alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Poço das Trincheiras

Poço das Trincheiras este un oraș în statul Alagoas (AL) din Brazilia.

Localitatea se află la o altitudine de 292 m, are o suprafață de 304,1 km², o populație de 14.308 locuitori (iulie 2005 ), cu o densitate a populației de 32,25 loc./km²
 . Este una din localitățile cele mai sărace din Brazilia. 

Orașe din Brazilia
Localități din Alagoas
Municipii din Alagoas
Porto Calvo

Porto Calvo este un oraș în statul Alagoas (AL) din Brazilia.

Orașe din Brazilia
Localități din Alagoas
Municipii din Alagoas
Porto de Pedras

Porto de Pedras este un oraș în statul Alagoas (AL) din Brazilia.

Orașe din Brazilia
Localități din Alagoas
Municipii din Alagoas
Porto Real do Colégio

Porto Real do Colégio este un oraș în statul Alagoas (AL) din Brazilia.

Orașe din Brazilia
Localități din Alagoas
Municipii din Alagoas
Quebrangulo

Quebrangulo este un oraș în statul Alagoas (AL) din Brazilia.

Orașe din Brazilia
Localități din Alagoas
Municipii din Alagoas
Rio Largo

Rio Largo este un oraș în statul Alagoas (AL) din Brazilia.

Orașe din Brazilia
Localități din Alagoas
Municipii din Alagoas
Roteiro

Roteiro este un oraș în statul Alagoas (AL) din Brazilia. În cinstea lui, modelul de minge cu care s-a jucat Campionatul European de Fotbal 2004 din Portugalia a fost denumită Roteiro.

Orașe din Brazilia
Santa Luzia do Norte

Santa Luzia do Norte este un oraș în statul Alagoas (AL) din Brazilia.

Orașe din Brazilia
Localități din Alagoas
Municipii din Alagoas
Santana do Ipanema

Santana do Ipanema este un oraș în statul Alagoas (AL) din Brazilia.

Orașe din Brazilia
Localități din Alagoas
Municipii din Alagoas
Santana do Mundaú

Santana do Mundaú este un oraș în statul Alagoas (AL) din Brazilia.

Orașe din Brazilia
Localități din Alagoas
Municipii din Alagoas
São Brás

São Brás este un oraș în statul Alagoas (AL) din Brazilia.

Orașe din Brazilia
Localități din Alagoas
São José da Tapera

São José da Tapera este un oraș în statul Alagoas (AL) din Brazilia.

Orașe din Brazilia
Localități din Alagoas
Municipii din Alagoas
São Luís do Quitunde

São Luís do Quitunde este un oraș în statul Alagoas (AL) din Brazilia.

Orașe din Brazilia
Localități din Alagoas
Municipii din Alagoas
São Miguel dos Campos

São Miguel dos Campos este un oraș în statul Alagoas (AL) din Brazilia.

Orașe din Brazilia
Localități din Alagoas
Municipii din Alagoas
São Miguel dos Milagres

São Miguel dos Milagres este un oraș în statul Alagoas (AL) din Brazilia.

Orașe din Brazilia
Localități din Alagoas
Municipii din Alagoas
São Sebastião

São Sebastião este un oraș în statul Alagoas (AL) din Brazilia.

Orașe din Brazilia
Localități din Alagoas
Satuba

Satuba este un oraș în statul Alagoas (AL) din Brazilia.

Orașe din Brazilia
Localități din Alagoas
Municipii din Alagoas
Senador Rui Palmeira

Senador Rui Palmeira este un oraș în statul Alagoas (AL) din Brazilia.

Orașe din Brazilia
Localități din Alagoas
Municipii din Alagoas
Tanque d'Arca

Tanque d'Arca este un oraș în statul Alagoas (AL) din Brazilia.

Orașe din Brazilia
Localități din Alagoas
Municipii din Alagoas
Taquarana

Taquarana este un oraș în statul Alagoas (AL) din Brazilia.

Orașe din Brazilia
Localități din Alagoas
Municipii din Alagoas
Teotônio Vilela, Alagoas

Teotônio Vilela este un oraș în statul Alagoas (AL) din Brazilia.

Teotônio Vilela
Municipii din Alagoas
Traipu

Traipu este un oraș în statul Alagoas (AL) din Brazilia.

Orașe din Brazilia
Localități din Alagoas
Municipii din Alagoas
União dos Palmares

União dos Palmares este un oraș în unitatea federativă Alagoas (AL) din Brazilia.

Orașe din Brazilia
Localități din Alagoas
Municipii din Alagoas
Viçosa

Viçosa este un oraș în statul Alagoas (AL) din Brazilia.

Orașe din Brazilia
Localități din Alagoas
Amapá (oraș)

Amapá este un oraș în unitatea federativă Amapá (AP) din Brazilia.

Orașe din Brazilia
Localități din Amapá
Municipii din Amapá
Calçoene

Calçoene este un oraș în unitatea federativă Amapá (AP) din Brazilia.

Orașe din Brazilia
Localități din Amapá
Municipii din Amapá
Arheoastronomie
Cutias

Cutias este un oraș în unitatea federativă Amapá (AP) din Brazilia.

Orașe din Brazilia
Localități din Amapá
Municipii din Amapá
Ferreira Gomes

Ferreira Gomes este un oraș în statul Amapá (AP) din Brazilia.

Orașe din Brazilia
Localități din Amapá
Municipii din Amapá
Itaubal

Itaubal este un oraș în unitatea federativă Amapá (AP) din Brazilia.

Orașe din Brazilia
Localități din Amapá
Municipii din Amapá
Laranjal do Jari

Laranjal do Jari este o municipalitate în unitatea federativă Amapá (AP) din Brazilia.

Orașe din Brazilia
Localități din Amapá
Municipii din Amapá
Mazagão

Mazagão este un oraș în statul Amapá (AP) din Brazilia. Mazagão poartă numele unei colonii portugheze din teritoriul actual al Marocului. Portughezii au abandonat colonia Mazagão în anul 1768 iar populația a fost relocată în localitatea din Brazilia. Fosta colonie Mazagão din Maroc este denumită în prezent El Jadida.

Orașe din Brazilia
Localități din Amapá
Municipii din Amapá
Oiapoque

Oiapoque este un oraș în statul Amapá (AP) din Brazilia.

Orașe din Brazilia
Localități din Amapá
Municipii din Amapá
Pedra Branca do Amaparí

Pedra Branca do Amaparí este un oraș în unitatea federativă Amapá (AP) din Brazilia.

Orașe din Brazilia
Localități din Amapá
Municipii din Amapá
Porto Grande

Porto Grande este un oraș în unitatea federativă Amapá (AP) din Brazilia.

Orașe din Brazilia
Localități din Amapá
Municipii din Amapá
Pracuúba

Pracuúba este un oraș în unitatea federativă Amapá (AP) din Brazilia.

Orașe din Brazilia
Localități din Amapá
Municipii din Amapá
Santana, Amapá

Santana este un municipiu în unitatea federativă Amapá (AP) din Brazilia.

