Szabó Dezső (író)

Szabó Dezső (Kolozsvár, 1879. június 10. – Budapest, 1945. január 13.) magyar író, kritikus, publicista, főreáliskolai tanár. A két világháború közötti magyar irodalom nagy hatású képviselője, akit 1935-ben Björn Collinder, a finnugor nyelvek professzora az uppsalai egyetemen, irodalmi Nobel-díjra jelölt. Bátyja Szabó Jenő református lelkész, költő.

Életpályája

Családja, származása 
1879-ben született Kolozsváron, kisnemesi tisztviselő család tizedik gyermekeként. Apja (nagyajtai és bögözi) Szabó József 1833-ban született, s levéltárosként dolgozott a kolozsvári törvényszéknél. Apai nagyapja, szintén Szabó József a Hóstáton volt építő-ácsvállalkozó. Édesanyja nemes Mille Mária, Mille János és Zilahi Kiss Anna leánya, aki a Kolozs megyei Türén született 1843-ban. Apja első unokatestvére volt Szabó Pepi színésznő. Anyai ági nagybátyja volt Zilahi Kiss Béla újságíró.

Tanulmányai 
A kolozsvári református gimnáziumban érettségizett 1899-ben, majd a budapesti egyetemen folytatta tanulmányait magyar–francia szakon. Kiemelkedő tehetsége révén bekerült az Eötvös József Collegiumba, ahol összebarátkozott Kodály Zoltánnal, Horváth Jánossal és Szekfű Gyulával. Egyetemi évei alatt finnugor nyelvészettel foglalkozott.

Tanárként 
1905-ben megszerezte magyar–francia szakos tanári diplomáját, rövid ideig helyettes tanár volt a budapesti II. kerületi főreáliskolában, majd Párizsba került állami ösztöndíjjal, ahol a klasszikus és modern francia irodalmat tanulmányozta. Hazatérése után 1906 szeptemberétől a Budapest-ferencvárosi felső kereskedelmi iskolában, majd 1907 októberétől a székesfehérvári gimnáziumban tanított. Ebben az időszakban heves hangvételű klerikális és antiszemita cikkeket publikált, melynek kritizálóit pedig párbajra hívta. Az ezt kísérő botrány miatt fegyelmivel elbocsátották az intézményből. 1908 áprilisában a nagyváradi állami főreáliskolában helyezkedett el. Ezt követően tanított még Székelyudvarhelyen, Sümegen, 1914 és 1917 között Ungváron, a Magyar Királyi Állami Főreáliskolában, majd Lőcsén, de mindenhonnan botrányos körülmények közepette helyezték tovább. Az 1910-es tanármozgalomban heves vitába keveredett Tisza Istvánnal, ennek révén került a Nyugat, majd a Huszadik Század körébe. Éveken keresztül ezek munkatársa volt, első novellái a Nyugatban jelentek meg.

Budapesten 
1918-ban az őszirózsás forradalom Lőcsén találta, innen települt fel Budapestre irodalmi szabadúszóként. Személyesen élte meg a Magyarországi Tanácsköztársaság és a proletárdiktatúra időszakát. Kezdetben sok íróhoz hasonlóan lelkesen támogatta a Tanácsköztársaságot, majd hamarosan antiszemita felhanggal elhatárolódott tőle, de az állami írói apanázst a kommün bukásáig felvette. Mivel úgy látta, hogy az országban „az elsősorban zsidó hadiszállítók nemzetellenes üzelmei” folynak, emiatt az a véleménye alakult ki fiatalkorában, hogy „Magyarországot a kapitalizmus béklyóba vetette”, és mindezt a szocializmussal együtt a zsidóság tevékenységének tulajdonította. A zsidóság iránti kritikus hozzáállása ugyanakkor nem illeszthető be egyértelműen a kor szélsőjobboldali antiszemita áramlatai közé, s éppenséggel ezekről ugyanolyan elítélően írt, mint magáról a zsidóságról.

