alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Blattner Géza-díj

A Blattner Géza-díj kiemelkedő bábművészeti tevékenység – bábszínész, rendező, tervező, dramaturg, zeneszerző, műfordító – elismerésére adományozható állami kitüntetés.

A díjat – amelynek jutalomösszege 200 000 Ft/fő – évente, március 15-én két személy kaphatja.

A kitüntetett adományozást igazoló okiratot és érmet kap.
Az érem kerek alakú, bronzból készült, átmérője 80, vastagsága 8 milliméter. Az érem Szöllőssy Enikő szobrászművész alkotása, egyoldalas, Blattner Géza domború arcképét ábrázolja, és BLATTNER GÉZA-DÍJ felirattal van ellátva.

Díjazottak

2023 

 Giovannini Kornél bábművész, a Budapesti Bábszínház volt bábszínésze.

2021 

 Fabók Mariann színművész, bábművész, a Fabók Mancsi Bábszínháza megalapítója
 Orosz Klaudia látványtervező

2019

Galántai Csaba - bábművész
Lenkefi Zoltán - a Békéscsabai Napsugár Bábszínház igazgatója

2017

 Asbóth Anikó, a debreceni Vojtina Bábszínház igazgatója, bábszínész

2015

 Török Ágnes bábszínész

2013

Grosschmid Erik díszlet-, báb és jelmeztervező, szcenikus

2012
 Ács Norbert bábszínész
 Mátravölgyi Ákos báb- és díszlettervező

2011

Apró Ernő bábszínész, Ciróka Bábszínház, Kecskemét
Tengely Gábor bábszínész, főrendező

2010

Majoros Gyula báb- és díszlettervező
megosztva: Siklósi Gábor és Siklósiné Fers Klára bábszínészek

2009

Veres András bábrendező
megosztva: Pilári Gábor és Vajda Zsuzsanna, a pécsi MárkusZínház bábművészei

2008
Badacsonyi Angéla bábművész
Boráros Szilárd bábtervező (visszautasította)

2007
 Bartal Kiss Rita bábművész, rendező
 Szász Zsolt bábművész

2006
 Csák Zsolt, a Budapest Bábszínház bábművésze
Kocsis Rozália, a Győri Vaskakas Bábszínház igazgatója

2005
Rumi László bábművész
Tisza Bea, a Kolibri Színház bábművésze

2004
Kássa Melinda bábművész
Pályi János bábművész

2003
Kovács Géza bábművész 
Lengyel Pál rendező

2002
Kovács Ildikó, Kolozsváron élő bábrendező
Szívós Károly, a Kolibri Színház bábművésze

Jegyzetek 

Magyar színházművészeti díjak
Nádasdy Kálmán-díj

A Nádasdy Kálmán-díj kiemelkedő zenés színházi rendezői, színháztudományi, dramaturgi és műfordítói tevékenység elismerésére adományozható állami kitüntetés.

A díjat évente, március 15-én, két személy kaphatja. A kitüntetett adományozást igazoló okiratot és érmet kap. Az érem kerek alakú, bronzból készült, átmérője 80 mm, vastagsága 8 mm. Az érem Kereszthury Gábor ötvösművész alkotása, egyoldalas, Nádasdy Kálmán domború arcképét ábrázolja, és NÁDASDY KÁLMÁN-DÍJ felirattal van ellátva.

Díjazottak
2016 – Szabó Máté, rendező
2015 – Szomor György, színművész, rendező
2014 – Cseke Péter, színművész, rendező, színházigazgató
2013 – Káel Csaba, rendező
2012 – Böhm György rendező, dramaturg és Nagy Viktor rendező
2011 – Somogyi Szilárd rendező, Budapesti Operettszínház és Várady Szabolcs költő, író, műfordító
2010 – Mesterházi Máté, a Magyar Állami Operaház műfordítója, zenetörténész, a Liszt Ferenc Zeneművészeti Egyetem operatörténet tanára és Miklós Tibor, szövegíró, műfordító, dramaturg
2009 – Ács János rendező és Balázs Zoltán rendező
2008 – Ruitner Sándor dramaturg, rendező és Szirtes Tamás, a Madách Színház rendező-igazgatója
2007 – Boschán Daisy, a Magyar Állami Operaház vezető játékmestere, zenetörténész és Dalos László, Táncsics Mihály-díjas hírlapíró, zenei szövegíró, műfordító
2006 – Fodor Ákos költő, műfordító és Vidnyánszky Attila, a debreceni Csokonai Színház művészeti igazgatója
2005 – Baranyi Ferenc librettista, műfordító és Horváth Zoltán rendező
2004 – Szikora János, a Szolnoki Szigligeti Színház igazgatója és Zsótér Sándor rendező
2003 – Huszár Klára, nyugalmazott operarendező, zeneíró, műfordító és Romhányi Ágnes, a Magyar Állami Operaház dramaturgja
2002 – Kovalik Balázs rendező, érdemes művész és Moldován Domokos opera- és filmrendező, a Budapesti Kamaraopera művészeti vezetője
2001 – Demény Attila rendező, zeneszerző, karmester és Fodor Géza esztéta, kritikus, dramaturg

Jegyzetek

Források

További információk
 PIM.hu

Magyar színházművészeti díjak
Magyar zenei díjak
Magyar irodalmi díjak
Szabolcsi Bence-díj

A Szabolcsi Bence-díj kiemelkedő zenetudományi, zenekritikai és zenei ismeretterjesztő tevékenység elismerésére adományozható állami kitüntetés.

A díjat évente, március 15-én, két személy kaphatja.
A kitüntetett adományozást igazoló okiratot és érmet kap.
Az érem kerek alakú, bronzból készült, átmérője 80, vastagsága 8 milliméter. Az érem Szöllőssy Enikő szobrászművész alkotása, egyoldalas, Szabolcsi Bence domború arcképét ábrázolja, és SZABOLCSI BENCE-DÍJ felirattal van ellátva.

