alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Vonószenekar

A vonószenekar egy olyan típusú zenekar, amelyben vonós hangszerek szerepelnek.

Felépítése 
 2 hegedűszólam
 1 brácsaszólam (eredetileg [a kora barokk környékén] 2 brácsaszólam volt)
 1 csellószólam

Ezen kívül az együttest erősítheti egy nagybőgő, egy csembaló, extrémebb esetekben mandolin, gitár vagy egy-két fafúvós hangszer.

A barokkban ez volt a nagy általánosságban elterjedt zenekar, ennek köszönhetően igen sok mű íródott rá.

Lásd még 
 Zenekar

Vonósegyüttesek
Űrközpont

Az űrkutatással kapcsolatos létesítményeket és indítóhelyeket űrközpontnak nevezzük.

Az űrközpont elnevezés gyakran használt szinonímái az űrkikötő, az űrrepülőtér és a kozmodrom.

Fontosabb indítóhelyek a világban 
(hely, működtető ország)

Észak-Amerika 
 Cape Canaveral (Florida, USA)
 Kennedy Űrközpont (Florida, USA)
 Vandenberg (Kalifornia, USA)
 Kodiak Indítókomplexum (Alaszka, USA)

Dél-Amerika 
 Guyana Űrközpont (Centre Spatial Guyanais), (Kourou Francia Guyana, Európa)
 Alcântara Indítóközpont (Alcântara, Maranhão, Brazília)

Ázsia 
 Bajkonuri űrrepülőtér (Töretam, (Oroszország bérli Kazahsztántól), 
 Pleszeck űrrepülőtér (Mirnij, Oroszország)
 Vosztocsnij űrrepülőtér (Amuri terület, Oroszország)
 Csiucsüan Űrközpont (Csiucsüan, Kína)
 Tajjüan Űrközpont (Kína)
 Vencsang Indítóállomás (Vencsang, Kína)
 Hszicsang Űrközpont (Hszicsang, Kína)
 Tanegasima Űrközpont (Tanegasima sziget, Japán)
 Ucsinoura Űrközpont (korábban Kagosima Űrközpont) (Kimocuki, Japán)
 Karácsony-szigeti Űrközpont (Karácsony-sziget, Ausztrália/Oroszország)
 Satish Dhawan űrközpont (Sriharikota sziget, India)
 Palmachim (Risón Lecijón, Izrael)

Ausztrália és Óceánia 
 Woomera kilövő állomás  (Woomera, Dél-Ausztrália, Ausztrália)

Egyéb 
 Sea indítóplatform (Csendes-óceán, Oroszország/Ukrajna)

Jegyzetek

Források 
 Edward Hymoff: Űrközpontok (Space Centers), Kiadó: Smithmark Publishers Inc., New York, 1992. ,
 Űrrepülőtér, űrközpont

További információk
BepiColombo

A BepiColombo az Európai Űrügynökség (ESA) és a Japán Űrügynökség (JAXA) közös projektje, egyben első programjuk a Merkúr kutatására. Ez a projekt a Horizon 2000 egyik alapküldetése. A program keretében az ESA és Japán is egy Merkúr-szonda megépítésével vesz részt, amit közös platform segítségével juttatnak el a bolygóra. A programot dr. Giuseppe "Bepi" Colombo olasz asztrofizikusról nevezték el.

Az űreszköz részei 
A program keretében két űrszondát indítanak, amelyek közül a Mercury Planetary Orbitert az ESA, a Mercury Magnetospheric Orbitert pedig a JAXA készíti el. A két szonda egy közös platformon, a Mercury Transfer Module-on utazik, amelyre ionhajtóműveket szerelnek.

Az európai szonda (MPO) a felszínhez közel repül majd, és igyekszik felmérni annak összetételét.

A japán szonda (MMO) társánál magasabb pályára áll, és a bolygó mágneses terét, illetve ritka légkörét vizsgálja majd.

Összehasonlító táblázat az egyéb paraméterekről:

A küldetés időzítése 
A két szonda indítását eredetileg 2016 júliusára tervezték Ariane–5 rakétával a Francia Guyana-i Kourouban található Guyana Űrközpontból. Egyes alkatrészeket azonban nem sikerült időre legyártani, így az indítás tervezett időpontja 2017-re került át.

Végül a BepiColombo egy Ariane-5 hordozórakétával 2018. október 20-án, magyar idő szerint 3:45-kor startolt a Kourou űrközpontból.
 
A csúszás nem befolyásolja a Merkúrhoz való megérkezés tervezett időpontját, ami 2026. A szondák ekkor a terv szerint leválnak a közös platformról, egymástól függetlenül pályára állnak a Merkúr körül és elkezdik a bolygó tanulmányozását. Az ügynökségek tervei szerint a két űrszonda legalább egy éven át működőképes marad majd.

Jegyzetek

Források
 
 

Európai űrprogram
Bolygókutató programok
Luna–1

A Luna–1 szovjet űrszonda. Az E–1 típusú holdszonda negyedik és egyben a Luna-program részeként első sikeresen indított példánya. Az első mesterséges bolygóvá vált űreszköz.

Küldetése
A Hold megközelítése, a kozmikus sugárzás, a napszél, a mikrometeoritok, az interplanetáris anyag és a Hold mágneses terének vizsgálata. Valószínű, hogy az eredeti tervek a Holdba való becsapódást tartalmazták.

Jellemzői 
Az OKB–1 tervezőirodában kifejlesztett és épített E–1 típusú űrszonda.

Az 1959. január 2-án a bajkonuri űrrepülőtér 1. sz. Indítóállásából egy Luna (8K72) típusú hordozórakétával indították pályára. Közvetlen felemelkedéssel érték el a szökési sebességet. Az első ember készítette tárgy, amely elérte a második kozmikus sebességet, végleg elhagyva a Föld körzetét. Január 2-án  kilométerre a Földtől egy patron segítségével nátriumpára-felhőt bocsátott ki a röppálya vizuális mérésének segítésére.  A keletkezett felhőt három percen keresztül lehetett megfigyelni. Január 4-én, másfél nap, 34 óra alatt közelítette meg a Holdat. A tervek szerint eredetileg a Hold felszínébe kellett volna csapódnia, de a földi irányítórendszer üzemzavara miatt mintegy  kilométerrel elrepült a Hold mellett. Mivel sebessége kisebb volt a harmadik kozmikus sebességnél, ezért a Nap első mesterséges bolygója lett 450 napos keringési idővel. A kapcsolatot 62 órán keresztül, a Földtől  kilométerig sikerült fenntartani. A kémiai akkumulátorok kimerülésével az aktív kapcsolat január 5-én megszűnt.

A stabilizált, nagyjából gömb alakú űrszonda hasznos tömege 362 kilogramm. Átmérője 90 centiméter, burkolata alumínium és magnézium ötvözete. Külső felületén volt elhelyezve a magnetométer és hat rúdantenna. A gömb belsejében nitrogéngáz segítségével 20 °C-ot biztosítottak. Belsejében helyezték el a rádióadót, az akkumulátorokat, a műszerek elektronikus egységeit. Műszerei: belső és külső hőmérséklet mérő, kozmikus sugárdetektor, mikrometeorit-érzékelők, négy töltöttrészecske-csapda, magnetométer és Geiger–Müller-számláló.

