Hamvas Béla

Hamvas Béla (Eperjes, 1897. március 23. – Budapest, 1968. november 7.) Kossuth-díjas magyar író, filozófus, esztéta és könyvtáros, Hamvas József evangélikus lelkész, tanár, író és hírlapszerkesztő fia.

Élete

Gyermek- és ifjúkora (élete 1897-től 1927-ig) 
A felvidéki Eperjesen, evangélikus lelkész, Hamvas József és Sedivy Jolán gyermekeként született. Édesapja 1898-ban hivatásától megválva magyar–német szakos tanári állást vállalt a pozsonyi Evangélikus Líceumban, ezért a családja oda költözött. Tíz éves korától zongorázott, később komponált is, olyan elhivatottsággal, hogy szülei sokáig úgy vélték, zenei pályára lép majd. Középiskolás éveiben Hamvas Béla mindemellett már írogatott, és e korai próbálkozásai között akadt olyan, ami meg is jelent.

Érettségi után rövid nyugat-európai körutazást tett édesapjával, aztán 1915-ben hazafias lelkesedéstől fűtötten, korábbi diáktársaival együtt „testületileg” önkéntes katonának jelentkezett. Másfél év kadétiskolai kiképzés után 1916 nyarán saját kérésére az ukrán frontra vezényelték. A Bruszilov-offenzíva során kibontakozó súlyos harcokban idegsokkot kapott, hadikórházba került, majd felépülését otthon, szülei házában folytatta. 1917-ben iglói rokonuknál kitanulta a cukrász-mesterséget. Még ugyanebben az évben újra behívták, az észak-olaszországi frontra tartó csapatszállító szerelvényét Szlovéniában bombatalálat érte, őt a légnyomás maradandóan megsebesítette.

Hátországi lábadozása során nagynénje ótátrafüredi családi panziójában könyvek akadtak a kezébe: Kantot, Rimbaud-t, Dosztojevszkijt, Schopenhauert és mindenekelőtt Nietzschét kezdett olvasni. Erről az időszakról írta több évtized múlva a Patmoszban: „…Kierkegaardnak Az idő bírálata című tanulmánya kezembe került. Nincs társadalom, nincs állam, nincs költészet, nincs gondolkodás, nincs vallás, ami van romlott és hazug zűrzavar. Pontosan így van, gondoltam. De ennek valamikor el kellett kezdődnie. Elkezdtem keresni a sötét pontot. A proton pszeudoszt, vagyis az első hazugságot… Visszafelé haladtam a múlt század közepétől a francia forradalomig, a felvilágosodásig, a racionalizmusig, a középkoron át a görögökig, a héberekig, az egyiptomiakig, a primitívekig. A válságot mindenütt megtaláltam, de minden válság mélyebbre mutatott. A sötét pont még előbb van, még előbb. A jellegzetes európai hibát követtem el, a sötét pontot magamon kívül kerestem, holott bennem volt…”

Édesapja 1919 novemberében megtagadta a csehszlovák hűségesküt, ezért a családot kiutasították Pozsonyból, és Budapestre költöztek. Hamvas Béla 1919 és 1923 között a Pázmány Péter Tudományegyetem magyar–német szakos hallgatója, emellett zeneelméleti előadásokat látogatott, sőt alkalmi hallgatója volt az orvostudományi karnak is. 1919–20-ban jelennek meg első írásai a pozsonyi Tavasz folyóiratban, majd 1923-tól három évig újságíró a Budapesti Hírlapnál és az Ullain Ferenc alapította, Bajcsy-Zsilinszky Endre által szerkesztett Szózatnál.

A könyvtáros (élete 1927-től 1945-ig) 
Hamvas Béla 1927-ben a Fővárosi Közlöny szerkesztőségének munkatársa volt, majd 1928 és 1948 között könyvtárosként dolgozott a Fővárosi Könyvtárban, mindössze két év megszakítással, amikor a Központi Lakáshivatal és a Fővárosi Népművelési Központ dolgozója. Közben tanulmányokat, esszéket, kritikákat és recenziókat publikált, összesen közel háromszáz írást mintegy huszonöt folyóiratban.

Bár csak utal rá, és név szerint nem nevezi meg egyik írásában sem, tudható, hogy ebben az időben Jakabfalvy Dénest tekintette mesterének, szellemi beavatójának, aki mind tudásanyagával, mind a felvetődő kérdések szokatlan megközelítésével irányt adott kibontakozásának, és lelki válságain is átsegítette.

Hamvas Béla első felesége a római katolikus vallású, 1903-ban született Angyal Ilona, akivel 1928. június 29-én kötött házasságot Budapesten, a Józsefvárosban és akitől, bár kapcsolatuk már a házasság első heteiben megromlott, csak 1935-ben vált el. Másodszor 1937-ben kötött házasságot Kemény Katalin (1909–2004) írónő, művészettörténésszel, akivel a párkapcsolaton túl alkotói közösséget is megvalósított.

1928–29-ben született Ördöngösök című regénye, a művel azonban elégedetlen volt, és már akkor elhatározta, hogy ötvenéves korában újra fogja írni. 1929–31 között készült a Nehéz nem szatírát írni című elbeszélésgyűjteménye. 1928-tól 1939-ig rendszeresen Dalmáciában, a tengerparton nyaralt, találkozása a tengerrel, a ragyogó napfénnyel, a mediterrán „pogány” életörömmel – mindezen élményei átszüremlenek gondolkodásába, és megjelennek első jelentős szellemi ars poeticájában, a Magyar Hyperion leveleiben, továbbá A babérligetkönyv kötetcímmel összegyűjtött esszéiben.

1935-ben Kerényi Károly és Hamvas Béla alapították a Sziget-kört, azt a klasszikus görög hagyományból merítkező szellemi szövetséget, amelyhez csatlakozott Szerb Antal, Németh László, Prohászka Lajos, Kövendi Dénes, Dobrovits Aladár, Molnár Antal és mások. A kör elképzeléseik szerint a preraffaeliták, vagy még inkább a George-kör magyar változatának indult, ám három kötetből álló kiadványuk (Sziget, 1935–36) megjelenése során kiderült, hogy a szellemi közösség, a Hamvas által megálmodott értelemben, megvalósíthatatlan. Keserű tapasztalatairól a Magyar Hyperionban így számolt be: „Itt vagyok ebben a népben, ezen a földön, minden szándékom eredménytelen, minden szavam hiábavaló, minden tervem összetört, megbuktam, észrevétlenül, fölöslegesen és fel nem ismerve.”