Díjazottak
2022 – Péteri Lóránt zenetörténész, a Liszt Ferenc Zeneművészeti Egyetem tanszékvezető, egyetemi tanára.
2021
2020 – Dr. Czagány Zsuzsanna zenetörténész
2019 – Dalos Anna zenetörténész és Sipos János népzenekutató, 
2018 – Gombos László zenetörténész, a Magyar Tudományos Akadémia Bölcsészettudományi Kutatóközpont Zenetudományi Intézet Zenetörténeti Múzeum tudományos munkatársa
2017
2016 – Dr. Domokos Zsuzsanna, zenetörténész, a Liszt Ferenc Emlékmúzeum és Kutatóközpont igazgatója
2015 – Dr. Pávai István népzenekutató, habilitált egyetemi docens, az MTA BTK Zenetudományi Intézet tudományos főmunkatársa
2014 – Szőnyiné Szerző Katalin, zenetörténész
2013 – Miháltz Gáborné dr. Tari Lujza, zenetörténész, népzenekutató
2012 – Dr. Szalay Olga zenetörténész és Solymosi–Tari Emőke zenetörténész, a Liszt Ferenc Zeneművészeti Egyetem adjunktusa
2011 – Dr. Ittzés Mihály zenetudós, zenepedagógus, LFZE Kodály Zoltán Zenepedagógiai Intézet és Richter Pál zenetörténész, MTA Zenetudományi Intézet
2010 – Grabócz Márta zenetörténész, zeneesztéta, a Strasbourgi Egyetem tanára és Kovalcsik Katalin, az MTA Zenetudományi Intézet népzenekutatója
2009 – Csengery Kristóf zenetörténész, zenekritikus, a Muzsika című folyóirat szerkesztője és Dr. Eősze László Erkel-díjas zenetörténész
2008 – Bereczky János, az MTA Zenetudományi Intézet népzenekutatója és Réti Zoltán nyugalmazott zeneiskolai igazgató
2007 – Hamburger Klára, a Magyar Tudományos Akadémia zenetudomány doktora, zenetörténész és Pándi Marianne Táncsics Mihály-díjas zenetörténész, zenekritikus és zenei ismeretterjesztő.
2006 – Domokos Mária, a Magyar Tudományos Akadémia Zenetudományi Intézet tudományos főmunkatársa és Lampert Vera, a USA Brandeis University zenetörténésze.
2005 – Székely András zenetörténész és Vikárius László zenetörténész.
2004 – Eckhardt Mária zenetörténész, a Budapesti Liszt Ferenc Emlékmúzeum igazgatója, karnagy; Mező Imre zeneszerző, zenetudós; valamint Sulyok Imre orgonaművész, zeneszerző, zenetörténész.
2003 – László Ferenc kolozsvári zenetörténész és Sólyom György zenetörténész.
2002 – Ferenczi Ilona, a Magyar Tudományos Akadémia Zenetudományi Intézetének zenetörténésze, a Liszt Ferenc Zeneművészeti Egyetem docense és Paksa Katalin népzenekutató, a Magyar Tudományos Akadémia Zenetudományi Intézetének tudományos főmunkatársa.
2001 – Almási István népzenekutató és Berlász Melinda zenetörténész.
2000 – Meixner Mihály, a Magyar Rádió zenei szerkesztője, főmunkatárs

Jegyzetek

További információk
 PIM.hu

Magyar zenei díjak
Hortobágyi Károly-díj

A Hortobágyi Károly-díj kiemelkedő artistaművészi tevékenység elismerésére adományozható állami kitüntetés.

A díjat évente, március 15-én, egy személy kaphatja.
A kitüntetett adományozást igazoló okiratot és érmet kap.
Az érem kerek alakú, bronzból készült, átmérője 80, vastagsága 8 milliméter. Az érem Kiss György szobrászművész alkotása, egyoldalas, Hortobágyi Károly domború arcképét ábrázolja, és HORTOBÁGYI KÁROLY-DÍJ felirattal van ellátva.

Díjazottak 
 1992 – 3 Simet: id. Simet László, ifj. Simet László, Simetné Szabó Zsuzsa, magasdrótszám
 1993 – Kristóf Krisztián, zsonglőr
 1994 – Donnert Antal, elefántszám
 1995 – id. Losonczi György, ugródeszka akrobata, a Kisfaludy csoport vezetője
 1996 – Zsilák György, Zsilákné Magyar Zsuzsanna és Zsilák Viktória, zsonglőrök
 1997 – Sallai Mihály
 1998 – Eötvös Loránd, zsonglőr
 1999 – Donnert László
 2000 – Nagy Molnár Dávid, bűvész
 2001 – Császár Gábor és ifj. Császár Péter, ugródeszka akrobaták
 2002 – Rippel Ferenc és Rippel Viktor artisták, a Rippel Brothers duó tagjai
 2003 – Richter Flórián, lovas-akrobata, állatidomár
 2004 – Sallai Tibor, artistaművész
 2005 – Takács Gyula és Oláh Sándor artistaművészek, a Golden Power duó tagjai, plasztikus akrobaták
 2006 – Axt Ibolya, kéz- és fejegyensúlyozó légtornász
 2007 – Deltai István, artistaművész
 2008 – ifj. Maszlovics Károly, artistaművész
 2009 – Losonczi György, artistaművész, a Duó Faludy ugródeszka produkció tagja
 2010 – ifj. Nagy Lajos, zsonglőr
 2011 – Donnert Károly, tigrisidomár (posztumusz, a díjat özvegye, Donnert Károlyné vette át)
 2012 – Dittmár Roland, akrobata, komikus
 2014 – Donnert Antal, lovas-akrobata
 2016 – Russnák Norbert, artistaművész
 2018 – ifj. Richter József, lovas-akrobata, állatidomár
 2019 – Kranitz Nagy Krisztián és Füzy Anita, a Silver Power duó tagjai; Ócsai Böbe, a Recirquel Újcirkusz Társulat artistamestere
 2020 – Vincze Tünde, artistaművész
 2021
 2022 – Ádám László (Maximus Antonio), az Utazó Budapest Nagycirkusz artistaművésze és állattanítója, Rolling Wheel Németh Zsófia és Nagy Ferenc artistaművészek.

Jegyzetek

Források

Kapcsolódó szócikkek 
 Porond Csillaga díj

Magyar művészeti díjak
Életfa díj

Az Életfa díj azoknak adományozható állami kitüntetés, akik tevékenységükkel hozzájárultak a népművészet közvagyonként való kezeléséhez, megőrzéséhez, nemzedékek közötti átörökítéséhez.

A díjat évente, augusztus 20-án, három személy kaphatja.
A kitüntetett adományozást igazoló okiratot és érmet kap.
Az érem kerek alakú, bronzból készült, átmérője 90, vastagsága 5 milliméter. Az érem Péterfy László szobrászművész alkotása, első oldalát stilizált életfa, hátoldalát „Életfa díj” és a tárgyév felirat díszíti.

Díjazottak

2012
 Élő Lajosné, hímző népi iparművész
 Galánfiné Schmidt Teréz, népművész
 Lőrincz Etel, textiltervező iparművész

2009
Bencze Károlyné nyugalmazott tanár, a Kalocsai Hagyományőrző Népi Együttes vezetője,
Fábián Éva népiénektanár, előadóművész,
Vráber János népzenész, a régi népi hangszerek mestere, oktatója

2006
 Báder Miklósné, a Hevesi Népművészeti és Háziipari Szövetkezet elnökének 
 Pál Lajos, zenetanár
 Stoller Antal, koreográfus

2005
 dr. Pór Anna, ny. táncművész, tánckritikus, színháztörténész
 Tóth János, nyugalmazott közgazda
 Török Józsefné, ny. tanítónő, a Tápai Hagyományőrző Együttes művészeti vezetője.

2004
 Varga Marianna néprajzkutató, muzeológus

1990
 Kallós Zoltán néprajzkutató

Jegyzetek

Források 
A 2009. évi díjazottak: 

Magyar díjak
A Csángó Kultúráért díj

„A Csángó Kultúráért Díj azoknak adományozható állami kitüntetés, akiknek a csángók ügyében kifejtett tevékenysége kiemelkedő jelentőségű.

Az emlékérmet és a díjat 2003-tól évente egy alkalommal, június 28-án, Domokos Pál Péter születése évfordulóján egy magánszemély kaphatja.

A kitüntetett adományozást igazoló okiratot és érmet kap.
Az érem kerek alakú, bronzból készült, átmérője 80, vastagsága 8 milliméter. Az érem Pató Róza szobrászművész alkotása, egyoldalas, és „A CSÁNGÓ KULTÚRÁÉRT DÍJ” felirattal van ellátva.