Orașe din Brazilia
Localități din Amapá
Municipii din Amapá
Serra do Navio

Serra do Navio este un oraș în unitatea federativă Amapá (AP) din Brazilia.

Orașe din Brazilia
Localități din Amapá
Municipii din Amapá
Tartarugalzinho

Tartarugalzinho este un oraș în unitatea federativă Amapá (AP) din Brazilia.

Orașe din Brazilia
Localități din Amapá
Municipii din Amapá
Vitória do Jari

Vitória do Jari este un oraș în unitatea federativă Amapá (AP) din Brazilia.

Orașe din Brazilia
Localități din Amapá
Municipii din Amapá
Alvarães, Amazonas

Alvarães este un oraș în unitatea federativă Amazonas (AM) din Brazilia. Alvarães are o suprafață de 5,912 km². La recensământul din 2007, Alvarães avea o populație de 13,010 de persoane.

Orașe din Brazilia
Localități din Amazonas
Municipii din Amazonas
Amaturá

Amaturá este un oraș în unitatea federativă Amazonas (AM) din Brazilia.
La recensământul din 2007, Amaturá avea o populație de 8,384 de locuitori. Amaturá are o suprafață de 4,759 km². 

Localități din Amazonas
Orașe din Brazilia
Municipii din Amazonas
Anamã

Anamá este un oraș în unitatea federativă Amazonas, Brazilia. La recensământul din 2007, Anamá a avut o populație de 8,152 de locuitori. Municipiul Anamá are o suprafață de 2,454 km².

Orașe din Brazilia
Localități din Amazonas
Municipii din Amazonas
Anori

Anori este un oraș în unitatea federativă Amazonas (AM) din Brazilia. La recensământul din 2007 Anori a avut 13,834 de locuitori. Anori are o suprafață de 5,795 km².

Orașe din Brazilia
Localități din Amazonas
Municipii din Amazonas
Apuí

Apuí este un oraș în unitatea federativă Amazonas (AM) din Brazilia. La recensământul din 2007, Apuí a avut o populație de 17,451 de locuitori. Apuí are o suprafață de 54,240 km².

Orașe din Brazilia
Localități din Amazonas
Municipii din Amazonas
Atalaia do Norte

Atalaia do Norte este un oraș în unitatea federativă Amazonas (AM) din Brazilia. Atalaia do Norte a fost fondat în 1955.

Orașe din Brazilia
Localități din Amazonas
Municipii din Amazonas
Autazes

Autazes este un oraș în unitatea federativă Amazonas (AM) din Brazilia.

Orașe din Brazilia
Localități din Amazonas
Municipii din Amazonas
Taekwondo

Taekwondo (în coreeană 태권도 (hangul) /  (hanja) ), transcris și ca Taekwon-Do sau Tae Kwon Do) este o artă marțială coreeană, caracterizată în special prin lovituri înalte cu piciorul și lovituri cu pumnul. Taekwondo este unul dintre sporturile naționale coreene, practicat de peste 2000 mii de ani, reprezentând unul dintre cele mai vechi arte marțiale. Recent intrat în categoria sporturilor olimpice, practicarea acestui sport în întreaga lume este structurată și administrată de către World Taekwondo (WT [în română, Federația Mondială de Taekwondo]). Numele federației a fost modificat în acest fel în 2017, deoarece prescurtarea vechii sale denumiri World Taekwondo Federation (W.T.F.) inducea spre corelarea numelui său cu celebra prescurtare a unei injurii din limba engleză. În România practicarea acestui sport se realizează sub coordonarea Federației Române de Taekwondo WT, la conducerea căreia se află Constantin Apostol, maestru internațional 7 DAN.

Stil 
Conform regulamentului internațional, Lupta dintre cei doi sportivi ai meciului de taekwondo este caracterizată de lovituri în mare parte ale membrelor inferioare, punctate corespunzător de către sistemul electronic pus la dispoziție, dar și de arbitri, iar lovitura cu pumnul trebuie să fie precisă și conform regulamentului pentru a fi punctată. Sportivii poartă echipamente de protecție pe cea mai mare parte a corpului (cască de protecție dotată cu senzori electronici, protecție dentară, vesta dotată cu senzori pentru punctare, protecții pentru antebrațe, mănuși, tibiere și metatarsiene dotate cu senzori electronici pentru a fi realizată punctarea loviturilor.) Cei doi luptători poartă culorile albastru, respectiv roșu ( în coreeană chong, respectiv hong). Aceștia se luptă pe o suprafață octogonală ori pătrată, format 10x10 ori 12x12. Fiecare pătrat al suprafeței are latura de un metru. Meciurile sportivilor sunt atent coordonate de către arbitri. Aceștia sunt în număr total de trei pe suprafața de luptă, unul central, menit să stabilească ordinea meciului prin acordarea penalizărilor corespunzătoare, ceilalți doi stând în colțuri opuse alte saltelei, ținând în mână judge box-ul, un dispozitiv pentru acordarea anumitor tipuri de puncte, în funcție de lovitura fiecărui sportiv în parte. La masa suprafeței există un arbitru care se ocupă de partea tehnică a meciului de taekwondo, lucrând la sistemul incorporat într-un dispozitiv. Un alt arbitru ține evidența fiecărui meci în parte pe o hârtie specială, în cazul unei posibile erori la nivelul echipamentelor. Ultimul arbitru, este cel de la Video-Replay, un sistem de contestare a deciziilor luate de către arbitrii de la suprafață, de către antrenorii sportivilor.

Vezi și 

 Hapkido

Referințe

Legături externe 

 Ce este taekwondo și cine e tatăl celei mai practicate arte marțiale de pe glob, 14 martie 2011, Alexandru Ciolan, Ziarul de Duminică
 Arte marțiale (II). Ultimii vor fi cei dintâi, 16 martie 2011, Ziarul de Duminică

 
Arte marțiale
Arte marțiale coreene
Sporturi olimpice
Inel (matematică)

Un inel  este o structură algebrică formată dintr-o mulțime suport  și două operații binare, definite pe produsul cartezian  cu valori în , numite convențional  (sau operația aditivă) și  (sau operația multiplicativă), astfel încât:
 formează un grup comutativ sau abelian. Elementul neutru al lui  se notează în general cu .
 formează un monoid.
 Se îndeplinește proprietatea de distributivitate a înmulțirii față de adunare, adică pentru orice : 

Termenul a fost introdus în 1897 de David Hilbert.

Definiții
Dacă operația de înmulțire este comutativă, adică
 atunci inelul  este un inel comutativ.
Dacă  și înmulțirea admite element neutru, adică
 atunci inelul  este inel cu unitate sau inel unitar.
Un inel comutativ cu cel puțin două elemente și fără divizori ai lui zero se numește inel integru (sau domeniu de integritate).

Un inel în care orice element (în afară de  ) are invers față de înmulțire se numește corp.