1936–45 között Hamvas Béla az Esztétikai Társaság, 1940–1944 között a Magyar Társadalomtudományi Társulat tagja. 1937-ben elkészítette a krízisirodalom filológiai pontosságú feldolgozását, ami bibliográfiával kiegészített tanulmányként A világválság címmel jelent meg. A könyvtár vezetése olyannyira elégedett volt tanulmányával, hogy dr. Enyvvári Jenő igazgató pénzjutalomra terjesztette elő, amit Hamvas meg is kapott.

A második világháború alatt háromszor hívták be katonának, de ez nem akadályozta abban, hogy fordítson, többek között Lao-ce, Jakob Böhme, Hérakleitosz, Konfuciusz, Henoch műveit. 1943–1944-ben írta a Scientia Sacra I. című könyvét, amely második írói korszakát nyitotta meg. E könyvével bizonyos értelemben csatlakozott a tradicionalista iskolához, amelynek legjelesebb kortárs alakjai Julius Evola, René Guénon és Leopold Ziegler voltak. A háború alatt jelent meg első esszékötete, A láthatatlan történet (1943), és ekkoriban kezdett nagyszabású vállalkozásába, amelynek gyűjtőcíme: Az ősök nagy csarnoka, s amelyet a 60-as évekig folytatott. Műve a szent hagyomány legfontosabb könyveinek fordítása a hozzájuk írt bevezető kommentárokkal.

1942-ben a Szovjetunióban teljesített frontszolgálatot, itt írta A háború nagysága és az ember kicsinysége c. esszéjét. 1944-ben katonatisztként a rábízott zsidó munkaszolgálatosokat élete kockáztatásával hazaengedte. Németországba vezényelték, de megszökött menetszázadától, és az ostromlott Budapesten katonaszökevényként bujkált. A bevonuló szovjet alakulatok elfogták, és más foglyokkal együtt Szibériába akarták hurcolni, ám Hamvas ismét megszökött. A harcok során budai hegyoldalba épült, Remetehegyi úti bérelt lakásukat bombatalálat érte, ott tárolt kéziratai és könyvei megsemmisültek. Hamvas a Silentium egyik esszéjében írta: „A sötét esztendőben minden földi vagyonomat elvesztettem… Valaki a birtokot levakarta rólam. Bőröm is vele ment, de jó… Effektív létezés csak a birtoklás teljes felszámolása után lehet. Itt kezdődik a valóság.”

Szerkesztő és kertész (élete 1945-től 1951-ig) 
Tábor Béla úgy tudja, hogy a háború után belépett a Magyar Kommunista Pártba, és közel három éven át tagja maradt. Széles körű szellemi aktivitásba kezdett, az Egyetemi Nyomda kis tanulmányai címmel könyvsorozatot szerkesztett, a több mint 30 füzetet megért sorozat első kötete Hamvas saját műve, A száz könyv volt. Aforizma-gyűjteményt („meditációs objektumot”) állított össze Anthologia Humana: Ötezer év bölcsessége címmel, részt vett az újjá alakult Filozófiai és Esztétikai Társaság munkájában, továbbá Pán Imre és Kállai Ernő mellett a modern magyar képzőművészetet egyesítő Európai Iskola teoretikus irányításában is szerepet vállalt.

1945-től Hamvas, Szabó Lajos és Tábor Béla egyfajta „szellemi munkaközösséget” alapított, melynek tagjai a „létezés és élet olyan szélső pontjait fogják emberi kutató magatartásuk egészébe, melyeknek egységes megragadására” a korabeli szellemi életben nem történt kísérlet. Célként tűzték ki az egész korszituáció feltérképezését és értékelését. A rendszeressé vált, és 1948-ig tartott, úgynevezett „csütörtöki beszélgetéseken” mások mellett részt vett Kemény Katalin, Mándy Stefánia, Kotányi Attila és Kunszt György is, ugyanakkor ezek a találkozások alapvetően Hamvas, Szabó és Tábor közötti „trialógusok” voltak. Az eszmecserék termékenyítően hatottak minden résztvevőre, idővel mégis felszínre kerültek az ellentétek; Tábor és Szabó a hagyomány legjelentősebb szent könyvének az Ószövetséget, míg Hamvas a Védákat tartotta. A csütörtöki beszélgetések jegyzőkönyveként született a Biblia és romantika című írás. Hamvas emellett intenzív munkakapcsolatot tartott fenn Várkonyi Nándorral, Baránszky-Jób Lászlóval és Weöres Sándorral, utóbbi Hamvasnak, mint mesterének ajánlotta 1945-ben megjelent A teljesség felé című kötetét.

Még az Egyetemi Nyomda kis tanulmányai elindítása előtt a tervekkel megkereste Lukács Györgyöt, és felkérte, hogy kapcsolódjon be a sorozat szerkesztésébe. Lukács elzárkózott a közreműködéstől, mondván, hogy időszerűtlen ilyen szerzőket kiadni – talán majd húsz év múlva. 1946-ban Hamvas (Kenyeres Imre szerkesztő kérésére) részt vett a Diárium folyóirat lapjain zajló A téma: Lukács György című vitasorozatban, itt közölt írásában csalódottságának adott hangot, hogy az érintett megrekedt a 25 évvel korábban képviselt ortodox marxista nézeteinél. Valószínűleg a személyes sértettségnek köszönhető, hogy Lukács 1948-ban vitairatban politikailag károsnak minősítette Hamvas Béla (Kemény Katalinnal közösen írt) tanulmánykötetét, a Forradalom a művészetbent, és bár Hamvas még válaszolt Lukács támadására, a további polémiára nem nyílt lehetőség. Lukács mellé felsorakozott Keszi Imre, aki a Szabad Népben Hamvas Béla sorozatszerkesztői tevékenységét kifogásolta. Hamvast elnémították, B-listázták és kényszernyugdíjazták, ami egyben publikálási és szerkesztési jogának elvesztését jelentette.