Eredmények
A Luna–1 lett az első mesterséges bolygó.
Új adatot szolgáltatott a Föld magnetoszférájáról és a bolygóközi térről.
Megmutatta, hogy a holdnak nincs magnetoszférája.
Új adatokat szolgáltatott a napszélről.

Források 
 Almár Iván: Űrhajózási Lexikon – 1981. Akadémia Kiadó/Zrínyi Katonai Kiadó

További információk 

Luna 004
Venus Express

A Venus Express az Európai Űrügynökség első űrszondája a Vénusz kutatására. A Mars Express és a Rosetta űrszonda tartalékműszerinek felhasználásával építették meg. Felépítésében hasonlít a Mars Expresshez. A szonda bizonyítékokat talált, hogy a Vénusz geológiailag még aktív.

Küldetés 
Az űrszonda 2005. november 1-jén indult a Bajkonuri űrrepülőtérről egy Szojuz–FG hordozórakétával.

2006. április 12-én pályára állt a Vénusz körül. Ehhez 50 percen át használta főhajtóművét, 25 000 km/h-ra csökkentve a bolygóhoz viszonyított 29 000 km/h-s sebességét. Az 590 kilogramm hajtóanyag nagy része elégett, ami csökkentette a szonda összsúlyát.

Az ESA illetékes tudományos programbizottsága 2007. február végén hosszabbította meg a küldetést 2009 közepéig. 2008 júliusában megkezdték a szonda pályamagasságának csökkentését, így a szonda lassulásával mérni tudják a felsőlégkör által kifejtett légellenállást, így annak sűrűségét.

2009. február 4-én december 31-ig meghosszabbították az űrszonda küldetését, majd a dátumot kitolták 2014-ig. A hosszabbítás alatti feladatai többek között: a klíma működésének jobb megértése, a feltételezett aktív vulkanizmus keresése a felszínen.

2014. november 28-án a szonda hivatalosan befejezte a mintegy nyolcévnyi küldetését, mert a hajtóművei működtetéséhez szükséges üzemanyag elfogyott. Ennek hiányában a szonda nem tudja a Föld felé irányítva küldeni a még esetleg rendelkezésre álló adatokat. A szondát 2014 nyara folyamán szándékosan alacsonyabb pályára állították, hogy adatokat nyerjenek a Vénusz alacsonyabb légrétegeiről is, továbbá, hogy tapasztalatokat szerezzenek a légkör fékező hatásáról a későbbi küldetések számára.

Eredmények
A Venus Express SPICAV műszere 2011-ben vékony ózonréteget fedezett fel a Vénusz légkörében, mintegy 100 km-es magasságban. Az ózon sűrűsége a földi ózonréteg ezredrésze lehet, vastagsága 5–10 km.

Műszerek 
 VMC (Venus Monitoring Camera): CCD kamera a felszín vizsgálatára.
 ASPERA-4 (Analyzer of Space Plasmas and Energetic Atoms): a napszél és a Vénusz légköre közötti kölcsönhatásokat vizsgálja.
 MAG (Magnetometer): a Vénusz magnetoszférájának erősségét és változásait méri.
 PFS (Planetary Fourier Spectrometer): infravörös tartományban vizsgálja a Vénusz légkörét.
 SPICAV (Spectroscopy for Investigation of Characteristics of the Atmosphere of Venus): az infravörös és ultraibolya sugárzást vizsgálja a Vénuszról és a Napról.
 VIRTIS (Visible and Infrared Thermal Imaging Spectrometer): a légkör rétegeit és a felszín hőmérsékletét vizsgálja.

Jegyzetek

Külső hivatkozások

Magyar oldalak 
 Magyar részvétel a Venus Express programjában
 Megérkeztek a Venus Express első felvételei (2006. április 14.)

Külföldi oldalak 
 Venus Express (ESA)
 ESA Science & Technology: Venus Express
 Venturing into the upper atmosphere of Venus 2014-11-11

Vénusz-kutató űrszondák
Európai űrprogram
Üveghang

Az üveghang = flageolett a húros hangszereken felhangok létrehozásával képezhető hangzásfajta, illetve hangképzési mód. Fafúvós hangszereken is létrehozható átfújási technikák alkalmazásával.

Hogyha a húros hangszer húrját nem nyomjuk le, csak megérintjük, akkor üveghangok keletkeznek. Ez azt jelenti, hogy a megszokott erős, homogén hang helyett egy magas, sipító hangot hallunk. Ez azért van, mert blokkoljuk a húr alaphangját, viszont a hangmagasság csak akkor változik, ha egy konkrét ponton lenyomjuk a húrt. Azonban nem minden hang helyén van üveghang, csak a húr bizonyos pontjain, például a húr felénél vagy a húr egyharmadánál. Ekkor a húrnak csak egy része vibrál, például ha a felénél fogunk üveghangot, akkor a fele. Szintén ennél a példánál maradva ilyenkor a húr egy oktávval feljebb szól. Ez Püthagorasz felhangrendszer-elméletén alapszik. Ha az üveghangot nem jó helyen, vagy nem eléggé érintjük meg, akkor egy nyekergő, hamis hang fog csak szólni.

Az üveghang-létrehozás másik módja az, hogy az egyik húron rendesen lenyomjuk az ujjunkat, és megérintjük a felette lévő kvartot (ez ugye általában az első és a negyedik ujjra esik, mivel az üres húrt nem lehet használni). Ekkor a lenyomott hang két oktávval felette lévő változata szólal meg, mert a húr ilyenkor négy részre osztódik. Szintén lásd Püthagorasz felhangrendszer-elméletét.

Hasonló módszerek alapján még az is létezik, amikor az első hangot lenyomjuk, és egy tercet érintünk meg felette, ilyenkor a terc két oktávval feljebb lévő változata szól, illetve használhatunk még alap + kvint üveghang-fogást is, ilyenkor a kvint 2 oktávval feljebb szól. Eme két fogás elég ritka.

Az üveghangot általában nehéz eltalálni. Üveghangokat nagyrészt a 19-21. század zenéjében találhatunk. Jelölése: a megszokott kör alakú kottafej helyett üres kottafej (gyémánt alakú), vagy a megszólaltatni kívánt hang felett egy o.

Külső hivatkozások 

http://dictionary.reference.com/browse/Harmonics

Zeneelmélet
Zenei fogalmak
Alsó-Normandia

Alsó-Normandia Franciaország egyik északnyugati régiója.

Történelem 
A történelmi Normandia tartományt, amelynek története a 10. századig vezethető vissza, 1957-ben a két régióra osztották: Alsó- és Felső-Normandia.

A római uralom után az 5. században foglalták el a frankok a vidéket.

A 9. században a normannok pusztítottak a térségben. Alsó-Normandia területének zöme a 10. században került a normandiai hercegek birtokába.

