Benkovac

Benkovac je grad u sjevernoj Dalmaciji, Ravni kotari. S okolnim naseljima 10.000 stanovnika.

Geografija 
Benkovac je grad u sjevernoj Dalmaciji, smješten oko 30 km istočno od Zadra i 20 km sjeveroistočno od Biograda na Moru. Razvio se na prijelazu iz plodnog područja Ravnih Kotara u krševito područje Bukovice. Iako se nalazi na istočnom rubu ravnokotarske ravnice, kao jedino gradsko naselje smatra se središtem tog područja. Benkovac se od raspada Jugoslavije do avgusta 1995. godine nalazio u Republici Srpskoj Krajini. Hrvatsko Stanovništvo je pretežno napustilo Benkovac 1991. godine, nakon što je priključen Republici Srpskoj Krajini, dok su benkovački Srbi grad napustili u egzodusu tokom hrvatske vojne operacije Oluja u augustu 1995. godine.

Razvoj Benkovca odredio je njegov povoljan prometni položaj na mjestu gdje se križaju ceste koje vode iz Zadra prema Kninu te iz Like prema moru. Taj položaj je još više naglašen u 20. stoljeću izgradnjom željezničke pruge Zadar-Knin (1966. godine) , te posebno autoceste Zagreb-Split (2005.), koja prolazi čitavim upravnim područjem grada. Čvor Benkovac na autocesti se nalazi oko 3 km jugozapadno od samog grada, između sela Miranje i Šopot.

Područje Grada Benkovca graniči s općinama Novigrad i Posedarje na sjeverozapadu, Zemunik na zapadu, Škabrnje na jugozapadu, Polača na jugu, Gradom Obrovcem na sjeveru, općinom Kistanje na sjevero-istoku, općinom Lišane Ostrovičke na istoku i općinom Stankovci na jugo-istoku.

Stanovništvo 
Prema popisu stanovništva iz 2001. administrativno područje grada Benkovca je imalo 9.786 stanovnika, (procjena za 2005. 12 333 stanovnika). Samo gradsko naselje Benkovac ima 2.622 stanovnika (s prigradskim naseljima Benkovačko Selo, Buković i Šopot oko 3.800). Po etničkom sastavu, na čitavom području grada je 90.4 % Hrvata i 7.5 % Srba. Do 1991. godine benkovačko područje bilo je izrazito nacionalno mješovito, s gotovo podjednakim udjelom hrvatskog i srpskog stanovništva.
Današnje je stanje posljedica nedavnog rata, u kojem su prvo 1991. Hrvati morali napustiti svoje domove, a zatim je 1995. došlo do masovnog iseljavanja srpskog stanovništva. Nakon Operacije "Oluja" vratila se većina prognanih Hrvata, doselili su Hrvati iz BiH, a zadnjih godina odvija se i povratak Srba. Stoga se procjenjuje da danas na području grada živi oko 12.300 stanovnika. Očekuje se da će se taj broj povećavati daljnjim povratkom stanovništva.