Földműves igazolványt váltott ki, munkahelyéül sógora szentendrei kertjét jelölte meg. A kert a Kőhegyen, a település külterületén feküdt, Hamvas eleinte itt lakott, néhány hónap után azonban Czóbel Béla, aki Párizsban tartózkodott, felajánlotta neki, hogy költözzön be üresen maradt villájába, a Leányfalusi útra. 1948 és 1951 között földet művelt, gyümölcsöt termesztett, kertészkedett. A Karnevál című nagyszabású regényét ebben az időben, Szentendrén írta; 51 évesen valóban nekilátott az Ördöngösök újraírásának, és amikor három év múlva, a Rákosi-korszak mélypontján elkészült vele, gondosan elrakta az ágyneműtartóba, mint a „legbiztosabb” helyre. Párhuzamosan, 1948–49-ben vetette papírra a Regényelméleti fragmentum című tanulmányát, amely részben a Karnevál teoretikus megalapozásának tekinthető. Szintén Szentendrén születtek az Unicornis, a Silentium, a Titkos jegyzőkönyv és a Mágia szutrá című kötetei.

A raktáros (élete 1951-től 1964-ig) 

Hamvas elvonultsága, hatósági szempontból kétes munkaviszonya idővel tarthatatlanná vált, ezért kénytelen volt elhelyezkedni. Raktáros és gondnok volt az ERBE (Erőmű Beruházási Vállalat) építkezésein előbb 1951–1954 között Inotán, majd 1954–1962-ben Tiszapalkonyán, végül 1962–1964 között Bokodon. Amikor csak lehetett olvasott, fordított és írt. Szanszkritül és héberül tanult, a raktárosi munka mellett éjszaka és hajnalban Az ősök nagy csarnoka fordításait készítette: Védák, Sankhya karika, Sepher Jezirah, Kathaka upanisad, Buddha beszédei… Ekkor született a Szarepta, a Szilveszter, a Nem mind arany, ami réz és utolsó írói korszakának legjelentősebb kötete, a Patmosz esszégyűjtemény.

Többször írásos vezetői figyelmeztetésben részesült, hogy munkaidőben olvas, de emellett dicséretek is szerepeltek a kartonján: vállalati ünnepségeken az Internacionálét, illetve Schumann és más klasszikusok darabjait adta elő zongorán az egybegyűlteknek. Az akkori munkahelyi viszonyokat jól jellemzi, hogy egyik főnökét ő készítette fel az érettségire.

1957-ben megpróbálta visszaszerezni állását a Fővárosi Könyvtárban, kérvényét azonban elutasították. Egykori barátai jobbnak látták, ha nem pártfogolják, egyedül Füst Milán vette szívére a sorsát, üzent neki, hogy az Írók Könyvtárában üresedés van, mire azonban Hamvas jelentkezett, már betöltötték az állást. Végül az Országos Széchényi Könyvtárban lett volna módja hivatalsegédként elhelyezkedni, de úgy döntött, inkább vidéki raktáros marad.

1963-ban Hamvas Béla fordításában adták ki Muraszaki Sikibu Gendzsi regénye című művét. Az 1948-as elhallgattatása után életében már csak egyetlen saját írása jelent meg, ebben az évben, a Horváth Béla szerkesztette Látóhatár folyóiratban, Az egzisztencializmus után címmel. A cikk megírására Fodor József vette rá, aki több más írást is rendelt tőle, mondván, hogy „hallgatásod már anakronizmus” és „azt írsz, amit akarsz”. A publikáció után Hamvas kilenc, különböző jellegű írást fejezett be, amelyeknek a megjelentetéséből azonban nem lett semmi.

A nyugdíjas (élete 1964-től 1968-ig) 

1964-ben véglegesen, havi 760 forint ellátmánnyal nyugdíjazták. Korábban csak hétvégenként járt fel az építkezésekről, most azonban hazaköltözött a feleségéhez Budapestre. Sikerült egy kis gyümölcsöst venniük – felesége műfordítói honoráriumából – Szentendrén, a Leányfalusi út mellett, Hamvas így visszatérhetett kedvenc településére, kora tavasztól késő őszig a kertet művelte, gyümölcsöket, virágokat telepített. A haláláig hátralévő négy évben írta a Scientia sacra II, Ugyanis, Öt meg nem tartott előadás a művészetről című műveit.

Röviddel visszaköltözése után megismerkedett Molnár Sándor festőművésszel, aki az ő hatására dolgozta ki, illetve fejlesztette tovább „festő-jóga” elméletét. Hamvas Molnáron keresztül került kapcsolatba a Zuglói Körrel, és innentől kezdve egészen 1967-ig rendszeres résztvevőjévé vált az új utakat kereső művészek rendezvényeinek, kiállításmegnyitóinak.

Élete utolsó évében sokat betegeskedett, alkotói lendülete megtört. Különböző ismerősei számára ekkor címzett leveleiben a kétség szólal meg, azt vizsgálta, életét sikerült-e írásaival összhangba hoznia, a gondolataiból a ténylegesen élt életében mennyit „realizált” (a realizálás Hamvas bölcseletének egyik kulcsfogalma). 1968. november 7-én, Budapesten halt meg agyvérzésben. Szentendrén temették el, sírját unokahúga, Nemoda Lászlóné (született Dániel Sára) kérése és Jókai Anna javaslata alapján nyilvánította védetté a Kegyeleti Bizottság.

Halála után felesége, Kemény Katalin gondozta (Dúl Antallal közösen) Hamvas Béla szellemi hagyatékát.

