Ady Endre

Diósadi Ady Endre, születési nevén: Ady András Endre (Érmindszent, 1877. november 22. – Budapest, Terézváros, 1919. január 27.) a huszadik század egyik legjelentősebb magyar költője. A magyar politikai újságírás egyik legnagyobb alakja. A műveltségről, irodalomról írt cikkei a fejlődést és a haladást sürgetik. Költészetének témái az emberi lét minden jelentős területére kiterjednek. Hazafi és forradalmár, példamutató magyar és európai gondolkodó. A szerelemről vagy a szülőföldjéről írt versei éppoly lényeges kifejezései az emberi létnek, mint a szabadság, az egyenlőség, a hit vagy a mulandóság kérdéseiről írott költeményei.

Élete 
Egy Szilágy megyei faluban, Érmindszenten, elszegényedett nemesi családban született. Édesapja diósadi Ady Lőrinc (1851–1929), kisparaszti gazdálkodó, édesanyja tiszaeszlári Pásztor Mária (1858–1937), református lelkipásztorok leszármazottja volt. Egy nővére (Ilona, aki még egyéves kora előtt meghalt) és egy öccse volt, Ady Lajos (1881–1940), aki magyar–latin szakos tanárként ábrándos nyelvészkedéssel nevüket Ond vezér nevéből eredeztette. Ady Mariska Ady Endre unokahúga volt.

Veleszületett testi adottságai 
Ady több átlagostól eltérő testi adottsággal jött a világra. Mindkét kezén hatujjúsággal született. A rendellenesség enyhébb változatát jelentő, csupán csont nélküli, csökevényes bőrnövedékeket születése után – a tövüknél cérnahurokkal elkötve, elsorvasztva – a bába tökéletesen eltávolította. Sokujjúságát később a költő a kiválasztottság táltosjeleként értékelte, és ez a közvéleményben is misztikumként lengte körül. Emellett „mindkét oldalt lenőtt” füllel, és feltűnően nagy, rövidlátó szemmel született. Felnőttként hiúságból nem hordott szemüveget, inkább egészen közel hajolva olvasott. Lábai alkatilag véznák, gyengék voltak, ez okozta bizonytalan járását, nagy bütykei miatt pedig speciális cipők viselésére kényszerült. Később köszvény is kínozta.

Gyermekkor 

Tanulmányait az érmindszenti református elemi iskolában kezdte 1883-ban, ahol Katona Károly tanította írásra, olvasásra, számolásra, bibliai történetekre és zsoltáros énekekre. Szülei idővel gimnáziumba szánták, ez volt az oka, hogy tanulmányait 1886-tól a katolikus népiskolában folytatta Hark István keze alatt. Az elemi befejeztével, 1888-ban a nagykárolyi piarista gimnáziumba került. Ebben az iskolában voltak saját bevallása szerint a legszörnyűbb diákévei, amellett, hogy itt erősödött meg a fizikailag addig gyengécske gyerek. Itt írta első költeményeit is, amelyek többnyire verses csúfolódások voltak, és ezekből az évekből származik barátsága Jászi Oszkárral, akivel együtt jártak hittanra. 1892-től a zilahi református kollégium diákja volt, ahol 1896 júniusában jelesen érettségizett: csak görögből és matematikából kapott jó osztályzatot. A liberális szellemű zilahi „ősi schóla” a szigorú szerzetesi iskolából kikerülve a szabadságot jelentette számára: itt szabad volt nyilvánosan is cigarettázni, és itt váltak rendszeressé a szombat esti kocsmázások is; emellett itt érték első – iskolai – irodalmi és szerelmi sikerei is, utóbbi F. Erzsike személyében, aki későbbi versei Zsókája lett. Itt ismerte meg Kun Bélát is, aki egy ideig magántanítványa volt.