1066-ban Hódító Vilmos normandiai herceg elfoglalta Angliát. Caen-ben temették el. Halála után Normandia idősebb fia birtoka lett, második fia lett Anglia uralkodója. 1106-ban azonban a tartomány az angol királyok birtoka lett. Majdnem száz év múlva, 1204-ben, II. Fülöp Ágost francia király hódította meg Normandiát, kivéve a Csatorna-szigeteket. A százéves háborúban Plantagenêt-ház birtokába került. 1436 és 1450 között azonban a francia korona hódította meg ismét a tartomány szárazföldi területét. 1453-tól a francia monarchia birtokolta a mai tartományt.

A második világháborúban a normandiai partraszállás fő csapása Alsó-Normandiát érte. Calvados vidéki homokos tengerpartokon szálltak partra a nyugati szövetségesek 1944 júniusában. A normandiai csatában sok falut és várost leromboltak, vagy súlyos károkat szenvedtek.

Jegyzetek

Franciaország régiói
Auvergne

Auvergne Franciaország egyik régiója. A jelenlegi Auvergne régió jóval nagyobb, mint Auvergne történelmi tartomány. 2016. január 1-ével a régió új neve Auvergne-Rhône-Alpes. Részei: Ez négy megyét: Allier, Puy-de-Dome, Cantal és Haute-Loire-t tartalmazza.

Auvergne régió régi tartományai

Auvergne: Puy-de-Dome, Cantal, északnyugatra Haute-Loire és legdélebbre Allier.

Földrajza

A területen emelkedik a Francia-középhegység legmasabb hegye, az 1886 méter magasságú Puy de Sancy. Az alvó vulkán utolsó kitörése i. e. 4040 körül volt. A vulkanikus hegy egykori vulkánjainak némelyike tengerszemmé változott; a lávafalakon sok helyen zuhatagként ömlik alá a patakok vize, itt-ott hatalmas bazalttömbök emelkednek és a mélyből sok helyen gyógyító hatású hévizek törnek elő. 

Auvergne északi területét dombok borítják, míg a déli rész hegyvidéki és legelőkkel tarkított. Az erdő közel  terjed ki, és itt található Európa legnagyobb tölgyese.

Auvergne két nagyobb folyója a Loire és az  Allier. A Loire végigfut a terület délkeleti és északkeleti határán, az Allier észak-déli irányban fut, az Auvergne közepén, az ágak keletre és nyugatra folynak. Az  Allier folyó hozta létre az úgynevezett Allier szorost. Auvergne területén 50 édesvízi tó található. Egyesek magas hegyek között találhatók és-vulkanikus eredetűek. Lake Guery a legmagasabban fekvő tó Auvergneben.

Klíma
Az éves átlagos hőmérséklet 12 °C, és a területen évente 510-1020 mm csapadék hullik.
A terület összességében nagyon száraz, a tél nagyon hosszú párosítva rövid nyárral.

Története 

Az Auvergne régió nevét az arvernusokról, az egyik legerősebb gall törzsről kapta.

1660 óta tartozik Franciaországhoz, előtte (már a 8. század közepén, Akvitánia részeként) grófság, majd félfüggetlen hercegség volt, amely változó szerencsével próbált megállni a maga lábán. A terület jelentős részében provanszálul beszélnek.

E vidék szülöttei közül került ki Georges Pompidou és Valéry Giscard d’Estaing is.

Galéria

Jegyzetek

Franciaország régiói
Burgundia

Burgundia (franciául Bourgogne, burgundiul Borgoègne) Franciaország történelmi régióinak egyike. Korábban területe a Német-római Birodalom része volt. Területe az időben is változott, nevét a germán burgundokról kapta. A történelem során a mai Bourgogne régiónál sokkal nagyobb területet fedett a Burgundia név. Idetartozott többek között a mai francia Franche-Comté, Provence, Savoya és Elzász is.

Története

A germán burgundok királyságai

A Frank Birodalom utódállamai 

Jámbor Lajos az egységes Frank Birodalom utolsó királyának és császárának fiai 843-ban a verduni szerződésben felosztották egymás között a birodalmat, így három királyságot hozva létre. A középső részt (Itália valamint nagyjából a Rajna, Rhône és a Maas közötti területet és Frízföldet valamint a királyi cím mellé a császárit a legidősebb fiú, Lothár örökölte.

A Középső Frank Királyságnak a ribemont-i szerződéssel 880-ban történő felosztása során a nagyjából Baseltől északra eső rész Lotaringia néven a Keleti Frank Királysághoz került, a déli részből Itália önálló Itáliai Királysággá, a többi ma Franciaországhoz és Svájchoz tartozó terület pedig Burgundiai Királyság-gá vált.

A Burgundiai Királyság hamarosan kettévált felső-burgundiai és alsó-burgundiai királyságokká, majd 933-ban újra egyesültek Areláti Királyság néven.

A Burgund Szabadgrófság

A Burgundi Hercegség 

A Burgundi hercegség a százéves háborút követően független lett Franciaországtól. Szerzett területeket a Német-római Birodalomtól is. Előnye az volt, hogy rendkívül nagy jövedelmű területek is hozzá tartoztak (Németalföld, a mai Belgium és Hollandia), hátránya viszont az, hogy területe szétszabdalt volt. Állandó hadsereget kellett felállítania és rendkívül sebezhető volt. A 15. század második felében XI. Lajos francia király fel akarta számolni, ezért Merész Károly burgund uralkodó létrehozta az elégedetlen koronahercegek koalícióját. Merész Károly a királyi címet is meg akarta szerezni, ezért III. Frigyes német-római császárhoz fordult. Nem volt fia, csak egyetlen leánya, Burgundi Mária, őt Frigyes fiához, Miksa főherceghez adta feleségül. A Burgundi Hercegség Merész Károly halála után XI. Lajos királynak jutott, ám az értékesebb rész, Németalföld Merész Károly lányának, Máriának hozományaként a Habsburgokhoz került, ezzel is gyarapítva a Habsburg Birodalmat.

Kapcsolódó szócikkek
 Burgundok
 Burgundi nyelv

Jegyzetek

Franciaország történelmi régiói
Német-római Birodalom
Centre-Val de Loire

Centre-Val de Loire (magyarul am. Középső Loire-völgy, teljes neve franciául Région Centre-Val de Loire) egy francia régió.

Centre-Val de Loire régiót 6 megye alkotja: Cher, Eure-et-Loir, Indre, Indre-et-Loire, Loir-et-Cher és Loiret.
A 6 megye 185 kantonból és 1842 településből áll, területe .

A régió fővárosa Orléans, Loiret megye székhelye.

További megyéinek székhelyei Blois (Loir-et-Cher), Bourges (Cher), Chartres (Eure-et-Loir), Châteauroux (Indre) és Tours (Indre-et-Loire).

Jegyzetek

Franciaország régiói
Champagne-Ardenne

Champagne-Ardenne Franciaország egyik régiója volt 2016-ig 2016. után Champagne-Ardenne, Lotaringia és Elzász alkotják a Nagy Keleti régiót (Grand Est).

Jegyzetek

Franciaország régiói
Igor Davidovics Ojsztrah

Igor Davidovics Ojsztrah (Odessza, 1931. április 27. – Moszkva, 2021. augusztus 14.) orosz hegedűművész, David Ojsztrah fia.