Utóélete (műveinek útja a nyilvánosságig) 

Az 1970-es évekig Hamvas művei csupán kéziratos/gépelt formában, többszörösen másolva, ezért sokszor roncsolódott szöveggel voltak hozzáférhetők. Halála után nyolc évvel, utolsó publikációja után tizenhárom évvel, 1976-ban az Új Írás közölte három rövid írását, majd a nyolcvanas évektől indulhatott meg Hamvas nyilvános újrafelfedezése, 1982-ben a Kuczka Péter szerkesztette Galaktika folyóiratban A perui vázák esztétikája törte meg a csendet, majd hosszú évtizedek után az első önálló Hamvas-kötet, A világválság került kiadásra 1983-ban. Két év múlva, 1985-ben a nagyszabású regény, az akkor még enyhén cenzúrázott Karnevál is napvilágot látott (a könyv 10.000 példányban jelent meg, és napok alatt elfogyott). Döntő lökést adott Hamvas széles körű befogadásának a szombathelyi Életünk folyóirat 1987-es Hamvas Béla emlékszáma, amelyben az első átfogó, illetve személyes értékelések is megjelentek. A kilencvenes évek elején kezdődött el az életmű szerkesztett kiadása.

Munkásságát 1990-ben posztumusz Kossuth-díjjal, 1996-ban Magyar Örökség díjjal ismerték el.

Műveiből több színpadi és filmes feldolgozás készült, ezek közül az egyik legérdekesebb a Karnevál alapján írt Pác című előadás, melyet 2002-ben az Újvidéki Színház mutatott be.

Gondolkodói jelentősége

A módszer 

Hamvas Béla számára az írás a mindennapi praxis része volt, ima és jóga-gyakorlat, az éberség megőrzésének számára legalkalmasabb eszköze. Műfajául az esszét választotta, ami kísérletet jelent; minden írása, a regényeket is beleértve, esszészerű.

Az esszé jelentőségét a személyessége adja, az írás hátterében láthatjuk a személyt, a gondolatok közlőjét, és ez mélyebben hitelesíti az előadottakat. A műfaj megengedi a konzekvens gondolkodás és a költői előadásmód vegyítését, és Hamvas élt is ezzel a lehetőséggel.

Nem dolgozott ki filozófiai rendszert, nem alapított iskolát, és nézeteit utólag is csak erőszakoltan lehet besorolni valamilyen „irányzatba”. Úgy gondolta, hogy a rendszerek csak búvóhelyek, és szükségszerűen bukásra vannak ítélve. „Nem rendszereket kell alkotni, hanem az ébresztő elemek folyamatos sorát biztosítani.”

Kulcsfogalmak 

Az éberség mellett írói, gondolkodói és emberi létszemléletének meghatározó kulcsfogalmai az univerzális orientáció, transzparens egzisztencia, realizálás, alapállás, imagináció, derű, üdv és hagyomány.

A hagyomány (latin traditio; görög paradosis; szanszkrit páramparya) – e kifejezés általánosan felfogott és közhasználatú értelmétől erősen eltérően – az időtlen metafizikai szellemiség időben való fenntartottságát és továbbadását, áthagyományozását jelenti Hamvas Bélánál. Amikor a hagyományt értelmezi, a szellem időfeletti jelenlétéről ír, vagyis a „hyperboreus” időfeletti, metafizikai (természeten és létezőn túli) hatalmi–uralmi időbeliségbe vetültségéről. Hamvas életműve – azon belül is elsősorban a Scientia Sacra – tradicionális atmoszférát hozott létre, egy szellemi megismerés lelki bázisának a megteremtésével.

Az univerzális orientáció azt a szellemi szabadságot jelenti, amely a teljes emberi tudás irányában nyitott, és készen áll elfogadni minden utat és útmutatást, amely a létezés metafizikai alapjaihoz vezet. Mindez az elvektől, irányultságoktól, rögeszméktől – vagyis mindattól, amit a nyugati kultúrában a szaktudományok, kutatási és érdeklődési irányok, vallások, értelmezési és szelekciós kánonok, politikai irányzatok, részben pedig társadalmi szabályrendszerek is képviselnek – történő tudatos megszabadulást is jelenti.

A transzparens egzisztencia Hamvas sajátos kifejezése arra, amikor az emberi létezés áttetszővé válik, vagyis egyszerűvé, nyitottá és megszólíthatóvá. A transzparens egzisztencia lehet képes arra, hogy sorsával (sorsképletével) szembenézzen, és teljes és normális életet éljen.

Hamvas megfigyelése szerint az emberek belső, gondolati élete és a megélt élete között többnyire hatalmas hasadék tátong, a gondolataikból (ismeretek, tudás, felismerés) nem vonnak le konzekvenciákat, vagy ha mégis, azt nem igyekeznek a életvitelükben érvényre juttatni. A konzekvenciák átvitele az életvitelre jelenti a realizálást. Transzparens egzisztencia és realizálás hiányában nincs életrend, és a megélt élet kaotikus (démonizált, rögeszme- vagy álomszerű).

Az imaginációt Hamvas a lélek esszenciális életének tartja. Mivel az ember az imaginációval (melynek szó szerinti jelentése élet-képzelet) folyamatosan teremti a valóságot, ezzel a teremtéssel rongálhatja és tisztíthatja (rendezheti) is azt.

Emlékezete 

1988-ban Szilágyi Imre (ELTE filozófia tanszékének docense) és Szatmári Botond vezetésével megalakult a Hamvas Béla Kör.

A százhalombattai városi könyvtár 1999-től, a tiszaújvárosi városi könyvtár 2009-től, a Pest Megyei Könyvtár 2017-től a nevét viseli. Tiszaújvárosban a könyvtár előterében egy fotókból, idézetekből és az író hagyatékából származó, személyes tárgyakból álló kamarakiállítás tekinthető meg.

2000-ben Balatonfüreden Sava Babić kezdeményezésére és Kemény Katalin jelenlétében hársfát ültettek, a Hamvas-hárs mellett a helyi Hamvas Béla Asztaltársaság minden évben megemlékezést tart.

A Hamvas Béla Kultúrakutató Intézetet 2000-ben alapította a Nemzeti Kulturális Örökség Minisztériuma, melynek vezetője, haláláig, Hankiss Ágnes volt.

Életművének „életrendszerű” feldolgozására 2003-ban létrejött a Hamvas Béla Collegium szabadegyetem.

2005-ben Mihály Gábor szobrászművész és Molnár Pál újságíró alapította a Hamvas-fürt borművészeti díjat, amelyet azóta minden évben kétszer adnak át. A díjat egy bronzkancsó jelképezi, amely Hamvas Béla arcvonásait viseli.