Díjazottak
2003 – Tytti Isohookana-Asunmaa (Finnország), a csángók ügyének nemzetközi fórumokon történő képviseletéért
2004 – dr. Pozsony Ferenc néprajztudós, egyetemi professzor, a Kriza János Néprajzi Társaság elnöke
2005 – Kallós Zoltán népzenekutató (nem vette át a díjat)

Források

 3/1999. (II.24.) NKÖM rendelet a nemzeti kulturális örökség minisztere által adományozható művészeti és egyéb szakmai díjakról

Magyar díjak
A kisebbségi magyarság kulturális élete
Romániai magyar kisebbség
Helga

A Helga női név az óészaki heilagr (szent vagy megszentelt) szóból ered.


Képzett és rokon nevek
 Elga: a Helga német és svéd alakváltozatából származik. 
Héla, Hella és Olga.

Gyakorisága
Az 1990-es években a Helga ritka, az Elga szórványos név volt, a 2000-es években nem szerepelnek a 100 leggyakoribb női név között.

Névnapok
Helga, Elga:
 június 8.
 július 11.
 szeptember 11.
 október 3.

Híres Helgák, Elgák
 Helga Cathrine Ancher dán festőművész.
 Helga Feddersen színésznő.
 Németh Helga kézilabdázó.
 Orosz Helga színésznő.
 Elga Sakse lett műfordító.

Kitalált személyek 
 Hugrabug Helga a Roxfort egyik alapítója.
Pataki Helga, a Hé, Arnold! című amerikai rajzfilmsorozat egyik főszereplője

Jegyzetek

Magyar keresztnevek (H)
Női keresztnevek (H)
Germán eredetű magyar női keresztnevek
Josza Buszon

Josza Buszon vagy Josza no Buszon (japánul: 与謝蕪村, Hepburn-átírással: Yosa Buson), eredeti családneve Tanigucsi (Kema, ma Oszaka része, 1716 – Kiotó, 1784), japán haiku-költő és festő, Macuo Basó és Kobajasi Issza mellett az Edo-kor egyik legnagyobb költője.

Élete 
Húszéves korában Edóba (a mai Tokió) költözött, és Hajano Hadzsintól tanult költészetet. Mestere halála után Simósza tartományba (ma Ibaragi prefektúra) ment. Példaképe, Macuo Basó nyomdokain bejárta Honsú északi tájait – ez a vidék ihlette Basó híres művét, az Oku no hoszomicsi („Keskeny út északra”) című, haiku-betéteket tartalmazó prózáját. Buszon útijegyzetei 1744-ben jelentek meg; ekkor használta először írói nevét.

Japán más részeit is beutazta, végül 42 éves korában Kiotó városában telepedett le. Valamikor ezután kezdte Josza néven kiadni verseit (a név talán édesanyja szülőhelyére utal).

45 évesen nősült meg, egy lánya született, Kuno. Buszon a kiotói Szumija iskola költészettanára lett. 1770-ben felvette a Jahantei nevet (ami egyébként mestere, Hadzsin írói álneve is volt).

68 évet élt, sírja a kiotói Konpukudzsi zen buddhista templom területén található.

Magyarul 
Japán haiku versnaptár. Matsou Basho, Yosa Buson, Kobayashi Issa versei; fametszet Ando Hiroshige, ford. Tandori Dezső, vál. prózaford., utószó Halla István; Magyar Helikon, Bp., 1981
Majoros Valéria fotói. Napvilág Könyves Galéria, 1999. május 27.–június 28.; vers Matsuo Basho, Yosa Buson, Kobayashi Issa, ford. Tandori Dezső; Napvilág, Bp., 1999
Kavicsok. Tandori Dezső haikufordításai; szöveg Matsuo Basho, Yosa Buson, Kobayashi Issa, ill. Tóth-Vásárhelyi Réka; Print-X, Bp., 2004

Jegyzetek

Források 
 

Japán költők, írók
Japán festők
1716-ban született személyek
1784-ben elhunyt személyek
Maszaoka Siki

Maszaoka Siki (japánul: 正岡子規, Hepburn-átírással: Masaoka Shiki) (Macujama, 1867. szeptember 17. – Tokió, 1902. szeptember 19.) japán író, költő, irodalomkritikus és újságíró. Az 1894–95-ös első kínai–japán háborúban a Nippon című napilap riportere volt. Ő a megújítója az addig hokkuként ismert, általa haikura átkeresztelt versformának.

A haiku négy nagy mestere egyikének tartják (Macuo Basóval, Josza Buszonnal és Kobajasi Isszával együtt). A 20. század elején sikerült újra népszerűvé tennie a vaka versformát is.

Magyarul 
Néhány verse Faludy György fordításában jelent meg magyarul.

Vért hány a kakukk. Maszaoka Siki haikuversei Terebess Gábor fordításában; artOrient, Bp., 2005

Jegyzetek

További információk 
 Életrajza a japán országgyűlési könyvtár honlapján 
 Maszaoka Siki: Vért hány a kakukk (MEK)

Japán költők, írók
1867-ben született személyek
1902-ben elhunyt személyek
Gümőkórban elhunyt személyek
Kobajasi Issza

Kobajasi Issza (japánul: 小林一茶, Hepburn-átírással: Kobayashi Issa) (Kasivabara, 1763. június 15. – Kasivabara, 1828. január 5.) japán haikuköltő.

Kobajasi Jataró néven született Kasivabara faluban, parasztcsaládban. Háromévesen elvesztette édesanyját, apja újranősült, de ez a házassága boldogtalan volt. Mizogucsi Szogantól és Nirokuan Csikuától tanulta a haiku művészetét a Kacusika iskolában, a mai Tokióban. Szintén segítette őt Nacume Szeibi. 14 évesen, 1777 tavaszán útnak indult, élete következő tíz évéről semmit se tudunk; 1787-ben egy haikuiskola bejegyzése említi.

Mint sok költőtársa, ő is rengeteget utazott. 1812-ben visszaköltözött szülőfalujába, és két évvel később elvette első feleségét, Kikut. 1816-ban fiuk született, aki egy hónapos korában meghalt. 1818-ban született lányát egyévesen a himlő vitte el. 1820-ban ismét fia született, aki három és fél hónaposan az anyja hátára kötözött batyuban fekve megfulladt. Harmadik fia 1822-ben jött a világra. A következő évben előbb feleségét, majd fiát is elveszítette. 1824-ben újra megnősült, egy szamuráj lányát, Jukit vette el, de három hónappal később különváltak. 1826-ban vette el harmadik feleségét, a majdnem feleannyi idős, 32 éves Jaót. Halála előtt falujában tűzvész pusztított, az ő háza is odaveszett. Ezután a pajtájában lakott, és ott is halt meg.

Közel húszezer haikut írt, Issza név alatt (jelentése: „egy csésze tea”). Bár népszerű volt, mégis állandó anyagi gondokkal küzdött.

Magyarul 
Japán haiku versnaptár. Matsou Basho, Yosa Buson, Kobayashi Issa versei; fametszet Ando Hiroshige, ford. Tandori Dezső, vál. prózaford., utószó Halla István; Magyar Helikon, Bp., 1981
Majoros Valéria fotói. Napvilág Könyves Galéria, 1999. május 27.–június 28.; vers Matsuo Basho, Yosa Buson, Kobayashi Issa, ford. Tandori Dezső; Napvilág, Bp., 1999
Egy csésze tea Isszával. Kobajasi Issza haikuversei Terebess Gábor fordításában; Orpheusz, Bp., 2000
Kavicsok. Tandori Dezső haikufordításai; szöveg Matsuo Basho, Yosa Buson, Kobayashi Issa, ill. Tóth-Vásárhelyi Réka; Print-X, Bp., 2004

További információk 

Életrajza  

Japán költők, írók
1763-ban született személyek
1828-ban elhunyt személyek
Rita

A Rita női név a Margit olasz alakjának, a  Margheritának a rövidüléséből származik. 


