanszkrit sarjana, baktriai harezâna: folyik). A várost, állítja a szerző, a közeli Sargetia (Sztrigy) folyóról nevezték el a dákok.

Tomaschek szerint Sarmizegetusa értelme: Élet világával fényeskedő palota. – Zarmya (szanszkrit harmya: palota), zegeth (szanszkrit jagat, jigat: megy, mozgékonyság, élet világa) és usa (fényt árasztó, égő).

Története 
Ősidők óta lakott település. A rómaiak Dacia meghódítása után határában építették fel a tartományi fővárost, mely Traianus császár neve után az Ulpia Traiana nevet kapta. Az egykor gazdag város a rómaiak 3. századi kivonulása után a népvándorlás viharának esett áldozatul.

1910-ben 1043, többségben román lakosa volt, jelentős magyar kisebbséggel. A trianoni békeszerződésig Hunyad vármegye Hátszegi járásához tartozott. 1992-ben társközségeivel együtt 1544 lakosából 1535 román, 6 magyar és 3 német volt.

Látnivalók 
 Határában húzódnak a rómaiak által a 2. században épített Ulpia Traiana Sarmizegetusa romjai, melyek 600×540 m-es területet kerítenek be. Jól láthatók a fórum és az amfiteátrum romjai.

Jegyzetek

Források 
 Gheyn, J. M. M., van Den [1886]: Les Populations danubiennes: études d’ethnographie comparée. Extrait de la Revue des questions scientifiques. Bruxelles.
 Tomaschek, W. (1883): Les restes de la langue dace. Le Muséon. Revue internationale 2 (3): 393–410.

Hunyad megye települései
Várkudu

Várkudu, 1910-ig Kudu (románul Coldău, németül Goldau) falu Romániában, Erdélyben, Beszterce-Naszód megyében.

Fekvése
Bethlentől 2 km-re nyugatra, a Nagy-Szamos partján fekszik.

Nevének eredete
Eredeti névalakja Koldó, ezt a román név őrizte meg. Szláv személynévből való (vö. Kuldó). Történeti névalakjai: Koldow (1392), Kuldo (1441), Koldu (1456), Kuldw (1553), Kodu (1703), Kúdu (1750). Előtagját a helységnévrendezés idején, a határában található várról kapta.

Története
A falu keleti vége és a Nagy-Szamos között állt a késő bronzkori eredetű, de még a 11–12. században is használt vár. A kétrészes földvár nagyobbik nyugati, 250×100 méteres részének ma helyenként elszántott sáncai láthatóak.

A 14. században a Bánffy család birtoka, később Csicsóvár, majd Szamosújvár uradalmához csatolták. A 17. században több ízben volt helyszíne Belső-Szolnok vármegye gyűléseinek. 1649-től református egyháza Csicsókeresztúr filiája.

1704-ben Tiege hadai elpusztították és 1713-ban még puszta. 1716-tól, mivel a csicsókeresztúri templomot a katolikusok foglalták el, református anyaegyház. Ezután szervezték római katolikus egyházközségét is. Román lakói a 18. század közepén települtek be. 1750-ben egy nemes, 32 jobbágy-, 12 zsellér- és 11 cigánycsalád lakta. 1756-ban pálinkafőzésből élő zsidók is beköltöztek. A Nagy-Szamost 1787-ben szabályozták.

1841-ben, mivel református lakói leginkább románul beszéltek, viseletük sem különbözött a románokétól és gyakoriak voltak a két etnikum közötti vegyesházasságok, "a lelkek számára nézve a két nemzet közti vonalt nem is határozhatjuk meg".
Torma Zsófia kezdeményezésére, főként a magyar nyelv terjesztése céljából 1875-ben állami iskola jött létre.

1876-tól Szolnok-Doboka vármegye  Bethleni járásához tartozott.

Lakossága
1850-ben 426 lakosából 249 volt magyar, 143 román és 23 zsidó nemzetiségű; 180 református, 147 görögkatolikus, 76 római katolikus és 23 zsidó vallású.
1900-ban 602 lakosából 412 volt magyar és 181 román anyanyelvű; 338 református, 183 görögkatolikus és 71 római katolikus vallású. 28%-uk tudott írni–olvasni, a nem magyar anyanyelvűek 50%-a beszélt magyarul.
2002-ben 725 lakosából 369 volt magyar és 355 román nemzetiségű; 328 ortodox, 286 református, 49 római katolikus és 33 adventista vallású.

