Ásványtan

Az ásványtan vagy mineralógia (régebben Oryktognózia)  a földtudományok (geológia) olyan területe, amely az ásványok tanulmányozásával és rendszerezésével  foglalkozik.

Fő részei 
Az ásványtan tudománya két fő részre tagolódik: 
 általános ásványtanra és 
 rendszeres ásványtanra.

Az általános ásványtan 
Az általános ásványtan fejezetei a következők:
 kristálytan/kristályalaktan – a kristályok alaki sajátságait rendszerezi,
 kristálykémia – a kristályok belső szerkezetére vonatkozó ismereteket tárgyalja,
 kristályfizika – a kristályok fizikai (például optikai) sajátságait írja le,
 ásványkémia – az ásványok kémiai tulajdonságait tanulmányozza,
 ásványgenetika – az egyes ásványfajok és ásványtársulások keletkezésével és településkörülményeivel foglalkozik.

A rendszeres ásványtan 
A rendszeres ásványtan vagy ásványrendszertan a kémiai és kristályszerkezeti rokonságuk alapján csoportosítja az ásványokat, ismerteti az ásványfajok alaki, rácsszerkezeti, fizikai és kémiai tulajdonságait, valamint keletkezési körülményeit és fontosabb lelőhelyeit.

Nevezetes magyar mineralógusok 

 Benkő Ferenc (1745–1816): az első magyar ásványtani mű, a Magyar mineralógia, az az a kövek és értzek tudománya (Kolozsvár, 1786) szerzője.
 Kitaibel Pál (1757–1817): 1794-ben megállapította, hogy egyes börzsönyi ércekben egy addig ismeretlen félfém található. Ez később a Müller Ferenc által felfedezett tellúrral bizonyult azonosnak. Minthogy azonban Kitaibel megelőzte Martin Klaproth erre vonatkozó bejelentését, a tellúr felfedezői között őt is számon kell tartanunk.
 Szabó József (1822–1894): Világhírű petrográfus és mineralógus, nevéhez fűződik a budapesti egyetem ásvány-kőzettani intézetének létrehozása, számos egyetemi tankönyv megírása.
 Krenner József (1839–1920):  Eötvös Loránd egykori nevelője. 1866-tól a Magyar Nemzeti Múzeum ásványtárának őre, később igazgatója, híres mineralógus és krisztallográfus, több új ásványfaj leírója. Nevét a krennerit {(Au,Ag)Te2} ásványnév is őrzi.
 Semsey Andor (1833–1923): Az ásványtan nagy mecénása. Számos ásvány-, kőzet- és kövületgyűjteményt vásárolt meg múzeumaink számára, többek között világhírűvé fejlesztette a Nemzeti Múzeum meteoritgyűjteményét is. Nevét a semseyit {(9 PbS*4Sb2S3)} és az andorit ásványnév is őrzi.
 Koch Sándor (1896–1983): 1919 és 1935 között a Nemzeti Múzeum ásványtárának munkatársa, ahova elődje, Krenner József ajánlotta. A szegedi egyetem megalakulása után az ottani ásvány-kőzettani tanszéket vezeti (1940–1968). Két legfontosabb összefoglaló munkája a Sztrókay Kálmánnal közösen jegyzett, kétkötetes Ásványtan, valamint a hatvanas évek közepén megjelent Magyarország ásványai c. műve.
 Nemecz Ernő állami díjas (1983)
 Vendl Mária magyar női minerológus, az első magyar nő, akit bemutattak a Magyar Tudományos Akadémián.

Kapcsolódó szócikkek
 Kőzettan
 Kristálytan
 Szpeleológia

Források 
 Szakáll Sándor: Ásványrendszertan (Miskolci Egyetem, 2002)
 Bognár L.: Ásványhatározó (Gondolat, 1987)
 Koch S.–Sztrókay K.: Ásványtan I–II. (Tankönyvkiadó, 1967)
 Koch S.: Magyarország ásványai (Akadémiai Kiadó, 1985)
 Kubovics I.: Kőzetmikroszkópia I–II. (1993)
 Juhász Á.: Évmilliók emlékei (Gondolat, 1987)
 Nemecz E.: Agyagásványok (Akadémiai Kiadó, 1973)
 Pápay L.: Kristálytan, ásvány-, kőzettan (Szegedi Egyetemi Kiadó, 2006)