Habsburg Ottó

Habsburg Ottó (Reichenau an der Rax, 1912. november 20. – Pöcking, 2011. július 4.), teljes nevén Franz Joseph Otto Robert Maria Anton Karl Max Heinrich Sixtus Xavier Felix Renatus Ludwig Gaetan Pius Ignatius von Habsburg-Lothringen, politikus, közíró, az Európai Parlament volt tagja, a Páneurópai Piknik egyik kezdeményezője, a Adenauer–Schuman–De Gasperi-féle Európa-eszménynek képviselője és szorgalmazója. Utolsó Habsburg-trónörökös. A 20. század első felében az uralkodóházat detronizálták, Ottó évtizedekig igényt formált a trónra, 1961-ben azonban lemondott osztrák trónöröklési jogáról, hogy Ausztriába beléphessen, aminek ez volt a feltétele. Apja halála után Magyarországon II. Ottó örökös király néven ismerték el őt a legitimisták. 98 éves korában, fájdalommentesen, álmában halt meg.

Életpályája 
Az alsó-ausztriai Reichenau an der Rax közelében levő Wartholz villában született az utolsó osztrák császár és magyar király (IV. Károly) gyermekeként és legidősebb fiaként. Édesanyja Zita Bourbon–parmai hercegnő, császárné és királyné volt, keresztapja I. Ferenc József Magyarország 1867-ben megkoronázott apostoli királya, keresztanyja, az anyai nagyanyja, Mária Antónia portugál infánsnő. Édesapja száműzetésében az udvari papja, dr. Zsámboky Pál lett a nevelője. Egyetemi tanulmányait a Leuveni Egyetemen végezte Belgiumban, ahol 1935-ben megszerezte a politika és társadalomtudományok doktora címet.

A trónörökös 

Habsburg Ottó a születésekor, 1912-ben még a trónöröklés sorrendjében a harmadik helyen szerepelt az apja nagybátyja, Ferenc Ferdinánd és az apja mögött, akinek trónra kerülésével (1916) viszont már automatikusan az első helyre került. Apjával ellentétben, aki csak feltételezett (prezumptív) trónörökös volt, ami azt jelentette, hogy elméletben akár kiüthette volna a helyéről az az eshetőség, még ha kicsi esély is volt már erre, ha az 1914-ben 84 éves I. Ferenc Józsefnek még egy fia született volna egy újabb törvényes és egyenrangú házasságból, Ottó nyilvánvaló trónörökös volt, azaz őt semmilyen más később születő testvér vagy családtag nem előzhette volna meg a trónöröklési sorban. Apját, IV. Károlyt (Ausztriában: I. Károly császárt) törvényesen 1921-ben (1921. évi XLVII. törvénycikk) Magyarországon megfosztották trónjától, ezzel Ottó is jogilag elvesztette a trónörökösi címét. Ottó azonban egészen a második világháború végéig reménykedett a visszatérésben. A háború idején Washingtonban tartózkodott Roosevelt elnök környezetében. A Kállay-, majd a Lakatos-kormány amerikai megbízottaival (Eckhardt Tibor, Hennyey Gusztáv) együttműködve a lisszaboni magyar nagykövetségen keresztül – testvérével, Károly Lajossal együtt – próbált közvetíteni a kiugrás érdekében

1960-ban a Habsburg–Lotaringiai-ház több tagja elfogadta a Habsburg-törvényt, és aláírta a lemondó nyilatkozatot. 1961. március 31-én maga Habsburg Ottó trónörökös, az utolsó császár legidősebb fia, a család feje is aláírta az osztrák trónigényről való lemondását, ennek jogérvényessége körül azonban Ausztriában jogvita keletkezett (a „Habsburg-válság”), ez több évig késleltette hazautazását. Az osztrák közigazgatási bíróság végül Habsburg Ottó javára döntött, aki 1966. október 31-én négy évtizednyi távollét után visszatérhetett hazájába. Az eset nyomán az osztrák parlament alsóháza (Nationalrat), ahol szociáldemokrata–szabadságpárti (SPÖ–FPÖ) koalíció volt többségben, éveken át vizsgálta a Habsburg-törvény rendelkezéseinek pontos értelmezését. 1996-ban a kiutasítás hatálya már csak a család két tagját érintette, a Minisztertanács a Habsburg-törvény 2. paragrafusát „nem élő jog”-nak minősítette, és beutazási engedélyt adott nekik.