Pályafutása 
Első tanára apja volt, de a háború miatt tanulmányai félbeszakadtak. 1943-ban kezdett újra tanulni, majd a moszkvai Központi Zeneiskolában tanult és 1948-ba mutatkozott be a közönség előtt. Tanulmányait 1949 és 1955 között a Moszkvai Konzervatóriumban folytatta és ez idő alatt nemzetközi versenyeket nyert, így például Budapesten vagy Poznańban. 1958-ban csatlakozott a konzervatóriumhoz mint apja segédje, majd 1965-től önálló tanárként. 1996-ban a Brüsszeli Királyi Konzervatórium professzora lett.

Pályafutása során gyakran lépett fel európai és amerikai koncerteken, gyakran apjával, feleségével Natalja Zercalova zongoraművésszel, vagy fiával, a szintén hegedűművész Valeríjjel közösen.

Jegyzetek

Források 

1931-ben született személyek
2021-ben elhunyt személyek
Orosz hegedűművészek
20. századi hegedűsök
21. századi hegedűsök
Odesszaiak
Felső-Normandia

Felső-Normandia (Haute-Normandie) Franciaország egyik tartománya.

Jegyzetek

Kapcsolódó szócikkek 
Normandia

Franciaország régiói
Franche-Comté

Franche-Comté Franciaország egyik régiója, amely a középkori Burgund Szabadgrófság területén alakítottak ki 1678 után. 1516 és 1668 között folyamatosan spanyol fennhatóság alatt állt, 1668-ban XIV. Lajos hadserege elfoglalta, de ekkor még vissza kellett adniuk a spanyoloknak, másodszorra 1674-ben került francia megszállás alá, végül 1678-ban hivatalosan is a Francia Királysághoz csatolták.

Jegyzetek

Franciaország régiói
Île-de-France (régió)

Île-de-France Franciaország 22 régiójának egyike. 1961-ben hozták létre "Párizsi Régió kerülete" néven és 1976-ban nevezték át "Île-de-France" régióvá, ekkor kapott 1972-ben létrehozott többi régióhoz hasonló státuszt. A névváltoztatás ellenére a francia emberek a hétköznapokban Île-de-France-ra csak mint Région Parisienne ("Párizsi Régió") vagy RP utalnak.

Île-de-France Franciaország legnépesebb régiója, lakosainak száma meghaladja Belgiumét, Görögországét, Portugáliáét, Csehországét vagy Magyarországét, lakosságszáma az Egyesült Államok Ohio államához vagy a kanadai Ontario tartományhoz hasonlítható.

Demográfia

A lakosságszám változása a történelem folyamán

Jegyzetek

További információk 
 Île-de-France blog

Franciaország régiói
Languedoc-Roussillon

Languedoc-Roussillon Franciaország egyik régiója.

Jegyzetek

Franciaország régiói
Limousin

Limousin Franciaország egyik régiója.

Népessége 
Lassan növekszik népessége. Az európai Franciaország 2. legnéptelenebb régiója Korzika után.

Gazdasága 
Limousin egy vidéki régió. Híres a szarvasmarhatenyésztésről és a nagy mennyiségű fakitermelésről. Hírességei a tölgyültetvények.

A tartomány fővárosa, Limoges híres volt iparáról, a legismertebb a porcelángyár. Nagyobb gyárak már alig találhatók itt.

Éghajlat és földrajz 
A tartomány szinte egész területe hegyvidék. A legalacsonyabb pont 250 m-es, a legmagasabb közel 1000 m-es tengerszint feletti magasság. Fontosabb folyói a Dordogne, a Vienne, a Creuse és a Cher. A régióban jól ismert a jó minőségű víz és az 1. osztályú halászat.

A hegyekben gyakran hosszú és hideg tél, a fennsíkokon enyhébb az időjárás.

Nyelvjárások 
 Lemosin/Limousin
 Languedocien
 Auvergne
 Marchois

Jegyzetek

Fordítás 

Franciaország régiói
Loire mente

A Loire mente (franciául Pays de la Loire) Franciaország egyik régiója. Székhelye Nantes.

Földrajz 

Franciaország nyugati részén, az Atlanti-óceán partján, a Loire folyó alsó szakasza mentén helyezkedik el.

Jegyzetek

Franciaország régiói
Lotaringia

Lotaringia (franciául: Lorraine) Franciaország egyik északi régiója volt 2016-ig, központja Metz volt. 2016. után Lotaringia, Elzász és Champagne-Ardenne alkotják a Nagy Keleti régiót (Grand Est).

Történelme

Földrajza 
 Nancy

Gazdasága

Demográfia

Közlekedés 
 LGV Est

Kultúra

Jegyzetek

Franciaország régiói
Midi-Pyrénées

Midi-Pyrénées Franciaország egyik, délkeleten található egykori régiója 2015. december 31-éig. Nyolc megye alkotja: Ariège, Aveyron, Haute-Garonne, Gers, Lot, Hautes-Pyrénées, Tarn és Tarn-et-Garonne. Székhelye Toulouse, fontosabb települései Albi, Auch, Blagnac, Cahors, Castres, Colomiers, Lourdes, Millau, Montauban, Muret, Rodez, Tarbes, Toulouse, Tournefeuille. Több mint 45 ezer négyzetkilométeres területével Francia Guyana után a legnagyobb francia régió.

Midi-Pyrénées viszonylag újkeletű régió, az V. köztársaság alatt hozták létre, főleg Languedoc és Gascogne tartományok területén, azzal a szándékkal, hogy egy Toulouse központú régiót alkossanak.

Turizmus 
Fontosabb látnivalók, turisztikai célpontok:
 Conques
 Pech Merle barlang
 Saint-Cirq-Lapopie
 Saint-Just de Valcabrère bazilika
 Saint-Bertrand de Comminges
 Roqueforti barlangok
 Millau-i völgyhíd
 Pic du Midi de Bigorre hegycsúcs és obszervatórium
 Rocamadour
 Pont Valentré
 Champollion múzeum
 Cordes-sur-Ciel
 Lourdes
 Mas-d'Azil barlang
 Château de Foix
 Saint-Pierre de Moissac apátság
 Canal du Midi
 Château de Montségur
 Saint-Ferréol tó
 Sainte-Cécile d'Albi katedrális
 Auch
 Place du Capitole (Toulouse)
 Saint-Sernin bazilika (Toulouse)
 Cirque de Gavarnie

Jegyzetek

Franciaország régiói
Poitou-Charentes

Poitou-Charentes Franciaország egyik 20. századi régiója az ország nyugati (atlanti) partvidékén; 2016. január 1. óta Új-Aquitania régió része. Székhelye Poitiers. Területét négy megyére osztották.

Történelme 

A középkor nagy részében Poitou önálló grófság volt Poitiers székhellyel. A nyelvhasználat nyelvhasználat ingadozó: a tartományurakat hol Poitou, hol Poitiers grófjainak nevezik.

Fontosabb városai 

 Angoulême
 Bressuire
 Châtellerault
 Cognac
 La Rochelle
 Niort
 Poitiers
 Rochefort
 Royan
 Saintes

Lásd még 

 Konyak

Jegyzetek

További információk 

Franciaország régiói
Rhône-Alpes

Rhône-Alpes Franciaország egyik régiója.