Nacionalni sastav po naseljenim mjestima bivše općine Benkovac, 2001. 
 Banjevci - uk.473, Hrvati - 473
 Benkovac - uk.2.622, Hrvati - 2.303, Srbi - 241, Albanci- 10,Bosnjaci- 7, Ostali 55
 Benkovačko Selo - uk.524, Hrvati - 463, Srbi - 59
 Bila Vlaka - uk.157, Hrvati - 155, ostali - 2
 Bjelina - uk.50, Hrvati - 40, Srbi - 10
 Brgud - uk.3, Srbi - 3
 Bruška - uk.167, Hrvati - 164, ostali 3
 Budak - uk. 426, Hrvati - 424, ostali - 2
 Buković - uk.323, Hrvati - 252, Srbi - 64, ostali - 5
 Bulić - uk.172, Hrvati - 169
 Crljenik - uk.141, Hrvati - 141
 Dobra Voda - uk.114, Hrvati - 112, ostali - 2
 Donja Jagodnja - uk. 103, Hrvati - 89, Srbi - 14
 Donje Biljane - uk. 13, Srbi - 5, Hrvati -8
 Donje Ceranje - uk.43, Srbi - 28, Hrvati - 15
 Donji Karin - uk. 101, Srbi - 43, Hrvati - 48
 Gornja Jagodnja - uk.46, Srbi - 7, Hrvati - 13, ostali - 26
 Gornje Biljane - uk.59, Hrvati -31, Srbi -21, ostali - 4
 Gornje Ceranje - uk.61 Hrvati - 52, Srbi - 9
 Islam Grčki - uk.108, Srbi - 5, Hrvati - 103
 Kašić - uk.4, Srbi - 4
 Kolarina - uk.13, Srbi - 11, Hrvati - 2
 Korlat - uk.373, Hrvati - 363, Srbi - 8, ostali - 2
 Kožlovac - uk.8, Hrvati - 8
 Kula Atlagić - uk.151, Srbi - 60, Hrvati - 91
 Lepuri - uk.151, Hrvati - 149, ostali - 2
 Lisičić - uk.268, Hrvati - 266, ostali - 2
 Lišane Ostrovičke - uk.680, Hrvati - 673, Albanci - 5, ostali - 2
 Lišane Tinjske - uk.15 Hrvati - 15
 Miranje - uk.86, Hrvati - 70, Srbi - 16
 Morpolača - uk.26, Srbi - 15, Hrvati - 11
 Nadin - uk.439, Hrvati - 433, ostali - 6
 Ostrovica - uk.60, Srbi - 38, Hrvati - 22
 Perušić Benkovački - uk.297, Hrvati - 292, Srbi - 5
 Podlug - uk.227, Hrvati - 221, ostali - 6
 Polača - uk.1.117, Hrvati - 1.110, ostali - 7
 Popovići - uk.209, Hrvati - 206, ostali - 3
 Pristeg - uk.368, Hrvati - 358, Srbi - 8, ostali - 2
 Prović - uk.84, Hrvati - 84
 Radošinovci - uk.266, Hrvati - 263, Srbi - 3
 Raštević - uk.420, Hrvati - 392, Srbi - 20, ostali - 8
 Rodaljice - uk.80, Hrvati - 80
 Smilčić - uk.250, Srbi - 32, Hrvati - 218
 Stankovci - uk.740, Hrvati - 731, ostali - 9
 Šopot - uk.271, Hrvati - 263, ostali - 7
 Tinj - uk.551, Hrvati - 531, Srbi - 20
 Velim - uk.124, Hrvati - 124
 Vukšić - uk.462, Hrvati - 461, ostali - 2
 Zagrad - uk.103, Srbi - 18, Hrvati - 107
 Zapužane - uk.26, Srbi - 19, Hrvati - 7

Uprava 
U sastav grada Benkovca ulaze sljedeća naselja:

Benkovac, Benkovačko Selo, Bjelina, Brgud, Bruška, Buković, Bulić, Ceranje, Dobra Voda, Donje Biljane, Donje Ceranje, Donji Karin, Gornje Biljane, Gornje Ceranje, Islam Grčki, Kašić, Kolarina, Korlat, Kožlovac, Kula Atlagić, Lepuri, Lisičić, Lišane Tinjske, Medviđa, Miranje, Nadin, Perušić Benkovački, Podgrađe, Podlug, Popovići, Pristeg, Prović, Radošinovci, Raštević, Rodaljice, Smilčić, Šopot, Tinj, Vukšić, Zagrad i Zapužane.

Prije rata, u sastav tadašnje općine Benkovac ulazile su i današnje općine Lišane Ostrovičke, Polača i Stankovci. Reformom lokalne uprave 1996. godine, Benkovac je dobio status grada i priključeno mu je područje ukinutih općina Lisičić i Smilčić.