Hamvas Béla művei online jelenlétének előmozdítására, a hozzá kapcsolódó hírek összegyűjtésére, valamint a világon szétszórt Hamvashoz kapcsolódó szervezetek és személyek összefogására 2006-ban létrejött a HamvasBéla.org, a kolozsvári Vivarte Alapítvány kezdeményezésére.

2011-től a főváros III. kerületében közterület viseli a nevét (Hamvas Béla sétány). Szentendrén, a püspökmajori lakótelepen szintén találkozhatunk a nevével (Hamvas Béla utca).

2012-ben Oroszlány Város Gimnáziuma és Szakképző Iskolája Hamvas Béla nevét vette fel (Hamvas Béla Gimnázium és Szakképző Iskola).

2021 nyarán többek között a veszprémi Utas és Holdvilág Antikvárium és a Veszprém-Balaton 2023 Európa Kulturális Fővárosa projekt kezdeményezésére létrejött helyben a Hamvas Béla Kör.

Hatása 

A kortárs magyar irodalomban Hamvas művei közül leginkább a Karnevál hatása mutatható ki, Szőcs Géza Limpopo és a Gángoly Attila–Novák Valentin szerzőpáros Zsír Balázs olajra lép című pikareszk regénye említhető erre példaként.

Emellett személyének hatása is fellelhető, Molnár Antal életrajzi regényében, A halállátóban Boethius alakját részben Hamvas Béláról mintázta.

Művei

Fiatalkori művek (1912-1919)

Publicisztikai korszak és szatírák (1919-1930)

Publicisztikai korszak II. (1930-1940)

A hagyomány jegyében I. (1940-1950)

A hagyomány jegyében (1950-1968)

Elveszett (lappangó), illetve kétes hitelességű művek

Önálló kötetei

 A világválság (Fővárosi Könyvtár / Aktuális kérdések irodalma, 53. 1938)
 Szellem és exisztencia / Karl Jaspers filozófiája (Philosophia, A M. Kir. Horthy Miklós Tudományegyetem Filozófiai Intézetének Közleményei 1., Szeged, 1941)
 A láthatatlan történet (Egyetemi Nyomda, 1943)
 A száz könyv (Egyetemi Nyomda, 1945)
 Anthologia humana: Ötezer év bölcsessége (Egyetemi Nyomda, 1946)
 Yantra és absztrakció. Lossonczy Tamás képei (Index, Röpirat és vitairat könyvtár 7., 1946)
 A világválság (Előszó és jegyzetek: Szigethy Gábor, Magvető, 1983)
 Karnevál (Magvető, 1985)
 Az öt géniusz (Mattheusz János tanulmányával, Európai Protestáns Magyar Szabadegyetem, Bern, 1985)
 Silentium – Titkos jegyzőkönyv – Unicornis (Vigilia, 1987)
 Hamvas Béla 33 esszéje (szerk. Dúl Antal, Bölcsész Index, ELTE, 1987)
 Szellem és egzisztencia (Pannónia könyvek, Pécs, 1987)
 Az öt géniusz – A bor filozófiája (Életünk könyvek, Szombathely, 1988)
 Közös életrend (Szerk. Báthory János, Darabos Pál, Kiss Jenő, Fővárosi Szabó Ervin Könyvtár, 1988)
 Scientia Sacra I. / Az őskori emberiség szellemi hagyománya (Magvető, 1988)
 A bor filozófiája / Magyarország borvidékeinek térképével (Editio M Kiadó, Szentendre, 1998)
 Eksztázis (Mérték füzetsorozat 1, Medio Kiadó, 1996)
 Fák (Editio M Kiadó, Szentendre, 2000)
 Világválság / Válogatás Hamvas Béla folyóiratokban megjelent írásaiból (Szerk. Darabos Pál, Hamvas Béla Kultúrakutató Intézet, 2004)
 Hagyomány / Válogatás Hamvas Béla folyóiratokban megjelent írásaiból (Szerk. Darabos Pál, Hamvas Béla Kultúrakutató Intézet, 2011)
Litai (Szerk. Palkovics Tibor és Szakács Gábor. Budapest, 2015, Medio Kiadó.)
A valóságban felébredni (Szerk. Palkovics Tibor. Budapest, 2016, Medio Kiadó.)
Karneval I-VII. (Az eredeti, autorizált gépirat első kiadása. Szerk. Palkovics Tibor – Várhegyi Miklós. Budapest, Medio Kiadó, 2018)
Unicornus (/Hamvas Béla kiskönyvtár. Sorozatszerkesztő: Palkovics Tibor – Várhegyi Miklós/, Budapest, Medio Kiadó, 2020)
Sziget (/Hamvas Béla kiskönyvtár. Sorozatszerkesztő: Palkovics Tibor – Várhegyi Miklós/, Budapest, Medio Kiadó, 2020)

Társszerzőségben és antológiákban megjelent írásai

 Herakleitos múzsái vagy a természetről. Pontos irányítás az élet célja felé (Kövendi Dénes bevezetésével, Hamvas Béla kísérőtanulmányával, Kerényi Károly jegyzeteivel, Stemma, 1936)
 Hamvas Béla vallomása olvasmányairól (In: Kőhalmi Béla: Az új könyvek könyve, Gergely, 1937, 149. p.)
 Poetica metaphysica (In: Mitrovics Gyula emlékkönyv, Egyetemi Nyomda, 1938, 370-384. p.)
 Bevezetés a modern karakterológiába (Pál Antal néven, Debrecen, Nagy Károly Grafikai Műintézete, 1941)
 Magyarország kulturális szférái (In: Új magyarság és az új Európa, Bartha Miklós Társaság, 1942, 149-156. p.)
 Forradalom a művészetben / Absztrakció és szürrealizmus Magyarországon (Kemény Katalinnal közösen, Misztótfalusi, 1947)
 Fák (In: Esszépanoráma, 1900–1944, 3. kötet, Szépirodalmi, 1978, 77-92. p.)
 Kierkegaard Szicíliában (In: Esszépanoráma, 1900–1944, 3. kötet, Szépirodalmi, 1978, 92-104. p.)
 Babits Mihály, mint a modernek klasszikusa (In: Babits Mihály száz esztendeje, Gondolat, 1983, 107-112. p.)
Hamvas Béla életmű-kiadás (szerkeszti: Dúl Antal)