Elementul neutru în raport cu operația  se notează   și se numește elementul nul, iar simetricul lui  în raport cu adunarea se notează  și se numește opusul lui . În loc de , vom nota .

Dacă  este inel unitar, atunci elementele lui  simetrizabile în raport cu operația multiplicativă se numesc elemente inversabile .

Se notează cu  mulțimea elementelor inversabile ale inelului unitar , adică  

Fie  un inel. Două elemente  se numesc permutabile dacă . Un element  se numește element central dacă el permută cu orice element din inelul .
Mulțimea
 
a tuturor elementelor centrale din  se numește centrul inelului .

Exemple de inele
 Inelul numerelor întregi
 este inel comutativ în care elementul nul este 0 și elementul unitate este 1, iar .
 Inelul numerelor raționale
 este inel comutativ în care elementul nul este 0 și elementul unitate este 1. În plus .
 Inelul numerelor reale
 este inel comutativ în care elementul nul este 0 și elementul unitate este 1. În plus .
 Inelul numerelor complexe
 este inel comutativ cu .
 Inelul  al claselor de resturi modulo n. 
 este inel comutativ, iar .

Proprietăți
Fie  un inel. Atunci pentru , avem:

 și 
Dacă  este inel cu unitate, atunci 
Dacă ,atunci definim  și . Pentru , avem .

Note

Bibliografie
 Gheorghe Ivan, Paul Mihai Șușoi, Elemente de teoria polinoamelor și a ecuațiilor algebrice, Editura Ionescu, 2001.
 Vasile Popuța, Algebră. Curs elementar de structuri fundamentale, Editura Mirton, Timișoara, 1998.

Vezi și 
 Inelul numerelor întregi
 Corp (matematică)

Structuri algebrice
Harbin

Harbin (哈尔滨 în chineză simplificată) este un oraș în nord-estul Republicii Populare Chineză. Orașul are o populație de 9.4 milioane de locuitori.

Personalități născute aici 
  (1901 - 1932), actor francez de origine rusă;
  (1910 - 1975), poet grec;
  (1911 - 1942), scriitoare;
 Naum Grebnev (1921 - 1988), poet rus;
  (1923 - 2013), actriță ruso-georgiană.

Harbin
Eponime ale asteroizilor
Grup abelian

Aplicabil în special la grupuri, termenul de "abelian" (de la numele matematicianului norvegian Niels Henrik Abel) este echivalent cu comutativ și desemnează orice operație binară definită pe o mulțime M, închisa în raport cu acestă mulțime, și care îndeplinește:

pentru orice x,y din M: x ~ y = y ~ x, unde prin "~" s-a desemnat operația binară în cauză.

De exemplu, adunarea numerelor reale este o operație comutativă (abeliană), pentru că:

 x + y = y + x, oricare ar fi x,y din R.

Structuri algebrice
Xi'an

Xī'ān (西安 în chineză simplificată) este un oraș în Republica Populară Chineză și capitala provinciei Shaanxi.

Istorie

Demografie

Orașul are o populație de 6 milioane de locuitori în zona metropolitană și peste 2 milioane în oraș. Are o minoritate semnificativă (în jur de 400.000) de musulmani.

Cultură

Turism
Orașul Xi'an este un oraș cu o cultură și o istorie bogată având numeroase atracții turistice:
 Mausoleul lui Qin Shi Huang- mormântul împăratului din dinastia Qin care a domnit între anii 247-220 î.Hr. În mausoleul său, aflat la marginea orașului, se află celebra Armată de Teracotă, compusă din statuile a aproximativ 8.000 de soldați;

Turnul Clopotniță- construit în anul 1384 în timpul dinastiei Ming este unul dintre simbolurile orașului;

Turnul Tobelor- construit în anul 1380, acesta este un alt simbol al orașului alături de Turnul Clopotniță;

 Muzeul de Istorie Shaanxi- construit între anii 1983-2001, muzeul conține o bogată colecție de artefacte antice și medievale aparținând dinastiilor Zhou, Qin, Han, Sui și Tang. În total deține 370.000 de exponate;

Palatul Daming- construit în vremea dinastiei Tang (618-907) și restaurat între anii 1994-1996 și 2003. A fost deschis oficial publicului pe 1 octombrie 2010;

Templul Daci'en- construit în anul 589, templul este celebru pentru Pagoda Marii Gâște Sălbatice, înaltă de 64 de metri;

Templul Jianfu- construit în anul 684, templul conține Pagoda Micii Gâște Sălbatice;

Templul Famen- construit pentru prima dată în timpul dinastiei Han de Răsărit (25-220 d.Hr), este unul dintre cele mai vechi clădiri din oraș;

Templul Xingjiao- construit în anul 669, este locul unde se află cenușa călugărului Xuanzang;

 Marea Moschee- construită în 742, aceasta este una dintre cele mai vechi exemple de arhitectură islamică chineză;

Muzeul Beilin- cunoscut și ca Pădurea Stelelor, acesta este un complex ce conține o colecție de aproximativ 3.000 de stele din diferite perioade;

Legături externe 
 Xi’an, China - orașul soldaților de teracotă, 8 mai 2010, Razvan Pascu, Descoperă - Travel

Xian
Eponime ale asteroizilor
Zahăr

Zahărul este un aliment obținut din sfecla de zahăr sau din trestia de zahăr, cu un conținut mare de zaharoză (un dizaharid solid, alb, cristalin), care îi conferă un gust dulce pronunțat. Este folosit în alimentație pentru a îndulci mâncărurile și băuturile, dar și drept conservant. Se digeră repede, constituind o sursă rapidă de glucoză, un monozaharid care este folosit în celulele biologice pentru producerea de energie. Există două tipuri de zahăr: zahărul brut, nerafinat, care, pe lângă zaharoză, mai păstrează și urme din alte substanțe naturale provenite din planta de extracție, și zahărul alb rafinat, care conține exclusiv zaharoză, toate celelalte substanțe fiind înlăturate prin procedee chimice. Zahărul comercializat sub denumirea de zahăr brun poate fi zahăr brut, nerafinat, sau zahăr alb rafinat, care a fost colorat după rafinare cu melasă sau caramel.

În țările cu climă temperată, zahărul se obține din sfecla de zahăr, iar în țările cu climă caldă (tropicală, subtropicală și ecuatorială) - din trestia de zahăr. Țările cu producțiile cele mai mari de zahăr sunt Brazilia, India și China. Dintre țările europene, producătoare mai importante sunt Franța, Germania și Polonia.

Etimologie 
 Etimologia denumirii provine din limba arabă sukkar (verb: sakkara) ce înseamnă aliment, "plăcere".
Termenul a ajuns în Anglia de la comercianți italieni. În italiană, cuvântul zahăr este tradus Zucchero, în timp ce cuvintele spaniolă și portugheză, Azucar și respectiv Açúcar, au păstrat o urmă din forma arabă. În franceza veche (1180) zahăr este „zucre”, care, foarte repede, în secolul XIII, ia forma contemporană „sucre”.