Életpályája 
Édesapja a lecsúszott család újbóli felemelkedésének lehetőségét, a leendő szolgabírót látta fiában, ezért beíratták a debreceni jogakadémiára. A várost nem sikerült megszeretnie: szülei beleegyezését megszerezve a második évre már a pesti jogi karra iratkozott be, majd Temesvárra ment, ahol délelőtt a királyi táblánál írnokoskodott, délután magánórákat adott. Temesvárról nagyon betegen vitte haza édesanyja 1897 karácsonyán, ahonnan felgyógyulva utazott újra Budapestre, a negyedik félévre beiratkozni. A többször is megküldött tandíj azonban korhelykedésre úszott el. Nem mert szülei szeme elé kerülni, ezért Zilahra utazott, ahol ügyvédbojtár lett és egy barátjánál lakott. Ez idő tájt született meg egy önálló verseskötet kiadásának gondolata. Ősszel az egyetem folytatásának szándékával ismét Debrecenbe ment, azonban az előadásokat hanyagul látogatta, sokkal jobban érdekelték a lapok (Debreceni Főiskolai Lapok, Debreceni Ellenőr, Debreceni Hírlap). Előbb a Debreczeni Hírlap, majd 1899-től a ’48-as érzelmű, függetlenségi párti Debreczen című folyóirat „hivatásos” munkatársa lett. A soron következő félévre már be sem iratkozott, ezzel vége szakadt jogegyetemi tanulmányainak. Ugyanebben az évben megjelent első verseskötete, Versek címmel, de nem volt sikere.

1899 végén Nagyváradra ment, ahol gazdag kulturális élet folyt ekkor. 1900. január elején a kormánypárti Szabadság című laphoz szerződött. A társadalmi igazságtalanságról és a munkásnyomorról írt kritikus cikke 1901. április 22-én jelent meg a Friss Újságban Egy kis séta címmel, amely azonban világnézeti ellenszenvet gerjesztett ellene lapjánál, így május 23-ától a lapversenytárs Nagyváradi Napló kötelékébe lépett. A kritikus hangú jegyzet néhány katolikus pap dőzsölő életvitelét ostorozta, valójában a klérust minősítette vele. Az egyház feljelentette rágalmazásért, Ady pedig 3 nap fogház és 10 korona büntetést kapott érte.

Jó újságíróvá vált, prózai stílusa itt fejlődött ki.
Új verskötetet is kiadott 1903-ban Még egyszer címen, azonban ez is komolyabb visszhang nélkül maradt. Ady Nagyváradon bohém éjszakai életet élt, amelyben Halász Lajos és Szűts Dezső voltak állandó partnerei. Ehhez a városhoz kötődik az a Rienzi Mária énekesnővel folytatott végzetes szerelmi viszony is, amelynek következtében először elkapta a szifiliszt: erről a Mihályi Rozália csókja című novellájában írt.

Életében az áttörést 1903 augusztusa hozta el: ekkor ismerkedett meg Diósyné Brüll Adéllal, egy Nagyváradról elszármazott gazdag férjes asszonnyal, aki ekkor Párizsban élt és látogatóba jött haza. Léda (Ady így nevezte őt el) lett a múzsája; az ugyanebben az évben megjelent Még egyszer című kötetében „A könnyek asszonya” című költeményt már ő ihlette. Lírai kibontakozásában Léda iránti szerelme és nála tett párizsi látogatásai segítették. A Léda-kapcsolat 9 évig tartott: 1903-tól 1912-ig. Léda 1907-ben halott lánygyermeket hozott világra, vélhetőleg a költőtől. Kapcsolatuk 1912-re teljesen megromlott: Ady a Nyugatban publikált Elbocsátó szép üzenet című versével végleg szakított Lédával.

Hétszer járt Párizsban 1904 és 1911 között. Első, egy évig tartó párizsi útja után az ellenzéki Budapesti Naplónál helyezkedett el, ahol 500 cikk és egy sor költemény jelent meg a tollából. Rövid idővel a hazatérése után tartott választásokon a nem várt ellenzéki siker – amely 30 év után váltotta a kormányzó Szabadelvű Pártot – a lapot kormánytényezővé tette azzal, hogy annak főszerkesztője, Vészi József a miniszterelnök sajtófőnöke lett. 1906-ban a Fejérváry-kormány lemondott, és mivel Ady pozíciót töltött be a darabontkormány mellett sajtótudósítóként, méltatlan támadások érték, ami elől előbb Érmindszentre, majd júniusban Párizsba „menekült”.