1918-ban fejezte be Az elsodort falu című könyvét, amely Erdélyben és Budapesten játszódik, és a kor általa magyarpusztítónak tartott irányzatait ecseteli. A kötet a Tanácsköztársaság idején jelent meg. A könyv óriási érdeklődést keltett, egy csapásra ismertté és híressé tette. A húszas évek elejétől a politikai elittel és a meghatározó kultúrpolitikusokkal látványosan konfrontálódott, a Horthy-rendszert „görénykurzusnak” nevezte. Szabó Dezső úgy vélte, hogy míg a pénzügyek terén a zsidók felülreprezentáltak, addig az államigazgatást, az akadémiai szférát és az irodalmi életet német származásúak (pl. Hóman Bálint, Klebelsberg Kuno, Herczeg Ferenc) uralják, akik Szabó szerint a magyar származásúakat háttérbe szorítják. Az író későbbi esszéiben (Az antijúdaizmus bírálata) arra a következtetésre jutott, hogy a német fenyegetés jóval veszélyesebb és kézzelfoghatóbb a vélt vagy valós zsidó befolyásnál, „hiszen a zsidóság mögött mégsem áll egy százmilliós nép borzalmas fegyveres ereje és borzalmasabb faji sovinizmusa.”

Az antiszemitizmuson és a németellenességen túl Szabó Dezső harcos ellensége volt a katolicizmusnak is. 1920–21-ben a Virradat című jobboldali lapban publikált, majd 1921-től a Nép c. lap munkatársa volt. 1923-ban az Auróra felelős szerkesztője lett, majd Bajcsy-Zsilinszky Endrével lapot szerkesztett Előörs címmel, a lapban „fajvédő” hangnemben írtak. Bár Bajcsy-Zsilinszky Szabóhoz hasonlóan a németeket tartotta a magyarságra nézve a legnagyobb veszélynek, együttműködésük megszakadt.

1935-ben Björn Collinder, az Uppsalai Egyetem finn-ugor nyelvprofesszora javaslatára Szabót irodalmi Nobel-díjra jelölték, de abban az évben végül nem adták át az elismerést.

A harmincas években eleinte támogatta Gömbös Gyula Nemzeti Munkatervét, majd elfordult attól, és egyre többet kritizálta a Horthy-korszak hivatalos politikáját. 1932-ben írta a Feltámadás Makucskán, 1934-ben A kötél legendája című művét. A véleménye szerint nyilvánvalóan nemzetellenes nemzetközi szocializmust és kommunizmust világosan elutasította. Politikailag inkább Mussolini fasizmusával szimpatizált, mint Hitler nemzetiszocializmusával, sőt elítélte a német megszállást és a nyilasuralom terrorját. Szabó Dezső a német terjeszkedéssel szemben a kelet-európai kis nemzetek összefogását hangsúlyozta.

Halála 
1945-ben, hatvanöt éves korában hunyt el Budapesten, Rákóczi téri lakása óvóhelyén január 13-án 16 óra 40 perckor. Éhségtől is legyengült szervezetét könnyen ragadta magával a halál, amit valószínűleg tüdőgyulladás okozott.

Holttestét előbb a háza udvarára vitték, majd később a még tartó bombázások miatt a liftaknában helyezték el. Urbán János kocsmáros adott koporsó gyanánt egy szekrényt. Január 18-án az orosz katonai parancsnok arról rendelkezett, hogy a szekrényből ácsolt koporsót a Rákóczi térre vigyék, a szökőkút mellé. A deszkalécekre valaki ezt írta: „Szabó Dezső, Az elsodort falu írója”. Barátai temették el a téren január 23-án, a sírgödröt csákányokkal ásták meg. Nagy Gyula református lelkész tartotta a gyászszertartást. Négy évvel később, 1949. május 17-én exhumálták, majd 18-án szerda reggel helyezték örök nyugalomra minden szertartás és búcsúztatás nélkül, a Kerepesi temető 24. parcellájának 1. sorában, a 16. sírhelybe. Eredetileg 1949. május 19-én 15 órakor vettek volna tőle végső búcsút, de ezt az időpontot felsőbb utasításra megváltoztatták. Ebben az időpontban megjelent Andrássy Kurta János szobrászművész, Szentiványi Kálmán író, dr. Zsigmond Gyula a Nemzeti Parasztpárt megbízásából, valamint mezei virágból font koszorút vitt magával Veres Péter, melynek felirata a következő volt: „Szabó Dezsőnek, a magyar írók.”

Lírai hangvételű szépírói munkája, Életeim című önéletírása befejezetlenül maradt.