Képek

Európai politikus 
A Páneurópai Uniónak 1936-tól tagja, 1957-től alelnöke, 1973-tól elnöke volt. 1978-ban német állampolgárságot kapott. 1979 és 1999 között a CSU frakció mandátumával tagja volt az Európai Parlamentnek, két ízben is a frakció korelnökeként. Számos írása jelent meg, több európai nyelven: az Adenauer, Schuman és De Gasperi által szorgalmazott kereszténydemokrata, egyesült Európa-eszményt képviselte egész életén át. Aktívan kísérte az 1988–1989. évi kelet-közép-európai változásokat: Pozsgay Imrével együtt kezdeményezte az 1989-es Páneurópai Pikniket, amelynek fontos szerepe volt a magyarországi vasfüggöny lebontásában. Sokat tett az Európai Unió bővítéséért, ennek keretében Magyarország csatlakozásáért. Politikai tevékenységére jellemző, hogy a Kárpát-medencében szinte minden országban ugyanazt a beszédet mondta el az illető ország nyelvén. A rendszerváltást követően az FKGP felvetette köztársasági elnökké választásának lehetőségét, ő azonban a jelöltséget rendkívül udvariasan elutasította.

Házassága, gyermekei 
Ottó főherceg 1951. május 10-én a franciaországi Nancyban vette feleségül Regina szász–meiningeni hercegnőt (1925–2010), akitől hét gyermeke született. Fia, Habsburg Károly főherceg – a magyar legitimista csoportok álláspontja szerint ő Magyarország királyi- és Ausztria császári trónjának jogos örököse – 1961-ben született Bajorországban. Legkisebb fia, György 1964. december 16-án látta meg a napvilágot a bajorországi Starnbergben.

Habsburg Ottó felesége, Regina főhercegné (Regina Helene Elisabeth Margarete Prinzessin von Sachsen-Meiningen) 2010. február 3-án reggel 85 éves korában, családja körében, a Starnbergi-tó partján fekvő Pöckingben hunyt el, Habsburg Ottó 98 évesen, 2011. július 4-én, hétfőn, hajnalban hunyt el, ugyanott ahol felesége. Földi maradványait a bécsi kapucinus kriptába, szívurnáját július 17-én Pannonhalmán helyezték örök nyugalomra ökumenikus áldás keretében. Várszegi Asztrik pannonhalmi főapát a szertartáson beszédében arra emlékeztetett, hogy Habsburg Ottó mindvégig hű volt ahhoz, amit bencés diákként tanult. Hitvalló katolikus keresztényként, európai műveltségű politikusként „magyar szívvel érző nagyszerű emberként” és jó családapaként élt.

Nyelvtudása 
Habsburg Ottó németül, magyarul, franciául, angolul, spanyolul, portugálul és olaszul tudott (egy történet szerint amikor az Európai Parlamentben valaki latin nyelven szólalt fel, ő volt, aki azt németül tolmácsolni tudta a többi képviselőnek).

Származása

Magyar nyelvű művei 
 Döntés Európáról; Amerikai Magyar Kiadó, Köln, 1955
 A holnap társadalmi rendje. Állam és társadalom az atomkorban; Amerikai Magyar Kiadó, Köln–Detroit, 1960 
 Jalta és ami utána következett. Válogatott cikkek, tanulmányok; Griff, München, 1979
 Így láttam... 1990–1991–1992; Vörösváry, Toronto, 1992
 Európáért. Haas György beszélgetései Dr. Habsburg Ottóval; Tevan, Békéscsaba, 1992 
 V. Károly. Egy európai császár; ford. Hell György; Európa, Budapest, 1994 
 Bokor Péter–Hank Gábor: Egy év Habsburg Ottóval. Beszélgetések / Romsics Ignác: Szemben az árral. Esszé; Paginarum, Budapest, 1999 
 Sziléziai Szent Hedvig és korunk; ford. Sipos Attila; Barnaföldi Archívum, Budapest, 2002

Róla írták 
 Pusztaszeri László: Habsburg Ottó élete és kora, Nap Kiadó, Budapest, 1997 
 Stephan Baier–Eva Demmerle: Habsburg Ottó élete; ford. Blaschtik Éva, jegyz. kieg. Gergely Jenő; Európa, Budapest, 2003 
 Gordon Brook-Shepherd: A megkoronázatlan király, Magyar Könyvklub, Budapest, 2005, fordító: Kontor István László

Utóélete 
Habsburg Ottó szellemi és tárgyi örökségének gyűjteménnyé rendezésével, a hagyaték élővé tételével Magyarországon a Habsburg Ottó Alapítvány foglalkozik. 