Második párizsi tartózkodása és a kapcsolódó földközi-tengeri utazás időszaka költészetének termékeny korszaka. 1906-ban megjelent harmadik verskötete Új versek címmel – ez a könyv mérföldkő a magyar irodalomban, a modern magyar költészet születését jelzi –, de negyedik kötete, a Vér és arany hozta meg az igazi sikert és a kritikusok elismerését.

1908-ban a Nyugat című új irodalmi lap első számában megjelentek Ady versei és esszéi, ennek a lapnak lett élete végéig munkatársa, 1912-től pedig az egyik szerkesztője is. 1908-ban Nagyváradon A Holnap nevű irodalmi csoport egyik alapítója volt. Egy antológiát jelentettek meg Ady költeményeivel, valamint Babits Mihály, Balázs Béla, Dutka Ákos, Emőd Tamás, Juhász Gyula, Miklós Jutka műveivel. Ezeket a verseket rosszallással és értetlenséggel fogadták.

A Nyugat kétségtelenül a magyar irodalom legfontosabb folyóirata, melynek Ady nemcsak szerkesztője volt, hanem szimbóluma is. Mivel a Nyugatban nem jelentek meg politikai cikkek, írt más lapokba is (például: Népszava, Világ). Keményen kritizálta a politikai helyzetet. Nem volt ínyére a vezető pártok nacionalizmusa, de bírálta a szociáldemokraták antinacionalizmusát is; látta, mennyire maradt el Magyarország a fejlett országoktól, de rámutatott a nyugati országok fogyatékosságaira is.

Jászi biztatására jelentkezett a szabadkőműves Martinovics páholyba, amelybe 1912. május 3-án vették fel, együtt Csáth Gézával. A páholy tekintélyét emelte Ady tagsága, ezért rövid idő alatt léptették legény-, majd mesterfokba. A páholymunkákon azonban csak igen ritkán vett részt, hétéves tagsága alatt mindössze négy alkalommal – azaz felvételén és díjemelésein kívül csak egyszer.

A Lédával való szakítása után többnyire csak alkalmi nőkapcsolatai voltak. 1913. november 21-én a hűvösvölgyi Park Panzióban Balázs Béla mutatta be neki Dénes Zsófiát („Zsuka”), a Párizsban élő fiatal újságírónőt, akivel gyorsan megkedvelték egymást, és akit a költő saját neve után Andreának nevezett el. A gyorsan kibontakozó szerelem hatására esküvőt fontolgattak, azonban Dénes Zsófia anyjának heves tiltakozása miatt a kézfogó elmaradt; a Becéző, simogató kezed és az Élet helyett órák című, a Ki látott engem? kötetben megjelent költeményei a Dénes Zsófia iránti érzései emlékei.

1914-ben találkozott az akkor 20 éves Boncza Bertával, akivel 1911 óta levelezett. Berta első levelét egy svájci intézetből írta Adynak. 1915. március 27-én a lány apjának (Boncza Miklós, neje: törökfalvi Török Berta) beleegyezése nélkül összeházasodtak. Verseiben Csinszkának nevezte Bertát. Esküvői tanúik Vészi József és Ignotus-Veigelsberg Hugó voltak.

Az első világháború kitörését nemzeti tragédiaként élte meg; ez idő alatt nem közölt írásokat, négy év hallgatás után, 1918-ban jelent meg újabb verseskötete, A halottak élén cím alatt. A kötetet Hatvany Lajos szerkesztette, aki „a kötet összeállításába erős kézzel nyúlt bele”, egyes verseket ki is hagyott.

