alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Elaine Chao

Elaine Lan Chao (kineski: 趙小蘭, pinyin: Zhào Xiǎolán, Wade-Giles Chao Hsiao-lan; 26. 3. 1953. – ), američka političarka i 24. po redu sekretar za rad. Ona je prva Amerikanka azijskog porijekla koja je ikada služila u federalnom kabinetu.

Rođena je na Tajvanu kao dijete šangajskog poduzetnika i kineske historičarke. S osam godina joj se familija preselila u SAD, gdje je stekla niz diploma iz ekonomije i menadžmenta. Ukupno ima oko 26 raznih akademskih titula dodijeljenih od strane visokih škola širom svijeta.

Većinu svoje karijere je provela u bankarstvu, ali i u raznim republikanskim administracijama. Predsjednik George H.W. Bush ju je 1989. godine imenovao zamjenicom sekretara za transport, a 1991. je postala direktoricom Mirovnog korpusa te ustanovila program te organizacije u post-komunističkoj Istočnoj Evropi.

1990-ih je vodila United Way of America, te bila aktivna u konzervativnom trustu mozgova zvanom Fondacija Heritage.

Godine 2001. ju je George W. Bush imenovao sekretarom za rad u svojoj administraciju i tu dužnost obavljala je do 2009. godine.

Elaine Chao je udana za Mitcha McConnella, republikanskog senatora iz Kentuckyja i glavnog biča u republikanskoj senatskoj frakciji.

Američke političarke
Bushova administracija
Donald L. Evans

Donald Louis Evans (27.7. 1946.-) je bivši i 34. po redu američki sekretar za trgovinu. Poznat je kao dugogodišnji bliski prijatelj Georgea W. Busha u čijoj administraciji je preuzeo to mjesto 20.1. 2001. 

Evans, koji je rođen i obrazovan u Teksasu, 1975. se doselio u Midland i bavio vađenjem nafte. Tamo se sprijateljio s mladim Bushom te kasnije sudjelovao u njegovim izbornim kampanjama za guvernera Teksasa 1994. i 1998. godine. Godine 2000. je vodio Bushovu izbornu kampanju za predsjednika SAD.

Kada je 9.11. 2004. Bijela kuća najavila Evansovu ostavku, mnogi su bili iznenađeni, jer se vjerovalo da će ostati u administraciji, makar na drugom položaju. Na mjestu je ostao do 7.2. 2005. kada ga je naslijedio Carlos M. Gutierrez.

Donald Evans je oženjen za Susan Marinis Evans, s kojom ima dvije kćeri, sina i unuka.

Evans, Donald L.
Carlos M. Gutierrez

Ovo je članak o kubansko-američkom poslovnom čovjeku Carlos M. Gutiérrezu. V. Carlos Gutiérrez za ostale ličnosti s istim imenom.

Carlos M. Gutierrez (originalno Gutiérrez) (4.11. 1953.-) je 35. američki sekretar za trgovinu, koji je naslijedio Donalda Evansa. Gutierrez je poznat kao bivši predsjednik odbora i glavni direktor kompanije Kellogg.

Gutierrez se rodio u Havani, glavnog gradu Kube, u familiji vlasnika plantaže ananasa. Kada su pobjednički Castrovi revolucionari plantažu eksproprirali, Gutierrez je zajedno s porodicom emigrirao u Miami na Floridi. 

Familija se kasnije preselila u Meksiko, gdje se Gutierrez školovao i 1975. godine zaposlio u Kellogu. Postepeno je napredovao u korporaciji da bi se početkom 1990-ih preselio u SAD i postao potpredsjednikom kompanije. Godine 1999. je postao njen glavni direktor.

Na to mjesto podnio ostavku kada ga je 9.11. 2004. predsjendik Bush imenovao za sekretara za trgovinu u svojoj administraciji. Od Senata je potvrđen 24.1. 2005. a na dužnost stupio 7.2. 2005.

Carlos M. Gutierrez ima suprugu, sina i dvije kćeri.

Vanjske veze 

 Gutierrez Sworn In 
 Official biography on Kellogg's site
 Official White House announcement
 Carlos Gutierrez's political donations 

Američki političari
Gale Norton

Gale Ann Norton (11.3. 1954.-) je 48. američki sekretar za unutrašnje poslove, trenutno u ostavci. 

Gale Norton je 1978. godine diplomirala pravo na Univerzitetu u Denveru i priključila se Libertarijanskoj stranci. Tamo se istakla kao zagovornik stavova da je odsutstvo intervencije države, odnosno slobodno tržište najbolja garancija zaštite okoline. 

Godine 1991. Gale Norton je postala glavni državni advokat Colorada, i na toj funkciji ostala do 1999. godine. U međuvremenu se priključila Republikanskoj stranci te je 1996. godine pokušala ishoditi nominaciju za američki Senat. Tada ju je porazio Wayne Allard, što mnogi tumače njenim liberalnim stavovima o abortusu.

Nakon pobjede Georgea W. Busha na predsjedničkim izborima 2000. Gale Norton je imenovana, a potom potvrđena na mjesto sekretara za unutrašnje poslove u njegovoj administraciji.

10.3. 2006. je najavila svoju ostavku te planove da formalno odstupi krajem marta. 16.3. 2006. Bush je nominirao Dirka Kempthornea, guvernera države Idaho, kao njenog nasljednika.

Eksterni linkovi 
 Gale Norton's Anti-Environmental Background  from the Sierra Club
 Gale Norton at Sourcewatch
 Face to Face with Honesty in the DOI
 Profile : Gale Norton Voltaire Network, Sept. 17, 2004
 Gale Norton search on High Country News 

Norton, Gale
Norton Gale
Zulu mitologija

Zulu vjeruju u boga stvoritelja svijeta pod imenom Nkulunkulu, ali taj bog ne dolazi u doticaj s ljudima i nema nikakve interese za njihov svakodnevni život. zbog toga većina pripadnika plemena svakodnevno komunicira s duhovima svojih predaka. Da bi to uspjeli, moraju se koristiti vradžbinama.Sve nesreće i neuspjesi rezultat su crne magije, odnosno zlih vradžbina ili pak uvrijeđenih duhova, ništa se ne događa nekim prirodnim uzrokom.

Vrhovno božanstvo u Zulu mitologiji je Unkulunkulu. On je, takodje, stavaralac čovečanstva. 
Umvelikangi je bog neba. On šalje munje na zemlju, a njegov glas je grom. Takodje, ovaj bog stvara zemljotrese. 
Mamlambo je boginja reka, odnosno vode.
Nokhubulvane je boginja koja je stvorila dugu i kišu. Ona je i boginja zemljoradnje. 
Tikolose je bog - patuljak sa samo jednom polovinom tela. On se upušta u bitke sa ljudima i uglavnom ih ubija, a ukoliko ga neko pobedi on ga uči raznim vrstama magije. 
Unvabu je pretstavljen u vidu kameleona. On je poslat na zemlju da uči ljude besmtrnosti.