A hagyaték részét képezik Habsburg Ottó különböző nyelveken megjelent politikai cikkei, kiadott könyvei, könyvgyűjteménye, továbbá államfőkkel, meghatározó politikusokkal történt beszélgetései alapján készült tanulmányok, memorandumok. Emellett az Európai Parlamentben végzett 20 évnyi munkájának beszámolói, újságcikkek az Ausztriába történő visszatérés időszakából, személyes levelezése, kitüntetései, film- és fénykép-archívum, valamint további dokumentumok és tárgyi emlékek. A gyűjtemény mérete összesen mintegy 700 archiváló konténer, 101,65 iratfolyóméter.

Elismerései 

 Pusterwald díszpolgára, 1933

 Makó díszpolgára, 1991
 Velem első díszpolgára, 1991
 Budaörs díszpolgára, 1992
 Nagymaros díszpolgára, 1993
 Celldömölk díszpolgára, 1995
 Tiszaújváros díszpolgára, 1995. augusztus 31.
 Dorog díszpolgára, 1996
 Gödöllő díszpolgára, 1996
 A Magyar Köztársasági Érdemrend nagykeresztje, 1999
 Hódmezővásárhely díszpolgára, 2001
 Mezőberény díszpolgára, 2003
 Und díszpolgára, 2003
 Feked díszpolgára, 2007

Jegyzetek

Források 
Habsburg Ottó életrajza

További információk 
 Habsburg honlap
 Österreich Lexikon
 Autorisierte Ehrenseite
 Der Habsburgerstreit (1958–1966)
 Császári-királyi sarj, trón nélkül: Mr. Habsburg
 Beszélgetés Habsburg Ottóval, Pécsi Értelmiségi Klub, 1989. november 14.
 Habsburg Ottó elhunyt, 98 éves. DunaTV Híradó, 2011. július 5.
 Habsburg Ottó szolnoki nevelője: dr. Magyary Gyula. Kosakaroly.hu
 Szarvas István: Habsburg Ottó a megkoronázatlan király elhunyt Hetedhéthatár.hu. 2011. júl. 4.
 Századunk tanúja – Habsburg Ottó. Bokor Péter új filmjéhez; szerk. Simonné Tigelmann Ilona; Komárom Megyei Moziüzemi Vállalat, Tatabánya, 1989 (Ezt a filmet meg kell nézni!) 
 Isten akaratából... Találkozások dr. Habsburg Ottóval. Képek és dokumentumok a családi albumból; riporter Bokor Péter, Hanák Gábor; Corvina, Budapest, 1991
 Gordon Brook-Shepherd: Habsburg Ottó. Életrajz; ford. Kontor István László; Z-Press, Miskolc, 2003
 Huszár Pál: Történelmi háttérrel az egységes Európáért. Habsburg Ottó közéleti tevékenységéről; Faa Produkt, Veszprém, 2004 
 Habsburg Ottó Nógrádban. Dokumentumválogatás; szerk., dokumentumvál., bev. Szirácsik Éva; Nógrád Megyei Múzeumi Szervezet, Salgótarján, 2012 (Nógrádi tudománytár)
 Habsburg Ottó és öröksége. Kiállítás a Magyar Nemzeti Levéltár Országos Levéltára dokumentumaiból Habsburg Ottó születésének 100. évfordulója alkalmából; bev., kiállításrend. Ólmosi Toltán és Kocsis Piroska, szerk. Kollega Tarsoly István; MNL–Tarsoly, Budapest, 2012
 Habsburg Ottó és az államhatalom. Levéltári források az utolsó magyar trónörökösről; vál., bev., jegyz., szerk. Kocsis Piroska és Ólmosi Zoltán; Habsburg Ottó Alapítvány–MNL–Corvina, Budapest, 2020 (A Habsburg Ottó Alapítvány kiadványai)
 Habsburg Ottó és a rendszerváltozások; szerk. Vasbányai Ferenc, képvál., szerk. Dékány Szilveszter; Habsburg Ottó Alapítvány–Corvina, Budapest, 2021 (A Habsburg Ottó Alapítvány kiadványai)

Otto 1912
Magyar királyi hercegek
Magyar európai parlamenti képviselők
Németországi politikusok
Ausztriai politikusok
Németország európai parlamenti képviselői
Európai parlamenti képviselők 1979–1984
Európai parlamenti képviselők 1984–1989
Európai parlamenti képviselők 1989–1994
Európai parlamenti képviselők 1994–1999
Otto
Antikommunisták
Gödöllő díszpolgárai
Gyula díszpolgárai
Hódmezővásárhely díszpolgárai
Makó díszpolgárai
1912-ben született személyek
2011-ben elhunyt személyek
Magyar poliglottok
Otto
Máltai lovagok
Dombóvár díszpolgárai