Az őszirózsás forradalom után megalakult népköztársaság a forradalmi versei miatt megpróbálta kisajátítani, saját költőjének tekinteni. Ady ettől igyekezett elhatárolni magát, noha harcos híve volt a polgári radikalizmusnak, és „vezérének” nevezte Jászi Oszkárt. 1918 novemberében (a Tisza-gyilkosság után) a harmadlagos szifilisz jellemző szövődményeként kisebb szélütést kapott. Ettől kezdve beszéde szaggatottá vált, de elméje tiszta maradt. Később megkapta a világon épp ekkor végigsöprő spanyolnáthát, ebből kialakuló magas lázzal járó tüdőgyulladását a Liget Szanatóriumban kezelték. Két hete ápolták, amikor egy reggel hirtelen meghalt (1919. január 27-én, 41 évesen). Halálát végül is, Czeizel Endre adatai szerint, a kórboncolás alapján a főverőér megrepedése okozta, melyet a harmadlagos vérbaj jellemző megnyilvánulása, az aorta idült gyulladása miatt kialakult főverőér-tágulat előzött meg.

Temetése január 29-én volt: koporsóját a Magyar Nemzeti Múzeum előcsarnokában ravatalozták fel. Haypál Benő református lelkész gyászbeszéde után Kunfi Zsigmond közoktatási miniszter, majd Móricz Zsigmond mondott gyászbeszédet. A Magyarországi Szociáldemokrata Párt nevében Vincze Sándor, a Nyugat nevében Babits Mihály, az Alkotó Művészek és Tudományos Kutatók Szövetsége nevében Pikler Gyula, az összes újságíró-intézmények nevében Bíró Lajos, míg a Társadalomtudományi Társaság nevében Jászi Oszkár búcsúztatta. Sok más közéleti személyiség mellett több tízezren rótták le kegyeletüket és búcsúztatták, majd kísérték utolsó útjára fedetlen fővel, a Múzeum körúton és a Rákóczi úton át a Kerepesi temetőig.

Költészete 
Fő szócikk: Ady Endre költészete

A 19-20. század fordulójának magyar költészetét a haldokló népi-nemzeti iskola határozta meg, mely Petőfi nyomain járt, utánozta népies hangját és nem tudta magát megújítani. Ady, ha nem is az első volt, aki szakított a hagyománnyal, de az első, aki utat tört egy új, modern stílusnak. Bár szívesen tetszelgett a magányos, meg nem értett forradalmár szerepében, a valóságban költőtársai támogatták őt és sokan utánozták verseit. Maga Ady nem kedvelte az utánzókat, és A duk-duk affér című írásában ki is gúnyolta őket.

Az első két kötete még nem jelentett semmi újat. Az új stílus elemei először esszéiben, publicisztikájában és más írásaiban mutatkoztak meg. Egy új költészeteszmény nevében lép fel, hangsúlyozva azt, hogy ő nem lesz a „szürkék hegedőse”. Az ősi, magyaros költészet, kultúrkör és az új, forradalmi változást hozó költői program egyesítése a célja – ezáltal szakítva ki a magyar költészetet az elvadult Hun táj virágtalan vidékéből.

Sajátos technikával dolgozott: egyrészt megalkotta egyedi kevert ritmusát, mely a szimultán verselés egy kevert változata; a belső ritmus, ismétlések, halmozások, puritánabb versszerkezet és a zökkentés, tagolás jellemző e sajátos ritmikára. Továbbá új szavakat alkotott az „el” igekötő igékhez való hozzátoldásával, ezáltal keltve egy vagy csak múltbeli vagy elszalasztott lehetőséget, történést vagy balul sikerült próbálkozást a múltban. Többé-kevésbé ezek az igéi a magyarság szomorú sorsára utalnak (elél, elmásol).

Ady tematikus-motivikus költő volt. Költészetében meghatározott motívumcsoportokat követhetünk végig, s ezzel Ady egyedülálló a világirodalomban. Tematikája, szimbólumrendszere: ars poeticák, szerelem (Léda, Csinszka), látomásos tájköltészet, Magyar Ugar, Istenes versek, magyarság – kuruc tematika, létharc – pénz motívuma, halál, forradalmi versek és világháborús költészet.