Látnivalók
 Református temploma a 18. században épült, 1887-ben átépítették.

Híres emberek

 Itt született 1670-ben Soós Ferenc református püspök.
 Itt született 1829-ben Torma Károly régész.
 Itt született 1871-ben Konrádi Dániel magyar orvos, bakteriológus. 
 Itt született 1927-ben Bartha János nyelvész.

Hivatkozások

Jegyzetek
 Mózes András: A várkudui református egyházközség története. Kolozsvár, 1936

Külső hivatkozások
 A vár nyomai a "jupiter.elte.hu" oldalon

Beszterce-Naszód megye települései
Szolnok-Doboka vármegye települései
Vármező (Maros megye)

Vármező (románul Câmpu Cetății, németül Burgfeld) falu Romániában, Maros megyében. Nyárádremete községhez tartozik közigazgatásilag.

Marosvásárhelytől 38 km-re északkeletre a  Kisnyárád (vagy Kiság) és a Nagynyárád (Nagyág, vagy Vármezőpataka) összefolyásánál fekszik. Nevét a felette magasodó Várhegyen állt egykori várról kapta.

Története 
A Várhegy alatt a 18. század elején br. Bornemissza József állíttatott kápolnát amely 1817-ben még állott, de Orbán Balázs már csak romjait látta.
Bár 1910-ben hivatalosan még nem volt lakossága, az anyakönyvek tanúsága szerint néhány család már a 19. század közepétől lakja. A trianoni békeszerződésig Maros-Torda vármegye Nyárádszeredai járásához tartozott.
1992-ben 470 lakosából 458 magyar és 12 román volt.

Látnivalók 
 A Várhegy 823 m magas csúcsán keresendő az egykori vár maradványa
 Égerfás-tó
 Itt van Románia legnagyobb pisztrángtenyészete. Turisztikai központ, amely egyre inkább üdülőfalu jelleget kap
 2023-ban megnyílt a Mini Nyárád Látogatóközpont

Jegyzetek

Külső hivatkozás 
 - Vármező, pisztrángos
  Képek Vármezőről a www.erdely-szep.hu honlapon

Maros megye települései
Városfalva

Városfalva (románul Orășeni) falu Romániában Hargita megyében.

Fekvése
A falu Székelyudvarhelytől 24 km-re délkeletre, a Nagy-Homoród völgyében, a Dályai-patak torkolata közelében fekszik, Homoródszentmárton községhez tartozik, melytől 12 km-re délre van. Hargita megye déli részének határfaluja. Északon Homoródszentpéterrel, keleten Oklánddal, nyugaton Székelydályával határos, délen pedig a Brassó megyéhez tartozó Jánosfalvával.
A falu körülbelül a 14. század idején került a jelenlegi helyére, azelőtt a Magyaros-tetőn feküdt, amely ma is ezt a nevet viseli. A Magyaros-tetőn található a falu bányája, mely építkezési forrásnak számított a jó mesteremberek számára az évszázadok során. A Homoród mellett elterülő Tankófalva az hétszázas években a Homoród gyakori áradatai miatt elköltözésere kényszerült és lakosságának fele Városfalvára telepedett be, másik része pedig a szomszédos Szentpéter népességét gyarapította.

Nevének eredete
Neve onnan származik, hogy a falu egykor a Magyaros-tetőn feküdt, ahol az ősi temető volt és annak közelében a Hegyes-tetőn vár állott.

Története
A falu egykor a Magyaros-tetőn feküdt, ahol az ősi temető volt és annak közelében a Hegyes-tetőn vár állott. Orbán Balázs azonban a falu alatt is várat említ, melyet a nép Sándor Zsuzsa várának nevezett.
A Kápolnadomb az 1521. évi székely felkelés csatatere és sírhalma. 1521 februárjában itt verte le Zápolya István erdélyi vajda serege a lázongó csíki és háromszéki székelyek seregét. Határában feküdt egykor Tankófalva, melynek lakói ide települtek.
1910-ben 522 magyar lakosa volt. A trianoni békeszerződésig Udvarhely vármegye Homoródi járásához tartozott. 1992-ben 324 lakosa volt, 1 román kivételével mind magyarok.