1-6. kötet: 1990–1994, Szombathely, Életünk Könyvek

1. Anthologia humana / Ötezer év bölcsessége, 1990
 2. Szilveszter (1957) – Bizonyos tekintetben (1960–1961) – Ugyanis (1966–1967), regények, 1991
 3. Patmosz I. – esszék, 1. rész (1958–1964), 1992
 4. Patmosz II-III. – esszék, 2. rész (1964–1966), 1992
 5. A babérligetkönyv (1930–1945) – Hexakümion (1937), 1993
 6. Tabula smaragdina (1947–1950) – Mágia szutra (1950), 1994

7-25. kötet: 1994–2013, Szentendre – Budapest, Medio Kiadó

 7. Arkhai és más esszék (1948–1950), 1994
 8-9. Scientia Sacra I. rész, 1-2. kötet / Az őskori emberiség szellemi hagyománya (1943–1944), 1995
 10. Scientia Sacra II. rész / A kereszténység (1960–1964), 1996
 11-12-13. Karnevál I-II-III. (1948–1951), regény, 1997
 14. Szarepta (1951–1955) – 64-es esszék (1963–1964), 1998
 14. Sarepta (1951–1955), javított kiadás, 2018
  15-16. A magyar Hüperion I-II., Az ősök útja és az istenek útja – Magyar vonatkozású esszék – Az öt géniusz – Bakony – A bor filozófiája, 1999
 17. Silentium – Titkos jegyzőkönyv – Unicornis (1948–1951), 2000
 18. A láthatatlan történet (1943) – Sziget (1935–1936), 2001
  19-20. Az ősök nagy csarnoka I. India; II. Kína – Tibet – Japán, 2003
  21. Az ősök nagy csarnoka III. Egyiptom – Héber hagyomány – Iszlám – Görög hagyomány, 2005
  22. Az ősök nagy csarnoka IV., 2013
 23-24. Naplók I-II. (Naplók és jegyzetek. 1. rész: 1942–1952, 2. rész: 1952–1968), 2010
 25. Levelek / Első világháborús levelek, Levelek 1930-tól 1968-ig, 2011

26-32. kötet: 2014–2019, Budapest. Medio Kiadó

 26. Művészeti írások I.(Öt meg nem tartott előadás a művészetről), 2014
 27. Művészeti írások II. (A halhatatlanság híradása), 2014
 28. Ördöngösök (1928-29), regény, 2015
 29. Nehéz nem szatírát írni (Nehéz nem szatírát írni, Beszélgetés az Akropoliszon, Nem mind arany, ami réz), 2016
 30. Álarc és koszorú (Esszék, tanulmányok, előadások hozzászólások I. [1930–1935]), 2017
31. Krízis és katarzis (Esszék, tanulmányok, előadások hozzászólások II. [1936–1939]), 2019
 32. Közös életrend (Esszék, tanulmányok, előadások hozzászólások III., [1940-44]), 2019
 33. A világ hazahívása (Esszék, tanulmányok, előadások hozzászólások IV. [1945-1950]), 2020

 Hamvas Béla Kiskönyvtár

 Unicornus (2020)
 Sziget (2020)
 Magia-szutra (2021)
 Platón-fordítások (2021)
 Az ősök útja és az istenek útja (2021)
 Az Öt Géniusz földje (2021)
 A bor filozófiája (2022)
 Speak Easy (2022)
 Fiatalkori írások 1. (2022)
 Fiatalkori írások 2. (2022)
 A világválság (2022)

Fordításai

 Kung Fu-ce: Lun yü. Kung mester beszélgetései, bevezetéssel (Bibliotheca, 1943)
 Platon összes művei I-II. (Faragó Lászlóval, Gyomlay Gyulával, Kövendi Dénessel és másokkal közösen, Magyar Filozófiai Társaság, 1943)
 Tibeti misztériumok, bevezetéssel (Bibliotheca, 1944)
 Henoch Apokalypsise, bevezetéssel (Bibliotheca, 1945)
 Herbert Read: Szürrealizmus (Index, Röpirat és vitairat könyvtár 9., 1947)
 Herakleitos 131 fennmaradt mondata (Index, Röpirat és vitairat könyvtár 17/18., 1947)
 Muraszaki Sikibu: Gendzsi regénye (Európa Könyvkiadó, 1963)

Fordítások műveiből (válogatás)

 Philosophie des Weins (Edition Marika Marghescu, 1999)
 A bor géniusza – In memoriam Hamvas Béla – Szél Ágnes fotóival / Idézetek négy nyelven: magyar, angol, német, francia (Medicina Kiadó, 2002)
 The Philosophy of Wine (Magyarból fordította Csepregi Gábor, Editio M Kiadó, Szentendre, 2003)
 Bäume (Editio M Verlag, 2003)
 Filozofia vína (A bor filozófiája) (Magyarból fordította Karol Wlachovský, Kalligram Kiadó, Pozsony, 2003)

Kiadatlan művei

 Fiatalkori versek
 A növényvilág Jókai regényeiben (1912/13)
 Honvédelmünk fejlődése (1913/14)
 Csokonai és Kisfaludy S. lírája (kb. 1920)
 Otto Ernst als Realromantiker (1921)
 A magyar Hyperion (első változat, 1935-37)
 Az öt Géniusz földje (1940)
 [Az egyetlen anthropológia] (1951)
 Napló (1946. Budapest – 1947-51. Szentendre)
 Napló (1953. IX. Inota – 1954. VII. Tiszapalkonya)
 Három megjegyzés Martyn Ferenc képeihez (kb. 1961-63)
 Bruchstück (1963)
 Unicornus (átdolgozott változat, 1963)
 Regényelméleti fragmentum (átdolgozott változat, 1963)
 Lexikon szócikkek (1964)
 Molnár Sándor (1966)