Értékelése 
Művelt, tájékozott volt, több európai nyelvet beszélt. Hamar kitűnt tanulmányaival, közéleti írásaival, mint író, nyelvi erejével. A 20. századi magyar írói nyelv nagy hatású megújítója. Expresszív stílusa, képalkotó képessége, mondanivalójának tömörítése plasztikussá és mozgalmassá teszik írásait. Alkotásaiban a kor valamennyi divatos szellemi áramlata otthagyja lenyomatát, a pozitivizmustól a szellemtörténeten át az irracionális filozófiákig. A magyar irodalmi hagyományok közül leginkább a romantikában gyökerezik, majd Ady Endre, Móricz Zsigmond nyomán a magyarságot méltatja szellemtörténeti értelemben. Nem vált hívévé a nemzeti fajelméletnek és a rasszizmusnak.

Ki nem mondott, de valóságos vágya a polgárosodás. Szabadon gondolkodó polgárként szeretett volna élni a 20. századi Magyarországon. A századelő rövid időszakától eltekintve Magyarországon ez nem volt lehetséges, leginkább ebből származik az 1930-as évek közepétől való szellemi magára maradottsága és elszigetelődése. Ugyanez az oka 1945-től 1990-ig való viszonylagos háttérbe szorítottságának az irodalomtanításban és az irodalmi propagandában.

Balla László ungvári költő, író így emlékezett Szabó Dezsőre: „Roppant szigorú oktató volt, megvetette a lustákat, hanyagokat, kötelességmulasztókat, és ennek gyakran hangot is adott. Különben nem volt az emberi jóság mintaképe: szerette kigúnyolni a gyenge diákokat, ha kellett, irgalom nélkül büntetett, és erre igen változatos módokat eszelt ki. A Kálvárián lakott, a sírkerttel közvetlenül szomszédos utolsó házban, és azoknak, akik nem készültek el az órára, pontosan éjfélkor kellett megjelenniük az ablaka előtt, bekopogni, és ott felmondani a leckét. Ne feledjük: meglehetősen babonás idők voltak még. Temető, éjfélkor, kísértetjáráskor...! Nem egy nebulónak vacogott ilyenkor a foga, és többet aligha kockáztatta meg, hogy ilyen sorsra jusson. Ezzel szemben rengeteget lehetett tanulni tőle. A diákokat lenyűgözte hatalmas tudásával, azzal, hogy szinte egy színész átélésével tudta élővé varázsolni a tananyagot és azzal, hogy a kisujjában volt az egész világirodalom."

Bán Zoltán András szerint: „A sértődöttség Herkulese volt, a különvélemény Toldija: antiszemita, aki utálta az antiszemitákat; fajvédő, aki vitriollal higított epével támadta Németh Lászlót és általában is a mélymagyarokat; náciellenes, németellenes, Horthy-ellenes, Bethlen-ellenes, nyilasellenes, kommunistagyűlölő, ugyanakkor plebejus szellemű, aki a keresztény-nemzeti kurzust csak »görénykurzusként« emlegette. Antimodern prózaíró, viszont stiláris expresszionista. Szabó Dezsőre minden és mindennek az ellenkezője is igaz.”

„Szertelen művészalkat volt, amelyet már eleve terhelt a nagyzási hóbort. Mindig feltűnést akart kelteni, mindig középpontba akart állni, mindig botrányok közepette érezte jól magát. Ehhez azonban olyan nyelvi gazdagság és nyelvi lelemény birtokában volt, hogy ha képes fegyelmezni magát, irodalmunk legnagyobb elbeszélő művészei közé emelkedhetett volna.” – írta róla Hegedüs Géza.