Povijest 

Benkovac je grad u Sjevernoj Dalmaciji, smješten 30ak km istočno od Zadra. Razvio se na prijelazu iz plodnog područja Ravnih Kotara u krševito područje Bukovice. Iako se nalazi na istočnom rubu Ravnokotarske ravnice, kao jedino gradsko naselje smatra se središtem tog područja. Razvoj Benkovca odredio je njegov povoljan prometni položaj na mjestu gdje se križaju ceste koje vode iz Zadra prema Kninu te iz Like prema moru. Taj položaj je još više naglašen u 20. stoljeću izgradnjom željezničke pruge Zadar-Knin (1966. godine), te posebno autoceste Zagreb-Split (2005.), koja prolazi čitavim upravnim područjem grada. Prvi tragovi života na području grada Benkovca datiraju još iz doba neolita – mlađe kameno doba (6000 – 2500) g. pr. Kr., naselje na području današnjeg kvarta Barica. To je vrijeme kada započinje intenzivnije bavljenje poljoprivredom te formiranje trajnih naselja. Vrijeme brončanog i željeznog doba, vrijeme Liburna potvrđeno je nalaskom arheoloških predmeta na prostoru Gradine gdje je danas smješten Kaštel Benković. Prodorom Rimljana na ovaj prostor Liburni dolaze pod rimsku vlast. Rimljani osnivaju nova naselja (Jader - Zadar), dok druga liburnska naselja nastala od vremena kasne bronce zadržavaju domorodačko stanovništvo koje postepeno preuzima rimsku kulturu, običaje i život – romanizacija (Asseria – Podgrađe, Nedinum - Nadin, Corinium - Karin). U samom Benkovcu pronađeni su nalazi rimske kulture na lokalitetima Ponaiti, Glogovac, Veleševo. Radi se rimskim vilama rustikama koje se nalaze uz rimsku cestu koja je vodila od Jadera do Salone. Od 4. stoljeća na ove prostore prodire kršćanstvo koje se ogleda u gradnji prvih crkvi. Nakon provale Avara i Slavena u 7. stoljeću uništavaju se mnoga velika naselja na ovom prostoru. Dolaze novi narodi, Slaveni, pa tu zamire život kršćanskih zajednica. Tragovi Slavena posvjedočeni su i sačuvani u toponimiji uokolo užeg centra Benkovca (Perušić, Veleševo i Sv. Vid). Okolnosti su se bitno izmijenile na početku 9. stoljeća, kada je novi car zapada Karlo Veliki odlučio Bizantu preoteti Jadran. S njegovom vojnom akcijom stiže novo, vojnički organizirano stanovništvo, Hrvati, koji kao vazali franačkog cara preuzimaju upravljanje Dalmacijom i tu se trajno naseljavaju. Kao podanici kršćanskog cara prihvaćaju kršćanstvo i organiziraju svoju prvu državnu zajednicu pod vodstvom kneza. Upravo u prostoru sjeverne Dalmacije ustanovljuju svoja ključna vojna (Knin) i crkvena središta (Nin, Biograd). Benkovački se prostor našao u središtu „svetog“ prostora Hrvata, na pola puta između Knina i Nina, odnosno Biograda, na cesti koja se u dokumentima naziva Velika cesta (Via magna), a koja je dijelom paralelna suvremenoj vezi između Benkovca i Knina. Benkovac je smješten u prostoru gdje su se susretale četiri hrvatske županije. Novljanska (Novigrad) sa sjevera, Sidraška (Biograd) sa zapada, Bribirska s juga i Karinska sa sjeveroistoka. Nije pouzdano utvrđeno kojoj bi od njih položaj današnjeg Benkovca pripadao, najvjerojatnije Karinskoj u koju su bila uključena nedaleka srednjovjekovna sela u današnjoj Kuli Atlagića. Sa stvaranjem čvršće državne organizacije jača proces kristijanizacije, te se obnavljaju stari crkveni objekti i izgrađuju novi. Izgrađuju ih osobno hrvatski vladari, njihovi župani ili pak franački misionari koji pomažu učvršćivanju kršćanstva u mladoj hrvatskoj kneževini. Gradi se crkva u Šopotu, gdje se spominje Branimir kao knez Hrvata (ulomak s Branimirovim imenom - Branimero dux croatorum). Na širem prostoru Ravnih kotara žive Hrvati podijeljeni u rodovske zajednice (dvanaest plemena) koji se u povijesnim izvorima spominju prvi put 1102. godine kada izabiru za kralja Arpadovića Kolomana. Nakon tog sporazuma Koloman je okrunjen za hrvatskog kralja u Biogradu, a članovi spomenutih hrvatskih rodova postaju njegovi vitezovi i zauzimaju poseban položaj u hrvatskom srednjovjekovnom društvu. Smješteni su na spomenutoj Velikoj cesti i točno su na pola puta između najznačajnijih udaljenih hrvatskih središta, Knina i Nina, odakle stižu često najugledniji sudionici. Srednjovjekovni život uz tu cestu vrlo je intenzivan o čemu nam svjedoče brojne srednjovjekovne crkve. Od 1409. godine, kada je Venecija kupila od Ladislava Napuljskog prava na Zadar, Nin, Vranu te Novigrad, našla se u benkovačkom kraju granica između Mletačke Republike i Hrvatske. Granica je tekla linijom Nadin i Biljane Gornje koji su ostali na mletačkoj strani, dok su  Korlat i Kličevica bila naselja na hrvatskoj strani. Zato se grade utvrde Korlat, Kličevica i dalje Polača prema mletačkoj granici na prvoj liniji, a ponešto iza njih Benković i Perušić. Te dvije posljednje nose nazive prema hrvatskim velikašima koji su ih gradili i koristili. Uz kaštel Benković sagrađena je i crkva Sv. Ante, danas zaštitnika grada Benkovca. Izgradnjom utvrde od stare hrvatske plemićke obitelji Benkovića na čelu s Ivanom Benkovićem, 1468. godine započinje i povijest samog grada Benkovca. 1527. godine Benkovac, koji je pripadao župi Gornjoj Luci, a u crkvenom pogledu ninskoj biskupiji - župa Perušić, zauzimaju Turci te on postaje feud bega Benkovića iz Livna. Iz opisa bosanskog beglerbega Ibrahimpaše iz 1620. godine doznajemo da je taj mali grad bio opasan jednom nenastanjenom kulom s malo kuća u blizini (30 vojnika), što se ponavlja u jednom opisu iz 1624. godine. Sastavljač povijesti zadarske plemićke porodice Begna navodi da je 1650. godine kaštel Benković bilo je zapaljen od strane Karla de Begne. Benkovac je u vremenu 1683.-1699. godine s ostalim mjestima oslobođen od Turaka, te je potpao pod mletačku vlast. Mlečani su u ratovima protiv Turaka uvelike koristili kršćanske prebjege iz udaljenijih prostora Osmanlijskog Carstva i naseljavali ih u Dalmaciji na terene koje su napustili starosjedioci, čakavci, u doba turskih nadiranja i turske vladavine. To je vrijeme velikih migracija u kojem se na taj prostor naseljava novo stanovništvo, uglavnom štokavci. Prema religijskoj pripadnosti dijele se na katolike (Hrvate) i pravoslavce (Srbe). Među jednima i drugima ima puno Vlaha, ili kako ih mletački izvori nazivaju Morlaka. 1743. godine u Benkovcu je osnovana kapelanija, kada je i obnovljena crkva Sv. Ante na Kaštelu. Prema katastarskoj mapi iz 1775./6. Benkovac je imao status sela, okruga Zadar, te je brojio samo nekoliko stambenih objekata od kojih su neki pripadali poznatoj obitelji Borin. Nakon mira u Campo Formiu 1797. godine te mira u Požunu 1805. godine Benkovac potpada pod francusku upravu. Pod tom upravom započinje razvoj Benkovca u pravnom i gospodarskom pogledu. 1806./7. godine izgrađena je Primorska cesta koja je povezivala Zadar, preko Benkovca sa srednjom i južnom Dalmacijom. 1806. godine ukidanjem Grimanijeva zakona, benkovački seljaci postaju ekonomski slobodni s davanjem porezne desetine. Za vrijeme francuske uprave 1811. godine Benkovac je podignut na razinu seoske općine tzv. sindikata koja je započela s radom 1812. Godine. Tako Benkovac, prvi put u svojoj povijest, postaje upravno središte. 1813. godine općina broji 5200 stanovnika, a načelnik općinskog vijeća je Anđelo Borin. 