Elveszett (lappangó) művei

 Előjáték (elbeszélés)
 Erdőirtás (elbeszélés)
 Fügefahimnusz (esszé)
 Géza vezér (elbeszélés)
 Ismeretlen szerző (naplójegyzetek)
 Jávorka (kisregény)
 Oroszországi napló (naplójegyzetek)
 Pater Theodor (elbeszélés)
 A pokol költői (tanulmánykötet)
 Simon György szerencséje (kisregény)
 Szabad ég alatt (elbeszélés)
 Szent János éjszakája (kisregény)
 Szombaton vége (kisregény)
 Tíz meg nem tartott előadás (tanulmányok)

Online hozzáférhető művek (válogatás)

 A barátság 
 Direkt morál és rossz lelkiismeret 
 Forradalom a művészetben 
 A háború nagysága és az ember kicsinysége – Oroszországi feljegyzések  
 Interview  
 James Joyce Ulysses-e 
 A jóga metafizikája 
 A logosz-faj 
 Mágia szutra  
 A nagy ember, avagy a hírnév elveszti a hőst (kiadatlan szatirikus írás) 
 Olbrin Joachim csodálatos utazása  
 Pál Antal: Bevezetés a modern karakterológiába  
 Poseidón 
 René Guénon és a társadalom metafizikája  
 Summa Philosophiae Normalis 
 Thoreau 
 Tibeti misztériumok 
 A tükör 
 A világválság 
 A Vízöntő  
 Zen 
Hamvas életműve elérhető itt is...

Irodalom 

Ambrus Lajos (szerk.): Krízis és karnevál – Hamvas Béla emlékezete (Nap Kiadó, 2009)
 Baka Györgyi (szerk.): A beváltás helye. A százhalombattai Hamvas Béla Városi Könyvtár előadóinak írásai Hamvas Béláról a 15 éves népfőiskolai képzés köszöntésére (Hamvas Béla Városi Könyvtár, Százhalombatta, 2012)
 Bódis Zoltán: Hamvas-írás. A hamvasi nyelvszemlélet megközelítése (Kossuth Egyetemi Kiadó, Debrecen, 1997)
 Buji Ferenc: A görögségtől a kereszténységig. A hamvasi hagyományértelmezés stádiumai (Életünk, 2007/2–3., 28–44.)
 Czakó Gábor: Szótárkönyv A-Z (Hamvas Szótár) (Szerzői kiadás, 2001)
 Danyi Zoltán: Kivezetés a szövegből. Hamvas Béla regényei (Irodalmi Jelen Könyvek, Arad, 2008)
 Darabos Pál – Szathmári Botond (szerk.): A nevezetes névtelen – 30 éve hunyt el Hamvas Béla (Osiris, 1999)
 Faragó Ferenc: Hamvas Béla kereszténységszemlélete (Koinónia, 2003. június–július)
 Farkas Attila Márton – Mund Katalin: Rekviem egy elveszett mítoszért. A Hamvas-kultusz (Valóság, 2001/8. 51-64.)
 Isztray Botond: Ugyanis Hamvas Béla (Napkút Kiadó, Káva-Téka Füzetek 78., 2013)
 Kállay Kotász Zoltán: H (Napút-füzetek 106., 2016)
 Kelemen Zoltán: A meseíró Hamvas Béla (Eső, 2001/2.)
 Kelemen Zoltán: Pokoli riport (Új Forrás, 2003/1.)
 Kelemen Zoltán: Töredék és remekmű. Hamvas Béla Karnevál és Regényelméleti fragmentum című műveinek összehasonlító elemzése (Forrás, 1994/4. 38-44. o.)
 Kemény Katalin: Az ember, aki ismerte a saját neveit – Széljegyzetek Hamvas Béla Karneváljához (Akadémiai Kiadó, 1990)
 Kemény Katalin: Élet és életmű (Hamvas Béla Városi Könyvtár, Százhalombatta, 2009)
 Keszi Imre: A füstparipa farka (Diárium, 1946)
 László Ruth – Szathmári Botond (szerk.): Fényvaluta. 110 éve született Hamvas Béla (Helikon, 2007)
 Lengyel András: „…szólj, Szokrates, van értelme még?” – Hamvas Béla filozófia-képe (Forrás, 2005/10.)
 Lőrinczné dr. Thiel Katalin: Hamvas Béla és a "realizálás" (In: Alternatív tradíciók a magyar filozófia történetében.Fehér, M István (szerk.) ; Veres, Ildikó (szerk.) Felsőmagyarország Kiadó, Miskolc, 1999. 385-392.)
 Lőrinczné Thiel Katalin: A hit lovagja és a "várakozó". Kierkegaard hatása Hamvas Bélára (Pro philosophia füzetek, 28., 2001, 143-151.)
 Lőrinczné dr. Thiel Katalin: Maszkjáték (Humán Tudományokért Kiadó, Veszprém, 2002)
 Miklóssy Endre: Hamvas Béla (Új Mandátum Könyvkiadó, 2002)
 Mórocz Zsolt: Öt Hamvas-mondat (Kortárs, 2005/5.)
 Nyitrai Tamás: Hamvas Béla Karneváljának világirodalmi előzményei (Magánkiadás, Budapest, 2019/2021)
 Nyitrai Tamás Hamvas Béla Karneváljának helye a világirodalomban. 2020. 
 Nyitrai Tamás „Minden az Egy varázslata” - Az egyetemes hagyomány Hamvas Béla Karneváljában. In: Hamvas Béla és a hagyomány (esszék, tanulmányok Hamvas Béla emlékére), Pannónia Kulturális Egyesület, Kaposvár, szerk. Farkas Szilárd, Szemes Péter és Zóka Péter, 2020.
 Nyitrai Tamás A kereszténység Hamvas Béla Karnevál című regényében. In: Hamvas Béla és a kereszténység (esszék, tanulmányok Hamvas Béla emlékére), Pannónia Kulturális Egyesület, Kaposvár, szerk. Farkas Szilárd, Szemes Péter és Zóka Péter, 2021 