Művei

1919-ig 
Varga Ignác–Szabó Dezső–Kertész Manó: Nyelvjárási tanulmányok I.; Athenaeum, Bp., 1903 (Nyelvészeti füzetek)
A vogul szóképzés; szerzői, Bp., 1904
B. Eötvös József életmunkája; Politzer, Bp., 1913 (A Huszadik Század könyvtára)
Nincs menekvés (regény, Ungvár, 1917)
Napló és elbeszélések (Gyoma, 1918)
A forradalmas Ady; Korvin Ny., Bp., 1919 (Táltos könyvtár. Időszerű emberek)
Az elsodort falu. Regény két kötetben, 1–2.; Táltos, Bp., 1919
Mesék a kacagó emberről és három elbeszélés; Táltos, Bp., 1919

1920–1944 
Egyenes úton. Tanulmányok; Táltos, Bp., 1920
Tanulmányok és jegyzetek (Budapest, 1920)
Csodálatos élet (regény, Budapest, 1921)
Magyar történelem; Attila Ny., Bp., 1922 (A Falu Országos Szövetség kiadványa)
Ölj! és egyéb elbeszélések; Táltos, Bp., 1922
Panasz. Újabb tanulmányok; Ferrum, Bp., 1923
Jaj. Elbeszélések; Stádium, Bp., 1924
Segítség! (regény, Budapest, 1925)
Tenger és temető (elbeszélés, Budapest, 1925)
Összegyűjtött munkái (I – XVI. Budapest, 1926)
Csodálatos élet. Regény, 1–2.; Genius, Bp., 1926
A magyar protestántizmus problémái; Genius, Bp., 1926
Tanulmányok és jegyzetek; Genius, Bp., 1927 (Szabó Dezső művei)
Egyenes úton; Genius, Bp., 1927 (Szabó Dezső művei)
Kritikai füzetek, 1–2.; Boór, Bp., 1929
Az értékelmélet vagy Axiológia főbb problémái; Főiskolai Ny., Pápa, 1929
Megered az eső. Regénytöredék; Bartha Miklós Társaság, Bp., 1931
Feltámadás Makucskán; bev. Csanády György; Saturnus, Bp., 1932 (Saturnus könyvek)
Karácsony Kolozsvárt. Regény. Egyszerű kis koldustörténet; Káldor, Bp., 1933
A magyar irodalom sajátos arca. Korunk nőproblémája. Az ellenforradalom természetrajza; Ludas Mátyás, Bp., 1934 (Szabó Dezső füzetek)
Mosolygok. Elbeszélések. Első sorozat; Ludas Mátyás, Bp., 1934 (Szabó Dezső füzetek)
Karácsonyi levél; Ludas Mátyás, Bp., 1934 (Szabó Dezső füzetek)
A kötél legendája; Ludas Mátyás, Bp., 1934 (Szabó Dezső füzetek)
Csodálatos élet; Révai, Bp., 1935
Mussolini; Ludas Mátyás, Bp., 1935 (Szabó Dezső füzetek)
Március mérlegen: a Gömbös kormány és az „Új Korszak”; Ludas Mátyás, Bp., 1935 (Szabó Dezső füzetek)
Treuga Dei: A nemzeti egység fogalma, határai, feltételei; Ludas Mátyás, Bp., 1935 (Szabó Dezső füzetek)
Magyarország helye Európában: Keleteurópa; Ludas Mátyás, Bp., 1935 (Szabó Dezső füzetek)
Nyílt levél Hóman Bálinthoz; Ludas Mátyás, Bp., 1935 (Szabó Dezső füzetek)
Életeim: születésem, halálaim, feltámadásaim; Ludas Mátyás, Bp., 1935 (Szabó Dezső füzetek)
A húszévesekhez; Ludas Mátyás, Bp., 1935 (Szabó Dezső füzetek)
Kárhozott nemzedékek; Ludas Mátyás, Bp., 1935 (Szabó Dezső füzetek)
Toborzó; Ludas Mátyás, Bp., 1936 (Szabó Dezső füzetek)
Hitvallásaink általános értékelése; Főiskolai Ny., Pápa, 1936 (A Pápai Református Theológiai Akadémia kiadványai)
A mai magyar politikai horizont; Ludas Mátyás, Bp., 1936 (Szabó Dezső füzetek)
Válasz egy katolikus fiatal lánynak; Ludas Mátyás, Bp., 1936 (Szabó Dezső füzetek)
A magyar paraszt és a magyar kultúra; Ludas Mátyás, Bp., 1936 (Szabó Dezső füzetek)
Mit izent Kossuth Lajos?; Ludas Mátyás, Bp., 1936 (Szabó Dezső füzetek)
A választójog reformja; Ludas Mátyás, Bp., 1936 (Szabó Dezső füzetek)
Az Olympiász tanulságai; Ludas Mátyás, Bp., 1936 (Szabó Dezső füzetek)
Az új kereszteshadjárat; Ludas Mátyás, Bp., 1936 (Szabó Dezső füzetek)
Patkó István halála; Ludas Mátyás, Bp., 1936 (Szabó Dezső füzetek)
Azért mert egy két zsidót utálok? (rövid publicisztikák gyűjteménye, Budapest, 1937)