1813. Benkovac potpada pod austrijsku upravo pod kojom se zadržao do 1918. godine, odnosno do njenog raspada nakon Prvog svjetskog rata. Radi potreba kontrole i nadzora vlasništva zemlje te plaćanja poreza 1827. godine napravljen je tad moderan katastar. Općina Benkovac je 1827. godine zauzimala 8,5 km², dok je sam Benkovac imao 192 stanovnika. Zahvaljujući cestovnoj komunikaciji Benkovac trgovački jača te se u 1827. godini u Benkovcu nalazi prva poštanska stanica s mjenjačnicom te bažana, karantena za životinje i odmorište za trgovačke karavane (pojava benkovačkog sajma koji traje do danas). Nažalost krajem 1827. godine ukinuta je općina Benkovac, ali taj će period trajati jako kratko. Četrdesete godine Benkovcu donose značajan razvoj. 1840. godine osnovana je župa Benkovac Župnik – don Ivan Glasnović. 1843. te 1847. godine Benkovac dobiva prvog kirurga i doktora za stanovnike Benkovca. 1. siječnja 1847. godine Benkovac ponovno dobiva rang općine te postaje i Pretura (Kotar) koji je obuhvaćao dvanaest sela. Prvi pretor bio je Juraj Katnić, dok je za prvog načelnika postavljen Ante Bašić, a pomoćni su mu Ivan Kornereto i Stjepan Borin. Pojavom općine i preture povećava se broj stanovnika, otvaraju se novi obrti, radionice, trgovine (obitelj Novakovići, Jurkovići, Katurići…). Pojačava se razmjena dobara. Počinje se uobličavati nova glava ulica (današnja šetnica) te se život postepeno razvija uokolo ulice. U preturi Benkovac većina stanovništva je katoličke vjere. 1860. godine osnovana je prva osnovna škola, koju je vodio svećenik don Blaž Blasul. Formiranjem Benkovca kao političkog kotara 1868. godine grad se razvija kao urbano središte koji svoj razvoj zasniva na poljoprivredi i trgovini (pekara, krčme, trgovina duhana i soli). 1863. godine započelo se s gradnjom katoličke crkve Male Gospe koje je dovršena 1864. Godine. Nadbiskup Petar Dujam Maupas crkvu je posvetio Rođenju Blažene Djevice Marije 8. rujna 1864. godine. Crkva Male Gospe bila je smještena u centru Benkovca, unutar pošumljenog vrta, koji je s istočne strane bio omeđen župnom kućom. Orijentacija crkve bila je sjeveroistok - jugozapad, s pročeljem koje gleda prema glavnoj ulici. Kameni zvonik crkve bio  je visok 20 m. Sa sjeverozapadne strane zvonika uklesan je natpis cara Franje Josipa koji je pomogao dovršenje zvonika koju je posjetio prilikom svog posjeta Benkovcu 1875. godine. U prvoj polovini 1992. godine crkva je miniranjem srušena do temelja od strane pobunjenih Srba i Jugo vojske. Na drugom kraju grada prema Bukoviću sagrađena je današnja crkva sv. Jovana, kako je zabilježeno i na natpisu nad bočnim ulazom u crkvu, 1885. godine, pri carevanju Austro-Ugarskog cara i kralja Franje Josipa I. Na njenom mjestu bila je stara katolička crkva posvećena sv. Ivanu, a još prije nje zabilježeno je na istom mjestu postojanje srednjovjekovne crkve sv. Vida na lokalitetu Vuković. 1875./76. u Benkovcu školu pohađa 34 učenika, a učitelj je Andrija Pelicarić. Nadzornik osnovnih škola u benkovačkom školskom kotaru bio je Josip Škarpa, učitelj Vježbaonice u Zadru 1883. godine predsjednik općinskog vijeća bio je Petar Novaković (stari). Za vrijeme njegova upravljanja Benkovac se jako razvoja. Grade se prve umjetne mlinice na parni pogon (1912.). Razvija se urbani građanski sloj. Prate se trendovi zapada što je vidljivo u arhitekturi (secesija), stilu odijevanja, školovanju, trgovini. 1910. otvorena je Prva hrvatska čitaonica. U isto je vrijeme kupljen prvi automobil u gradu. Javljaju se prve amaterske fotografije i tisak razglednice. 1914.