Gyakorisága
Az 1990-es években gyakori név, a 2000-es években nem szerepel a 100 leggyakoribb női név között.

Névnapok
 május 22. 
 augusztus 26.

Híres Riták
 Bajkó Rita válogatott labdarúgó
 Borbás Rita kézilabdázó
 Casciai Szent Rita, a reménytelen ügyek szentje
 Rita Hayworth amerikai színésznő
 Jónás Rita műsorvezető
 Kőbán Rita kajakozó
 Méry Rita válogatott labdarúgó
 Rita Ora angol énekesnő, színésznő
 Rita Pavone olasz énekesnő
 Pessuth Rita kickboxoló
Rácz Rita a Magyar Állami Operaház magánénekese, szopránénekesnő
 Rita Süssmuth német politikus
 Tallós Rita színésznő 
 Terecskei Rita énekesnő
 Rita Tushingham angol filmszínésznő
 Vécsei Rita Andrea magyar költő, író
 Wagner Rita zongoraművész, pedagógus
 Rita Wilson amerikai színésznő
Sárai (Janovics) Rita kerekesszékes táncos

Jegyzetek

Magyar keresztnevek (R)
Női keresztnevek (R)
Görög eredetű magyar női keresztnevek
Olasz eredetű magyar női keresztnevek
Hortobágyi Károly

Hortobágyi Károly (Erzsébetfalva, 1899. augusztus 11. – Budapest, 1973. július 27.) artista, tanár.

Élete

Hortobágyi Károly nem cirkuszi családba született, fiatal korában inkább a különböző sportágak művelésében, leginkább a futballban tűnt ki. A ’20-as években - artista ismerősei révén - kezdett el akrobatikával foglalkozni. 
Magyarországon ebben az időben több, a cirkuszi világban sikeres ugródeszka csoport működött, melyek szívesen látták a tehetséges, kiváló adottságú fiatalembert. Leghosszabb ideig, 1930–1933 között a Magyarországon és külföldön egyaránt fellépő FALUDY ugródeszka csoport tagjaként dolgozott. Szerződésének lejártát követően, 1934 elején megalakította a később világhírűvé vált HORTOBÁGYI akrobata csoportot.

A HORTOBÁGYI csoport hamarosan a legrangosabb cirkuszi műsorokba kapott meghívást, 1935-ben már egy műsorban lépett fel a nagy hírű Rivels bohóc családdal, valamint minden idők idők legnagyobb trapéz sztárjával, Alfrédi Codonas-szal.

Az ötvenes évek végén zárta le a nagy sikerekkel övezett artista-pályafutását. Ezt követően az évtizedek alatt felhalmozott szakmai tudásával továbbra is aktívan segítette a jórészt családtagjaiból álló akrobata csoport munkáját. A Hortobágyi csoport 1980-ban fejezte be véglegesen működését.

Aktív pályafutásának lezárását követően részt vett a Magyar Cirkusz és Varieté Vállalat művészeti fejlesztésében, 1960-tól pedig az Állami Artistaképző Intézetben dolgozott tanárként. Tevékeny részt vállalt a 70-es évek nagy magyar artista-generációjának kinevelésében. Ő hozta létre a 7 Faludi akrobata csoportot, amely hosszú évekig Európában, Amerikában és Japánban kápráztatta el a közönséget.

Életpályája és szakmai munkája előtti tisztelgésként a magyar kormány 1992-ben megalapította a Hortobágyi Károly-díjat, melyet minden évben a kultúráért felelős miniszter a legkiválóbb magyar artistaművésznek adományoz.

Források
 Magyar életrajzi lexikon

Magyar artisták
1899-ben született személyek
1973-ban elhunyt személyek
Szentgerice

Szentgerice (románul Gălățeni) falu Romániában Maros megyében.

Fekvése
Marosvásárhelytől 13 km-re délkeletre az Egres-patak bal partján fekszik. A Közép-Nyárádmente egyik régi települése. A dombok közé épült falu Backamadaras községhez tartozik, a községközponttól 3 km-re fekszik.

Nevének eredete
Eredeti latin nevét (Sancta Gerecia = Szent Kegyelem) az unitáriusok Szentgerlicére, majd Szentgericére módosították. Mások szerint a faluban a vörös barátoknak volt kolostora, melynek vezetője volt Szent Gerécia.

Története
A Gyepűszeg árka nevű határban ősállatok csontjait találták és velük egy kvarcból készült vakarót. 1332-ben Santa Gerecia néven említik először. Unitárius temploma a 14. században épült gótikus stílusban, 1670-ben átalakították. Tornya 1781 és 1792 között épült, sisakját 1980. május 30-án szélvihar döntötte le, de helyreállították. A 18. században a katolikusoktól fegyverrel is megvédték, többször tartottak itt zsinatot. Református temploma 1860-ban épült a 17. századi fatemplom helyett, tornya 1867-ből való. 
1926-ban avatták fel a Jakab Elek nevét viselő kultúrházat. A kultúrház helyén 2021-ben a Szentgericei Unitárius Egyházközség emlékparkot alakított ki, és szobrot állíttatott Jakab Eleknek, valamint emlékfalat annak az 58 nemzetőrnek, akik rész vettek az 1848-49-es szabadságharcban. A művészi munkát Miholcsa József szobrászművész végezte. A három árnyi terület közepén áll a bronz mellszobor, tőle jobbra és balra egy- egy kőfal, egy-egy dombormű és két emléktábla a nemzetőrök névsorával.

1910-ben 1369 lakosából 1340 volt magyar. A trianoni békeszerződésig Maros-Torda vármegye Marosi alsó járásához tartozott. 1992-ben 851 lakosából 796 magyar, 54 cigány és 1 román volt.

Híres emberek
 Itt született 1820-ban Jakab Elek író, történész, levéltáros.
 Itt született 1869-ben Gál Kelemen tanár, író.
 Itt született 1923-ban Kiss György orvos, hematológus, orvosi szakíró.
 Itt született 1930-ban Nyárádi Szabó Zoltán költő.
 Itt született 1896-ban Kacsó Sándor Kossuth-díjas mezőgazdász.

Jegyzetek  

Maros megye települései
Marosszék települései
Szentháromság (Románia)

Szentháromság (románul Troița) falu Romániában, Maros megyében.

Fekvése 
A falu Marosvásárhelytől 17 km-re délkeletre a Nyárád bal partján Nyárádszentlászlóval szemben fekszik, Nyárádgálfalva községhez tartozik.

Nevének eredete 
Nevét a Szentháromság tiszteletére szentelt templomáról kapta.

Története 
1332-ben Sancta Trinitate néven említik először. Lakossága a 16. században unitárius hitre tért. 1752-ben a katolikusok visszafoglalták templomukat, majd hosszú per után 1764-ben a katolikusoknak ítélték a templomot. Az unitáriusok új templomot építettek. 1858-ban a falu 80 háza égett le a református templommal együtt. 1910-ben 1245,túlnyomórészt magyar lakosa volt. A trianoni békeszerződésig Maros-Torda vármegye Marosi alsó járásához tartozott. 1992-ben 855 lakosából 839 magyar, 10 cigány és 5 román volt.