A képzőművészeti nevelés problémái és a magyar művészet; Ludas Mátyás, Bp., 1937 (Szabó Dezső újabb művei)
Ede megevé ebédem! Milyen Szekfű nyílt Schnittenhelm Ede sírján?; Ludas Mátyás, Bp., 1937 (Szabó Dezső újabb művei)
Halleluja!; Ludas Mátyás, Bp., 1937 (Szabó Dezső újabb művei)
Juhász Gyula; Ludas Mátyás, Bp., 1937 (Szabó Dezső újabb művei)
Virrasztó Koppány; Ludas Mátyás, Bp., 1937 (Szabó Dezső füzetek)
A szellemi együttműködés célja, tartalma, határai; Ludas Mátyás, Bp., 1937 (Szabó Dezső füzetek)
A magyar trón problémája és Ausztria; Ludas Mátyás, Bp., 1937 (Szabó Dezső füzetek)
A magyar néphadseregről; Ludas Mátyás, Bp., 1937 (Szabó Dezső füzetek)
A jóhiszemű kaoszhoz; Ludas Mátyás, Bp., 1937 (Szabó Dezső újabb művei)
A magyar Miniszterelnökhöz; Ludas Mátyás, Bp., 1938 (Szabó Dezső újabb művei)
Achim András; Ludas Mátyás, Bp., 1938 (Szabó Dezső újabb művei)
Nemzeti állam – politikai nemzet; Ludas Mátyás, Bp., 1938 (Szabó Dezső újabb művei)
A holnap nácionalizmusa; Ludas Mátyás, Bp., 1938 (Szabó Dezső újabb művei)
Az antijudaizmus bírálata; Ludas Mátyás, Bp., 1938 (Szabó Dezső újabb művei)
A végzet ellen 2. Hungárizmus és halál; Ludas Mátyás, Bp., 1938 (Szabó Dezső újabb művei)
Tántorgó lelkek; Ludas Mátyás, Bp., 1938 (Szabó Dezső újabb művei)
Erdély alkalmából; Ludas Mátyás, Bp., 1939 (Szabó Dezső újabb művei)
Az egész látóhatár. Tanulmányok, 1–3.; Magyar Élet, Bp., 1939
A magyar református öntudat mozgósítása V.; Ludas Mátyás, Bp., 1939 (Szabó Dezső újabb művei)
A magyar jövő alapproblémái 1.; Ludas Mátyás, Bp., 1939 (Szabó Dezső újabb művei)
Az olvasóhoz; Ludas Mátyás, Bp., 1939 (Szabó Dezső újabb művei)
A magyar jövő alapproblémái. 2.; Ludas Mátyás, Bp., 1939 (Szabó Dezső újabb művei)
Ainohoz; Ludas Mátyás, Bp., 1939 (Szabó Dezső újabb művei)
Számadó; Ludas Mátyás, Bp., 1939 (Szabó Dezső újabb művei)
Szavak a karácsonyfa alól; Ludas Mátyás, Bp., 1940 (Szabó Dezső újabb művei)
Lombik és falanszter; Ludas Mátyás, Bp., 1940 (Szabó Dezső újabb művei)
A bánya mélye felé; Ludas Mátyás, Bp., 1940 (Szabó Dezső újabb művei) 
Bölcsők Makucskán; Ludas Mátyás, Bp., 1941 (Szabó Dezső újabb művei)
Az őrült kunyhó; Ludas Mátyás, Bp., 1941 (Szabó Dezső újabb művei)
Elkergetett istenek III.; Ludas Mátyás, Bp., 1941
Az író és a haszon; Ludas Mátyás, Bp., 1941 (Szabó Dezső újabb művei)
A magyar a viharban; Ludas Mátyás, Bp., 1941 (Szabó Dezső újabb művei)
Teleki Pál; Ludas Mátyás, Bp., 1941 (Szabó Dezső újabb művei)
A kolozsvári Nemzeti Színház; Ludas Mátyás, Bp., 1941 (Szabó Dezső újabb művei)
A parasztprobléma és az irodalom; Ludas Mátyás, Bp., 1941 (Szabó Dezső újabb művei)
Kodolányi-eset; Ludas Mátyás, Bp., 1941 (Szabó Dezső újabb művei)
Széchenyi évfordulója; Ludas Mátyás, Bp., 1941 (Szabó Dezső újabb művei)
Az elfelejtett arc; Exodus, Bp., 1941
A magyar társadalom megszervezése; Ludas Mátyás, Bp., 1941 (Szabó Dezső újabb művei)
A Mélymagyarhoz; Ludas Mátyás, Bp., 1942 (Szabó Dezső újabb művei)
Levél Etelkának; Ludas Mátyás, Bp., 1942 (Szabó Dezső újabb művei)
Az Egyke; Ludas Mátyás, Bp., 1942 (Szabó Dezső újabb művei)
A Gellérthegyen; Ludas Mátyás, Bp., 1942 (Szabó Dezső újabb művei)
Kor vagy kór? A magyar író védelmében; Ludas Mátyás, Bp., 1942 (Szabó Dezső újabb művei)
Levelek Kolozsvárra és két elbeszélés; Keresztes, Bp., 1943 (Film Színház Irodalom könyvtára)
A bölcsőtől Budapestig. Életeim, születéseim, halálaim, feltámadásaim; Pantheon, Bp., 1944