-1918. funkciju općinskog načelnika obnašao je sin Petra Novkovića, Mihovil, koji je za vrijeme Prvog svjetskog rata 1914. sudjelovao u razvoju rada Crvenog križa u Benkovcu. Od 1918. do 1921. Benkovac se nalazi pod talijanskom upravom te cvjeta ilegalna trgovina i šverc. Kada je na ruševinama Austro - Ugarske Monarhije poslije Prvog svjetskog rata stvorena Država Srba, Hrvata i Slovenaca, a nešto kasnije i Kraljevina Jugoslavija, napetosti na relaciji Srbi - Hrvati postajale su sve izrazitije. U istom vremenskom okviru Mihovil Novaković se aktivira u stranačkom radu HSS te reprezentira stavove hrvatskog puka. 1927. godine Mihovil Novaković (Mićo) postaje predsjednik HSS-a za benkovački kraj, te dovodi Stjepana Radića u Benkovac. 1931. postaje općinskim predsjednikom, ali za kratko, jer je nakon donošenja Oktroiranog ustava doslovno izbačen kroz prozor. Što se tiče kulturnog života u Benkovcu je 6. lipnja 1924. utemeljen društvo Sokol. Društvo je u samom početku okupljalo 90 članova, a za starostu je izabran sudac Marko Marić. U kolovozu iste godine održan je sokolski slet u Benkovcu u kojem su sudjelovala sokolska društva iz Šibenika, Drniša, Kistanja i Novigrada. Benkovački je sokol prvi svoj javni nastup imao godinu dana po osnutku. Početkom tridesetih godina 20. stoljeća osnovane su sokolske čete u Pristegu, Polači, Škabrnji, Galovcu, Zemuniku, Smokoviću, Murvici, Privlaci i drugim mjestima. Društvo je brojilo oko 900 članova. Od 1927. društvo je imalo i vlastitu glazbu. U Benkovcu je 1934. godine započela izgradnja Sokolskog doma, tzv. „Sokolane“. Poslije Drugog svjetskog rata zgrada je završena i tada dobiva drugu funkciju. Postaje Dom JNA u kome je bilo smješteno kino i kazalište.  Danas je taj prostor prenamijenjen u Dom kulture. 1933. godine umire Mihovil te ga u nastavku obrtničkog i trgovačkog razvoja Benkovca nasljeđuje sin Petar (Pjer). Bio je istaknuti HSS-ovac čiju predsjedničku funkciju obavlja do 1944. godine. Petar Novaković, osnivač NK Velebita, donio je 1909. godine prvu nogometnu loptu kupljenu u Trstu u trgovini Emanuela Fidlera,. Za vrijeme Pjera snažno se razvija Matica Hrvatska u Benkovcu čiji aktivni član je i on sam. To je vrijeme kada Benkovac svoj razvoj zasniva tradicionalno na poljoprivredi, trgovini i obrtu. Za vrijeme Drugog svjetskog rata Benkovac je prvotno bio okupiran od Talijana, da bi nakon 1943. potpao pod vlast Nijemaca. Nakon Drugog svjetskog rata Benkovac se razvija kao središte Ravnih Kotara i Bukovice. Primarna grana je poljoprivreda i vinogradarstvo. 1956./57. sagrađena je vinarija Benkovac koja je aktivna do danas. Razvija se privreda, obrada metala, prerada kamena, graditeljstvo. Grade se novi stambeni blokovi i zgrade. 1950. godine  otvoren je Vatrogasni dom i osnovana Javna vatrogasna postrojba Benkovac, a 1966. godine izgrađena je željeznička pruga Zadar-Knin koja prolazi kroz Benkovac. Početak srednjoškolskog obrazovanja započinje 1962./63. godine osnivanjem tzv. pedagoške gimnazije koja kasnije se razvija i prerasta u srednjoškolski centar. Narodno sveučilište Benkovac osniva se 1974. godine, i postaje nositeljem kulturnog razvoja Benkovca (kino, kazalište, muzej, knjižnica, auto-škola, KUD). 1981. godine otvoren hotel Asseria sa 106 ležaja, početci obavljanja turističke djelatnosti. Povijest 20. stoljeća na benkovačkom kraju završava osamostaljenjem hrvatske države 1990. godine velikosrpskom agresijom i Domovinskom ratom. U periodu od 1991. do 1995. stradalo je 235 civila sa šireg benkovačkog prostora. Nakon 1995. godine i pobjedonosne akcije „Oluja“, stanovništvo benkovačkog kraja vraća se na stara ognjišta i kreće u obnovu svojih crkvi i domova.