Fontosabb városok

Történelem 
A vidék első feljegyzett lakói a gallok. Iulius Caesar hódítása nyomán lett a Római Birodalom része. A későbbiekben része volt a merovingok, majd a karolingok államának. Franciaország történelmének korai szakaszában már királyi birtok volt. Kulturális, politikai, gazdasági fejlődése párhuzamos Franciaország egészével.

Jegyzetek

Franciaország régiói
Módusz

A módusz egy sorozat (általában egy statisztikai minta értékei) leggyakrabban előforduló eleme.

A statisztikai középérték-mutatók (medián, módusz, számtani közép, harmonikus közép, mértani közép, négyzetes közép) egyike, amely fontos információt hordoz egy valószínűségi változóról illetve egy statisztikai sokaságról egyetlen értékben. A módusz általában különbözik az átlagtól és a mediántól, továbbá lényegesen eltérhet azoktól erősen aszimmetrikus eloszlások esetén.

A módusz nem feltétlenül egyértelmű, mivel ugyanazt a maximum gyakoriságot több különböző érték is elérheti. A legszélsőségesebb esetek az úgynevezett egyenletes eloszlások, ahol minden érték egyformán valószínű.

A kifejezés egyaránt használatos a matematikában a valószínűség-eloszlásoknál és a statisztikai mintáknál, valamint a fizikában.

Valószínűségi változó módusza
A „legdivatosabb”, legvalószínűbb érték: egy folytonos valószínűség-eloszlás jellemző adata: olyan pont, ahol az eloszlás sűrűségfüggvényének lokális maximuma van. Egy eloszlásnak tehát több módusza is lehet. Az egyetlen móduszú (unimodális) eloszlások esetében a móduszt az eloszlás centrumát jellemző adatként használjuk. – Szimmetrikus unimodális eloszlások esetében a módusz megegyezik a mediánnal és a várható értékkel is, feltéve, hogy ez létezik. Aszimmetrikus eloszlásoknál hasznos lehet a módusz, a medián és a várható érték relatív helyzetének mint az eloszlás jellemző tulajdonságának vizsgálata.

Statisztikai minta módusza
A módusz – a számtani középhez és a mediánhoz hasonlóan – helyzeti középérték. A módusz nem mindig határozható meg és nem is mindig létezik.

Diszkrét valószínűségi változóból származó minta esetén
A minta leggyakrabban előforduló értéke vagy értékei.

Például
Egy folyamatos üzemben feljegyezték az óránkénti gépleállások számát 24 órán keresztül és a következő értékeket kapták:

Az áttekinthetőség végett a fenti értékeket egy gyakorisági táblázatba rendezve láthatjuk, hogy két érték is szerepel móduszként: az óránkénti gépleállások száma 5 alkalommal volt 1 és 5 alkalommal 2, tehát mindkét érték móduszként szerepel, vagy másként a módusz nem határozható meg egyértelműen.

Folytonos valószínűségi változóból származó minta esetén
A módusz a gyakorisági görbe maximum helye, amely az osztályközös gyakorisági sorból becsülhető. A móduszt mindig az az osztályköz tartalmazza, amelyikhez a hisztogram legmagasabb oszlopa tartozik.

Osztályközös gyakorisági sor esetén a következő képlettel becsülhetjük a móduszt:

: a módusz osztályközének alsó határa

: a módusz osztályközének gyakorisága

: a móduszt megelőző osztályköz gyakorisága

: a móduszt követő osztályköz gyakorisága

: a módusz osztályközének hossza

a módusz osztályköze: az az osztályköz, ahol  a legnagyobb

A képlet csak egyenlő hosszúságú osztályközök esetén érvényes, ellenkező esetben  helyett  használata szükséges.

Kapcsolódó szócikkek 
 medián
 számtani közép
 harmonikus közép
 mértani közép
 négyzetes közép
 kvantilisek

Hivatkozások

Középértékek
Valószínűségszámítás
Franciaország régiói

A régiók () a Francia Köztársaság legmagasabb szintű, legnagyobb területű közigazgatási egységei. 2016. január 1. óta az ország 18 közigazgatási régióra  oszlik. Ezek közül 13 európai (12 kontinentális és Korzika), 5 pedig tengeren túli. A 13 európai régió mindegyike 2 és 13 között változó számú megyére (département) oszlik, a tengeren túli régiók mindegyike önálló megye, szokás „tengeren túli megyéknek” is nevezni őket.

A régiók nem rendelkeznek saját törvényhozással. Adókat vethetnek ki, a központi kormányzat egészíti ki költségvetésüket az általa kivetett adók egy részének átutalásával. További jelentős költségvetés felett rendelkezik a regionális önkormányzat (conseil régional), melynek tagjai választott képviselők. A régiók egyik legfontosabb feladata a középiskolák építése és felszerelése. A régiók befolyással rendelkeznek az infrastrukturális kiadások, pl. az oktatás, a helyi közlekedés, az egyetemek és a kutatás, ill. a vállalkozóknak nyújtott támogatások ügyében is. Ez azt is jelenti, hogy 

Az új régiós felosztást a francia Nemzetgyűlés 2014-ben fogadta el. Az új régiók 2016. január 1-jétől működnek, némelyikük megmaradt korábbi formájában, a többiek a korábbi régiókból jöttek létre összeolvasztással.

Lista

Európai régiók

Tengerentúli régiók

2016-ig 

A Franciaország európai részeit alkotó 96 megye (département) 22 régióba van beosztva, ezeken kívül a négy tengerentúli megye (Guadeloupe, Martinique, Francia Guyana és Réunion) is egy-egy tengerentúli régiót alkot. Korzika egy ún. kollektív territórium, de a köznapi használatban régióként tartják számon. A régiók főleg az infrastruktúra és a felsőoktatás fenntartása és fejlesztése terén rendelkeznek feladattal és hatáskörrel.

Az anyaországban (Korzika kivételével) egy régió átlagos szárazföldi területe .

Lásd még 
 Franciaország városai

 
Földrajzi listák
Jose Sócrates

José Sócrates Carvalho Pinto de Sousa, (1957. szeptember 6., Vilar de Maçada –) portugál politikus, 2005 és 2011 között állt a lisszaboni kormány élén.

Politikai pályafutása 
A 2005-ös választásokat megnyerve lett Portugália miniszterelnöke és pártja 2009-ben ismét megnyerte a választást, így újra kormányt alakíthatott. Második mandátumát azonban nem töltötte ki, 2009 tavaszán azt követően, hogy a parlament leszavazta egy gazdasági megszorításra irányuló javaslatát lemondott posztjáról.

Korrupciós vád 
Leköszönése után a francia fővárosban, Párizsban élt, sajtóhírek szerint fényűző körülmények között. Sócratest 2014 novemberében, korrupció gyanúja miatt a portugál hatóságok őrizetbe vették a lisszaboni repülőtéren, amikor hazaérkezett Párizsból. Kilenc hónapot töltött vizsgálati fogságban, majd 2015-től szabadlábon védekezhetett a vádak ellen.

Jegyzetek

Források 
 Volt kormányfő őrizetben

További információk 
 Josesocrates Blog

Kapcsolódó szócikkek 
 Portugál miniszterelnökök

1957-ben született személyek
Élő személyek
Portugália miniszterelnökei
Szakács

A szakács az a személy, akinek a munkája a fogyasztásra szánt étel elkészítése.