Látnivalók 
 Római katolikus temploma 1332-ben épült gótikus stílusban, 1904-ben új hajót építettek hozzá. 
 Unitárius, református, görög-katolikus és ortodox temploma is van.
 A Bereczky család udvarháza a 18. században, a Sántha-udvarház a 19. század végén épült, állapota leromlott.

Híres emberek 
Itt született 1909-ben Kovács Péter költő, pedagógiai szakíró.

Galéria

Hivatkozások 

Maros megye települései
Marosszék települései
Csíkszentimrei Büdösfürdő

Csíkszentimrei Büdösfürdő (, régebbi neve Băile Pucioasa) üdülőtelep Romániában, Hargita megyében.

Fekvése 
A Dél-Hargita egyetlen hegyi üdülőtelepe Csíkszentimrétől 13 km-re nyugatra, 1250 m magasan, a Büdös-hegy nyugati oldalában fekszik. Csíkszentkirályról lehet megközelíteni a 123D úton, a településtől kb.15 km-re fekszik.
A Kovászna megyei Erdővidékről is megközelíthető (terepjáróval), sok itteni családnak nyaralója is van Büdösben.

Története 

Az 1770-es években a Bányapataki borvízforrásnál és a Vermed-pataknál is volt egy-egy fürdőtelep, de tönkrementek. A fürdőtelepet az 1920-as években kezdték kiépíteni, 1965-ben gőzfürdő is épült. A telepen gyógyiszap fortyogók is találhatók.
Kis Mária-kápolnáját 1991-ben tatarozták.

Fejlődésében szerepet játszott az 1960-as években indított cinóber-bánya (higanybánya), amelyet az 1970-es években be is zártak. A bányászatnak köszönheti az oda vezető, jelenlegi út alapjainak lerakását, kiszélesítését, szerpentinjeit; addig csak egy keskeny, sok helyen nagyon meredek erdei úton lehetett megközelíteni.

2017-ben aszfaltburkolatot kap a Büdösfürdőre vezető 123D útszakasz, így nagyon könnyű lett a megközelítése személyautóval vagy kerékpárral is. Az útszakasz a Lucs-tőzeglápot is megközelíti, kb.100 m-re kanyarodik el tőle.

Kisvállalkozások indultak az elmúlt években, üzlet, kocsma, panziók találhatók a településen, amelyen főképp tavasztól őszig sokan megfordulnak. A kis víkendházak (nyaralók) száma jelenleg meghaladja az 1000-et, amelyek kb. fele Csíkszentkirályi területen, másik része Csíkszentimréhez tartozó területen fekszik.

A szentimrei Büdös-fürdő borvízforrásokban és mofettákban egyedülállóan gazdag, gyógyvizének is különleges összetétele van. Kénes-szén-dioxidos borvízforrásai miatt jellegzetes záptojásszaga van.

Télen csendes, még sípályát nem létesítettek. Ígéretek vannak a kezelőbázis, gyógyturizmus beindítására, a Hargita Megye Tanácsa és a Csíkszeredai Megyei Sürgősségi Kórház közreműködésével (lásd a további információk rovatban).

A településről gyalogosan megközelíthető a Kakukk-hegy, a Dél-Hargita legmagasabb pontja.

Képek

Jegyzetek

További információk 
 Honlap
Tudományos bemutató, Székelyföld 7 csodája 
 Képek Csíkszentimre Büdösfürdőről 

Büdösfürdői kezelőbázis fejlesztési kilátásai, autóbusz járatok

Büdösfürdői aszfaltozás
Büdösfürdői vízhálózat
Büdösfürdői tűz

Hargita megye települései
Románia fürdőhelyei
Szentivánlaborfalva

Szentivánlaborfalva (románul Sântionlunca): falu Romániában Kovászna megyében.

Fekvése
Sepsiszentgyörgytől 7 km-re délkeletre a Feketeügy jobb partján fekszik, Uzonhoz tartozik.

Nevének eredete
Szentiván a nevét Keresztelő Szent János tiszteletére szentelt középkori templomáról kapta.
Laborfalva a nevét (a monda szerint) onnan vette, hogy helyén a szomszédos Komolló vár munkásrabszolgái laktak (a munka latin neve "labor").

Története
1332-ben Sanctus Johannes néven említik először.

1869-ben Szentivánnak 568 magyar lakosa volt.  1910-ben 889 magyar lakosa volt. A trianoni békeszerződésig Háromszék vármegye Sepsi járásához tartozott.

1900-ban a faluban  940-en laktak: 153 ortodox, 6 görögkatolikus, 329 római-katolikus, 190 református, 260 unitárius és 2 izraelita.
1910-ben 889 lakosból 127 ortodox, 4 görögkatolikus, 307 római-katolikus, 206 református, 10 evangélikus, 234 unitárius és 1 izraelita volt.
1930-ban 818-an laktak a faluban: 90 ortodox, 6 görögkatolikus, 367 római-katolikus, 261 református, 4 evangélikus, 186 unitárius,  1 izraelita.
1941-ben 1141 lakosból 4 ortodox, 1 görögkatolikus, 549  római-katolikus, 375 református, 6 evangélikus, 206 unitárius.
1992-ben: 808 lakosból: 20 ortodox, 399 római-katolikus, 270 református, 2 evangélikus, 116 unitárius.

1992-ben 808 lakosából 798 magyar, 7 román, 2 cigány, 1 német volt.
Szentivánt (Sepsiszentiván) és Laborfalvát 1899-ben egyesítették.

Látnivalók 

 Középkori katolikus templomát 1725-ben javították, 1775-ben új toronnyal bővítették. Az 1802. évi földrengés annyira megrongálta, hogy újjá kellett építeni.
 A falu szélén álló Szentiványi sírkápolna a 18. században épült. 
 Az unitárius templom 1862-ben épült. 
 A reformátusoknak imaházuk van.
 Az ortodoxoknak a 30-as években épített egy nagy templomot a román állam.

Híres emberek
 Itt született a birtokos Szentiványi család több neves tagja. A 15. században Szentiványi György Erdély alvajdája volt, 1633-ban Szentiványi Márton író, tanár, Szentiványi Miklós pedig Háromszék vármegye alispánja volt.
 Itt született Szentiványi Márkos Dániel  (1684–1689), unitárius püspök.
 Itt született Szent-Iványi Tamás (1920–1991).
 Itt született 1819-ben Berde Áron.
 Itt született 1815-ben Berde Mózes.

Hivatkozások

Külső hivatkozások
 Képek az unitárius egyházközség életéből-2005

Kovászna megye települései
Háromszék vármegye települései
Szentkatolna

thumb|Sinkovits ház                                  

Szentkatolna () falu Romániában, Kovászna megyében, Szentkatolna község központja.

Földrajz 
Kézdivásárhelytől 4 km-re délre a Feketeügy jobb partján fekvő községközpont.

Történelem 
1332-ben Sancta Catherina néven említik először a pápai tizedjegyzékben; nevét középkori temploma védőszentjéről, Szent Katalinról kapta. Régi temploma az 1802. évi földrengésben összeomlott. Mai római katolikus temploma Demény Antal budapesti tanár adományából épült 1815 és 1823 között. A Sinkovits-kúria a 19. század elején épült empire stílusban. A Kühnle-kúria valamivel későbbi neoklasszicista épület.

1910-ben 985 lakosából 978 magyar, 2 román volt. A trianoni békeszerződésig Háromszék vármegye Kézdi járásához tartozott.

Templomát 2016-ban felújították: a belső festés mellett megújult a hangosítás és restaurálták az oltárt és a szószéket.