Gospodarstvo 
 "Diokom" d.o.o. (nekadašnja Jugoplastika)
 Eksploatacija pločastog kamena
 TCG Metalni lijev (nekadašnja tvornica Bagat)
 Veletržnica s pogonom za preradu ribe 
 Badel Vinarija Benkovac
LTH Metalni lijev
Plodine d.o.o

Slavni ljudi 
 

 Stojan Janković (?-1687), uskočki junak iz 17. stoljeća, rodom iz Islama Grčkog, predak Vladana Desnice
Predrag Vranicki (1922-2002), filozof
Drago Krpina (1960-), književnik i političar, odrastao u Banjevcima
 Milorad Pupovac (1955-), političar i zastupnik srpske manjine, rodom iz Ceranja kod Benkovca
 Borislav Dević (1963-), atletičar
 Đorđe Gagić (1990-), košarkaš
 Nikša Dobre, bivši nogometaš i nogometni publicist

Spomenici i znamenitosti 
Poznato je da je benkovački prostor bio vrlo naseljen i razvijen u doba srednjovjekovne hrvatske države. Mnoštvo je starohrvatskih spomenika i crkava pronađeno na ovom području. No, i davno prije dolaska Hrvata drevni su narodi gradili ovdje svoja naselja i podizali spomenike. Najpoznatije je takvo nalazište Asseria- ostaci liburnskog naselja u blizini Podgrađa.

Najuočljiviji kulturno-povijesni spomenik u Benkovcu je Kaštel Benković, utvrda nazvana po hrvatskim velikašima koji su je izgradili, vjerojatno u drugoj polovici 15. stoljeća. Izgradnjom ove utvrde na brežuljku koji dominira okolnim područjem počinje i povijest samog grada Benkovca. Kaštel je četverokutnog tlocrta, a na sjevernoj strani ima visoku četvrtastu kulu. Južna strana ojačana je za turske vlasti dvjema okruglim kulama na uglovima.