Mitologija
Polinezijska mitologija

Oceanija je kontinent raskomadana na mnoštvo otoka i otočića (ima ih oko trideset tisuća). Stanovnici ovih otoka (oni izvorni, starosjedioci) smatraju da su njihovi nekadašnji preci bili ribe i kornjače, a u današnji oblik doveli su ih njihovi bogovi. Ti stanovnici Južnih toplih mora još i danas vjeruju da su nekada davno prije njihovi otoci činili jedinstven i kompaktan kontinent, a bogovi su ih razdvojili poradi neposlušnosti jedne djevojke. 

Kako je to zapamtila njihova mitologija: ' … Jednoga dana u vrijeme provedbe vjerske svečanosti, umjesto da ostane u kući, kako ne bi uznemirila bogove, jedna mlada djevojka odluči poći na kupanje. Da bi je bogovi kaznili za neposluh oni joj pošalju grčeve u mišiće i djevojka se stane utapati. Veliki orao koji je to vidio pokuša da djevojci ukrade dušu, no, djevojka se toliko otimala da je podigla silne valove koji su potopili zemlju, a nad morem je ostalo samo nekoliko manjih otoka. Bogovi je kazne tako da je pretvore u ribu imena Tahiti, a bila je toliko velika da se od njezinog izmeta svakog dana pojavio jedan novi otok. To je trajalo toliko dugo dok bogovi nisu bili zadovoljni kaznom za neposlušnu djevojku, a onda i nju samu pretvore u veliki otok. Velika leđna peraja pretvorila se u visoku planinu koja se i danas vidi na otoku Tahiti. No, djevojka se ni tada nije mogla smiriti, pa bi povremeno i kao otok zaplivala, a u tim trenucima opet bi stradavali ljudi koji su živjeli na tom otoku. Opet su se umiješali bogovi, pa su poslali velikog ratnika i junaka imena Tafai da prikuje za dno ribu-djevojku-otok za dno oceana. Kad je Tafai to doista i učinio otok Tahiti više se nije micao i ljudi su mogli mirno živjeti bez straha.' Otok Tahiti još je i danas miran i plijeni svojom ljepotom egzotike.

Polinezija
Mitologija
Japanska mitologija

Japanska mitologija je zbirka tradicionalnih i narodnih priča kao i vjerovanja nastala na otocima japanskog arhipelaga. Šintoizam i budizam su temelj japanske mitologije. Povijest tisuća godina kontakata s mitovima Kine, Koreje, Ainu naroda i Okinawan naroda su također ključni utjecaji u japanskoj mitologiji.

Japanski mitovi vezani su za topografiju arhipelaga kao i za poljoprivredno utemeljenu narodnu religiju, a šintoistički panteon drži bezbroj kamija ( na japanskom za "boga" ili "duhove"). Ovaj će članak govoriti o kozmogoniji, važnim božanstvima, modernim interpretacijama, kulturnom značaju i utjecaju tih mitova.

Dva važna izvora za japanske mitove kakvi su danas prepoznati su Kojiki i Nihon Shoki. Kojiki, ili "Zapis o drevnim stvarima", najstariji je preživjeli zapis o mitovima, legendama i povijesti Japana. Uz to, Shintōshū opisuje porijeklo japanskih božanstava iz budističke perspektive.

Jedna značajna karakteristika japanske mitologije je njezino objašnjenje podrijetla carske obitelji koja se povijesno koristila za dodjeljivanje božanstva carskoj liniji.

Izvori 

Japanska mitologija
Mitologija
Mitologija
Samburu

Samburu je afričko pleme u srodstvu je s plemenom Maasai. Žive povrh ekvatora, gdje podnožje planine Kenije prodire u sjevernu pustinju, te djelomično južno od jezera Turkana u provinciji Rasjedne doline u Keniji.

Oni su polunomadski pastiri koji žive brinući se za stada krava, ovaca, koza i deva. Mlijeko im je glavna prehrambena namirnica. Ponekad ga miješaju s krvlju. Meso se jede samo u specijalnim prilikama. Najčešće prave juhe od različitog korjenja i kore drveća, a ako žive u području gdje ga mogu uzgajati, jedu i povrće. Što se odjeće tiče, najčešće se nosi tradicionalno žarkocrvena tkanina koju omotavaju oko sebe kao suknju te ogrlice spravljene od mnoštva perli, narukvice i naušnice, osobito ako žive dalje od velikih gradova.

Samburu su se razvili nakon jedne od kasnijih migracija iz Sudana, uzvodno od Nila. Dalje širenje grupe naroda govornog područja Maa, poticalo je nastavak kretanja prema jugu, vjerojatno i pod pritiskom širenja prostora koje se nalazilo pod zaštitom organizacije Borane na istom području. Maa-narod je nekaada živio ovdje i borio se od planine Mt. Elgona do Malindija i južno od Rasjedne doline (rift valley) u Tanzaniji. Samburu danas žive u ranijim naseljima grupe maa. Oni koji su se premjestili na jug (maasai), zadržali su nomadski način života sve do nedavno, kada su se također počeli baviti ratarstvom. Jezik plemena samburu također se naziva samburu. To je zapravo ma jezik koji je vrlo blizak dijalektima maasaija.

Obično između 5 i 10 obitelji smješteno je u taborima 5 tjedana, a onda se sele na nove pašnjake. Muškarci se brinu za ispašu stoke, koja je glavni izvor namirnica. Žene su zadužene za održavanje pokretnih daščara, mužnju krava, donošenje vode i nabavku drva za vatru. Kuće su im obložene blatom, kožom ili travama razvučenim preko osnovnog (onog pokretnog) kostura same kuće. Ograda od koplja okružuje dvorište svake obitelji. Dužnosti dječaka i djevojčica ovog plemena jasno su definirane i odvojene. Dječaci drže stoku u krdu i uče se vještinama lova i obrane stada. Djevojčice donose vodu, drvo za ogrijev te kuhaju. I djevojčice i dječaci, da bi službeno postali odrasli, prolaze kroz obred inicijacije koji uključuje učenje i stjecanje odgovornosti odraslih, te obrezivanje penisa, odnosno klitorisa.

Njihovo društvo je dugo bilo organizirano oko stoke i ratovanja (radi obrane, ali i radi napada na druga plemena) pa se vrlo teško mijenjaju u više ograničen, mirniji način života. Značajne dobiti modernijeg načina života obično su neprivlačne pripadnicima samburua. Oni i dalje ostaju više posvećeni tradicionalnom životu i tradicionalnim stavovima (za razliku od svojih maasajskih rođaka).

Etničke grupe Kenije
Paul O'Neill

V.također: Paul O'Neill, igrač bejzbola

Paul Henry O'Neill (4.12. 1935.-) je bivši i 72. američki sekretar za financije. 