Csoportosítás 

Egy szakács a megfelelő kritériumoknak eleget téve dolgozhat mint:
magánszemélyeknél munkát vállaló:
privát séf, privát szakács vagy magánszakács (a megrendelő igényeinek megfelelően megtervezi az étrendet, beszerzi a nyersanyagokat, elkészíti és professzionális módon tálalja az általában többfogásos menüt, amit pincérek szolgálnak fel; egy családnál vagy személynek dolgozik, akár állandó alkalmazott is lehet)
személyi szakács (legfőbb különbség a privát séfhez képest, hogy több családnál – akár a hét minden napján máshol – dolgozik)
catering szakács
éttermi szakács
intézményi szakács
attól függően, hogy hol látja el feladatát.

A szakácsolat lehet titulus szerint is csoportosítani – éttermek, vendéglátó-ipari egységek legmagasabb beosztású szakácsa a séf vagy konyhafőnök –, vagy végzettség alapján – a legkiválóbbak mesterszakács vizsgát tehetnek –, illetve szakosodhatnak egy-egy területre (például mint cukrász, pizzakészítő, meleg-, hidegkonyhai szakács stb.) is.

Étteremben 

A szakácsok szakmájukat kitanulhatják kuktaként, főleg kisebb vállalatoknál, de a nagy sikerű éttermek inkább szakácsiskolákból vesznek fel diplomás szakértőket; ez esetben sem ritka valamiféle tanoncság elvégzése. Nagyobb éttermekben sokszor létezik egy személyzeti hierarchia, melyet a szakács és főszakács tetőz, vagy szakosodott személyzet, mint például saucier vagy patissier.

Források

További információk 

 Zen szakács.lap.hu - linkgyűjtemény
 Szakács.lap.hu - linkgyűjtemény

Kapcsolódó szócikkek 
 Híres szakácsok listája
 Híres magyar szakácsok listája
 Konyhai személyzet

Gasztronómia
Foglalkozások
FC Porto

A Futebol Clube do Porto (röviden FC Porto) Portugália egyik legismertebb és legsikeresebb labdarúgócsapata. A 2003–04-es szezonban megnyerte a Bajnokok Ligája sorozatot, legutóbb pedig a bajnokság mellett a 2010–11-es Európa-ligát.

Sikerek

Hazai tornák 
 Portugál első osztály (Primeira Liga)
 Bajnok (30): 1934–35, 1938–39, 1939–40, 1955–56, 1958–59, 1977–78, 1978–79, 1984–85, 1985–86, 1987–88, 1989–90, 1991–92, 1992–93, 1994–95, 1995–96, 1996–97, 1997–98, 1998–99, 2002–03, 2003–04, 2005–06, 2006–07, 2007–08, 2008–09, 2010–11, 2011-12, 2012-13, 2017–18, 2019–20, 2021–22
 Portugál kupa (Taça de Portugal)
 Győztes (19): 1955–56, 1957–58, 1967–68, 1976–77, 1983–84, 1987–88, 1990–91, 1993–94, 1997–98, 1999–2000, 2000–01, 2002–03, 2005–06, 2008–09, 2009–10, 2010–11, 2019–20, 2021–22, 2022-23
 Portugál ligakupa (Taça da Liga)
 Győztes (1): 2022–2023
 Portugál szuperkupa (Supertaça Cândido de Oliveira)
 Győztes (23): 1981, 1983, 1984, 1986, 1990, 1991, 1993, 1994, 1996, 1998, 1999, 2001, 2003, 2004, 2006, 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2018, 2020, 2022

Nemzetközi kupák 
 BEK/Bajnokok Ligája
 Győztes (2): 1986–87, 2003–04
 UEFA-kupa/Európa-liga
 Győztes (2): 2002–03, 2010–11
 UEFA-szuperkupa
 Győztes (1): 1987
 Interkontinentális kupa
 Győztes (2): 1987, 2004

Egyéb címek 
 30-szoros Városi bajnok:  1915, 1916, 1917, 1919, 1920, 1921, 1922, 1923, 1924, 1925, 1926, 1927, 1928, 1929, 1930, 1931, 1932, 1933, 1934, 1935, 1936, 1937, 1938, 1939, 1941, 1943, 1944, 1945, 1946, 1947
 14-szeres Honour-kupa győztes:  1916, 1917, 1948, 1957, 1958, 1960, 1961, 1962, 1963, 1964, 1965, 1966, 1981, 1984
 1-szeres Liga Intercalar győztes: 2009
 1-szeres Ibéria-kupa győztes: 1935
  1-szeres Teresa Herrera-kupa győztes:  1991

Játékosok

Jelenlegi keret 
Utolsó módosítás: 2022. augusztus 30.

A vastaggal jelzett játékosok felnőtt válogatottsággal rendelkeznek.

A dőlttel jelzett játékosok kölcsönben szerepelnek a klubnál.

Magyar játékosok a klubban 
  Buzsáky Ákos
  Fehér Miklós
  Lipcsei Péter
  Sárosi Béla
  Szabó József

Jegyzetek

További információk 
 Hivatalos honlap
 Portugál foci.lap.hu – linkgyűjtemény
Gyenge Balázs–Harmos Zoltán: FC Porto; Aréna 2000, Bp., 2005 (Stadion könyvtár)

Kapcsolódó szócikkek 
 Labdarúgócsapatok listája

Porto
1893-ban alapított labdarúgócsapatok
Hangony

Hangony község Borsod-Abaúj-Zemplén vármegye Ózdi járásában.

Fekvése 
Ózdtól 9, Miskolctól 55 kilométerre nyugatra fekszik, a Hangony-patak völgyében. A környező települések közül Kissikátor 2, Domaháza 9 kilométerre található, a legközelebbi város Ózd.

Megközelítése 
Csak közúton érhető el, a 2306-os úton. Határszélét délnyugaton érinti még a Kissikátorba vezető 23 115-ös számú mellékút is.

Története 
Neve Anonymus Gesta Hungaroroumában jelenik meg először, ekkor még a völgyön végigfutó Hangony-patak neveként (fluvium Hongun). A honfoglalás során a vidéket a Berény nemzetség szállta meg. Az 1214-ből származó első oklevél gyűlölködésekről, a vagyonért folyó harcokról számol be, melyek azután a további évszázadok történéseit is meghatározták. Magát a települést először 1327-ben említik, Hangun és Hangonfew (Hangonyfő) alakban; nevét a rajta átfolyó patakról kapta. A késői középkortól Alsó- és Felső-Hangony nevű település létezett egymás mellett. A 15. században a közeli Domaháza községhez tartozott. A török hódoltság alatt a falu elnéptelenedik, majd 1686 után újra benépesül. Mindkét Hangony Gömör–Kishont vármegyéhez tartozott. A mai Hangony község 1939-ben jött létre a két településrész egyesüléséből.