Látnivalók
Unitárius temploma 1785-ben épült, tornya 1901-ből való. A falunak van egy tekepályája is, ennek a kis épületnek és a kultúrháznak az udvarán szokták a falunapokat tartani minden tavasszal.
Kultúrháza, amely a Kovács István nevet vette fel egy hagyományos falunap keretein belül, számtalan látnivalót foglal magába. Színpadát székelykapu szegélyezi, ez is mutatja a székely hovatartozáshoz és nemzethez való ragaszkodást. A főbejárat fölött, a előtérből betérve karzat található, amely ikonszerű képekben eleveníti meg a székely mindennapok mozzanatait, valamint az ötvenes évek szokásait Városfalván.

Híres emberek
Itt született Szentábrahámi Lombard Mihály 17. századi unitárius püspök.

Hivatkozások

Varosfalva
Udvarhely vármegye települései
Vasláb

Vasláb (vagy Gyergyóvasláb;  vagy Voșlobeni) falu Romániában, Erdélyben, Hargita megyében.

Fekvése 
A Gyergyói-medence déli részén, Gyergyószentmiklóstól 13 km-re délre, a Kakas-hegy lábánál fekszik.

Története 
A falut a Lázár grófok alapították Tekerőpatak határrészéből és mintegy 20 görögkatolikus vallású, moldvai román családot telepítettek le itt, akik a Lázár család úrbéresei voltak. A telepesek a majorsági birtok területén dolgoztak, és a 17. századra már egy életképes faluközösségben éltek. 1703-ban a faluban 28 család élt. A település első görögkatolikus temploma 1714-ben épült fából, ezt Sava moldvai püspök avatta fel.  A falu felett dolomitbánya működik. Káposztája messze földön híres.

1910-ben 940 lakosából 803 fő román és 110 magyar volt.  A trianoni békeszerződésig Csík vármegye Gyergyószentmiklósi járásához tartozott. 1992-ben 1257 lakosából 946 román, 310 magyar volt. A 2002-es népszámláláskor 1255 lakosa közül 894 fő (71,2%) román, 337 fő (26,9%) magyar, 24 fő (1,9%) cigány volt.

Látnivalók 
 Mai temploma 1864-ben, tornya pedig 1880-ban készült.
 Falumúzeuma van.
 A Heveder patak völgyében 1860-ban épített vízifűrész működik.
 A Maros partján 60 hektáros tőzegláp található.

Jegyzetek

További információk 
 a település honlapja

Hargita megye települései
Csíkszék települései
Vidrátszeg

Vidrátszeg (románul Vidrasău) falu Romániában, Erdélyben, Maros megyében.

Fekvése
Radnóttól északkeletre, Marosvásárhelytől 14 km-re délnyugatra a Maros bal partján fekszik. Közigazgatásilag Nyárádtőhöz tartozik.

Története
A falu nevét 1383-ban említette először oklevél Vidrazeg alakban. Későbbi névváltozatai: 1465-ben p. Vydradzeg, 1467-ben és 1519-ben p. Wydradzeg.

1466 előtt Vidrátszeg  Meggyesfalvi Alárd László birtoka volt, ekkor azonban cserében Bogáti Andráshoz került. 1467-ben Szengyeli néhai benedek fia Mátyás tiltakozik amiatt, hogy néhai apja birtokának negyedét elada Meggyesfalvi Alárd Jakabnak. 1473-ban ecclesia parochialis B. Elizabet vidue in Wydradzeeg néven említették a falu {1235-ben) Árpád-házi Szent Erzsébet tiszteletére szentelt templomát és a Kerelő és Cseged felé menő Kövesutat (via communis Kweswth) és a Berethalom nevű hegytetőt is. Birtokosai ekkor a Vidraszegi ~  Vidrádszegi, Mf. Alárdfi, Teremi ~  Teremi Sikesd, Szengyeli, Bethleni, Forrai és más családok voltak. 1482-ben Mátyás király parancsára ecsedi Báthory István vajdát, adomány címén, iktatták be Vidrátszeg birtokába. 1910-ben 693 lakosából 544 fő román, 85 cigány, 58 magyar, 6 német volt. A népességből 373 fő görögkatolikus, 44 református, 249 görögkeleti ortodox volt. 