Adyt biztosan befolyásolták Baudelaire és Verlaine versei. Gyakran használta a szimbolizmus elemeit, visszatérő témái az Isten, Magyarország és a harc a túlélésért. Más témái élete bizonyos időszakaiban fordulnak elő: pénz, Léda. 
Szimbolizmusa költeményeinek látomásosságában, meghatározatlanságában jelentkezik. Jelentős szereppel bírnak szimbolista ihletésű verseiben a színek (piros, fekete, fehér), a szuggeráló erő és az Adyra jellemző szómágia, mint például a korrespondancia (szokatlan képzettársítások, konkrét és absztrakt összekapcsolása) és a zenei crescendo (jambikusság, ismétlések, halmozás).

Szecessziós jelleget is mutat költészete, amit a következők támasztanak alá. A szecesszióra jellemzőek a dekoratív vonalak, az egzotikusság, különösség, titokzatosság. Ilyen verseit meghatározza az önfeltárulkozás, a személyiség új kultusza – szereplírának tekinthetők; az elkülönülés gesztusa, a túldíszítés, dekorativitás, az eufemizált halál.

Kiemelkedő egyéniségként másként gondolkodott a szerelemről, pénzről, életről és halálról, másként szereti hazáját. Szeretett változást hozni, nem érzi jól magát a feudálisan elmaradott Magyarországon.

Verseiből árad a harc, a lázadás a kor helyzete ellen. Költészetének egésze forradalom. A küzdésvágy és a reménytelenség érzése állandóan jelen van verseiben.

Messiás-sorsnak érzezte a költő életét: Magyarországon duplán kell szenvedni, mint máshol a világban, ha valamit el akar érni az ember.

Stílusának egyik legjellemzőbb vonása a különös jelzők gazdagsága. Gyakori témája énjének testi-lelki kettészakadása. Életszeretet, az élet teljességének igénye mindvégig kísérte költészetét.

„Vallom és hirdetem, hogy nincs értékesebb, hatalmasabb és szebb mint az élet.”

Ady Endre, az újságíró 

Ady Endre a modern magyar sajtótörténetnek is az egyik kiemelkedő alakja. „Újságíró-volta egyáltalán nem véletlenszerű. Ő nem úgy került a sajtóhoz, mint Petőfi (…) költői tehetségének jutalmaképp, és hogy megélhetéséről valamiképp gondoskodjanak. Ady előbb volt jó újságíró, mint jó költő, és mindvégig megőrizte újságíró természetét” – írta róla Szerb Antal. Ady a nagyváradi Napló munkatársa volt, és itt, a szerkesztőségben ismerkedett meg szerelmével, Lédával. Párizsból visszatért Nagyváradra s így szólította Váradot: Olyan gyönyörűszép Nagyvárad, mint egy kis Pece-parti Párizs.