Közélete

Polgármesterei
 1990–1994: Hangonyi László (FKgP-KDNP)
 1994–1998: Hangonyi László (KDNP)
 1998–2002: Hangonyi László (KDNP-Fidesz)
 2002–2006: Hangonyi László (független)
 2006–2010: Hangonyi László (független)
 2010–2014: Hangonyi László (Fidesz-KDNP)
 2014–2019: Kovács Béla Szilárd (független)
 2019-től: Kovács Szilárd (független)

Népesség 
A település népességének változása:

A 2001-es népszámláláskor a település lakosságának 87%-a magyar, 13%-a cigány nemzetiségűnek vallotta magát.

A 2011-es népszámlálás során a lakosok 89,7%-a magyarnak, 7,6% cigánynak, 0,4% németnek mondta magát (10,2% nem válaszolt; a kettős identitások miatt a végösszeg nagyobb 100%-nál). Vallási megoszlás: római katolikus 78,9%, református 2,4%, görögkatolikus 0,2%, felekezeten kívüli 5,4% (12,8% nem válaszolt).

Nevezetességek 
 Birinyi- és Pogányvár
 R. k. templom, védőszentje: Szent Anna
 Hangonyi pálos kolostor
 Dobra-tetői kilátó
 Barátfői kilátó
 Hangonyi-tó

Képek

Híres szülötte 
Holló Barnabás (Hangony, 1865 – Budapest, 1917) szobrászművész

Irodalom 
 Nagy Károly: Ózd város és környéke (Ózd, 1999 )
 Ózd és térsége (Budapest, 2003 )
 Az ózdi kistérség (Ózd, 2007 )

Jegyzetek

További információk 
 Hangony az Ózd Térségi Önkormányzatok Egyesülete oldalán
 Hangonyi linkgyűjtemény

Borsod-Abaúj-Zemplén megye települései
Helységek pálos templommal, kolostorral
Hegymeg

Hegymeg község Borsod-Abaúj-Zemplén vármegyében, az Edelényi járásban.

Fekvése 
Edelénytől 11 kilométerre keletre, a megyeszékhely Miskolctól 32 kilométerre északra fekszik.

A környező települések: észak felől Lak (2 km), kelet felől Tomor (4 km), dél felől Hangács, délnyugat felől pedig Damak (4 km); a legközelebbi város Edelény.

Megközelítése 
Csak közúton közelíthető meg, Damak vagy Lak érintésével, a 2616-os úton. Ugyanez az út köti össze Edelénnyel és (Lakon keresztül) Tomorral is, míg Hangáccsal nincs közvetlen közúti kapcsolata.

Története 
Hegymeg Árpád-kori település. Nevét 1272-ben említették először az oklevelek Higmugi írásmóddal. 1279-ben Heygmugury, 1332-ben Hegmegy, Hegmegi alakban írták.

Első ismert birtokosa Hegymegi Egyed volt, aki még a tatárjárás előtt zálogba adta három ekényi öröklött földjét Ládi Martunnak, de fiai 1271-ben visszaváltották. 1279-ben IV. lászló király az idevaló tornai várjobbágyoktól eredő Mihályt és Turnát a királyi szerviensek közé emelte. E Turna nevét tarthatta fenn a Hegymeggel szomszédos Lak területén Tornaháza. Hegymegnek 1332-ben említették Szent Kozmáról elnevezett egyházát is, melynek a pápai tizedjegyzék szerint papja 1332-ben 8, 1233-ban 6, 1234-ben 8 garas pápai tizedet fizetett.

Közélete

Polgármesterei 
 1990–1994: Komjáti Miklós (független)
 1994–1998: Komjáti Miklós (független)
 1998–2002: Komjáti Miklós (MIÉP)
 2002–2006: Komjáti Miklós (független)
 2006–2010: Komjáti Miklós (független)
 2010–2014: Varga Zoltánné (Fidesz-KDNP)
 2014–2019: Boschánszky Iván László (független)
 2019-től: Boschánszky Iván László (Fidesz-KDNP)

Népesség 
A település népességének változása:

2001-ben a település lakosságának 99%-a magyar, 1%-a cigány nemzetiségűnek vallotta magát.

A 2011-es népszámlálás során a lakosok 84,1%-a magyarnak mondta magát (15,9% nem válaszolt). A vallási megoszlás a következő volt: római katolikus 7,1%, református 54,9%, görögkatolikus 9,7%, felekezeten kívüli 6,2% (21,2% nem válaszolt).

Források 
 Györffy György:Borsodvármegye

Jegyzetek

További információk 
 Hegymeg község adatai

További információk

Borsod-Abaúj-Zemplén megye települései
Borsod vármegye települései
Hejőkeresztúr

Hejőkeresztúr község Borsod-Abaúj-Zemplén vármegyében, a Tiszaújvárosi járásban.

Fekvése 
Miskolctól körülbelül 20 kilométerre délre fekszik; a környező települések közül Hejőszalonta 3, Muhi 7 kilométerre található, a legközelebbi város a körülbelül 5 kilométerre fekvő Nyékládháza. Lakott területét kettészeli a Hejő folyása.

Megközelítése 
Közúton Nyékládháza és Mezőcsát felől a 3307-es, Muhi felől a 3308-as úton érhető el. Az ország távolabbi részei felől is könnyen megközelíthető, mivel területét érinti az M30-as autópálya, illetve a közelében húzódik az M3-as autópálya és a 35-ös főút is.

A hazai vasútvonalak közül a  és a  érinti, melyeknek egy közös állomásuk van itt; Hejőkeresztúr vasútállomás a belterület nyugati szélén helyezkedik el, nem messze a 3308-as út vasúti keresztezésétől, de közúti megközelítését csak önkormányzati utak biztosítják.

Története 
A terület már a honfoglalás korában is lakott volt, de először csak 1333-ban említik egy pápai jegyzékben, Keresztúr néven. Valószínűleg azonos a korábban Noszkád néven ismert településsel. 1333-ban már temploma is volt. Nagy Lajos király a Czudar családnak adományozta, ők pedig 1387-ben az általuk alapított pálos kolostornak adták. A török időkig a pálosoké volt, 1544-ben azonban a törökök felégették, a mezőkeresztesi csata után pedig elnéptelenedett a falu.

A Rákóczi-szabadságharc után a pálosok újra elkezdték betelepíteni a községet, felvidéki szláv telepesekkel. II. József 1786-ban feloszlatta a szerzetesrendeket, és birtokaik, így a pálos rend birtokai, köztük Keresztúr is az államra szálltak. A falu csak 1848-ban szabadult meg a jobbágyi sorból.

1904-ben vette fel a Hejőkeresztúr nevet.

Közélete

Polgármesterei
 1990–1994: Bakonyi Andrásné (független)
 1994–1998: Bakonyi Andrásné (független)
 1998–2002: Bakonyi Andrásné (független)
 2002–2006: Hortobágyi György (független)
 2006–2010: Demeterné Zeleni Enikő (független)
 2010–2014: Demeterné Zeleni Enikő (független)
 2014–2019: Demeterné Zeleni Enikő (független)
 2019-től: Demeterné Zeleni Enikő (független)

A településen a 2002. október 20-án megtartott önkormányzati választás érdekessége volt, hogy az országos átlagot jóval meghaladó számú, összesen 7 polgármesterjelölt indult. Ilyen nagy számú jelöltre abban az évben az egész országban csak 24 település lakói szavazhattak, ennél több (8 vagy 10) aspiránsra pedig hét másik településen volt példa.