A trianoni békeszerződésig Kis-Küküllő vármegye Radnóti járásához tartozott. 1941–1956 között kivált belőle Recsa.

Népesség 
1992-ben 819 lakosából 517 román és 4 magyar volt.

A 2002-es népszámláláskor 899 lakosa közül 789 fő (87,8%) román, 100 (11,1%) cigány, 10 (1,1%) magyar volt.

Látnivalók
 Határában van Marosvásárhely repülőtere, melyet 1969-ben építettek ki. Előtte az 1912-ben itt repülőbemutatót tartott Aurel Vlaicu szobra áll.

Jegyzetek

Külső hivatkozások 
 Képek Nyárádtő város honlapján

Maros megye települései
Kis-Küküllő vármegye települései
Zágon

Zágon (románul Zagon) falu Romániában Kovászna megyében.

Fekvése
Kézdivásárhelytől 27 km-re délre a Feketeügy vízgyűjtőjének délkeleti sarkában a Nagy- és Kiszágon-patakok mellett fekszik, Papolc tartozik hozzá.

Nevének eredete
Neve  valószínűleg az ősi Zagán  istenség, majd később félisten nevéből ered aki bölcsé teszi az embereket, aki bort csinál a vízből, olajat a vérből,pénzérméket a fémből. Griffmadárként, griffszárnyas bikaként ábrázolták, totemállata a szakállas saskeselyű. A szó azonos az orosz karám és az óbolgár zagon (= két hold föld) szóval,bár ezen eredet kevésbé látszik valószínűnek.

Története
Középkori Szent Miklós templomának romjai a Szent Miklós temetőben láthatók, a 18. század végén hagyták el a reformátusok. Vásárjoga volt, egykor híresek voltak hetivásárai.
A falu mellett Bodmezején az elpusztult Tatárszeg falu romjaira bukkantak. 1910-ben 5135 lakosából 2650 magyar, 2108 román, 9 német volt. A trianoni békeszerződésig Háromszék vármegye Orbai járásához tartozott.

1992-ben 4092 lakosából 2237 magyar, 1849 román és 6 cigány volt. Zágon híres református templomáról.

2011-ben 3916 lakosából  2096 magyar, 1820 román volt.

Látnivalók
 Református temploma 1782-ben épült barokk stílusban.
 Római katolikus temploma 1822-ben, ortodox temploma 1814-ben épült.
 A Mikes-Szentkereszthy-kastély valószínűleg 17. századi eredetű, mai formáját a 18. század elején kaphatta. 1902-ben átalakították.

Híres emberek
 Itt született 1690-ben zágoni Mikes Kelemen, Rákóczi hadapródja, majd kamarása, szobra a kastély közelében áll, egykori szülőháza helyén emlékoszlop áll.
 Itt született 1805-ben szotyori Nagy Tamásné Vajna Terézia 1848-49 egyik hősnője.
 Itt született 1966-ban Tamás Sándor erdélyi magyar politikus, a Kovászna Megyei Önkormányzat elnöke.
 Itt született 1874-ben Csutak Vilmos muzeológus, tanár.
 Itt született 1968-ban Szabó Katalin tornászcsillag, többszörös olimpiai- és világbajnok.
 Kiss Manyi színművésznő itt töltötte gyermekéveit.
 Itt született 1918. május 15-én dr. Both Lajos belgyógyász főorvos.

Hivatkozások

Külső hivatkozások
 Képek a kastélyról.
 Képek (az Ojtozi-szorosról, Csomakőrösről és) Zágonról a www.erdely-szep.hu honlapon
 Mikes-Szentkereszty kúria
 Bodola család (zágoni)

Kapcsolódó szócikkek 

Mikes Kelemen emlékezete Erdélyben
Bodola család (zágoni)

Háromszék települései
Kovászna megye települései
Zágonbárkány

Zágonbárkány (románul Barcani) falu  Romániában Kovászna megyében.

Fekvése 
Sepsiszentgyörgytől 30 km-re délkeletre, Zágon déli szomszédságában fekszik. 1925 körül Zágon határából vált ki.