O'Neill je odrastao u vojničkoj familiji, i često se selio u djetinjstvu u mladosti, sve dok se nije skrasio u Pittsburghu, koji mu je današnji dom. Diplomirao je ekonomiju te stekao magisterij iz javne uprave. 

Godine 1961. se zaposlio kao kompjuterski analitičar u Upravi za veterane, gdje je radio do 1966. godine. Slijedeće godine se priključio Uredu za menadžment i budžet, gdje je napredovao do ranga zamjenika direktora. Nakon pobjede Jimmyja Cartera na izborima dobio je potpredsjedničko mjesto u
International Paper Company u Pittsburghu, a od 1985. do 1987. je bio predsjednik te kompanije. 

Godine 1988. mu je novoizabrani predsjednik George H.W. Bush ponudio mjesto sekretara za obranu u njegovoj administraciji. O'Neill je to odbio i umjesto toga Bushu preporučio Dicka Cheneya, koji je na kraju i dobio to mjesto. Umjesto toga, O'Neill je od 1987. do 1999. godine rukovodio pitsburškim aluminijskim gigantom Alcoa. Za vrijeme njegovog direktorovanja to je postala jedna od najuspješnijih korporacija na svijetu.

Nakon izborne pobjede, predsjednik George W. Bush mu je ponudio mjesto sekretara za financije. O'Neill je prihvatio i preuzeo dužnost 2001. godine. Međutim, vrlo brzo je došao u sukob s Bushom, jer je njegovu politiku smanjenja poreza uz istovremeno povećanje izdataka za obranu smatrao financijski neodgovornom. O'Neill je te stavove iznosio javno, i s vremenom izgubio Bushovu naklonost. U decembru 2002. godine je prisiljen podnijeti ostavku, a naslijedio ga je John W. Snow.

Početkom 2004. O'Neill je Busha žestoko kritizirao u Price of Loyalty, knjizi novinara Rona Suskinda koja opisuje prve dvije godine predsjednikove administracije.

Vanjski linkovi 
 Aid to Brazil but No Open [[Hand

O'Neill, Paul
John W. Snow

John William Snow, Ph.D., J.D. (2.8. 1939.-), je trenutni i 73. po redu američki sekretar za financije koji je zamijenio Paula O'Neilla 3.2. 2003. 

John Snow je rođen u Toledu u saveznoj državi Ohio, a diplomirao je ekonomiju i pravo. Prije dolaska na sadašnju funkciju je vršio niz prestižnih dužnosti u američkim korporacijama i akademskim institucijama. Od 1989. do 2003. godine je bio glavni direktor i predsjednik CSX Korporacije.

John Snow je oženjen, te ima troje djece i troje unučadi.

30.5. 2006. Snow je podnio ostavku, a predsjendik Bush ga je na njegovo mjesto nominirao Henryja M. Paulsona.

Eksterni linkovi 

 White House Biography
 Treasury Department Biography 

Snow, John W.
Norman Mineta

Norman Yoshio Mineta (12.11. 1931.-) je američki demokratski političar koji se trenutno nalazi na funkciji sekretara za transport u administraciji predsjednika Georgea W. Busha.

Mineta je rođen u kalifornijskom gradu San Jose u familiji japanskih imigranata. Nakon japanskog napada na Pearl Harbor, Mineta je, kao i mnogi Amerikanci japanskog porijekla, prisilno interniran s kalifornijske obale u unutrašnjost.

Logor u gradu Cody u Wyomingu gdje je bio smješten su povremeno posjećivali skauti, među kojima i budući senator Alan K. Simpson, koji će Mineti postati dugogodišnji prijatelj.

Godine 1953. Mineta je diplomirao ekonomiju, a potom se priključio američkoj vojsci, te je u Japanu i Južnoj Koreji služio kao obavještajni oficir. Nakon toga se priključio očevom osiguravajućem društvu.

Politikom se počeo baviti 1967. godine, kada ga je gradonačelnik San Josea imenovao na ispražnjeno mjesto u gradskom vijeću. Godine 1969. postao je zamjenik gradonačelnika, a dvije godine kasnije i gradonačelnik te tako ušao u historiju kao prvi azijski Amerikanac kome je to uspjelo u jednom većem gradu.

Godine 1975. je izabran u Dom zastupnika američkog Kongresa, gdje je sjedio do 1995. godine. Nakon toga je radio u korporaciji Lockheed, a 2000. godine ga je predsjednik Bill Clinton imenovao za sekretara za trgovinu. Mineta je tako postao prvi Amerikanac azijskog porijekla u federalnom kabinetu.

Nakon izborne pobjede, George W. Bush mu je ponudio mjesto sekretara za transport. Mineta je pristao i danas je jedini član Demokratske stranke u njegovom kabinetu. 

Mineta je odigrao važnu ulogu za vrijeme napada 11. septembra. Po njegovoj naredbi su nad zračnim prostorom SAD prisilno spušteni svi civilni avioni, a odmah je istu naredbu dao i njegov kanadski kolega. Mineta je nekoliko dana nakon napada izdao još jednu naredbu, kojom zračnim linijama zabranjuje profiliranje putnika po rasi.

23.6. 2006. je predsjedniku Bushu podnio ostavku, koja će na snagu stupiti 7.7.

Mineta, Norman
John Ashcroft

John David Ashcroft (9.5. 1942) je američki republikanski političar, poznat kao bivši guverner države Missouri, bivši senator te ministar pravde u administraciji predsjednika Georgea W. Busha. 

Ashcroft je rođen u Chicagu, a na školovao se na Yaleu te Univerzitetu u Chicagu, gdje je dobio diplomu prava 1967. godine.

Godine 1973. ga je tadašnji guverner države Missouri imenovao za glavnog državnog revizora. 1976. i 1980. je izabran za vrhovnog državnog advokata u Missouriju. Godine 1984. je izabran za guvernera Missourija, a tu će funkciju zadržati i nakon izbora 1988. godine.

Godine 1994. Ashcroft je izabran u američki Senat. Tamo se istakao kao žestoki kritičar Billa Clintona, ali i razvio reputaciju jednog od najgorljivijih konzervativaca u Republikanskoj stranci. Ashcroft, koji pripada pentekostalnoj Crkvi Skupštine Božje, je postao česta predmeta kritika koje drže da je Republikanska stranka postala taocem vjerskog fundamentalizma, čiji je upravo Ashcroft najpoznatiji predstavnik.

Na senatskim izborima 2000. godine Ashcroftu kao demokratski kandidat se suprotstavio guverner Mel Carnahan. Dva tjedna prije izbora, Carnahan je poginuo u avionskoj nesreći, ali je, zbog izbornog zakona njegovo ime ostalo na listiću. Carnahanov zamjenik Roger Wilson je odlučio da će u slučaju da Carnahan bude izabran, na ispražnjeno senatsko mjesto imenovati njegovu udovicu Jean Carnahan. Ashcroft, koji je nakon smrti protukandidata prekinuo kampanju, je tijesno pobijeđen, ali nije osporio izbor Jean Carnahan za američki Senat.