Népesség 
A település népességének változása:

2001-ben a település lakosságának 90%-a magyar, 10%-a cigány nemzetiségűnek vallotta magát.

A 2011-es népszámlálás során a lakosok 85,9%-a magyarnak, 1,4% cigánynak, 0,3% németnek, 2,5% ruszinnak mondta magát (14,1% nem válaszolt; a kettős identitások miatt a végösszeg nagyobb lehet 100%-nál). A vallási megoszlás a következő volt: római katolikus 32,8%, református 16,6%, görögkatolikus 11,5%, felekezeten kívüli 9,8% (28,8% nem válaszolt).

Fényképek

Jegyzetek

További információk 
 Hejőkeresztúr honlapja

Kapcsolódó szócikkek 
 Hejőkeresztúr vasútállomás

Borsod-Abaúj-Zemplén megye települései
Borsod vármegye települései
Hejőkürt

Hejőkürt község Borsod-Abaúj-Zemplén vármegyében, a Tiszaújvárosi járásban.

Fekvése 
Mezőcsát és Tiszaújváros között nagyjából félúton fekszik, előbbi településhez kicsit közelebb, a Tisza jobb partján, bár a folyótól mintegy 5-6 kilométer távolságra. Másik jelentős folyóvize a nevében is megjelenő Hejő, de az is mintegy 1 kilométerre folyik el a község lakott területeitől.

Főutcája a két előbbi várost összekötő 3313-as út, de áthalad a területén – központjától északra – az M3-as autópálya is, amelynek csomópontja is van itt. Északi határszélét érinti a 3312-es és egy rövid szakaszon a 3310-es út is.

Közigazgatási területe északon Tiszaújvárossal, északkeleten Oszlárral, keleten Polgárral, délen Tiszatarjánnal, nyugaton pedig Nemesbikk-kel határos; határának két kisebb, lakatlan része a Tisza bal partjára esik.

Története 
Hejőkürt nevét a Hejő patakról és egyik honfoglaló törzsünkről, a Kürt törzsről kapta. Először a 13. században említik, Kert néven. Az egri püspökség birtoka volt. A tatárjáráskor elpusztult, de a 14. század elején már ismét állt. A 15. században Heves vármegye része volt. 1566-ban a törökök felégették, később Tiszakürt néven, a Tiszához közelebb épült fel újra. Később újra elpusztult, gróf Eszterházy Károly egri püspök építtette újjá Hejőkürt néven. A Tisza szabályozásakor a folyó távolabb került a településtől. A falu közelében torkollik a Hejő a Tiszába.

2006-ban, a falu határában építette fel a Lidl Magyarország Bt. a  alapterületű Hejőkürti Logisztikai Központot, ahonnan a kelet-magyarországi régiót látják el.

Közélete

Polgármesterei
 1990–1994: Varga Gyula (független)
 1994–1998: Varga Gyula (független)
 1998–2002: Varga Gyula (független)
 2002–2006: Varga Gyula (független)
 2006–2010: Varga Gyula (független)
 2010–2014: Varga Gyula (független)
 2014–2019: Strezenecki Stella (független)
 2019-től: Strezenecki Stella (független)

Népesség 
A település népességének változása:

2001-ben a település lakosságának 99%-a magyar, 1%-a cigány nemzetiségűnek vallotta magát.

A 2011-es népszámlálás során a lakosok 93,7%-a magyarnak, 3,3% cigánynak mondta magát (6,3% nem válaszolt; a kettős identitások miatt a végösszeg nagyobb lehet 100%-nál). A vallási megoszlás a következő volt: római katolikus 53,1%, református 14,3%, görögkatolikus 1,7%, evangélikus 0,3%, felekezeten kívüli 8,6% (18,6% nem válaszolt).

Látnivalók 
 Római katolikus templom (Nepomuki Szent Jánosnak szentelve; 1819-ben épült fel)
 Nádtetős házak
 Kürti-tó (horgásztó)

Környező települések 
Nemesbikk (7 km), Oszlár (kb. 4 km), Tiszatarján (5 km), a legközelebbi város: Tiszaújváros (12 km).

Jegyzetek

További információk 
 Hejőkürt honlapja

Borsod-Abaúj-Zemplén megye települései
Borsod vármegye települései
Kantábria

Kantábria () Spanyolország egyik autonóm közössége.

Földrajz
Spanyolország északi részén, az Atlanti-óceánhoz tartozó Vizcayai-öböl partján fekszik, amelynek ezt a részét a spanyolok Kantábriai-tengernek is nevezik. Kantábria déli, Palencia tartománnyal alkotott határán emelkedik a Három Tenger-csúcs, amely arról nevezetes, hogy ennek a hegynek a három oldalán eredő folyók három különböző tengerbe ömlenek (ha az imént említett Kantábriai-tengert az Atlanti-óceántól különbözőnek tekintjük).

Közigazgatás 

Az autonóm közösség közigazgatási felosztását az 1999/8 számú törvény szabályozza, melyet 1999. április 28-án léptetett hatályba Kantábria Autonóm Közössége.

Járások 

Járásainak (comarcas) száma 10: 
 Santander járás (Comarca de Santander) – közigazgatási székhelye: Santander,
 Besaya járás (Comarca del Besaya) – közigazgatási székhelye: Torrelavega,
 Saja-Nansa járás (Comarca del Saja-Nansa)
 Costa Occidental járás (Comarca de la Costa Occidental)
 Costa Oriental járás (Comarca de la Costa Oriental)
 Trasmiera járás (Comarca de Trasmiera)
 Pas-Miera járás (Comarca del Pas-Miera)
 Asón-Agüera járás (Comarca del Asón-Agüera)
 Liébana járás (Comarca de Liébana) – legfontosabb része a Picos de Europa
 Campoo-Los valles járás (Comarca de Campoo-Los Valles)

Jegyzetek

További információk 
 gobcantabria.es
 Parlamento-Cantabria.es
Kasztília és León

Kasztília és León (spanyolul Castilla y León [kasztilja-i-léon] ) autonóm közösség Spanyolország északnyugati részén, a történelmi León és Kasztília királyságok egyesítésével jött létre.

Közigazgatása 

Az autonóm közösség 9 tartományra (provincias) oszlik, amelyben összesen 2 248 önkormányzat (municipios) található: 
 Ávila – közigazgatási székhelye: Ávila, településeinek száma: 248,
 Burgos – közigazgatási székhelye: Burgos, településeinek száma:371, 
 León – közigazgatási székhelye: León, településeinek száma:211, 
 Palencia – közigazgatási székhelye: Palencia, településeinek száma:191, 
 Salamanca – közigazgatási székhelye: Salamanca, településeinek száma:362, 
 Segovia – közigazgatási székhelye: Segovia, településeinek száma:209, 
 Soria – közigazgatási székhelye: Soria, településeinek száma:183, 
 Valladolid – közigazgatási székhelye: Valladolid, településeinek száma:225, 
 Zamora – közigazgatási székhelye: Zamora, településeinek száma:248.

Jegyzetek