Benkovački kaštel, u kojem je danas smješten muzej, bio je nekad stara hrvatska utvrda, a u svoj su ga dvorac pretvorili begovi Benkovići nakon dolaska Turaka u 16. stoljeću. Time su mu i odredili ime.
U samome Benkovcu, nalaze se katoličke crkve Svetog Ante iz 18. stoljeća i crkva Male Gospe ( Rođenja Marijina ) iz 1864. ( srušena u Domovinskom ratu, podignuta nova crkva ), te pravoslavna crkva Svetog Jovana podignuta 1885. na temeljima starije crkve koja je posvećena 1590. godine.

Na području Grada postoje i mnoge druge Crkve:
 U Biljanima Gornjim je pravoslavna crkva Svetog Georgija
 U Bjelini je pravoslavna crkva Sv. Petke 
 U Brgudu je pravoslavna crkva Sv. pravednog Lazara
 U Bruškoj je katolička crkva Svetog Nikole
 U Buliću je katolička crkva Svetog Ante pustinjaka
 U Ceranjima je pravoslavna crkva Sv. proroka Ilije 
 U Dobropoljcima je pravoslavna crkva Sv. Georgija 
 U Islamu Grčkom je pravoslavna crkva Sv. Georgija
 U Jagodnjoj je pravoslavna crkva Sv. Simeona Stolpnika 
 U Karinu Donjem su pravoslavna crkva Sv. Kirika i Julite i franjevački samostan s crkvom Gospe od anđela
 U Kolarini je pravoslavna crkva Svete Petke
 U Kašiću je pravoslavna crkva Sv. Ilije
 U Korlatu su katoličke crkve, Sveti Jeronim i Sveta Marija 
 U Kožlovcu je pravoslavna crkva, Sveta Nedjelja
 U Kuli Atlagić su katolička crkva Svetog Petra i pravoslavne crkve Svetog Nikole( stara i nova )
 U Lepurima je katolička crkva Svetog Martina
 U Lisičiću je katolička crkva Rođenja Blažene Djevice Marije
 U Lišanima Tinjskim je pravoslavna crkva Sv. Trojice (Duhovi)
 U Miranjama je pravoslavna crkva Svetog Arhangela Mihaila
 U Nadinu je katolička crkva Svetog Ante
 U Perušiću su katoličke crkve Uznesenja Bogorodice Marije i Svetog Jurja
 U Podgrađu je katolička crkva Svetog Duha
 U Popovićima je katolička crkva Svetog Ante
 U Rašteviću je katolička crkva Svetog Jurja
 U Pristegu su katoličke crkve Gospe od zdravlja i Svetog Frane
 U Rodaljicama je katolička crkva Velike Gospe
 U Smilčiću je pravoslavna crkva Svetog Mihaila i katolička crkva Gospe od zdravlja
 U Tinju je katolička crkva Svetog Ivana Krstitelja
 U Vukšiću su katoličke crkve, Sveta Katarina i Sveti Mihovil

Obrazovanje 
 Osnovna škola Benkovac 
 Srednja škola kneza Branimira.

Kultura 
 U Benkovcu postoji kino, a nalazi se u domu Hrvatske vojske.
 U gradu je i moderno opremljena gradska knjižnica i internet caffe.
 Stalna postavka izložbe na benkovačkom Kaštelu.
 Etnografski muzej.
 Kulturno umjetničko društvo ˝Knez Branimir ˝ iz Benkovca, te mnogi KUD-ovi iz okolnih naselja u sastavu Grada.

Sport 
 NK Velebit, član 3. hrvatske nogometne lige koji igra na gradskom stadionu kapaciteta 3 000 gledatelja. Predsjednik NK Velebit Benkovac je Svemir Vrsaljko.
 KBK Benkovac, najpoznatiji sportski klub u Benkovcu. Njegovi su natjecatelji bili i prvaci Hrvatske, Europe i svijeta, čime benkovački kick-bokseri spadaju u najbolje borce Hrvatske.

Predsjednik KBK Benkovac je Boris Pavičić

Vanjske veze 

 Kulturno-povijesna baština benkovačkog kraja
 Službena stranica grada

 
Gradovi u Hrvatskoj
Zadarska županija