Zbog činjenice da je poražen od mrtvog čovjeka, kao i rezultata predsjedničkih izbora koji su pokazali duboku podijeljenost američkog biračkog tijela, Ashcroft se kao predstavnik američke krajnje desnice nije smatrao ozbiljnim kandidatom za mjesto u Bushovoj administraciji. Kada ga je Bush ipak imenovao za vrhovnog advokata, demokrati u Senatu su pokušali spriječiti njegovu potvrdu. 

Ashcroft je u Bushovoj administraciji ostao upamćen kao jedan od najvatrenijih zagovornika Patriotski zakon. Time je stekao još više neprijatelja u liberalnom i lijevo orijentiranom dijelu američke javnosti, koji su mu ranije spočitavali represivne stavove prema konzumaciji lakih droga i slobodi izražavanja.

Svoju reputaciju konzervativca Ashcroft je potvrdio odlukom da se u američkom Ministarstvu pravde prekriju skulpture ženskih aktova, što je povučeno tek s dolaskom njegovog nasljednika 2005. godine. 

Ashcroft se pored politike bavi i muzikom, te je autor i izvođač pjesme "Let the Eagle Soar". Ta pjesma, koju je Ashcroft izveo prvi put izveo 2002. godine, satirički je iskorištena od strane Michaela Moorea u dokumentarcu Fahrenheit 911, ali je korištena i kao dio službenog programa na drugoj Bushovoj inauguraciji.

9.11. 2004. Ashcroft je najavio ostavku na svoj položaj, a 3.2. 2005. ga je naslijedio Alberto Gonzales.

Ashcroft danas radi u Washingtonu kao lobist.

Ashcroft, John
Ashcroft, John
Alberto Gonzales

Alberto R. Gonzales (4.8. 1955.) je bio 80. po redu vrhovni advokat SAD, prvi Hispanoamerikanac koji služi na toj funkciji. 

Alberto Gonzales se rodio u teksaškom gradu San Antonio kao drugo od osmoro djece u familiji meksičkog porijekla. Odrastao je u Houstonu, gdje se istakao u srednjoj školi. Godine 1973. priključio se američkom ratnom zrakoplovstvu, a 1975. upisao Zrakoplovnu akademiju. Odatle se prebacio na Univerzitet Rice u Houstonu gdje je 1979. godine stekao diplomu iz političkih nauka, a na Harvardu 1982. godine i diplomu prava.

Gonzales se od 1982. do 1994. godine bavio privatnom advokatskom praksom. Godine 1994. ga je novoizabrani guverner George W. Bush imenovao svojim glavnim pravnim savjetnikom. Godine 1997. Gonzales je postao teksaški državni sekretar, a 1999. i sudac teksaškog vrhovnog suda.

Godine 2001. Bush ga je imenovao glavnim pravnim savjetnikom Bijele kuće. Na tom položaju je postao poznat po kontroverznom memorandumu u kojem iznosi svoje mišljenje kako SAD u Ratu protiv terorizma ne smiju biti vezane Ženevskom konvencijom, kada su u pitanju zarobljeni pripadnici terorističkih formacija, odnosno da se oni mogu tretirati kao neprijateljski borci te im se uskratiti prava koja pripadaju ratnim zarobljenicima. Na temelju tog mišljenja su SAD osumnjičenike za terorizam smještale u logor u Guantanamu. 

Još je kontroverzniji bilo memorandum u kome Gonzales tvrdi kako se u postupku s osumnjičenim teroristima mora primjenjivati što uža definicija pojma tortura, odnosno da se u svrhu pribavljanja informacija mogu koristiti sve metode izuzev onih koje izazivaju smrt, trajni invaliditet ili ozbiljno narušavanje zdravlja. Zbog tih stavova je Gonzales na sebe navukao bijes liberalne javnosti koja ga drži oličenjem svega najgoreg što se vezuje uz Bushovu administraciju.

Zbog toga je Bushova najava da će, nakon ostavke Johna Ashcrofta, Gonzalesa imenovati za novog vrhovnog advokata SAD izazvala žestok otpor liberalne javnosti kao i demokratskih senatora koji su pokušali spriječiti njegovu potvrdu. Gonzales je, međutim, glatko prošao i preuzeo dužnost 3.2. 2005.

Samo nekoliko mjeseci kasnije Gonzales je američkoj liberalnoj javnosti postao prihvatljiv kada se počeo spominjati kao moguća zamjena za Sandru Day O'Connor, sutkinju Vrhovnog suda koja je najavila umirovljenje. Gonzales, iako sebe opisuje kao katolika, ima liberalne stavove o abortusu i cijelom nizu društvenih pitanja. Zbog tih se stavova Gonzalesovoj kandidaturi oduprla Republikanska stranka, te je Bush bio prisiljen imenovati kandidate kao što su John Roberts i Samuel Alito.

Godine 2006. Gonzales je postao predmetom kontroverze, odnosno optužbi da je federalne tužioce smjenjivao na temelju političkih, a ne stručnih kriterija. Zahtjevi za njegovom ostavkom su intenzivirali otkako je Demokratska stranka preuzela većinu u Kongresu, a on i njegovi potčinjeni bili podvrgnuti ispitivanju od strane kongresnih i senatskih odbora. 24.8. 2007. je podnio, a 27.8. 2007. objavio ostavku.

Vanjske veze 

Gonzales, Alberto
Gonzales, Alberto
Beduinska mitologija

U arapskoj pustinji, na tom golemom sušnom i negostoljubivom području, uvijek istoga krajobraza, žive beduini. Poradi kroničnog i stalnog nedostatka vode beduini moraju biti neprekidno u pokretu sa svojim stadima kako bi najbolje iskoristili rijeke i oskudne livade koje su jedini izvor hrane i pojila za njihova stada. Malobrojne oaze raštrkane pustinjom bile su i jesu njihove nezaobilazne postaje u etapama njihovih lutanja. 

Ti pustinjski nomadi plašili su se džina – malih zlih duhova koji su bili muškog i ženskog roda. Džini su se skrivali posvuda: u šupljinama drveća, u izvorima vode, ispod pijeska… Nikako nije bilo dobro dražiti i izazivati ih, jer bi time čovjek na sebe navukao hrpu nevolja, pored svih onih koje su ga pratile u negostoljubivoj pustinji. 

Glavno svetište i štovalište božanstava beduina nalazilo su u gradu Meki, u Ćabi. Ćaba je zgrada u kojoj stanuju bogovi i božanstva beduina, a tu se i čuva misteriozan crni kameni blok, koji pak je bio okovan u istočnom kutu. (Najvjerojatnije se radi o dijelu nekog meteorita koji je pao s Neba, a beduini su mu pripisali nadnaravnu moć. 