Energie calorică 
 Energia calorică a zahărului este 16,8 kJ (4,1 kcal) pe gram, pe când cea a alcoolului atinge 29,8 kJ (7 kcal) pe gram.

Chimie 
Din punct de vedere științific , zahărul face parte din categoria carbohidrați , cum ar fi monozaharide , dizaharide sau oligozaharide  . Monozaharidele sunt numite " zaharuri simple, " cel mai important dintre ele fiind glucoza. Aproape toate zăharurile au formula CnH2nOn ( n este între 3 și 7 ) . Glucoza are formula moleculară C6H12O6. Zahărul are formula C12H22O11.

Consumul de zahăr 
În anul 2014, un român consuma în medie 30 kg de zahăr anual, față de circa 16 kg cât consuma în medie un european.

Note

Legături externe 

 
  World History of Food, cambridge.org
 Zahărul – toxina care ne poate ucide, 10 aprilie 2012, Marius Comper, Descoperă
 De ce sunt subestimate pericolele zahărului — povestea unei mistificări, 7 ianuarie 2013, Marius Comper, Descoperă
 EXCLUSIV EVZ. Bombele ascunse în magazinele de dulciuri, 12 iulie 2011, Gabriel Gachi, Evenimentul zilei
 DOVEDIT Zahărul ne atacă inteligența, 16 mai 2012, Andrada Floria, Adevărul
 Zaharul - aliment sau drog?, 4 iunie 2012, Alina Dragomir, Income Magazine
 http://www.cosmetiquette.ro/zaharul-imbatraneste/, Vlad Ciausu, medic rezident
 http://www.gradinamea.ro/Medicii_atentioneaza__zaharul_este_cel_mai_periculos_drog_9805_550_1.html

 

Glucide
Françoise Sagan

Françoise Sagan (de fapt Françoise Quoirez, n. 21 iunie 1935, Cajarc, Franța - d. 24 septembrie 2004, Honfleur, Franța), a fost o scriitoare franceză ce a făcut parte din curentul denumit Nouvelle Vague (noul val).

Date biografice 

Născută la 21 iunie 1935 la Cajarc (departamentul Lot), în familia unui industriaș prosper, romanciera, pe adevăratul său nume Françoise Quoirez, a publicat primul său roman Bonjour tristesse în anul 1954, la vârsta de 18 ani, sub un pseudonim ales din opera lui Marcel Proust. Cărțile sale, printre care Un certain sourire (1956), Aimez-vous Brahms? (1959), La Chamade (1965), Le lit défait (1977), scrise într-un stil alert și cu o tonalitate amară, s-au bucurat de un succes deosebit. Temele sale favorite au fost critica vieții superficiale, atmosfera însorită a locurilor de viligiatură, automobilele rapide, într-un amestec de cinism, senzualitate, indiferență și contemplație. Ultima sa creație, Derrière l'épaule, apărută în anul 1998, conține o privire critică a autoarei asupra carierei sale literare.

Françoise Sagan rămâne în istoria literaturii franceze și în amintirea celor care au cunoscut-o nu numai ca scriitoare, ci și ca personaj de roman, uneori mai important decât eroii cărților pe care le-a scris, o personalitate devenită ea însăși un mit, a cărei notorietate a depășit granițele țării sale. Ea a marcat generația sa nu numai prin romanele scrise, dar și prin viața sa personală, plină de tot felul de excese, care i-au atras neplăceri și i-au ruinat sănătatea. Cea care, începând cu Bonjour tristesse, a încântat și a pus pe gânduri o pleiadă de cititori, s-a stins din viață în ziua de 24 septembrie 2004, în urma unei embolii pulmonare, la vârsta de 69 de ani.

Opera literară

Romane 

 Bonjour tristesse, (1954)
 Un certain sourire, (1956)
 Dans un mois, dans un an (1957)
 Aimez-vous Brahms? (1959)
 Les Merveilleux Nuages, (1961)
 La Chamade, (1965)
 Un peu de soleil dans l'eau froide, (1969)
 Un profil perdu, (1974)
 Le chien couchant, (1980)
 Un orage immobile, (1983)
 La Maison de Raquel Vega, (1985)
 Les Faux-Fuyants, (1990)
 Chagrin de passage, (1994)
 Derrière l'épaule, (1998)
 Le garde du coeur,  1968

Piese de teatru 

 Château en Suède, (1960)
 Violons parfois, (1961)
 La Robe mauve de Valentine, (1963)
 Il fait beau jour et nuit, (1978)
 L'Excès contraire, (1987)

Filmografie 
 1960 Testamentul lui Orfeu (Le Testament d’Orphée ou ne me demandez pas pourquoi), regia Jean Cocteau

 Les Fougères bleues
 Landru (scenariu)

Referințe și note

Vezi și
 Listă de dramaturgi francezi

Nașteri în 1935
Decese în 2004
Scriitoare franceze
Scriitoare din secolul al XX-lea
Scriitoare din secolul al XXI-lea
Scriitori LGBT
Romanciere franceze
Bisexuali
Dramaturgi francezi
Wangari Maathai

Wangari Maathai (n. 1 aprilie 1940, Nyeri, Kenya — d. 25 septembrie 2011) a fost o activă luptătoare africană pentru protecția mediului înconjurător și pentru drepturile femeilor. La 8 octombrie 2004 i s-a decernat Premiul Nobel pentru Pace, apreciindu-se „contribuția sa la dezvoltarea democrației și menținerea păcii”, considerând că „pacea nu poate exista fără un mediu înconjurător în bună stare funcțională”.

Wangari Maathai a studiat Biologia și Medicina Veterinară, apoi și-a continuat studiile în Pennsylvania (SUA) și în Germania. Obține din partea Universității din Nairobi titlul de doctor în biologie. În 1977 înființează mișcarea ecologistă "Centura Verde", cu scopul de a proteja pădurile din Kenya, amenințate de tăierile necontrolate, care duc la schimbarea climei și eroziunea solului. În cadrul acestei mișcări a reușit să planteze 20 de milioane de arbori, mobilizând la această acțiune în special femeile. A fost denumită Mama Mici (Mama copacilor).

În anul 2003 a primit funcția de ministru adjunct la departamentul pentru protecția mediului. Prin activitatea sa pașnică dar consecventă, a contribuit în mod hotărâtor la dezvoltarea democrației în Kenya. 

Pentru meritele sale, Wangari Maathai a primit și alte distincții, printre care: alegerea ca Femeie a Anului 1983, Premiul Nobel alternativ (1984), Premiul Națiunilor Unite pentru Conducători Africani (1991), Premiul Petra Kelly pentru protecția mediului al Fundației Heinrich Böll (2004), premiul Sophie pentru mediu și dezvoltare (2004).