 Nyitrai Tamás Hamvas Béla Karneváljának előzményei a magyar irodalomban (magánkiadás, Budapest, 2022)
 Odorics Ferenc: Hamvas Béla: posztmodern (Korunk, 2006/július)
 Oravecz Barna: Rejtett struktúrák Hamvas Béla Karnevál című regényében (In: „…még onnét is eljutni túlra…” Nyelvészeti és irodalmi tanulmányok Horváth Katalin tiszteletére, Segédkönyvek a nyelvészet tanulmányozásához XXXIII., Tinta Könyvkiadó, 2004, 472–489.)
Palkovics Tibor: A kárhozattól a védtelenségig. (Hamvas Béla háborúfelfogásának megközelítéséhez.) (In: Tempevölgy, XX. évf.  2018, 1. sz., pp. 42-51.
Palkovics Tibor: Hamvas Béla "aktualitása". (In: Napút, XX. évfolyam 10. szám, 2018 dec., pp. 5-6.)
Palkovics Tibor: "Minden ajtót kinyitni." (Hamvas Béla 1945 és 1950 közötti írásaihoz.) (In: Életünk, LVIII. évf. 2020, 10. sz., pp. 61-80.)
 Szántó F. István: Hamvas Béla és Hölderlin (Szempontok A magyar Hüperión olvasásához) (Új Forrás, 2003/1.)
 Szántó F. István: Hamvas Béla „görög tárgyú” írásai és a Sziget-mozgalom (Kortárs, 2003/8.)
 Szathmári Botond (szerk.): Gyémántnál keményebb – 100 éve született Hamvas Béla (Mont Humán Menedzser Iroda Kft., 1997)
 Szathmári Botond: A hagyománytudat szerepe a XXI. században (Hamvas Béla nyomán) (Polisz, 2003/április-május)
 Szepesi Attila: Hamvas Béla esszéi (Tiszatáj, 1995/4.)
 Szentkuthy Miklós: Gyermek keresztes hadjárat (Magyarok, 1947. október)
Hamvas szókincstár, Szakács Gábor szerkesztésében
Veres, Ildikó: A bor mint hieratikus maszk – Hamvas Béla kérdésfeltevései az életvilág és a „bor filozófiája” közötti összefüggésekre pp. 135-147.In: Garaczi, Imre (szerk.) Érték és sors : Nemzetpolitika – kulturális örökség – identitás. Veszprém, Magyarország : Veszprémi Humán Tudományokért Alapítvány, (2012) p. 449
Veres, Ildikó: Hiány és létteljesség, Budapest, Magyarország : L'Harmattan Kiadó (2017) , 220 p.
Veres, Ildikó: Protestáns magyar bölcselők emberképe 2. EGYHÁZTÖRTÉNETI SZEMLE 19. évfolyam 2. szám A. D. MMXVIII pp. 92-109. , 18 p. (2018)
Veres Ildikó: Hallgatás, hallgatólagos tudás, hazugság fogalomkörei Polányi Mihály és Hamvas Béla gondolatvilágában. ARC ÉS ÁLARC 3 : 1 pp. 197-219. , 22 p. (2019)
Veres, Ildikó: Valóság és imagináció néhány hazai művészetelméletben MAGYAR MŰVÉSZET: A MAGYAR MŰVÉSZETI AKADÉMIA ELMÉLETI FOLYÓIRATA VIII. : 1 pp. 82-87. , 6 p. (2020)
 Weiner Sennyey Tibor: Hamvas Béla ezerarcú és egyszerű élete és műve (Esszék. Első kiadás. Orpheusz Kiadó. Budapest. 2019. Második kiadás. Magyar PEN Club. 2019.)

Jegyzetek

Források  
 Darabos Pál: Hamvas Béla. Egy életmű fiziognómiája. I-III. (Hamvas Béla Kultúrakutató Intézet, 2002)
 Darabos Pál – Molnár Márton (szerk.): In memoriam Hamvas Béla – Visszaemlékezések Hamvas Bélára (Hamvas Intézet, 2002)
 Dúl Antal: A pácban mindenki benne van (hamvasbela.org)
 Hamvas Béla művei (Kortárs Magyar Írók 1945–1997)
 Kis Tamás: Kultusz és intimitás. Beszélgetés Dúl Antallal, a Hamvas-hagyaték gondozójával (lato.ro)
 Nemoda Lászlóné: Hamvas Béla családi emlékezete (HetiVálasz.hu, 2007.10.11)

További információk 

Hamvas Béla művei a MEDIO Kiadó oldalán
Hamvas Béla életrajza a MEDIO Kiadó oldalán 
A Hamvas Béla Alapítvány közösségi oldala
Dr. Buttyán Kornélné Molnár Márta – Béla bácsi, vagyis a másik Hamvas Béla 
 Danyi Zoltán – Derű, boldogság. Konyhaszekrény
 Danyi Zoltán – Regény és alkímia 
 Gerlóczy Ferenc – A sikerkenyőcs
 Hamvas Béla Collegium 
 Hamvas Béla idézetek
 Hamvas-fürt Bordíj átadása
 Hamvas Intézet honlapja
 Horváth Róbert – Apolitikus volt-e Hamvas Béla?
 Horváth Róbert – Hamvas Béla és a magyarság (előadás)
 In memoriam Hamvas Béla (Farkas Jenő dokumentumfilmje)
 Kornis Mihály – A Tarot kártya 16. lapja, avagy Hamvas Béla a színházról
 A láthatatlan történet (Hamvas után a Karnevál)
Nyitrai Tamás honlapja a Karneválról https://hamvas-karneval-nyitrai-2021.mozello.hu/
Nyitrai Tamás Hamvas Béla Karneváljának világirodalmi előzményei. Budapest, 2019
Nyitrai Tamás Hamvas Béla Karneváljának előzményei a magyar irodalomban. Budapest, 2022
 Orbán Péter – Hamvas Béla és az esszé (előadás) 
 Simándi Ágnes – Filozófus a raktárban (Hamvas Béla szellemi öröksége) 
 Szabados György – Hamvas Béla és a zene
 Szántó F. István: Egy megkésett monográfia 
 Századfordító magyarok – Hamvas Béla (Ocsenás Tamás filmje, MTV Videótár)
 Tóth Judit – Weöres Sándor és Hamvas Béla találkozása

Magyar filozófusok
Magyar írók
Magyar könyvtárosok
Ezoterikus írók
Posztumusz Kossuth-díjasok
Magyar Örökség díjasok
Magyarok, akikről kisbolygót neveztek el
Eperjesiek
Zuglóiak
1897-ben született személyek
1968-ban elhunyt személyek