Ipak najviše štovatelja i poklonika imala je božica Allat (ženska izvedba od Alah, kako Alah znači bog, onda je Allat najvjerojatnije božica), zatim svemoćni al-Uzza i božica Manat (Sudbina), koja je rezala životnu nit svakog ljudskog bića kada bi za to nastupio trenutak. Nad svima je vladao bog Sunca imena Hobal koji je prikazan u Ćabi kipićem od crvenog korneola.

Arapi
Mitologija
Colin Powell

General Vojske SAD Colin Luther Powell (u mirovini) KCB (5.4., 1937.-18.10., 2021.) bio je američki vojskovođa, diplomat i političar poznat po tome što je 2001. godine od predsjednika Georgea W. Busha imenovan za državnog sekretara SAD te tako postao najviše rangirani crni Amerikanac u historiji SAD. Powell je poznat i kao načelnik Zajedničkog generalštaba SAD zaslužan za američku pobjedu u zaljevskom ratu.

Njegov sin Michael Powell je bivši predsjednik Federalne komisije za komunikacije.

Powell, koji je Bushovu administraciju napustio 2005. godine, postao je jedan od kritičara rata u Iraku, te jedan od savjetnika predsjednika Baracka Obame.

Powell, Colin
Powell, Colin
Powell, Colin
Condoleezza Rice

Condoleezza Rice (14.11. 1954.-) je američka republikanska političarka koja je bila 66. po redu državni sekretar SAD, odnosno drugi po redu u administraciji predsjednika Georgea W. Busha. Na tom je položaju naslijedila Colina Powella 26.1. 2005. nakon njegove ostavke. Njen zamjenik je bio Robert Zoellick.

Condoleezza Rice je u Bushovom prvom mandatu (2001-2005) služila kao savjetnica za nacionalnu sigurnost. Prije toga je kao profesor predavala političke nauke, na Univerzitetu Stanford gdje od 1993. do 1999. služila kao provost.

Rice, Condoleeza
Rice, Condoleeza
Iran-Kontra afera

Afera Iran-Kontra ili afera Iran-Contra (ponekad znana i kao Irangate) je naziv politički skandal koji je izbio u SAD krajem 1986. godine kada se otkrilo kako je administracija predsjednika Ronalda Reagana tajno prodavala oružje Iranu, koji je u to vrijeme ratovao s Irakom, a tako skupljena financijska sredstva koristila kako bi se, zaobilazeći tadašnje američke zakone, podržavali kontraši - antikomunistički gerilci koji su ratovali protiv sandinističkog režima u Nikaragvi.

Plan je također bio motiviran nastojanjem da se poboljšaju diplomatski odnosi s Iranom, odnosno ishodi puštanje američkih i zapadnih talaca koje je u Libanonu držala šijitska milicija Hezbollah, blisko povezana s iranskim vođom ajatolahom Homeinijem.

Otkriće tih tajnih poslova u novembru iste godine je ozbiljno uzdrmalo Reaganovu administraciju te načelo autoritet dotada izuzetno popularnog predsjednika. Tome je doprinijela činjenica da je pukovnik Oliver North, pomoćnika savjetnika za nacionalnu sigurnost Johna Poindextera, zajedno sa svojom sekretaricom Fawn Hall, uništavao dokumente vezane uz slučaj. 

Reagan je u svrhu istrage imenovao posebnu predsjedničku, tzv. Towerovu komisiju. Njeni nalazi su teretili Poindextera, Northa i sekretara za obranu Caspara Weinbergera, ali ne i Reagana. Međutim, Kongres, kojim je tada dominirala Demokratska stranka, u svojim službenim zaključcima od 18.11. 1987. je predsjednika proglasio "krajnje odgovornim" za "prezir prema vladavini zakona". North i Poindexter su 16.3. 1988. optuženi, a kasnije i osuđeni za ometanje pravde i slična krivična djela. Međutim, njihove presude su oborene na višim sudovima, a novi postupci su ostali nepokrenuti.

Nade demokrata da će afera Iran-Kontra imati isti efekt kao afera Watergate nisu se ostvarile. Reagan se uspio uvjeriti američku javnost da nije znao za postupke svojih potčinjenih, te je povratio svoju popularnost. North, jedan od ključnih aktera, je, pak stekao velike simpatije u antikomunističkom i desno orijentiranom dijelu američke javnosti.

1980-e
Iran-Kontra
Vojno-industrijski kompleks
Historija Irana
Američko-iranski odnosi
Mit

Mit je u bajci, pesmi i sl. izražena tvorevina prednaucnog i fantazijom prožetog (obično magično-religionznog) mišljenja, kojom narod na primitivnom stupnju razvitka objašnjava postanak prirodnih bića i pojava.

V. također
Mitologija

Mitologija
John Poindexter

Admiral američke RM John Marlan Poindexter (rođen 12.8. 1936. u Odonu u saveznoj državi Indiana) je američki admiral, državni službenik i poslovni čovjek najpoznatiji po tome što je bio zamjenik savjetnika za nacionalnu sigurnost, odnosno savjetnik za nacionalnu sigurnost u administraciji američkog predsjednika Ronalda Reagana.

Poindexter je godine 1958. stekao diplomu inženjera na mornaričkoj akademiji u Annapolisu. Od 1961. do 1964. je sudjelovao u nizu istraživačkih projekata na Caltech|Kalifornijskom institutu za tehnologiju, gdje je stekao diplome iz fizike i nuklearne fizike.

Poindexter je istovremeno služio na niz dužnosti u američkoj ratnoj mornarici, gdje je bio jedan od pionira u korištenju kompjutera u upravljanju ratnim operacijama.

Godine 1981. predsjednik Reagan je imenovao svojim vojnim savjetnikom. 1983. godine je postao zamjenik, a 1985. i savjetnik za nacionalnu sigurnost. Na svom položaju je odigrao važnu ulogu u razvoju programa Ratovi zvijezda, kao i američkoj invaziji na Grenadu te zračnom napadu na Libiju. Zbog kontroverzne uloge u aferi Iran-Kontra je 1987. godine podnio ostavku na sve javne dužnosti.

1990. godine je zbog laganja kongresnim odborima, uništavanja dokaza i ometanja pravde osuđen na nekoliko godina zatvora, ali je 1991. godine ta presuda oborena u žalbenom postupku.

Nakon toga je Poindexter radio u nizu softverskih i informatičkih kompanija.

U decembru 2002. godine ga je predsjednik George W. Bush imenovao direktorom Ureda za informatičku svijest, posebnu agenciju DARPA-e čiji je cilj koordinacija informatičkih resursa u svrhu nacionalne sigurnosti. Poindexter je tamo predložio stvaranje posebne elektronske burze u svrhu prikupljanja podataka o mogućim terorističkim akcijama. U augustu 2003. američki Kongres je ukinuo Ured za informatičku svijest.