Note

Legături externe 
  Biografie
   2004 Nobel Peace Prize Laureate
 A murit prima femeie din Africa laureată a Premiului Nobel pentru Pace, 27 septembrie 2011, Adina Vlad, Historia
 

Nașteri în 1940
Decese în 2011
Laureați ai Premiului Nobel pentru Pace
Laureați kenyeni ai Premiului Nobel
Ecologiști
Femei laureate ale Premiului Nobel
Femei din Africa
Femei din secolul al XX-lea
Femei din secolul al XXI-lea
Nicolae Ionescu-Sisești

Nicolae Ionescu-Șișești (n. 11 februarie 1888, Șișești, județul Mehedinți – d. 17 august 1954, București) a fost un medic neurolog român, profesor de Neurologie la Facultatea de Medicină din București, director al Clinicii de Neurologie a Spitalului Colentina-București, membru corespondent (din 1939) al Academiei Române.

Biografie 
După ce audiază două semestre la Leipzig prelegerile de Psihologie experimentală ale lui Wilhelm Wundt, se hotărăște totuși pentru studiul medicinei. Se înscrie la facultatea de medicină a Universității din București și își continuă studiile la Paris. Se orientează de la început pentru specialitatea de Neurologie și va fi extern, intern, apoi "chef de clinique" (prima treaptă în ierarhia medicilor de spital în Franța), sub conducerea lui  în renumita clinică de neurologie a spitalului Salpêtrière din Paris.

În anul 1932 vine la București, devenind unul din colaboratorii cei mai apropiați ai lui Gheorghe Marinescu. La moartea acestuia în 1938, devine urmașul său ca profesor titular de Neurologie la facultatea de medicină și director al clinicii de Neurologie în Spitalul Colentina din București. Având un deosebit dar oratoric, prelegerile sale clinice au rămas întipărite în memoria celor ce le-au audiat.

Ionescu-Șișești a adus contribuții valoroase în domeniul patologiei tumorale a măduvei spinării, siringomieliei și siringobulbiei, reflexelor psiho-galvanice, în studiul tonusului mușchilor striați, asupra rolului spațiului perivascular în migrarea antigenilor în creier, în domeniul neuroinfecțiilor. S-a stins din viață în anul 1954 în urma unei infecții contractate în laborator.

Nicolae Ionescu-Șișești a fost fratele academicianului Gheorghe Ionescu-Șișești.

Activitatea științifică 
În afara unui mare număr de articole publicate în reviste de specialitate din țară și străinătate precum și referate la congrese științifice, Ionescu-Șișești a fost autorul monografiilor, publicate în limba franceză, Tumeurs médullaires associées à un processus syringomyélique (Tumori medulare asociate cu un proces siringomielinic, 1929), La Syringobulbie - contribution à la physiopathologie du tronc cérébral (Siringobulbia - contribuție la fiziopatologia trunchiului cerebral, 1932). Această ultimă monografie a fost reeditată în 1986 în limba engleză la sugestia renumitului neuropatolog J. Godwin Greenfield de la National Hospital for Nervous Diseases din Londra, fiind considerată drept o lucrare clasică privind fiziologia și patologia bulbului rahidian.

Împreună cu Gheorghe Marinescu, Oskar Sager și Arthur Kreindler, Ionescu-Șișești a fost co-autorul monografiei Le Tonus des muscles striés (Tonusul mușchilor striați, 1937), prefațată de neurofiziologul englez Sir Charles Sherrington.

Note

Legături externe
 Membrii Academiei Române din 1866 până în prezent – I

Neurologi români
Medici români
Profesori ai Facultății de Medicină a Universității de Medicină și Farmacie „Carol Davila”
Membri corespondenți ai Academiei Române
Nașteri în 1888
Decese în 1954
Vehmaa

Vehmaa este o comună din Finlanda.

Referințe

Vezi și 
Lista comunelor din Finlanda

Comune din Finlanda
Vehmersalmi

Vehmersalmi este o fostă comună din Finlanda.

Referințe

Vezi și 
Lista comunelor din Finlanda

Foste comune din Finlanda
Velkua

Velkua este o fostă comună din Finlanda.

Referințe

Vezi și 
Lista comunelor din Finlanda

Foste comune din Finlanda
Vesanto

Vesanto este o comună din Finlanda.

Referințe

Vezi și 
Lista comunelor din Finlanda

Comune din Finlanda
Vesilahti

Vesilahti este o comună din Finlanda.

Referințe

Vezi și 
Lista comunelor din Finlanda

Comune din Finlanda
Veteli

Veteli este o comună din Finlanda.

Referințe

Vezi și 
Lista comunelor din Finlanda

Comune din Finlanda
Vieremä

Vieremä este o comună din Finlanda.

Referințe

Vezi și 
Lista comunelor din Finlanda

Comune din Finlanda
Vihanti

Vihanti este o fostă comună din Finlanda.

Referințe

Vezi și 
Lista comunelor din Finlanda

Comune din Finlanda
Vihti

Vihti este o comună din Finlanda.

Personalități marcante
Edvard Hjelt

Referințe

Vezi și 
Lista comunelor din Finlanda

Comune din Finlanda
Viiala

Viiala este o fostă comună din Finlanda.

Referințe

Vezi și 
Lista comunelor din Finlanda

Foste comune din Finlanda
Viitasaari

Viitasaari este o comună din Finlanda.

Referințe

Vezi și 
Lista comunelor din Finlanda

Comune din Finlanda
Orașe din Finlanda
Viljakkala

Viljakkala este o fostă comună din Finlanda.

Referințe

Vezi și 
Lista comunelor din Finlanda

Foste comune din Finlanda
Vilppula

Vilppula este o fostă comună din Finlanda.

Referințe

Vezi și 
Lista comunelor din Finlanda

Foste comune din Finlanda
Vimpeli

Vimpeli este o comună din Finlanda.

Referințe

Vezi și 
Lista comunelor din Finlanda

Comune din Finlanda
Virolahti

Virolahti este o comună din Finlanda.

Referințe

Vezi și 
Lista comunelor din Finlanda

Comune din Finlanda
Virrat

Virrat este o comună din Finlanda.

Referințe

Vezi și 
Lista comunelor din Finlanda

Comune din Finlanda
Orașe din Finlanda
Virtasalmi

Virtasalmi este o fostă comună din Finlanda.

Referințe

Vezi și 
Lista comunelor din Finlanda

Foste comune din Finlanda
Vörå

Vörå este o comună din Finlanda.

Referințe

Vezi și 
Lista comunelor din Finlanda

Comune din Finlanda
Vuolijoki

Vuolijoki este o fostă comună din Finlanda.

Referințe

Vezi și 
Lista comunelor din Finlanda

Foste comune din Finlanda
Ylämaa

Ylämaa este o fostă comună din Finlanda.

Note

Vezi și 
Lista comunelor din Finlanda

Foste comune din Finlanda
Yläne

Yläne este o fostă comună din Finlanda.

Note

Vezi și 
Lista comunelor din Finlanda

Foste comune din Finlanda
Ylihärmä

Ylihärmä este o fostă comună din Finlanda.