1945–1989 
Feltámadás Makucskán. Politikai szatíra; színpadra alkalmazta Csorba Győző; Szabadság Ny., Pécs, 1945
Ének a révben; tan. Tolnai Gábor; Körmendy, Bp., 1947 (Körmendy miniatür könyvtára)
Életeim. Önéletrajz, 1–2.; szerk., bev., jegyz. Nagy Péter; Szépirodalmi, Bp., 1965
A tarisznya; Szabó Dezső Társaság, Washington, 1971
Az egész látóhatár. Tanulmányok, 1–3.; bev. Gombos Gyula; Kaláka, Lyndhurst, 1975-1977 (Szabó Dezső összegyűjtött munkái)
Szabó Dezső és a magyar miniszterelnökök; szerk., bev. Gombos Gyula; Occidental Press, Washington, 1975
A kötél legendája; vál., bev. Nagy Péter; Szépirodalmi, Bp., 1979
Életeim. Születéseim, halálaim, feltámadásaim, 1–2.; bev. Molnár Gusztáv, utószó Budai Balogh Sándor; Kriterion, Bukarest, 1982 (Magyar klasszikusok)
Ady; előszó, jegyz. Szigethy Gábor; Magvető, Bp., 1982 (Gondolkodó magyarok)

1990 után 
A magyar káosz. Pamfletek; vál., szerk., sajtó alá rend., előszó Nagy Péter; Szépirodalmi, Bp., 1990
Az egész látóhatár. Politikai és irodalmi tanulmányok, levelek, vitairatok, 1–2.; Püski, Bp., 1991
A végzet ellen. A magyar kisebbségi többség sorsa a többségi kisebbségek közt; szerk., szöveggond. Szőcs Zoltán, Vasvári Erika; Magyar Fórum, Bp., 1993 (Magyar Fórum könyvek)
Két faj harca; szerk. Szőcs Zoltán; Szabó Dezső Emléktársaság, Bp., 1996
Elkergetett istenek. Három tanulmány; előszó Szíj Rezső; Szenci Molnár Társaság, Bp., 1996 (Új kincsestár)
Megered az eső. Regény; tan. Bodnár György, Szörényi László; Pesti Szalon, Bp., 1996
Azért mert én egy-két zsidót utálok?; szerk. Szőcs Zoltán; Szabó Dezső Emléktársaság, Bp., 1997
Csodálatos élet és más regények; Püski, Bp., 1997
Az ő életük az én morálom. Szabó Dezső breviárium; szerk. Vasvári Erika, előszó Csurka István; Szabó Dezső Emléktársaság, Bp., 1998
Szabó Dezső vezércikkei a Virradatban; összeáll. Szőcs Zoltán; Szabó Dezső Emléktársaság, Bp., 1999
Napló és elbeszélések, 1–2.; Püski, Bp., 2002
Új magyar ideológia felé; szöveggond. Vasvári Erika; Szabó Dezső Emléktársaság, Bp., 2002
Egyenes úton. Tanulmányok és jegyzetek, 1–2.; Püski, Bp., 2003
Tanulmányok, esszék; vál., szöveggond., jegyz. Gróh Gáspár; Kortárs, Bp., 2007 (Magyar remekírók)
Szabó Dezső válogatott esszéi; vál. Bíró Zoltán; Magyar Napló, Bp., 2009 (A magyar irodalom zsebkönyvtára)
Miért? Regény és kisregények; vál., szerk. Hunyadi Csaba Zsolt; Lazi, Szeged, 2013
A hazára talált próféta. Elbeszélések; vál., szerk. Hunyadi Csaba Zsolt; Lazi Szeged, 2014
Éjszaka Erdélyben. Elbeszélések; vál., szerk. Hunyadi Csaba Zsolt; Lazi, Szeged, 2014
Tollam eke és kard volt... Szabó Dezső füveskönyve; vál., szerk. Hunyadi Csaba Zsolt; Lazi, Szeged, 2016