Poindexter je oženjen i ima nekoliko djece. Supruga mu je 13 godina bila svećenica Episkopalne crkve prije nego što se preobratila na katoličanstvo.

Poindexter, John
James Madison

James Madison (16.3. 1751. - 28.6. 1836.) je bio američki političar i državnik, najpoznatiji po tome što je služio kao kao četvrti po redu predsjednik SAD (1809-1817). Također je poznat po tome što je, zajedno s Johnom Jayom i Alexanderom Hamiltonom napisao Federalističke spise, jedno od najslavnijih djela u historiji političke misli. Hamilton također uživa reputaciju Oca američkog ustava.

Madison, sin uglednog zemljoposjednika iz Virginije, sudjelovao je u ratu za nezavisnost kao član Kontinentalnog kongresa od 1780. do 1783. godine. Postavši uvjeren kako je konfederalni sistem preslab za potrebe nove države, zagovarao je snaženje centralne vlasti u odnosu na države-članice. Bio je jedna od ključnih osoba na Ustavnoj konvenciji u Philadelphiji na kojoj je 1787. godine donesen novi Ustav - koji je i danas na snazi. Nakon toga je sudjelovao u izradi Federalističkih spisa kako bi nagovorio javnost država da ratificiraju Ustav.

Rad na izgradnji Ustava je Madison nastavio i kao zastupnik u prvim sazivima američkog Kongresa. Godine 1790. su na njegovu inicijativu doneseni amandmani, koji utemeljuju ljudska i građanska prava u SAD, poznati kao Bill of Rights.

Sredinom 1790-ih je Madison, odbacio svoje federalističke stavove te se priključio novostvorenoj Demokratsko-republikanskoj stranci na čelu s Thomasom Jeffersonom, koja se bila zalagala za slabu centralnu vlast i prava država. Kada je Jefferson 1801. godine izabran za predsjednika, Madison je postao njegov državni sekretar.

Jefferson i Madison su, kao poklonici revolucije, iz ideoloških razloga podržavali Francusku u tadašnjem sukobu s Velikom Britanijom, te držali kako će zahvaljujući britanskoj zauzetosti u Evropi moći američkoj federaciji priključiti Kanadu. 

Madison je 1808. godine izabran za predsjednika, a njegov mandat je bio obilježen sve većom eskalacijom napetosti s Britancima, te pripremama američke javnosti za ono što je tada bilo poznato kao Rat gospodina Madisona. Osim u sjeveroistočnim državama, teško pogođenim ekonomskim embargom protiv Britanije, taj je rat stekao veliku popularnost te je Madison glatko izabran za drugi mandat 1812. godine. 

Međutim, Madison je, slično kao i Jefferson, iz ideoloških razloga smatrao da SAD kao demokratska država ne smiju imati snažnu stajaću vojsku ili ratnu mornaricu. To je SAD skupo koštalo kada je rat konačno izbio te se ispostavilo da se mlada država ipak nije u stanju nositi s britanskom vojnom i pomorskom moći. Amerikanci su u ratu doživjeli teške poraze, ali je pobjeda u bitci u New Orleansa - izvojevana 15 dana nakon sklapanja mirovnog sporazuma - Madisonu, njegovoj stranci i budućim američkim historičarima omogućila da taj fijasko predstave kao blistavu pobjedu.

Kraj mandata je Jefferson proveo nastojeći spriječiti Kongres da odobri izgradnju cesta, kanala i drugih objekata te na taj način ustanovi federalnu vlast na račun država-članica.

Američki političari
Predsjednici SAD
Politički pisci
James Monroe

James Monroe (Monroe's Creek, Virginia, 28.4. 1758. - New York, 4.7. 1831.) je američki političar, poznat kao 5. po redu predsjednik SAD. 

Odrastao u zemljoposjedničkoj familiji u Virginiji, mladi Monroe je sudjelovao u američkom ratu za nezavisnost. 1782. je izabran za člana virginijske skupštine, a od 1783. do 1786[. je sjedio u Kontinentalnom kongresu. Žestoko se protivio ratifikaciji američkog Ustava, držeći da se suverenitet država-članica ne smije dovoditi u pitanje. Zbog toga se priključio Demokratsko-republikanskoj stranci Thomasa Jeffersona te služio na nizu odgovornih položaja u Jeffersonovoj, a kasnije i Madisonovoj administraciji.

Monroe je za predsjednika izabran 1816. godine. Njegovo predsjednikovanje je s vremenom postalo poznato pod nazivom Era dobrih osjećaja, jer je kraj rata s Britanijom kao i ekonomskih nedaća izazvanih oružanim sukobima u Evropi koincidirao s gašenjem oštrih ideoloških sukoba između suprotstavljenih frakcija unutar mlade države. Federalistička stranka se u njegovo doba ugasila, a Demokratsko-republikanska stranka postala praktički jedinom ozbiljnom strankom u SAD.

Monroe je tome pridonio pokazavši veliki talent za zadovoljavanje različitih geografskih i ideoloških frakcija u SAD. Godine 1819. je prva veća nacionalna kriza povodom primitika robovlasničke države Missouri elegantno riješena kompromisom temeljem kojeg je iz sastava New Hampshirea izdvojena nova država Maine te tako očuvana ravnoteža između robovlasničkih i slobodnih država.

Godine 1820. Monroe je izabran za predsjednika gotovo bez ikakve ozbiljne opozicije. Godine 1821. je Španija formalno predala suverenitet nad Floridom. 

Najpoznatiji događaj koji se vezuje uz Monroev predsjednički mandat jest poruka koju je uputio Kongresu 2.12. 1823. i u njoj iznio teze danas poznate kao Monroeva doktrina. U njoj je, povodom ustanka južnoameričkih kolonija protiv Španije i najava da bi evropske sile mogle intervenirati u tom sukobu, utvrdio da se evropske sile nemaju pravo miješati u poslove na američkom kontinentu, dok se SAD, s druge strane, nemaju pravo miješati u sukobe u Evropi. Ta se izjava često smatra začetkom američkog izolacionizma, ali i imperijalizma u odnosu na Latinsku Ameriku.

Po Monroeu je godine 1822. na obali zapadne Afrike nazvano naselje oslobođenih američkih robova, danas poznato kao Monrovia, glavni grad Liberije.

Predsjednici SAD
Američki političari
John Quincy Adams

John Quincy Adams (11.7. 1767. - 23.2. 1848.) je bio američki diplomat, političar i državnik, najpoznatiji po tome što je izabran kao 6. po redu predsjednik SAD.

John Quincy Adams je rođen kao sin američkog političara i budućeg predsjednika Johna Adamsa, koga je kao dijete pratio po diplomatskim misijama u Evropi. Tamo je mladi John Quincy stekao obrazovanje i vrijedno iskustvo temeljem koga će i sam započeti diplomatsku karijeru.