Note

Vezi și 
Lista comunelor din Finlanda

Foste comune din Finlanda
Yli-Ii

Yli-Ii este o fostă comună din Finlanda.

Note

Vezi și 
Lista comunelor din Finlanda

Foste comune din Finlanda
Ylikiiminki

Ylikiiminki este o fostă comună din Finlanda.

Note

Vezi și 
Lista comunelor din Finlanda

Foste comune din Finlanda
Ylistaro

Ylistaro este o fostă comună din Finlanda.

Note

Vezi și 
Lista comunelor din Finlanda

Foste comune din Finlanda
Ylitornio

Ylitornio este o comună din Finlanda.

Note

Vezi și 
Lista comunelor din Finlanda

Comune din Finlanda
Ylivieska

Ylivieska este o comună din Finlanda.

Note

Vezi și 
Lista comunelor din Finlanda

Comune din Finlanda
Orașe din Finlanda
Ylöjärvi

Ylöjärvi este o comună din Finlanda.

Personalități născute aici 
 Pasi Kaunisto (n. 1950), cântăreț

Note

Vezi și 
Lista comunelor din Finlanda

Comune din Finlanda
Orașe din Finlanda
Ypäjä

Ypäjä este o comună din Finlanda.

Note

Vezi și 
Lista comunelor din Finlanda

Comune din Finlanda
Äänekoski

Äänekoski este o comună din Finlanda.

Referințe

Vezi și 
Lista comunelor din Finlanda

Comune din Finlanda
Orașe din Finlanda
Äetsä

Äetsä este o fostă comună din Finlanda.

Referințe

Vezi și 
Lista comunelor din Finlanda

Foste comune din Finlanda
Ähtäri

Ähtäri este o comună din Finlanda.

Referințe

Vezi și 
Lista comunelor din Finlanda

Comune din Finlanda
Orașe din Finlanda
Humppila

Humppila este o comună din Finlanda.

Referințe

Vezi și 
Lista comunelor din Finlanda

Comune din Finlanda
Lista orașelor din Danemarca

Aceasta este o listă a orașelor și târgurilor din Danemarca și teritoriile sale Groenlanda și Insulele Faroe.



Insulele Faroe 

Insulele Faroe sunt parte din Regatul Danez și includ următoarele orașe: 

 Fuglafjørður 
 Klaksvik 
 Runavík 
 Tórshavn 
 Tvøroyri 
 Vestmanna

Vezi și 

 Lista orașelor din Insulele Faroe

Groenlanda 

Groenlanda este parte din Regatul Danez și include următoarele orașe:

Vezi și 

 Listă de orașe din Groenlanda

Danemarca, Listă de orașe din
Córdoba (Argentina)

Articolul se referă la orașul Córdoba din Argentina. Pentru orice alte sensuri, vedeți Córdoba (dezambiguizare).

Córdoba este un oraș în Argentina, al doilea oraș ca mărime a populației, după Buenos Aires, cu circa 1.500.000 de locuitori.

Vezi și 

 Listă de orașe din Argentina

Orașe din Argentina
La Plata

La Plata este un oraș în Argentina.

Personalități născute aici 
 Juan Foyth (n. 1998), fotbalist.

Vezi și 
 Listă de orașe din Argentina

Orașe din Argentina
Eponime ale asteroizilor
Mendoza

Mendoza este un oraș în vestul Argentiniei.

Vezi și 

 Listă de orașe din Argentina 

Orașe din Argentina
Mar del Plata

Mar del Plata este un oraș în Argentina, situat la sud de capitala țării, pe malul Oceanului Atlantic. Are cca 550 mii de locuitori. Este o renumită stațiune balneară. În apropiere de Mar del Plata se află vila Chapadmalal, reședința estivală a președinților Argentinei.

Personalități născute aici 
 Guillermo Vilas (n. 1952), tenismen , campion la Australian Open și la Roland Garros.

Vezi și 
 Listă de orașe din Argentina

Legături externe 
 Mar del Plata Tourist Guide

Orașe din Argentina
Stațiuni balneo-climaterice
Córdoba (dezambiguizare)

Córdoba de obicei se referă la:
 Córdoba (Spania), (pop. 338.000)
 Córdoba (Argentina) (pop. 1.300.000)

Córdoba se mai poate referi la:

Oameni 
 Francisco Hernández de Córdoba (descoperitorul Yucatánului) (d. 1517)
 Francisco Hernández de Córdoba (fondatorul Nicaraguăi) (d. 1526)
 Gonzalo Fernández de Córdoba (1453–1515), lider militar spaniol
 Gonzalo Fernández de Córdoba (1585–1645), lider militar spaniol
 Iván Córdoba (n. 1976), fotbalist columbian
 Piedad Córdoba (n. 1955), senator columbian

Locuri

Argentina 
 Provincia Córdoba (Argentina)

Columbia 
 Córdoba, Quindío, municipiu în Departmentul Quindío
 Córdoba, Bolívar, municipiu în Departmentul Bolívar
 Córdoba, Nariño, oraș și municipiu în Departmentul Nariño
 Departmentul Córdoba, unul din cele 32 de departmente ale țării

Mexic
 Córdoba, Veracruz

Spania 
 Provincia Córdoba (Spania)

State istorice
 Emiratul Córdoba, 756–929
 Califatul Córdoba, 929–1031
 Taifa Córdoba, secolul al XI-lea

Sport
 Córdoba CF, club de fotbal din Spania

Altele
 SEAT Córdoba, mașină produsă de SEAT
 Córdoba, moneda națională în Nicaragua

Vezi și 
 Cordova

Nume proprii
Tucumán

Tucumán este un oraș în Argentina.

Vezi și 

 Listă de orașe din Argentina 

Orașe din Argentina
Santa Fe (Argentina)

Santa Fe de la Vera Cruz este un oraș în Argentina, capitala provinciei Santa Fe. Este situată în nord-estul Argentinei, aproape de confluența râurilor Paraná și Salado. Se află la 15 kilometri (9,3 mile) de Tunelul Subfluvial Hernandarias, care o leagă de orașul Paraná. Orașul este, de asemenea, conectat prin canal cu portul Colastiné de pe râul Paraná. Santa Fe de la Vera Cruz are aproximativ 391.164 de locuitori conform recensământului din 2010. Zona metropolitană are o populație de 653.073 de locuitori, făcându-l al optulea cel mai mare oraș din Argentina. Al treilea cel mai mare oraș din Argentina este Rosario, situat și el în provincia Santa Fe.

Vezi și 

 Listă de orașe din Argentina 

 Santa Fe photos

Orașe din Argentina
Salta

Salta este un oraș în Argentina, situat în nordul țării, la poalele Anzilor Cordilieri. Are peste 500.000 de locuitori. În apropierea orașului se află Valea Calchaqui, o renumită atracție turistică. A fost fondat în 1582 de către Hernando de Lerma. Piața Nueve De Julio, cea mai cunoscută și aglomerată, aflată în centrul orașului, este înconjurată de clădirii istorice. Printre ele se numără și Biserica „Sfântul Francisc de Assisi”.