Népesség 
1992-ben 1435 lakosából 1404 magyar, 27 román volt.

Személyek 
 Itt született a 18. században Cseh Sándor 48-as honvéd alezredes.
 Itt született 1841-ben Bakk Endre kanonok.
 Itt született 1844-ben Bálint Gábor turkológus, az első magyar eszperantista, egyetemi tanár.
 Itt született 1860-ban Sz. Bálint Benedek fametsző, grafikus, iparművész.
 Itt született 1898-ban Luka László pénzügyminiszter.
 Itt született 1944-ben Kovács László fotóriporter.

Jegyzetek

További információk 
 Bálint Gábor emlékhely Szentkatolnán
 Emléktábla az első magyar eszperantistának
 A szülőfaluban Bálint Gábor emléktáblát avattak

Háromszék települései
Kovászna megye települései
Szentmárton (Románia)

Szentmárton (Aradszentmárton, 1866-ig Németszentmárton, románul Sânmartin, németül Sanktmartin) falu Romániában, Arad megyében.

Fekvése
Aradtól 30 km-re északra, a magyar határ mellett fekszik.

Nevének eredete
Nevét középkori templomának védőszentjéről kapta. Első említése: Zenthmarthon (1374).

Története
A 16. században a világosi uradalom része, 1566-tól török uralom alatt állt, ekkor lakosai még magyarok voltak. A század végén pusztult el.

1742-ben Franz Dominik von Harruckern telepítette majna-frank nyelvjárást beszélő, az északnyugat-bajorországi Würzburg, Schweinfurt és Gerolzhofen környékéről való telepesekkel. Az első évtizedben Glogovácról, Újszentannáról, Gyuláról és Elekről is érkeztek német beköltözők.

A 18. század végén a Wenckheim család birtoka volt, lakói selyemhernyót tenyésztettek, káposztát termesztettek és szőlőt műveltek. II. Gróf Wenckheim József 1803-ban elhunyt, és ezután fia, Wenckheim József Antal volt Aradszentmárton ura.

1898-ban megalakult az Első Arad-Szent-Mártoni takarékpénztár, 1900-ban az Aradsanktmartiner Sparkassa.

1898-ban 4608 holdas határának 48%-a volt szántó, 35%-a legelő és 5%-a szőlő. Arad vármegye Eleki járásához tartozott.

A 20. század első felében, főként 1900 és 1914 között kb. 130 szentmártoni vándorolt ki Argentínába.

1944. október 21–22-én 314 lakosa menekült el Németországba. Az ezt követő szovjetunióbeli kényszermunkában 74-en haltak meg.

A második világháborút követően románokat telepítettek be.

Népessége
 1855-ben 2173 lakosából 2049 volt római katolikus, 108 ortodox és 16 zsidó vallású.
 1900-ban 2650 lakosából 2494 volt német, 67 cigány, 61 magyar és 32 román anyanyelvű; 2596 római katolikus, 18 ortodox, 17 zsidó és 15 görögkatolikus vallású.
 2002-ben 2200 lakosából 1734 volt román, 311 cigány, 74 német és 61 magyar nemzetiségű; 1623 ortodox, 199 római katolikus, 168 pünkösdista, 82 baptista és 75 adventista vallású.

Látnivalók
 Római katolikus temploma 1754–1756-ban épült.
 Szikes legelők (jellegzetes fajok: sziksófű, sziki mézpázsit, Agropyrum elongatum).

Híres emberek
 1807-ben meglátogatta I. Ferenc király.

Jegyzetek

Források
https://www.wenckheim.hu/wenckheim_csalad.htm#wcs2
Anton Karl – Anton Peter Petri: Heimatbuch der Gemeinde Sanktmartin im Arader Komitat. 1981

További információk
A falu a "www.virtualarad.net" oldalon 

Arad megye települései
Arad vármegye települései
Szentmihály (Kolozs megye)

Szentmihály (románul Mihai Viteazu, korábban Sânmihaiu) falu Romániában, Kolozs megyében, az azonos nevű község központja. A települést 1922 és 1930 között egyesítették (pontos dátum jelenleg nem ismert) Alsó- és Felsőszentmihályfalva településekből. Ismert még Alsófelsőszentmihály és Tordaszentmihály néven is.

Fekvése
Tordától 5 km-re délnyugatra, a falut átszelő Bágyon pataknak az Aranyosba torkollásánál fekszik. Mészkő és Sinfalva tartozik hozzá.

Nevének eredete
Templomának védőszentjéről kapta a nevét, román neve onnan származik
hogy 1601-ben határában ölték meg Basta katonái Vitéz Mihály havasalföldi fejedelmet.

Története
Határában ma is láthatók az egykori római út maradványai. 1176-ban St. Michel, majd 1197-ben Zent Mihekfalva néven említették először. A falu a tatárjáráskor elpusztult, majd V. István székelyeket telepített ide és Torda-Aranyos vármegyéből kiszakította Aranyosszéket. 1601-ben itt ölték meg Basta katonái a román fejedelemségeket Erdéllyel egyesíteni akaró Vitéz Mihály havasalföldi fejedelmet. Megöletésének és sírjának helyén emlékmű áll. 1703-ban Rabutin labancai gyújtották fel a falut.

1910-ben Alsószentmihálynak 1119, többségben magyar lakosa volt, jelentős román kisebbséggel, Felsőszentmihálynak 798, többségben magyar lakosa volt, jelentős román kisebbséggel. A trianoni békeszerződésig Torda-Aranyos vármegye Tordai járásához tartozott.

1930-ban 1466 magyar és 836 román lakta. A közigazgatásilag hozzátartozó Mészkővel és Sinfalvával együtt 1992-ben 3734 román és 1825 magyar (32%) lakosa volt.

Látnivalók
 Az alsószentmihályfalvi református templom 14. századi gótikus eredetű, mai helyére 1667 és 1685 között költöztették.
 A falunak unitárius temploma és 1863-ban épített római katolikus sírkápolnája is van.

Jegyzetek

Külső hivatkozások 
 Válogatott képek 2007-ből 

Kolozs megye települései
Aranyosszék települései
Szentpál

Szentpál (románul Sânpaul) falu Romániában, Arad megyében. Sofronya községhez tartozik.

Fekvése 
Aradtól 8 km-re északnyugatra fekszik.

Története 
A falu eredetileg a Száraz-ér jobb, a Szentpáli-ér bal oldalán állott Szent Pálnak szentelt templomát 1332-ben említik. 1471-ben mezővárosként szerepel, mint a környező területek gazdasági központja. A 16. század második felében magyar-délszláv népesség lakta. A város valószínűleg 1596-ban pusztult el, és csak a 20. század elején, magyar dohánytermesztő családok telepítették újra.

Látnivalók 
A 18. századi szentpáli Haller-kastélyt Haller János építtette. Az épület szerkezete erősen lepusztult állapotban van.

Jegyzetek

Külső hivatkozások 
 Térkép

Arad megye települései
Széphely

Széphely (1899-ig Zsebely, románul Jebel) falu Romániában Temes megyében, Jebel központja. 2004-ben az addig hozzá tartozó Temesliget falu önálló községgé alakult.

Fekvése 
Temesvártól 20 km-re délre a temesvár-verseci főút mellett fekszik.

Története 

1332-ben Zephel néven említik először. Egykori várkastélya Treutel Miklósé volt, 1403-ban a lázadó erdélyi vajdák a lerombolását rendelték el, de 1425-ben még bizonyosan állott. További sorsa ismeretlen, felszíni nyoma nem maradt.