Slično kao i njegov otac, Adams je bio članom Federalističke stranke, te je kao takav izabran u Senat 1803. godine. Međutim, s tom strankom se razišao te se priključio Demokratsko-republikanskoj stranci predsjednika Thomasa Jeffersona.

Adams je diplomatsku karijeru nastavio nakon isteka senatskog mandata, te sudjelovao u pregovorima koji su doveli do sporazuma u Ghentu i završetka anglo-američkog rata 1814. godine. Kao državni sekretar i bliski suradnik predsjednika Jamesa Monroea, Adams se smatra jednim od ko-autora Monroeve doktrine.

Pred kraj Monroeva predsjednikovanja se dotada neprikosnovena Demokratsko-republikanska stranka počela raspadati na nekoliko frakcija, pa se na izborima 1824. godine pojavilo četvorica kandidata. Nijedan od njih u elektorskom kolegiju nije osvojio potrebnu većinu, pa je o predsjedniku odlučio Kongres SAD. John Quincy Adams je, nakon odustanka Henryja Claya, uspio osigurati nužnu većinu i pobijediti glavnog protukandidata Andrewa Jacksona. Clay je poslije postao Adamsov državni sekretar, što je Jacksona nagnalo da Adamsa optuži za korupciju. Adams je ostao upamćen kao posljednji predsjednik izabran na taj način.

Adams se kao predsjednik počeo udaljavati od jeffersonovskih principa o slaboj centralnoj vlasti, te počeo zalagati za veću ulogu federacije u svakodnevnom životu građana SAD. Zbog toga je postao jednim od vođa novostvorene Nacionalne republikanske stranke, ali njegova nastojanja da izgradi ceste, kanale i drugu infrastrukturu nisu zaživjeli.

Godine 1828. je Adamsa na izborima pobijedio Jackson kao kandidat nove Demokratske stranke. 

Adams je nakon poraza prekinuo dotadašanju tradiciju bivših predsjednika koji su se nakon odlaska s funkcije bili prestajali baviti politikom. Kao predstavnik Nacionalne republikanske stranke je izabran u Zastupnički dom Kongresa i tamo ostao do svoje smrti. 

Adams se pred kraj života počeo zalagati za ukidanje ropstva u SAD, a godine 1841. je pred Vrhovnim sudom branio pobunjene afričke robove s broda Amistad.

Adamsov sin Charles Francis Adams je nastavio porodičnu tradiciju te se i sam bavio politikom.

Adams je poznat kao prvi američki predsjednik čiji je lik zabilježen na fotografiji.

Američki političari
Predsjednici SAD
Martin Van Buren

Martin Van Buren (5.12. 1782. - 24.7. 1862.), isto tako poznat po nadimku Old Kinderhook, je američki političar poznat po tome što je bio 8. po redu predsjednik SAD.

Van Buren je prvi predsjednik koji se rodio kao američki državljanin, i jedini kome engleski nije bio maternji jezik. U njegovom rodnom mjestu Kinderhook, kao i u familiji lokalnog gostioničara gdje je odrastao, se umjesto toga govorio nizozemski.

Nakon što se školovao u lokalnoj školi, godine 1796. je otišao u New York studirati pravo. Studij je završio godine 1802, a slijedeće godine je primljen u lokalnu advokatsku komoru.

Van Buren se kao advokat obogatio i stekao dovoljno poznanstava da bi se počeo baviti politikom. Godine 1808. je imenovan za upravnika okruga Columbia u državi New York, a od 1813. do 1821. je bio član Senata države New York.

Godine 1821. Van Buren je izabran u federalni Senat. Tamo se s vremenom počeo povezivati sa frakcijom Demokratsko-republikanske stranke vezanom uz budućeg predsjednika Andrewa Jacksona. Godine 1829. je izabran za guvernera New Yorka, ali je na tu funkciju odmah podnio ostavku kako bi postao državni sekretar u prvoj Jacksonovoj administraciji.

Godine 1832. na prvoj demokratskoj konvenciji, izabran je za potpredsjedničkog kandidata, te je preuzeo tu funkciju nakon Jacksonove izborne pobjede.

Iako Van Buren kao Njujorčanin i zbog nejasnih stavova prema ropstvu nije bio popularan na Jugu, relativno je lako osigurao demokratsku nominaciju 1836. godine zahvaljujući Jacksonovoj podršci. Protiv sebe je imao čak tri kandidata nove opozicijske stranke Vigovaca - koji su se bili nadali da Van Buren neće uspjeti osvojiti većinu elektora, te da će, slično kao i 1824. godine, o predsjedniku odlučivati Kongres. Međutim, zahvaljujući Jacksonovoj karizmi te izvrsno organiziranoj demokratskoj partijskoj mašineriji, Van Buren je glatko izabran na predsjedničku dužnost.

Ubrzo se pokazalo kako Van Buren - iako spretan partijski političar i manipulator - nema karizmu niti državničke spsoobnosti svog slavnog prethodnika. SAD je 1837. godine pogodila velika ekonomska kriza, a ispostavilo se da federalna vlada ne raspolaže ovlastima niti instrumentima kako bi je suzbila. Iste je godine Van Buren stekao veliku nepopularnost zahvaljujući ponudi

Van Buren je stekao veliku nepopularnost. Iako je 1840. godine zahvaljujući svojoj partijskoj mašineriji lako izabran za demokratskog predsjedničkog kandidata, većina glasača se opredijelila za vigovskog kandidata Williama Henryja Harrisona.

Van Buren se nastojao vratiti u Bijelu kuću, ali je pokušaj da to učini 1844. godine zaustavljen već na samoj demokratskoj konvenciji. Četiri godine kasnije je uspio dobiti nominaciju abolicionističke Stranke slobodnog tla, ali nije dobio nijedan glas u elektorskom kolegiju.

Nakon toga je skoro u potpunosti nestao iz politike, iako je na 1860. godine pokušao spriječiti izbor Abrahama Lincolna za predsjednika držeći da bi to dovelo do secesije južnih država i razbijanja američke Unije. Međutim, kada je Lincoln izabran, principijelno je podržao njegovu politiku usmjerenu prema očuvanju jedinstva zemlje.

 
Američki političari
Predsjednici SAD
Amasya

Amasya (nekoć poznata kao Amaseia ili Amasia ) je grad u sjevernoj Turskoj od 91 874 stanovnika, on je i administrativni centar istoimene provincije Amasya u kojoj živi 334 786 stanovnika.

Historija 
Za antike je tu rođen slavni geograf Strabon.

Vanjske veze 

 Amasya Photos 

Gradovi u Turskoj
John Tyler

John Tyler (29. 3. 1790. — 18. 1. 1862.) je američki političar, najpoznatiji po tome što je bio 10. po redu predsjednik SAD.