Populația orașului este formată în general din oameni de descendență spaniolă și indigenă, însă există și comunități importante de arabi. Majoritatea locuitorilor sunt romano-catolici, cu limba maternă spaniola.

Istorie 

Salta a fost întemeiat pe 16 aprilie 1582 de conchistadorul spaniol Hernando de Lerma, ca un punct de aprovizionare între Lima, Peru și Buenos Aires.
 
În cursul războiului de independență, orașul a devenit un centru comercial și un punct strategic militar între Peru și orașele mari Argentiniene. Între 1816 și 1821, orașul era sub conducerea generalului local Martin Miguel de Guemes, care a apărat zona împotriva trupelor spaniole venind din nord, sub comanda generalului Jose de San Martin. 
 
Salta a ieșit din război într-o stare politică și financiară proastă, rămânând în stadiul acesta de-a lungul marii părți a secolului al XIX-lea. Dar la sfârșitul secolului 19 și începutul secolului 20, imigranți italieni, spanioli, și arabi, în special sirieni și libanezi, au refăcut comerțul și agricultura din zonă, în timp ce orașul devenise mai etnic amestecat și cosmopolit.

Climă 

Clima in Salta este subtropicală (Cwb, după clasificarea Köppen a climatului), influențată de zona montană. Orașul este renumit în Argentina pentru vremea frumoasă. Situat in nordul subtropical, dar la o altitudine de 1.200 m, Salta are 4 anotimpuri distincte: vara este caldă dar ploioasă, cu furtuni frecvente și maxime între 26C și 28C. Toamna e caracterizată de vreme uscată, cu temperaturi de 22 grade ziua și între 15 și 16 grade noaptea. Iarna este foarte uscată, cu temperaturi maxime de 19 grade și minime de 3 grade. Ninge rar, dar înghețul este un fenomen comun, cu temperaturi care ajung la -7 grade în nopțile cele mai reci. Primăvara este tot relativ uscata cu zile calde si nopți răcoroase: maximele ajung la 25C - 28C si minimele între 10C si 14C. 
 
Din cei peste 800 mm de precipitație care cad peste Salta anual, peste 80% cade între Decembrie și Martie, când au loc furtuni aproape zilnic. În restul anului, regiunea este dominată de ceruri senine.

Vezi și 
 Bătălia de la Salta
 Listă de orașe din Argentina

Orașe din Argentina
Rosario

Rosario este un oraș în Argentina. Orașul cu 909.397 de locuitori (in 2001) este după Buenos Aires și Córdoba, Argentina al treilea oraș ca mărime din Argentina. El este un centru industrial important, fiind amplasat la 300 km nord-vest de Buenos Aires, pe malul drept al fluviului Paraná. Rosario este capitala departamentului cu același nume, un nod important de cale ferată și oraș portuar, fluviul Parana fiind navigabil și pentru navele oceanice.

Demografie

Personalități marcante 
 Pedro Elias Zadunaisky (1917 - 2009), astronom, matematician;
 Che Guevara
 Lionel Messi
 Gerardo Martino (n. 1962), fotbalist, antrenor; și-a petrecut copilăria în Rosario;
 Valeria Mazza (n. 1972), fotomodel, moderatoare de televiziune.

Clima

Vezi și 
 Listă de orașe din Argentina

Referințe

Legături externe 

 IFAM-Bevölkerungsstatistik  (span.)
 Rosario-Portal (span.)
 Rosario-Webseite (span.)
 RosarioCity.com Webpräsenz der Stadt Rosario und seiner Region (span.)
 Rosario Freak Abbildungen von Rosario, Argentinien. Schließt ein "Rosarigasino" Wörterbuch mit ein. (span.)
 LiveArgentina.com - Stadtinformationen Rosario  (span.)

Orașe din Argentina
Córdoba (Spania)

Articolul se referă la orașul Córdoba din Spania. Pentru orice alte sensuri, vedeți Córdoba (dezambiguizare). 

Córdoba (pronunție spaniolă: [ˈkoɾðoβa]) este un oraș în Andaluzia, Spania.

Centrul vechi istoric al Córdobei a fost înscris în anul 1984 pe lista patrimoniului cultural mondial UNESCO. Monumentul reprezentativ al orașului este Moscheea-Catedrală.

Locuri și monumente

Personalități născute aici 
 India Martínez (n. 1985), cântăreață.

Vezi și 
 Locuri din patrimoniul mondial

Legături externe 

Orașe din Spania
Patrimoniul mondial în Spania
Eponime ale asteroizilor
Córdoba, Spania
John Howard

John Winston Howard (n. 26 iulie 1939) este un politician australian și fost prim-ministru a Australiei din 1996 până în 2007. Howard face parte din Partidul Liberal, care este în coaliție cu Partidul Național.

Biografie

Politician

Note

Legături externe 

 Howard, John (1939–) National Library of Australia, Trove, People and Organisation record for John Howard
 Australia's Prime Ministers: John Howard  National Archives of Australia
 John Howard addresses a joint session of parliament in Canada , the first Australian Prime Minister to do so since John Curtin in 1944.
 John Howard: A political life– a slideshow of John Howard's life
 ABC's Four Corners– Howard's End– video
 ABC's The Howard Years – video
 Past PMs Website 

Nașteri în 1939
Nașteri pe 26 iulie
Australian Living Treasures
Australieni în viață
Liberali australieni
Politicieni australieni
Prim-miniștri ai Australiei
Groznîi

Groznîi (Solj Ghaala în cecenă, Гро́зный în rusă) este capitala Ceceniei în Rusia. După prăbușirea Uniunii Sovietice a devenit reședința unui guvern separatist condus de Dzhokhar Dudaev.

Diviziunea orașului
Orașul este împărțit în patru zone disctincte: Leninsky, Zavodskoy, Staropromyslovsky și Oktyabrsky.

Legături externe 

 Grozny. Galerie foto
 Groznîi, capitala ruinelor, 9 martie 2006, Evenimentul zilei

Orașe din Rusia
Orașe din Cecenia
Traian Trestioreanu

Traian Trestioreanu (n. 9 iunie 1919, Ploiești, d. 28 august 1972, Doicești) a fost un pictor, restaurator și muralist român. A lucrat în ultima parte a vieții la restaurarea picturilor murale.

Biografie

Biografie timpurie 

După terminarea claselor elementare, este înscris la școala de meserii din Ploiești, se transferă apoi la școala de arte și meserii din București-Polizu, unde învață sculptura în lemn. După absolvirea acestei școli, este admis în 1938 la Academia de Belle-Arte, în clasa de sculptură a lui Cornel Medrea și cea de pictură a lui Camil Ressu. Expune la Salonul Oficial de toamnă din 1940 un desen intitulat Mama artistului, care primește un premiu al juriului. Studiile sunt întrerupte de stagiul militar, concentrări și izbucnirea celui de al II-lea război mondial. Este mobilizat din prima zi și participă atât la campania din răsărit, cât și la cea din apus, până în primăvara anului 1945, când este demobilizat.