Nevének eredete 
Neve az itteni üveghuta termékéből a román borcan (= befőttesüveg) szóból származik.

Története 
Zágon itteni határrészére 1712 és 1722 között a Szentkereszty grófok telepítettek románokat. Határában 1847-ben üveghutát építettek, ami sok embernek adott munkát. A trianoni békeszerződésig területe Háromszék vármegye Orbai járásához, 1928 és 1989 között Bodzafordulóhoz tartozott.
1968-óta Ladóc, Nagypatak és Borbat (Szalamás) tartozik hozzá. 1992-ben 2391 lakosából 2365 román, 24 magyar, 2 német volt.

Hivatkozások 

Kovászna megye települései
Lényeg

A lényeg a valóság egy elemének meghatározó, alapvető tartalma.

Filozófiában 
A filozófiában a lényeg (esszencia) szó többféleképpen értelmezhető. A tartalom Arisztotelész szóhasználatából (ouszia, lat. szubsztancia) tűnik származni, a fogalom fejlődése a skolasztikus hagyományban kísérhető nyomon. Ott a szubsztancia esszenciális tulajdonságainak megnevezésére használták, azokat nevezték lényeginek, amelyek létrehozták, megalkották a szubsztanciát.

Később több filozófiai irányzat is az egzisztencializmus (a lét lényege) ellen lépett fel, például Karl Popper.

A lényeg ebből a szempontból ellentéte a véletlennek. Míg a lényeges tulajdonságok a dolgok szükségszerű velejárói, a véletlenek csak feltételesen azok, olyanok, amelyek nélkül is megvan, létezik a dolog. A véletlenszerű - valószínűség számítással, hiba kezeléssel kapcsolt fogalom.

Az egzisztencializmusban a fizikai lényeg a természeti jellemzőkre vonatkozik: szín, alak, szag, és a többi. Egy ember lényegét viszont annak jelleme, céljai és erkölcsei jelentik.

A kommunikációban 

A lényeg a közlendő ismeret szükséges elemeinek összessége. Ennek, és általános ismeretek alapján a részletek könnyen megfogalmazhatóak.

Az ismeretekből a lényeg a lényegkiemelés útján ragadható meg. A kulcsfogalom tehát figyelem pontosítást, az előtérnek a háttértől való megkülönböztetését, határainak tisztázását, és azon belül a tartalomnak az élesítését jelenti.

Információ/ ismeret 

Ha azonban ez az élesítés vagy elhatárolás nem sikerül, akkor a lényeg elsikkad, mert még a közlemény végére sem derül ki, hogy mi a lényeg, azaz az az elem, ami miatt a közlésre sor került, ami azt indokolta. Holott a mindennapi hírcserében a szöveg, a közlemény vége, a következtetés (bottom-line) jelenti a legtöbb esetben a lényeget (segít dönteni).

Lényegkiemelésre akkor kerülhet sor, ha valaki rendelkezik a lényeglátás képességével. Lényeglátáshoz arra van szükség, hogy a vizsgált tárgytól vagy témától eltávolodjunk, ami nemcsak térben, hanem időben is értendő. E távolodás egyben léptékváltást is jelent, vagyis tulajdonképpen már más részletfelbontású síkon szemléljük az ugyanannak tekintett dolgot vagy eseményt.

Források 
 Hársing László A filozófiai gondolkodás Thalésztől Gadamerig, 1991, Bíbor 1999. 
 James A. Anderson A kommunikációelmélet ismeretelméleti alapjai, 1996. Ford. Wilhelm Gábor, 2005. Typotex. 
 Szabó Katalin- Hámori Balázs Információgazdaság. Digitális kapitalizmus vagy új gazdasági rendszer? 2006. Akadémia 
 N. Petrovics Az információról mindenkinek. 1977. Ford. Kovács György Műszaki 

Lenyeg
Madhjamaka
Minkowski–Hajós-tétel

Ennek a sejtésnek számos egymással ekvivalens formája van:

1. Ha az n dimenziós teret egységkockákkal rácsszerűen fedjük le, akkor van két kocka, amelyek egy teljes n-1 dimenziós lap mentén csatlakoznak. (Rácsszerű lefedés esetén a középpontok rácsot alkotnak, ahol rács n lineárisan független  vektor esetén az összes  alakú összeg, ahol k1,…,kn egész számok.)