1910-ben 4125 lakosából 3162 román, 660 magyar és 262 német volt. A trianoni békeszerződésig Temes vármegye Csáki járásához tartozott. 1992-ben társközségével együtt 5238 lakosából 4812 román, 230 cigány, 85 magyar és 82 német volt.

Népessége

Közlekedés 
A települést érinti a Temesvár–Alsósztamora-Temesmóra-vasútvonal. Vasút köti össze Lieblinggel is.

Jegyzetek 

Temes megye települései
Temes vármegye települései
Csíkszépvíz

Csíkszépvíz (gyakran Szépvíz, románul Frumoasa) falu Romániában, Hargita megyében. Csíkszeredától 12 km-re északkeletre a Gyimesbe vezető úton, a Szépvíz-patak völgyében fekszik. Csíkszentmiklós, Csíkborzsova és Bükkloka tartozik hozzá.

Nevének eredete 
A monda szerint neve onnan származik, hogy Szent László a kunokat legyőzve lovával egy szikláról a patakba ugratott, és azt mondta: Igyál lovam, mert ez szép víz.

Története 
A falu felett északra magasodó Pogány-havas előfokán gótikus kápolnarom van. A monda szerint Szent László építtette a kunok legyőzésének emlékére, a közelében levő sziklán pedig két lólábhoz  hasonló bemélyedést Szent László lovának patkóhelyeként emlegetnek. A falu valószínűleg előbb itt a hegytetőn feküdt és csak a békésebb időkben települt le a hegy alatti völgybe. 1669-ben I. Apafi Mihály fejedelem engedélyével örmények telepedtek itt le, akik alig 200 év alatt módos, városias településsé fejlesztették. A gyimesiek egykori vásáros helye, környékén borvízforrások vannak. Felette 1986-ban épített gát és víztározó található.

1910-ben 3078 magyar lakosa volt, 92 görögkatolikus kivételével mind római katolikusok. A trianoni békeszerződésig Csík vármegye Szépvízi járásának székhelye volt. 1992-ben 1768 lakosából 1755 magyar és 12 román volt.

Népessége 
A községet főként magyarok lakják. A 2002-es népszámlálás szerint a  lakos 96,39%-a (3520 fő) magyar nemzetiségű volt.

Látnivalók 
 A Pogány-havas előfokán látható gótikus kápolnarom, valószínűleg a régi falu ősi temploma.
 A Havasboldogasszonynak szentelt Bíró-kápolna 1694-ben épült, 1861-ben restaurálták.
 A Szent László római katolikus templom 1890-ben görög katolikus (ma ortodox) temploma 1879-ben,  az örmény templom 1785-ben épült.
 2021 augusztusában nyílt meg a Székely Határőr Emlékközpont, mely a székely hadszervezetek és a határőrizet történetét mutatja be a Keleti-Kárpátokban, az Árpád-kortól a második világháború végéig.

Híres emberek 
Fejér Gerő kanonok prelátus (1869–1958)
Itt született 1914. május 1-én Minier Albert katolikus pap, jogász, újságíró.  
Itt született 1916. július 19-én Száva János Zoltán orvos, orvosi szakíró, egyetemi tanár.

Borvízforrások és népi fürdők 
Cibrefürdő (Csíkszépvíz)

Testvértelepülések 
  Újkígyós
  Kisgyőr 
  Bázakerettye

Galéria

Jegyzetek

További információk 
 Csíkszépvízi képek a www.erdely-szep.hu honlapon
Turisztikai látványosságairól itt talál összefoglalót

Csíkszék települései
Hargita megye települései
Szeretfalva

Szeretfalva (románul Sărățel, németül Reussen) falu Romániában, Erdélyben, Beszterce-Naszód megyében.

Fekvése
Besztercétől 15 km-re délnyugatra, a Sajó bal partján fekszik.

Nevének eredete
Első említése Zereth alakban egy 1235 és 1270 között keletkezett oklevél 1355-ös másolatában maradt fenn. Ez talán személynévi eredetű. A Szeretfalva névalak először 1700-ból datálható. Román neve a szomszédos Sófalva nevének (Sărata, 'sós') kicsinyített alakja.

Története
A tatárjárás után keleti szlávokkal települt be, erre utal német neve. A felette emelkedő Szeret-hegy tájformáló jelleggel bírt, a besztercei Havasalját választotta el a mezőségi királyi esperességtől. A falu 1424-ig a kentelkei uradalom része volt.

Doboka, 1876-tól Beszterce-Naszód vármegyéhez tartozott.

1849 februárjában az Urbannal vívott ütközetben esett el Riczkó Ignác besztercei főparancsnok.

1942-ben a Székelyföld anyaországgal való összekötése céljából épült meg a Szeretfalva–Déda-vasútvonal.

2009-ben szentelték fel az 1944 augusztusában és szeptemberében a falunál elesett magyar honvédek temetőjét.

Lakossága
1850-ben 277 lakosából 253 volt román nemzetiségű, 258 görögkatolikus vallású.
1900-ban 357 lakosából 292 volt román és 60 német (jiddis) anyanyelvű, 289 görögkatolikus és 61 zsidó vallású.
2002-ben 495 lakosából 416 volt román és 79 cigány nemzetiségű, 469 ortodox vallású.

Látnivalók
 A falutól keletre emelkedő magaslaton bronzkori eredetű, de még a középkorban is használt földvár sáncai láthatók.

Jegyzetek

További információk 
 A várrom a "jupiter.elte.hu" oldalon

Beszterce-Naszód megye települései
Beszterce-Naszód vármegye települései
Szikesfalu

Szikesfalu (1899-ig Szikevicza, románul Sichevița, szerbül Sikevica) falu Romániában Krassó-Szörény megyében.

Fekvése 
Újmoldovától 20 km-re délkeletre a Duna bal partján fekszik.

Története 
Területén állott egykor Librazsd (Liborajdea) vára, amely valószínűleg 1419 után épült aldunai végvár volt. 1429 és 1435 között a Német Lovagrendé. Mára nyoma sem maradt.

1910-ben 2623 lakosából 2508 román volt. A trianoni békeszerződésig Krassó-Szörény vármegye Újmoldovai járásához tartozott. 1992-ben társközségeivel együtt 2804 lakosából 2750 román, 32 cigány és 21 egyéb volt.

Hivatkozások 

Krassó-Szörény megye települései
Krassó-Szörény vármegye települései
Szilágykorond

Szilágykorond (románul Corund) falu Romániában Szatmár megyében.

Fekvése
Szilágycsehtől 23 km-re nyugatra fekszik, Bogdándhoz tartozik, melytől 4 km-re nyugatra van.

Nevének eredete
Neve kerekerdő-t (korong) jelent.

Története
Szilágykorond (Korond) nevét egy 1383-as határjáráskor említették először. Nagy település lehetett, mivel az idők során itt Kis-, Nagy-, Oláh-, Tóth- és Felsőkorond is említve volt.

1423-ban Tothkorond, 1466-ban Toth-Korond, Felső-Korond, Korond alakokban, 1487-ben Koronth, 1543-ban Nagh Korond, 1547-ben Olah korond, 1550-ben Kis-Korond, 1564-ben Nagykorond, 1569-ben Kyskorond volt említve.

Korond falut Mária magyar királynő adta Jakcsi mester György, István, András, Dénes és Dávid nevű fiainak.