Perioada post-belică 
Revenit la București, își continuă studiile la Academia de Belle Arte, în special pictură cu Camil Ressu. Trăiește în condițiuni precare de existență în mansardele atelierelor de pictură ale Academiei din aleea Iulia Hașdeu 11 bis, împreună cu alți colegi, neavând de nicăieri vreun sprijin material. La Salonul Oficial de vară din 1946 expune o acuarelă cu un peisaj din București. După 1948, este exmatriculat din motive politice. Pentru a-și câștiga existența, este nevoit să se angajeze la Cooperativa Artiștilor Plastici din București, care era specializată în așa zisă "agitație vizuală" din întreprinderi și cu ocazia demonstrațiilor politice. Lucra în serie la zugrăvirea portretelor "marilor dascăli" ai socialismului, până când nu a mai putut suporta această pervertire a talentului său și reușește să urmeze un curs de restaurare a picturilor murale din biserici și mănăstiri.

Începând din 1955, a lucrat intens ca restaurator, reușind, în timpul liber, să facă și pictură de atelier. A fost un mare iubitor al muzicii clasice, posedând o discotecă impresionantă. A murit la 28 august 1972, în timp ce lucra la restaurarea bisericii din Doicești.

Restaurator

Lista lucrărilor de restaurare executate de Traian Trestioreanu 

 Lucrări de extragere a frescelor de la Mănăstirea Tismana
 Organizarea Muzeului Mănăstirii Tismana
 Bolnița Sfintei Episcopii din Râmnicu Vâlcea
 Restaurarea picturilor lui Gheorghe Tattarescu din Catedrala Episcopiei din Râmnicu Vâlcea
 Restaurarea unor picturi din secolul al XVII-lea din Muzeul Brukenthal din Sibiu
 Biserica monument istoric din Crâscior
 Biserica Sf. Anton de la Curtea Veche din București
 Biserica Viforâta - Târgoviște
 Pictura murală a restaurantului Carul cu bere, București
 Biserica din Domneștii de Jos, județul Ilfov
 Catedrala Sfântul Ioan, Ploiești
 Biserica Zlătari din București
 Biserica din Ișalnița, județul Dolj
 Biserica din Zâmbreasca, Roșiorii de Vede
 Biserica din Bărbuceni-Zăvideni, județul Vâlcea
 Biserica monument istoric din Doicești, Târgoviște

Nașteri în 1919
Decese în 1972
Muraliști români
Pictori români
Ploieșteni
Restauratori de artă români
Suprafață

În matematică, o suprafață este o mulțime de puncte având local în fiecare punct o structură asemănătoare cu un plan (o varietate bidimensională). Suprafețele nu au volum (sunt bidimensionale), pot fi plane sau curbe și mărginesc corpuri tridimensionale.

În general frontiera unui corp geometric este o suprafață, numită suprafața acelui corp. De exemplu, frontiera unui cub este formată din șase pătrate; frontiera unei bile este o sferă.

Aria este o exprimare numerică a întinderii unei suprafațe. Unele suprafețe, cum ar fi sfera, au arie finită; altele, cum ar fi planul, au arie infinită. Adesea, în mod eronat se folosește termenul suprafață cu sensul de aria suprafeței.
Buckland End

Buckland End este un cartier în Birmingham, Regatul Unit.

Birmingham
Sarma

Sarmaua (singular nearticulat sarmá sau uneori, regional, sármă  sau o formă de singular refăcută după forma de plural, considerată incorectă, sarmală; plural nearticulat sarmale) este un preparat culinar din carne tocată (de obicei de porc, dar și de vită, oaie, pasăre sau chiar pește), amestecată cu orez și cu alte ingrediente, învelită în foi de varză (proaspătă sau acră (murată)), de viță sau de ștevie etc., în formă de rulou. În România se servește de obicei cu mămăligă și smântână.

În Bucovina și în Moldova sarmalele sunt uneori numite găluci („găluști”, „găluște”).

Etimologie 
Cuvântul românesc „sarma” este un împrumut din limba turcă (sarmak), unde are sensul „a înfășura, a înveli”. Este posibil și intermediarul sârbesc cарма / sarma: „sarma”.

Răspândire 
Acest produs culinar este cunoscut, cu aceeași denumire, în mai multe țări, din apropierea bazinului răsăritean al Mării Mediterane: Turcia, Ungaria, România, Bulgaria, Serbia, Macedonia, Palestina, Iordania, Siria, Liban, Grecia, precum și în Republica Moldova.

Pregătire 

Se pot face sarmale și de post, înlocuind carnea din umplutură cu orez, ciuperci, soia, legume tocate, păsat de porumb, sau chiar bucățele de pâine (la alegere sau în diferite combinații după gust).
          
Varza folosită la prepararea sarmalelor poate fi proaspătă sau acră (murată rapid sau pentru a fi păstrată peste iarnă). Sarmalele se mai pot prepara cu foi (frunze) de podbal, ștevie, spanac sau (în unele zone) hrean. La servire, smântâna poate fi înlocuită cu iaurt sau (mai ales în Ardeal) cu lapte covăsit (iaurt preparat în casă).

Sarmalele cu păsat sunt „de post” (adică, gătite fără carne, grăsimi animale, pește, ouă sau produse lactate) dar pot fi și „de frupt” dacă li se adaugă la împachetat căte o felie de costiță sau jambon afumat în mijlocul umpluturii.
    
Gurmanzii sunt de părere că sarmalele sunt mai gustoase dacă se fierb într-un ceaun din fontă, la foc domol, sau într-o oală de ceramică, la cuptor, dacă la fundul ceaunului/oalei de ceramică și printre sarmale se pun bucăți de șorici afumat sau chiar un ciolan de porc afumat, frunze de cimbru, mărar și boabe de piper. 

În unele sate din Munții Apuseni, (unde se mai păstrează denumirile de „sarmă” și „sarme”), țăranii pun printre sarmale, bucăți de călbaj (un fel da caltaboș făcut cu bucăți de carne amestecate în umplutura tradițională și bine afumat).

Servire 
Se consideră că dacă se consumă după ce „stau” 2-3 zile, sarmalele vor avea o savoare deosebită. 

La masă, sarmalele de post se servesc cu sos de roșii, ardei iute, ceapă verde sau salată de ceapă uscată.

Note

Bibliografie 
 Ioan Oprea, Carmen-Gabriela Pamfil, Rodica Radu, Victoria Zăstroiu, Noul dicționar universal al limbii române, Editura Litera Internațional'', București - Chișinău, 2007.
 Academia Română, Institutul de Lingvistică „Iorgu Iordan - Al. Rosetti”, Dicționarul ortografic, ortoepic și morfologic al limbii române, (DOOM2), Ediția a II-a, București, 2005.

Legături externe

Vezi și 
 Sărmăluțe în foi de viță

Mâncăruri românești
Cuvinte și expresii în limba turcă