2. Ha A olyan n-szer n-es mátrix, amelynek a determinánsa 1 és nincs csupa egészből álló oszlopa, akkor van olyan egészekből, de nem kizárólag nullákból álló x oszlopvektor, hogy az Ax oszlopvektor minden koordinátája 1-nél kisebb.

3. Ha a G véges Abel-csoport minden eleme pontosan egyszer szerepel az  Descartes-szorzatban, ahol minden tényező  alakú halmaz, akkor legalább az egyik tényező csoport.

Minkowski 1896-ban az 1. formát n≤3-ra igazolta, az általános esetet egy későbbi, valójában soha nem publikált cikkben ígérte. Így kapta az állítás a Minkowski-sejtés nevet. Ezt Jansen, Schmidt, Keller és Perron egészen az az n=9 esetig igazolta.

A problémát végül is Hajós György 1941-ben, harmadik formájában, csoportgyűrűket alkalmazó módszerekkel igazolta.

Geometria
Csoportelmélet
Matematikai tételek
Interparlamentáris Unió

Az Interparlamentáris Unió (Inter-Parliamentary Union, IPU) szuverén államok parlamentjeinek szövetsége.

Az Unió 1889. június 29-én alakult Párizsban, William Randal Cremer (Anglia) és Frédéric Passy (Franciaország) kezdeményezésére. Székhelye Genfben van.

A háború előtti években, évtizedekben az államok és nemzetek megbékélésének ügyén fáradozott, szorgalmazta az általános leszerelést, célul tűzte ki az egyes államok bel- és külpolitikai demokratizálását. A háború és a békekötések után a kisebbségi kérdés vált e jelentős világszervezet egyik alapvető problémájává.

2003 januárjában 144 nemzeti parlament volt tagja, az Európai Unió társult tagként szerepel.

Az Interparlamentáris Unió vezető személyiségei hét Nobel-békedíjat kaptak: 

 1901: Frédéric Passy (Franciaország)
 1902: Albert Gobat (Svájc)
 1903: William Randal Cremer (Nagy-Britannia)
 1908: Frederic Bajer (Dánia)
 1909: Auguste Beernaert (Belgium)
 1913: Henri La Fontaine (Belgium)
 1921: Christian Lange (Norvégia)
 1927: Fernand Bouisson (Franciaország)

Az unió székhelye többször változott az alapítás óta:

 1892 – 1911: Bern, Svájc 
 1911 – 1914: Brüsszel, Belgium 
 1914 – 1920: Oslo, Norvégia 
 1921 – jelenleg is Genf, Svájc

Külső hivatkozások 
 Hivatalos honlap

Politikai szervezetek
1889-ben alapított szervezetek
Qt

A Qt (hivatalos kiejtés szerint cute (IPA: ˈkjuːt, gyakran még mint Q.T., kjuːˈtiː))
keresztplatformos alkalmazás-keretrendszer, amit GUI-s alkalmazások (ebben az esetben a Qt widget-eszköztár), illetve nem-GUI-s programok, pl. parancssori eszközök és szerverkonzolok fejlesztésére használnak. A Qt-vel fejlesztett ismertebb alkalmazások, illetve felhasználói közé tartozik az Autodesk, a Google Earth, a KDE, az Adobe Photoshop Album, a European Space Agency, az OPIE, a Siemens, a Volvo, a Walt Disney Animation Studios, a Skype, a VLC media player, a Samsung, a Philips, a Panasonic, a VirtualBox és a Mathematica.

A Qt a Qt Development Frameworks cég által létrehozott fejlesztői készlet, amely elsősorban a több platformon történő fejlesztés miatt lett közkedvelt.

Jelenleg a következő platformok támogatottak hivatalosan:
 Linux/X11, illetve a Qt Embedded segítségével X11 nélküli beágyazott eszközök.
 Mac OS
 Windows 98/Me, NT4, XP, Vista, 7, CE, és Mobile
 Symbian

Nem hivatalosan támogatott platformok:
 Maemo (A Nokia okostelefonokra fejlesztett Linux-disztribúciója)
 QNX
 VxWorks
 különféle Unix rendszerek

Sajátossága még a licence, amely nyílt forráskódú szoftverek készítéséhez ingyenessé teszi a használatát. 2006 közepétől már Java fejlesztésre is használható.