Emlékezete 

 Szabó Dezső Emléktársaság (1988)
 Petri Lajos bronz portrészobra (1934)
 Emléktábla 1935–1938-ig való lakóházán, Városmajor utca 19/b (1997)
 A szócikkben látható köztéri portrészobor Budán, Szervátiusz Tibor alkotása, a Szabó Dezső sétányon (2007)

Jegyzetek

Források 
 
 
 Fülep Lajos: Szabó Dezső regénye. Nyugat, 1919. 16–17. sz.
 Hegedüs Géza: A magyar irodalom arcképcsarnoka 
 A különc Szabó Dezső Cultura.hu, 2015. január 13.

További információk 
 Szabó Dezső írásai címek és lelőhelyek mutatója; összeáll., utószó Hartyányi István; Hartyányi István, Bp., 1991
 Budai Balogh Sándor–Hartyányi István: Szabó Dezső bibliográfia; Szenci Molnár Társaság, Bp., 1996
 Bartók Béla: A Szabó Dezső-recepció, 1945–1979; EKF Líceum, Eger, 2008 (Pandora könyvek)
 Szőcs Zoltán: Szabó Dezső életének áttekintő kronológiája; Szabó Dezső Emléktársaság, Bp., 2000
 Szabó Dezső-enciklopédia; összeáll. Szőcs Zoltán; Kairosz, Bp., 2011
 Czine Mihály: Szabó Dezső
 Hegedüs Géza: Szabó Dezső 
 Nagy Péter: A jobboldali radikalizmus írója: Szabó Dezső
 Szőcs Zoltán: Szabó Dezső regényeinek nómenklatúrája
 Virághalmy Lea: Szabó Dezső-est
 Petrik Béla A teljes kép felé (Szabó Dezső a Magyar Életben) Hitel 2003. március
 Petrik Béla: Összeomlás – Szabó Dezső életművének fogadtatástörténete 1945-től a monográfiák megszületéséig Kortárs, 2008. május
 Petrik Béla: A harmadik út felé – Szabó Dezső az Élet és Irodalomban Kortárs, 2009. december
 Petrik Béla: Kereszteződések – Erdélyi József és Szabó Dezső pályáján Életünk, 2009. 2. szám
 Asztalos Dezső: Szabó Dezső tragikus magyarsága; Beke, Debrecen, 1934
 Varga Károly: Szabó Dezső ideológiája; Városi Ny., Debrecen, 1934
 Ifj. Samu János: Szabó Dezső; Mészáros, Bp., 1935
 Varga Károly: Szabó Dezső mellett vagy ellene; Bertók, Debrecen 1935
 Erdély Ernő: Szabó Dezső regényköltészete; Dunántúl Ny., Pécs 1936 (Specimina dissertationum Facultatis Philosophicae Regiae Hungaricae Universitatis Elisabethinae Quinqueecclesiensis)
 Láng István: Szabó Dezső líraisága; Bertók, Debrecen 1936
 Bubulus [Kocsis Géza]: A kismagyar út. Szabó Dezső új demokráciája; Gaea, Bp., 1940
 Czéh Károly: A magyar regény főbb alakjai; Kultúra Ny., Pécs, 1940 (Specimina dissertationum Facultatis Philosophicae Regiae Hungaricae Universitatis Elisabethinae Quinqueecclesiensis)
 Szabó Jenő: Farcády Jenő levelei Szabó Dezsőhöz. Intimitások Szabó Dezső életéből. Az „Elsodort falu” kritikája. Kézdivásárhely 1925–1926; Minerva Rt., Kolozsvár, 1944