Kötetei 
 Versek; Hoffmann-Kronovitz Ny., Debrecen, 1899 [június]
 Még egyszer; Láng Ny., Nagyvárad, 1903 [szeptember vége]
 Új versek; Pallas, Budapest, 1906 [február]
 Sápadt emberek és történetek; Lampel, Budapest, 1907 (Magyar könyvtár)
 Vér és arany. Újabb versek; Franklin, Budapest, 1908 [1907. december végén 1908-as évszámmal]
 A Holnap. Ady Endre, Babits Mihály, Balázs Béla, Dutka Ákos, Emőd Tamás, Juhász Gyula, Miklós Jutka versei; sajtó alá rend. Antal Sándor; A Holnap Irodalmi Társaság, Nagyvárad, 1908
 A Holnap új versei. Második könyv; összeáll., bev. Kollányi Boldizsár; Deutsch, Budapest, 1909
 Az Illés szekerén; Singer-Wolfner, Budapest, 1909 [-es évszámmal, 1908. december második felében]
 Berci és a grófnéja; Mozgó könyvtár vállalat, Budapest, 1909 (Mozgó könyvtár)
 Új csapáson. Novellák; Mozgó könyvtár vállalat, Budapest, 1909 (Mozgó könyvtár)
 Szeretném, ha szeretnének; Nyugat, Budapest, 1910 [-es évszámmal, 1909 december közepén]
 Így is történhetik. Novellák; Nyugat, Budapest, 1910 (A Nyugat könyvei)
 Petőfi Sándor válogatott, forradalmi költeményei. A forradalmár Petőfi; összeválogatta s elüljáró írással ellátta Ady Endre; Deutsch Zsigmond, Budapest, 1910
 A tízmilliós Kleopátra és egyéb történetek; Lampel, Budapest, 1910 (Magyar könyvtár)
 A Minden Titkok verseiből; Nyugat, Budapest, 1910 [december közepe]
 Vallomások és tanulmányok; Nyugat, Budapest, 1911 (Nyugat könyvtár)
 Gyűjtemény Ady Endre verseiből; Nyugat, Budapest, 1911 (Nyugat könyvtár)
 A menekülő Élet; Nyugat, Budapest, 1912 [január vége]
 Margita élni akar, verses regény, 1912 (Nyugat)
 A Magunk szerelme; Nyugat, Budapest, 1913 [március vége]
 Muskétás tanár úr; Tevan, Békéscsaba, 1913 (Tevan-könyvtár)
 Proletárok verses könyve. Ady, Csizmadia stb.; szerk. Bresztovszky Ernő; Népszava, Budapest, 1913
 Három március. 1911, 1912, 1913 / Ady Endre három ünnepi verse. Jászi Oszkár, Rubin László és Polányi Károly ünnepi beszédei. A Galilei-Kör öt éves fennállása alkalmából; Galilei Kör, Budapest, 1913
 Ki látott engem?; Nyugat, Budapest, 1914 [február vége]
 A halottak élén; Pallas, Budapest, 1918 [augusztus eleje]
 Ady Endre a zsidóságról; előszó Fehér Dezső; Nagyváradi Napló Ny., Nagyvárad, 1919 (Zsidó renaissance könyvtár)
 Az uj Hellász; Amicus, Budapest, 1920
 Margita élni akar… Verses história; ill. Kozma Lajos; Amicus, Budapest, 1921
 Szerelem. Ady Endre ifjúkori versei; Amicus, Budapest, 1922
 Ady Endre válogatott versei; vál. Dóczy Jenő, ill. Jaschik Álmos; Pallas, Bp., 1921
 Az utolsó hajók. 1914–191; Athenaeum, Budapest, 1923
 Rövid dalok egyről és másról. Ady Endre százhetvennégy ismeretlen verse; összegyűjt. Földessy Gyula; Amicus, Budapest, 1923
 Márkó király. Ballada. 1894; írta Ady Endre a zilahi református kollégium 6-ik osztályos növendéke; közzéteszi Ady Lajos; facsimile-kiad.; Amicus, Budapest, 1923
 Levelek Párisból; Amicus, Budapest, 1924
 Morituri; bev. Reiter László; Amicus, Budapest, 1924
 Ady Endre párizsi noteszkönyve; sajtó alá rend., bev. Ady Lajos; Amicus, Bp., 1924
 Levél az öccséhez; Amicus, Budapest, 1925
 Így is történhetik; utószó Földessy Gyula; Athenaeum, Budapest, 1925
 „Ha hív az acélhegyű ördög…”. Ady Endre újságírói és publicisztikai írásai; összeáll., bev. Fehér Dezső; Szent László Ny.,Nagyvárad, 1927
 Ady Endre. Antológia; összeáll. Szabó Lőrinc; Athenaeum, Budapest, 1927
 Hatvany Lajos: Ady a kortársak közt. Ady Endre levelei és levelek Ady Endréhez; Genius, Budapest, 1928
 Ady Endre összes versei; Athenaeum, Budapest, 1929
 Az idő rostájában. Száz Ady vers; összeáll. G. Madarász Pál, Nemes József; s.n., s.l., 1937 (Magyar kollégiumi füzetek)
 Ady Endre Összegyűjtött novellái; Athenaeum Ny., Budapest, 1939
 A tegnapi Páris; Bolyai Akadémia, Budapest, 1942 (Bolyai könyvek)
 Vallomások és tanulmányok. Magyar és külföldi irodalom; Athenaeum, Budapest, 1944 (Ady Endre összes művei)
 Ady Endre összes versei; Athenaeum, Budapest, 1948
 Ady Endre összes művei. 4. Párisban és Napfényországban; Athenaeum, Budapest, 1948
 Földrengés előtt. Válogatott kiadatlan novellák; bev. Szentimrei Jenő; Irodalmi és Művészeti, Bukarest, 1952 (Haladó hagyományaink)
 Petőfi nem alkuszik. Tanulmányok; Testvériség-Egység Kiadó, Újvidék, 1954 (A toll mesterei)
 Ady Endre válogatott levelei; vál., sajtó alá rend., bev., jegyz. Belia György; Szépirodalmi, Budapest, 1957 (Magyar századok)
 Vallomás a patriotizmusról. Cikkek; Állami Irodalmi és Művészeti, Bukarest, 1958
 Ifjú szívekben élek. Válogatott cikkek és tanulmányok; vál., tan. Koczkás Sándor, jegyz. Bessenyei György; Móra, Budapest, 1958
 Ady Endre összes novellái; sajtó alá rend., jegyz. Bustya Endre; Szépirodalmi, Budapest V, 1961
 Ady Endre összes versei, 1–2.; sajtó alá rend. Koczkás Sándor, Krajkó András, Szépirodalmi, Budapest, 1962 (Magyar klasszikusok)
 Poéta és publikum. Publicisztikai gyűjtemény; Irodalmi, Bukarest, 1967
 Az elhagyott kalóz-hajók; bemutatja Baróti Dezső; kép- és dokumentumvál. Baróti Dezső, E. Csorba Csilla, szerk. Kőszeg Ferenc; Magyar Helikon, Budapest, 1977 (Kézirattár)
 Ady Endre összes versei; sajtó alá rend. Láng József, Schweitzer Pál; Szépirodalmi, Budapest, 1977
 Ady Endre publicisztikai írásai, 1–3.; vál., jegyz. Vezér Erzsébet; Szépirodalmi, Budapest, 1977
 Ady Endre levelei, 1–3.; szerk., szöveggond., bev., jegyz. Belia György; Szépirodalmi, Budapest, 1983 (Ady Endre művei)
 Ady Endre összes versei, 1–2.; szöveggond., jegyz. Láng József, Schweitzer Pál; jav. kiad.; Szépirodalmi, Budapest, 1989

