II. Murád oszmán szultán

II. Murád (Amaszja, 1404 júniusa – Drinápoly, 1451. február 3./5.) oszmán szultán 1421-től 1444-ig és 1446-tól haláláig. Murád uralkodását a keresztényekkel és az anatóliai török emirátusokkal való hosszas háborúskodás határozta meg.

Élete
Murád 1404 júniusában született I. Mehmed fiaként, apját 1421-ben követte a trónon. Uralkodásának kezdetén, 1422 és 1425 között trónkövetelőkkel, a II. Manuél bizánci császár közbenjárására fogságukból kiszabadult Düzme Musztafával és Kücsük Musztafával, I. Bajazid fiaival kellett megküzdenie. Düzme Musztafát 1422-ben kivégeztette, később ugyanez a sors várt Kücsük Musztafára is. A bizánci császárral 1424-ben békét kötött, aminek értelmében Manuél évi adófizetésre kötelezte magát, II. Murád ezzel megszilárdította uralmát Nyugat-Anatóliában.

Hamarosan a velenceiek ellen fordult, moreai és a szigettengeren lévő gyarmataikat 1423-ban tűzzel-vassal elpusztította. Miután 1425-ben Thesszalonikit is elvette tőlük, a signoria békét kötött. Murád közben-közben birodalmának nyugati és északi szomszédjaival is foglalkozott. Harcolt Albánia hőse, Kasztrióta György (Szkanderbég) ellen. A délszláv népekkel könnyebben bánt volna el, ha a magyarok nem segítették volna őket. 1428-ban azonban – a Galambóc várának visszafoglalására vállalkozó – Zsigmond magyar király hadát is legyőzte. E vereség hírére II. Tvrtko bosnyák király és II. Dan havasalföldi fejedelem újra meghódolt Murád előtt. 

  Murád 1437-ben ostrom alá vette a délvidéki Szendrőt. Hunyadi János a vár segítségére sietett és sikerült az ostromló törököket a vár alól elűzni.

1439-ben a budai rendek – arra gondolva, hogy Murád ismét Szendrő ostromára készül – tetemes segítséget szavaztak meg és maga Albert magyar király és német-római császár indult a haddal az Al-Dunához. Azonban a Titelrévi haditáborban olyan hatalmas vérhasjárvány tört ki hogy a magyar seregek jelentős része belehalt, köztük Albert király is.

1442-ben Murád ismét sereget indított Magyarország ellen. Az immár erdélyi vajdává kinevezett Hunyadit a sereget vezető Mezid bég Marosszentimrénél legyőzte, viszont a bán 4 nap múlva a jórészt parasztokból összeverbuvált "seregével" a Vaskapuban döntő vereséget mért Mezid hadaira.

A hosszú hadjárat

E diadalok nagy lelkesedést keltettek egész Európában () és az 1443 novemberében megindított hosszú hadjárathoz vezettek. Ennek folyamán a magyar had I. Ulászló király és Hunyadi János vezénylete alatt még a Balkán-hegységen túl egészen Szófiáig nyomult előre. Mialatt több európai fejedelem és a pápai követ nagy keresztes hadjáratot tervezett, Murád rájött a közelgő viharra és – követei által – Szegeden igen előnyös föltételek mellett békekötésre mutatkozott hajlandónak: lemondott volna Szerbiáról és Havasalföldről, a magyarok által foglyul ejtett sógoráért pedig  aranyat ajánlott fel.

A várnai csata 

Ulászló és tanácsosai ezeket a feltételeket 1444 júliusában Szegeden elfogadták (ami hiba volt, mert előbb több fejedelemmel szemben újabb háborúra kötelezték magukat) és esküvel fogadták a béke megtartását. Nyomban ezután azonban megszegték a békét és újra hadat indítottak Murád ellen, aki trónját éppen Mehmed fiának akarta átengedni és már Magnesiát ki is szemelte lakóhelyének. Az esküszegés hírére azonban sietve visszatért. A döntő ütközet 1444. november 10-én Várnánál zajlott le. A csatában Ulászló és a magyar sereg magva elesett, Hunyadi pedig csak nagy nehezen tudott elmenekülni. Murád beérte a diadallal és nem aknázta ki győzelmét.

A második rigómezei ütközet
1448-ban Hunyadi Kasztrióta György segítségére indult abban a reményben, hogy az albánok, boszniaiak és Brankovics György szerb despota közreműködésével nagy csapást mérhet a törökökre. A koalícióból azonban jóformán semmi sem lett: Brankovics ezúttal sem küldte el segélyhadát, Boszniából sem érkezett senki és így Hunyadi mindössze  magyarral és 8000 oláhhal érkezett délnyugati Szerbiába, innen Albania felé fordult. Amikor Murád Hunyadi közeledéséről értesült, rögtön felhagyott Krója ostromával, és Szófia felé visszavonult. Miután összevonta hadait, megindult Hunyadi nyomában a magyar sereg után. Rigómezőn olyan oldalról támadta meg Hunyadit, ahonnan senki sem várta. A rettenetes harcban (október 18-20.) az oláhok átszöktek a törökökhöz és a magyarok teljes vereséget szenvedtek. Ez volt Murád utolsó, alighanem legfényesebb diadala. Ezután csak Szkanderbég ellen folytatott még harcot, 

Murád 1451 februárjában halt meg és Bursában temették el. A trónon fia, II. Mehmed követte.

Jegyzetek

Középkori oszmán szultánok
1404-ben született személyek
1451-ben elhunyt személyek