 Úr György: Szabó Dezső utolsó napjai; szerzői, Bp., 1947
 Nagy Péter: Szabó Dezső indulása; Akadémiai, Bp., 1958 (Irodalomtörténeti füzetek)
 Szabó Dezső 1879–1945. A magyar írógéniusz emlékezetére; Szabó Dezső Emlékbizottság, Washington, 1959
 Nagy Péter: Szabó Dezső az ellenforradalomban 1919–1923; Szépirodalmi, Bp., 1960 
 Nagy Péter: Szabó Dezső; Akadémiai, Bp., 1964 (Irodalomtörténeti könyvtár)
Gombos Gyula: Szabó Dezső; Molnár Ny., München 1966
 Szabó Dezső és a magyar miniszterelnökök; szerk., bev. Gombos Gyula; Occidental Press, Washington, 1975
 Szabó Dezső 1879–1945; összeáll. Hédli Ágota et al.; MKKE Rajk László Szakkollégium, Bp., 1984 (Szakkollégiumi füzetek)
 Budai Balogh Sándor: Vad vizek futása... Mozaikok Szabó Dezső kolozsvári életéből; Református Zsinati Iroda, Bp., 1984
 110 éve született Szabó Dezső. Szabó Dezső emlékszám; szerk. Borbély József, Szőcs Zoltán; EFE, Sopron, 1989
 Tompa László: Szajnai-parti feltámasztás Szabó Dezső sodrásában nyugaton; Belvedere, Párizs 1991 (Kuti kilátó könyvek)
Szabó Dezső emlékkönyv; összeáll., bev., jegyz. Szőcs Zoltán; Szabó Dezső Emléktársaság, Bp., 1993 
 Varga Gábor: Szabó Dezső és Debrecen; Debreceni Bibliofil Műhely Baráti Köre, Debrecen, 1998 (Debreceni Bibliofil Műhely)
 Beke Albert: Szabó Dezső és Szíj Rezső történelemszemlélete; Szenci Molnár Társaság, Bp., 2002
 Arday Géza: Szabó Dezső szemlélete és egyénisége; Szenci Molnár Társaság, Bp., 2003
 Budai Balogh Sándor: „Megtöröm a villámokat”. Tanulmányok, írások Szabó Dezsőről; vál., szerk. Balogh Sándor; Püski–Magyar Líra Bt., Bp., 2004
 Esszék, tanulmányok Szabó Dezső íróról; szerk. Makkay Ferenc, Szilágyi Gizella; Szabó Dezső Egyesület, Kolozsvár, 2007
 Péterfi Gábor: Szabó Dezső és Féja Géza Trianon-reflexiója és külpolitikai nézetei; L'Harmattan, Bp., 2011
Az elsodort író. In memoriam Szabó Dezső; vál., szerk., összeáll. Gróh Gáspár; Nap, Bp., 2002 (In memoriam)
 Kovács Dávid: Szabó Dezső nemzetszemlélete. A közösségi identitás változatai Szabó Dezső életművében; Attraktor, Máriabesnyő, 2014 (Fiat iustitia)
 Rónay László: Közelítések Szabó Dezsőhöz; Hungarovox, Bp., 2018
 Gróh Gáspár: Szabó Dezső. Kivezetés a szépirodalomból; MMA, Bp., 2020

Kapcsolódó szócikkek 
Szabó Dezső és a romániai magyar irodalom

Magyar írók
Magyar újságírók
Magyar irodalomkritikusok
Magyar pedagógusok
Eötvös-kollégisták
Kolozsváriak
Nobel-díjra jelölt magyar írók
Tüdőgyulladásban elhunyt személyek
1879-ben született személyek
1945-ben elhunyt személyek