Dicsőszentmárton

Dicsőszentmárton (románul Târnăveni, korábban Diciosânmartin, németül Sankt-Martin, korábban Marteskirch, szászul Mierteskirch) municípium Romániában, Maros megyében. A Kis-Küküllő-mente központi települése, ipari központ, municípium, az egykori Kis-Küküllő vármegye székhelye.

Fekvése
A Kis-Küküllő jobb partján fekszik, Marosvásárhelytől 33 km-re délnyugatra Medgyestől 20 km-re északra.

Nevének eredete
Nevét a „Dicsőséges Szent Márton” tiszteletére emelt templomáról kapta. Mai román neve a Kis-Küküllő román Târnava Mică nevéből ered.

Története
Árpád-kori település. Nevét 1278-ban Tysheu Sent Martun néven említette először oklevél.

1322-ben és 1332-ben S. Martino, 1348-ban Tenthmartun, 1386-ban Dychewzenrmartonnak írták.

Első ismert birtokosa 1278-ból ismert; ekkor Nagy Albert fiaié volt, akik a birtokot 50 M-ért eladták szerviensüknek Des fivérének Pálnak, ekkor határát is leiratták.

1390-ben losonci Dezsőfi László erdélyi vajda volt birtokosa.

1403-ban Zsigmond király mivel utolsó birtokosa Losonczi László fia János utód nélkül halt meg; a birtokot Kizdi Sándornak és fiainak adományozta, akik Nápolyi László lázadása idején mellette hűségesek maradtak.

A 15. században több birtokosa is volt, így a Szentléleki, Keszi, Somkeréki Erdélyi, Baládfi, Gerendi, Bánffy családok is.

Dicsőszentmárton 1466-ban már mezőváros, ez év január 2-án az erdélyi nemesek itt tartották közgyűlésüket is.
Később az egykori Küküllő vármegyének is székhelye volt.

Az 1690 körül készült Nova et Accurata Transylvaniae Descriptio térképen Kockelsburg néven tűnik fel a település. 

1910-ben 4417 lakosából 3210 magyar, 957 román, 118 német volt.

A trianoni békeszerződésig Kis-Küküllő vármegye székhelye volt.

1992-ben 28 634 lakosából 20 054 román, 5966 magyar, 2368 cigány és 214 német volt.

Rohamos fejlődése a vasútnak, valamint a környékén feltárt földgáznak köszönhető. A Nitrogénművek 1916-tól üzemel, 1937-ben indult a fémfeldolgozó üzem, majd hőerőmű épült. A vegyi anyagok gyártása a város környékét nagy mértékben szennyezi.

1998-ban kapott municípiumi rangot.

A 2011-es népszámlálás szerint lakosainak száma 22 075 fő, ebből román 16 289, magyar 3163, cigány 923, egyéb 48. Nem nyilatkozott hovatartozásáról 1652 fő. A cigányok valós aránya lényegesen magasabb lehet a népszámlálási adatoknál, az Erdélystat becslése szerint Dicsőszentmárton lakosságának a 23%-a cigány.

Látnivalók
 A városnak 13. századi eredetű, a 16. században átépített unitárius temploma van. Ugyancsak a főtéren áll a görögkatolikus, a református, a római katolikus és az evangélikus templom is.
 A város fontosabb műemlékei a Pekry-kastély és a Béldi-ház.
 A főtéren áll a capitoliumi farkas szobrának másolata, mely a románok állítólagos latin eredetére utal.

Ismert emberek 
 Bényi Árpád festőművész
 Bölöni László labdarúgó
 Demjén Attila festő
 Gyárfás Elemér jogász, közíró, politikus
 Jászberényi Emese újságíró, rádióriporter, szerkesztő
 Katona Ádám irodalom- és művelődéstörténész, kritikus, újságíró
 Király Károly politikus
 Koródi József tanár, muzeológus, restaurátor
 Láday István, csendőr, később államtitkár
 Ligeti György zeneszerző
 Marton Ernő író, szerkesztő, műfordító
 Maurer Gyula matematikus
 Pataki Adorján operaénekes
 Pálffy Tibor színművész
 Ugray György szobrász
 Sipos Domokos író
 Szabó György irodalomtörténész

Testvérvárosok

  Hajdúszoboszló, Magyarország
  Ronchin, Franciaország

Jegyzetek

Források
 Dicsőszentmárton adatlapja az Erdélyi Magyar Adatbankon
 Dicsőszentmárton régi és új arca

Kapcsolódó szócikkek 
 Dicsőszentmárton magyar irodalmi élete
 Sipos Domokos Művelődési Egyesület

Erdélyi városok
Magyarország elcsatolt megyeszékhelyei
Maros megye települései
Kis-Küküllő vármegye települései