John Tyler se rodio u porodici uglednog virginijskog zemljoposjednika, političara i budućeg guvernera Virginije Johna Tylera Seniora. Mladi se Tyler također bavio politikom, a nakon kraćeg boravka u američkom Kongresu, i sam je postao guverner Virginije.

Tyler je, kao mnogi južnjački političari svog doba, bio zagovornik prava država-članica te pristaša Demokratsko-republikanske, a kasnije i Demokratske stranke. Međutim, kada je demokratski predsjednik Andrew Jackson nastojao nametnuti autoritet federalne vlasti u nulifikacijskoj krizi, razočarani Tyler se iz protesta okrenuo opozicijskim vigovcima.

Godine 1839. je na izbornoj konvenciji vigovaca određen za potpredsjedničkog kandidata na slijedećim izborima. Svrha toga je bila pomoći predsjedničkom kandidatu Williamu Henryju Harrisonu da dobije glasove na Jugu. Godine 1840. taj plan je uspjelo, te je Harrison izabran za predsjednika, a Tyler postao potpredsjednik SAD.

4. 4. 1841. Harrison je preminuo, a Tyler dva dana kasnije, u skladu s Ustavom, položio predsjedničku zakletvu, postavši prvi predsjednik SAD koji nije izabran na tu dužnost. 

Tyler je odmah nakon stupanja na dužnost razočarao svoje vigovske kolege stavljanjem veta na zakone kojima je cilj bilo povećati ovlasti federalne vlasti. Zbog toga je Tyler isključen iz stranke, a njegov kabinet podnio ostavku. Iako formalno član nijedne stranke, Tyler se u ostatku mandata uglavnom oslanjao na južnjačke demokrate. Vigovci i sjevernjački demokrati su zbog toga blokirali mnoge njegove inicijative, uključujući nastojanje da Republiku Teksas pripoji koji novu državu SAD.

Najvažniji događaj Tylerovog mandata ga umalo nije koštao glave. 28. 2. 1844. se Tyler zajedno s 200 uvaženih gostiju ukrcao na USS Princeton, novu, modernu parnu korvetu američke ratne mornarice na njenoj ceremonijalnoj plovidbi rijekom Potomac. Prilikom ispaljivanja počasnog plotuna, jedan od eksperimentalnih topova je eksplodirao usmrtivši 6, a ranivši 20 ljudi. Među žrtavama su bili Tylerov državni sekretar Abel P. Upshur, mornarički sekretar Thomas Gilmer te ugledni Njjujorčanin Daniel Gardiner.

Gardinerovu kći Juliju je Tyler upoznao upravo na tom kobnom putovanju. Nekoliko mjeseci kasnije njih dvoje su se vjenčali, što je prvi slučaj da se predsjednik SAD vjenčao za vrijeme svog mandata. Tyleru će ona roditi sedmoro djece, što ga, zajedno sa osmoro djece iz prethodnog braka s Letititom Christian čini najplodnijim predsjednikom u historiji.

Nakon isteka mandata Tyler se povukao na svoje imanje u Virginiji. U februaru 1861., u predvečerje građanskog rata, je pokušao ishoditi kompromis između sjevernih i južnih država. Kada u tome nije uspio, savjetovao je Virginiji da se otcijepi, a sam je kasnije služio u Kongresu Konfederacije američkih država. 

Američki političari
Predsjednici SAD
Millard Fillmore

Millard Fillmore (7.1. 1800. - 8.3. 1874.) je američki političar, najpoznatiji po tome što je bio 13. predsjednik SAD.

Filmmore se rodio u državi New York kao drugo od osmoro djece u siromašnoj porodici. Za život je još kado dijete bio prisiljen zarađivati kao tkalac, sve dok nije uštedio nešto novca da bi završio pravo na Univerzitetu u Buffalou. Godine 1823. je primljen u advokatsku komoru.

Političku karijeru je otpočeo 1828. kao član državne skupštine New Yorka. Nešto kasnije se priključio Vigovskoj stranci, te je od 1833. do 1843. služio u Kongresu kao njen zastupnik.

Fillmore je godine 1848., kao relativno nepoznati sjeverni advokat koji se vlastitim trudom izdigao iz siromaštva vigovcima predstavljao savršen nadomjestak za predsjedničkog kandidata - južnjačkog i apolitičnog generala Zacharyja Taylora. Na vigovskoj konvenciji je Fillmore izabran za potpredsjedničkog kandidata, a nakon što je Taylor izabran za predsjednika, Fillmore je postao potpredsjednik SAD.

Taylor i Fillmore su se, iako članovi iste stranke, sukobili po pitanju ropstva na teritorijama osvojenim od Meksika u nedavnom ratu. Taylor, iako južnjak i robovlasnik, je držao da teritorije moraju same odlučiti žele li ropstvo ili ne, a ne, kao što su južnjački političari inzistirali, da se o tome odluči u Washingtonu u svrhu održavanja ravnoteže između slobodnih i robovlasničkih država. Fillmore, iako protivnik ropstva, je smatrao kako se južnjacima mora popustiti radi očuvanja nacionalnog jedinstva. 

U vrijeme kada je spor eskalirao, Taylor je iznenada umro od trovanja hranom. Fillmore je isti dan položio predsjedničku zakletvu, uveo novi kabinet i uz pomoć umjerenih vigovaca u Kongresu nekoliko mjeseci progurao tzv. Kompromis 1850. - paket od pet zakona kojim su regulirana neka sporna pitanja vezana uz ropstvo na teritoriji SAD. Iako mnogi drže da je Kompromis barem za deset godina odgodio otcjepljenje i građanski rat, Fillmorea su suvremenici ocijenili kao slabog predsjednika koji je previše popustio pritisku južnjačkih robovlasnika. 

Najvažniji događaj Fillmoreovog predsjednikovanja, iako ga takvim suvremenici nisu smatrali, bila je odluka da se u Japan pošalje mornarička ekspedicija na čelu s komodorom Matthewom Perryjem u svrhu otvaranja tamošnjim luka za zapadne trgovce. 

Fillmoreu je nakon isteka mandata Vigovska stranka okrenula leđa, te nije uspio izboriti predsjedničku nominaciju 1852. godine. Još je važnije bilo to da su samoj Vigovskoj stranci, nakon serije razočaranja, leđa okrenula njeni glasači, dok se članstvo podijelilo u niz suprotstavljenih frakcija. Sam Fillmore se godine 1856. natjecao za predsjednika kao kandidat anti-imigrantske Američke stranke i osvojio dovoljno glasova da Johna C. Fremonta, kandidata nove Republikanske stranke liši pobjede nad demokratom Jamesom Buchananom.

Fillmore je dugo vremena služio kao funkcionar na Univerzitetu u Buffalou. Nakon izbijanja građanskog rata se oštro protivio Lincolnovoj politici, a za vrijeme predsjednikovanja Andrewa Johnsona se suprotstavljao Rekonstrukciji južnih država.

Američki političari
Predsjednici SAD