Felhasználása
A Qt-vel készült az Opera webböngésző, illetve a Borland cég Kylix nevű fejlesztőeszköze.

A nyílt forráskódú felhasználások közül a legjelentősebb talán a KDE asztali környezet.

Jegyzetek

További információk 
Qt weblap

Widgetek
Zágor

Zágor (románul Zagăr, németül Roden, vagy Rodt) falu Romániában, Maros megyében, Zágor község központja.

Fekvése
Erzsébetvárostól 15 km-re északkeletre a Zágori-patak mellett fekszik. Szászszőlős tartozik hozzá.

Nevének eredete
Neve a bolgár-török Sagur személynévből ered, ez pedig a suktür (= hallgass) szóból származik.

Története
1412-ben Zagor néven említik. Valószínűleg szászok alapította falu, középkori eredetű szász evangélikus erődtemplommal. Híres szőlő- és gyümölcstermő vidék, borospincéi, ódon szász portái azonban elhanyagolva siralmas képet nyújtanak.
1910-ben 1383, többségben német lakosa volt, jelentős román és cigány kisebbséggel. A trianoni békeszerződésig Kis-Küküllő vármegye Erzsébetvárosi járásához tartozott. 1992-ben 1035 lakosából 585 román, 389 cigány, 31 német, 30 magyar.

Híres emberek 
 1714-től haláláig, 1733-ig itt volt lelkész Bartholomäus Capesius; az ő szolgálata idején készült az evangélikus templom oltára.

Jegyzetek 

Maros megye települései
Kis-Küküllő vármegye települései
Zajkány

Zajkány (románul Zeicani) falu Romániában, Erdélyben, Hunyad megyében.

Fekvése
A Hátszegi-medence délnyugati peremén, a Retyezát-hegység északi lábánál fekszik, az Erdélyi Vaskapu keleti bejáratánál. Hátszegtől 21 km-re délnyugatra található.

Története
1442. szeptember 6-án a település közelében aratott győzelmet Hunyadi János az Erdélyre törő török sereg ellen. A 669 m magasságban levő erdélyi Vaskapu-hágóban (Poarta de Fier) állt a csata emlékműve, egy hatalmas vasbuzogány. Ma csak maradványai láthatók, mivel 1992-ben ledöntötték és ellopták. 1659. november 22-én itt győzte le a budai pasa serege II. Rákóczi György seregét.
 
1910-ben 522, többségben román lakosa volt, jelentős magyar kisebbséggel. A trianoni békeszerződésig Hunyad vármegye Hátszegi járásához tartozott.

A 2002-es népszámláláskor 186 lakosa közül 185 fő (99,5%) román, 1 (0,5%) pedig magyar volt.

Jegyzetek

Hunyad megye települései
Zalánpatak

Zalánpatak (románul Valea Zălanului, korábban Glaserei, németül Zalaner Glashütte) falu Romániában, Erdélyben, Kovászna megyében.

Fekvése
Sepsiszentgyörgytől 23 km-re északra, a 12-es országos főúttól 12 km-re nyugatra, a Baróti-hegység belsejében az Iván- és Tekse-pataka mellett fekszik.

Története
Az 1680-as években a korábban Egyedmezejének nevezett helyen gr. Kálnoky Sámuel egy üveghutát (üvegcsűrt) épített Zalán falu erdőbirtokán, melyet zaláni üvegcsűrnek (németül Zalaner Glashüttenek) is neveztek.

Római katolikus temploma 1863-ban épült a Kisboldogasszony tiszteletére. Határában számos ásványvízforrás buzog fel.

1910-ben 344, 1992-ben 189, túlnyomórészt magyar lakosa volt.

A trianoni békeszerződésig Háromszék vármegye Miklósvári járásához tartozott.

A 2002-es népszámláláskor 149 lakosa közül 146 fő (98%) magyar volt.

2010-ben Zalánpatakon birtokot alakított ki Károly walesi herceg, ahol minden évben eltölt néhány napot.

Jegyzetek

Zalanpatak
Háromszék települései