1423-ban Zsigmond király beiktató parancsára a váradi káptalan Kusalyi Jakcs György fiait iktatta be Magyar-Korond és Tótkorond birtokába.

1487-ben Kusalyi Jakcs László részbirtokát elzálogosította Bélteki Drágfi Bertalannak.

1543-ban végzett összeíráskor Nagy korond birtokosai Jakcsi Mihály, Jakcsi István és Pázmány Péter birtoka volt.

1549–1551 között Kys gorond birtokosa Sarmasági Mihály.

1559 és 1571 táján, János Zsigmond idejében Korond unitárius vallású, tiszta magyar helység volt.

1569-ben Sarmasági Jánosé volt, kitől 1570-ben gyermekei örökölték.

Korond birtokot 1579 körül Báthory István lengyel király Wesselényi Ferenc-nek adományozta érdemei jutalmául, Hadad várának többi tartozékával együtt. 
Kövesdi Sarmasági Zsigmond 1601-i végrendeletében mostoha fiainak, Jósika Zsigmondnak és Gábornak hagyta a birtokot.

1647-ben I. Rákóczi György fejedelem Gyerőmonostori Kemény Jánosnak és nejének, Sarmasági Annának adományozta.

1668-ban Kemény János birtoka volt, majd Wesselényi István (1619–1656) özvegye, Lónyay Anna Hadadi Wesselényi Pálnak adta.

1797-ben Wesselényi Farkas a fő birtokosa.

1847-ben 296 lakosa volt, melyből 4 római katolikus, 277 görögkatolikus, 15 református.

1890-ben 419 lakosából 49 magyar, 1 német, 369 oláh. Római katolikus ebből 6, görögkatolikus 369, református 25, izraelita 20. A házak száma 80.

Az 1900-as évek elején Jezer nevű határrészében fakadó ásványvíz forrást említettek, melyet a lakosság köszvény ellen sikerrel használt.

1910-ben 483, többségben román lakosa volt, jelentős magyar kisebbséggel. A trianoni békeszerződésig Szilágy vármegye Szilágycsehi járásához tartozott.

Nevezetességei
 1723-ban épült fatemplom, 1798-ból származó falfestményekkel, melyek a bűnös lelkekre váró pokolbéli szenvedéseket ábrázolják. Anyakönyvük 1824-ben kezdődik.

Hivatkozások

Források
 

Szatmár megye települései
Szilágy vármegye települései
Szineke

Szineke (1899-ig Szinitye, románul Sintea Mică) falu Romániában Arad megyében.

Fekvése
Kisjenőtől 13 km-re délkeletre fekszik.

Nevének eredete
Neve a régi Scynke személynévből való.

Története
1478-ban Zyneke néven szerepel oklevélben. 1401-ben és 1404-ben megyegyűlés színhelye volt. 1561-ben pusztaként említik. A 16. század végén magyar-délszláv vegyes lakossága volt. 1596-ban a tatárok ezt a falut is elpusztították. Később románokkal telepítették újra.

1910-ben 849, túlnyomórészt román lakosa volt. A trianoni békeszerződésig Arad vármegye Kisjenői járásához tartozott.

Jegyzetek  

Arad megye települései
Arad vármegye települései
Bisericani (egyértelműsítő lap)

Bisericani több romániai település román neve:
 Bisericani, Fehér megye
 Székelyszentlélek, Hargita megye
Frumoasa (egyértelműsítő lap)

Frumoasa több település neve Romániában és a Moldovai Köztársaságban.

Romániában:
 Csíkszépvíz, Hargita megye
 Frumoasa (Suceava megye)
 Frumoasa (Teleorman megye)
 Frumósza, Bákó megye

A Moldovai Köztársaságban
 Frumoasa (Moldova)
Bogdánd

Bogdánd (románul Bogdand) falu Romániában Szatmár megyében, Szilágycsehtől 21 km-re nyugatra, Szatmárnémetitől és Zilahtól egyaránt 60 km-re.

Története

Bogdánd nevét az oklevelek 1383-an említették először, Bogdand néven. 1454-ben Magdand, 1475-ben Bagdan, 1543-ban Baghdand, 1547-ben Bogdan, 1553-ban Bogdaan formában írták nevét.

1383-ban Mária királynő Jakcsi mester 5 fiának; Györgynek, Istvánnak, Andrásnak, Dénesnek és Dávidnak adományozta. Később a birtokot Jakcsi László Drágfi Bertalannak zálogosította el. 1451-ben egy birtokperben Kusalyi Jakcs László fiai András és László ellenében Báthory Szaniszló fiának, Báthori (Szaniszlófi) Istvánnak ítélték. 1543-ban a birtok Jakcsi Mihály és panaszi Pázmány Péter között oszlott meg. 1505-ben Kusalyi Jakcs László és neje Krisztina és fiuk György itteni birtokrészüket elzálogosították Bélteki Drágfi Györgynek és Jánosnak. 1570-ben I. Miksa király új adományul Jakcsi Boldizsárnak és Kusalyi Jakcs Mihálynak adta a birtokot. 1703-ban Wesselényi István Közép-Szolnok megyei főispán birtokának írták.

1890-ben végzett összeíráskor 840 lakosa volt, melyből 831 magyar, 9 oláh, ebből 8 görögkatolikus, 816 református, 16 izraelita. A házak száma 195.

A 20. század elejei feljegyzések a falu jellegzetességeként írták le a házak ablakainak rikító kék színre festését, és több helyen a házak tövét is kék sáv futotta körül.

A Kőtető hegycsúcson a 20. század elején még kivehető volt egy 40 méter hosszú, és 25-30 méter széles négyszögű vár alapfala is. A néphagyomány ennek eredetét a 13. század, és a 14. század körüli időkre tette.

Földházak nevű határrészéről azt tartották, hogy az a tatárok idején lakott hely volt.

A 2011-es népszámlálás szerint 948 lakosa volt, ebből 926 magyar anyanyelvű.

Nevezetességek
 Sipos László Magyar Néprajzi Múzeum
 Református temploma - 1470 körüli időkben már állott a fellelhető adatok alapján, azonban pontos építési ideje nem ismert. Kőtornyát 1863-ban kezdték építeni.

Népviseletek, népszokások
Bogdánd férfi lakosainak nyári öltözete még az 1800-as évek végén, 1900-as évek elején is határtalanul bő, ránczos gatya, fehér perklis ing, elöl cifrázott, sötétkék mellény és szalmakalap volt. A legények szalmakalapján kék szalag futott körbe, s kakastoll díszítette. A férfiak télen "kozsókot", fehér gubát és sapkát vagy csárdás kalapot viseltek. A lábbelijük télen-nyáron a csizma; bocskort csak szántáskor kötöttek.

A nők számtalan ráncú, csinos pendelyt, cifrázott mellényt, fekete alapszínű s rózsásszélű rojttal díszített hosszú nyakkendőt viseltek, melyet a derékon úgy kötöttek át, hogy a rojt csaknem lábikráig ért, valamint fekete alapszínű, virágos szélű rojtnélküli fejkendőt, hosszú és széles, szépen ránczolt kötőt, könyökig érő, hullámokba vasalt nagy buggyú, s a könyöknél a karhoz feszült ingujjat.

A lányok öltözete is hasonló volt, csak a nyak- és fejkendő rikító színe ütött el a férjes nők ruházatától.

Jegyzetek

További információk
 Bogdánd turisztikai látványosságai 
 Információk a faluról 

Szatmár megye települései
Szilágy vármegye települései