Tematikus válogatások 
 Ady-versek. Magyarázatos kiadás az ifjúság számára; közrebocsátotta Párkányi Norbert; Athenaeum, Budapest, 1926
 Jóslások Magyarországról. Tanulmányok és jegyzetek a magyar sorskérdésekről; szerk., bev. Féja Géza; Athenaeum, Budapest, 1936
 A forradalmi Ady; előszó Szakasits Árpád; versek, cikkek vál. Erdődy János, Szalai Sándor; Népszava, Budapest, 1945
 Őszi rózsák. Antológia Ady Endre forradalmi verseiből; vál. Kelen Dóra; Szociáldemokrata Párt Kultúrosztálya, Budapest, 1947
 A fekete lobogó. Ady harca a klerikális reakció ellen; szerk. Földessy Gyula, Király István; Franklin, Budapest, 1950
 A néppel tüzön-vizen át. Petőfi Sándor, Ady Endre, József Attila száz verse; Ifjúsági, Bukarest, 1953
 A nacionalizmus alkonya; összeáll. Koczkás Sándor, Vezér Erzsébet; Kossuth, Budapest, 1959
 Ady Endre az irodalomról; szerk. Varga József, Vezér Erzsébet, bev. Varga József: Ady irodalomszemlélete; Magvető, Budapest, 1961
 Költészet és forradalom; összeáll., bev. Varga József, szerk., jegyz. Szabó Mária; Kossuth, Budapest, 1969
 Nagyváradi színikritikák a Holnap évtizedében. Ady Endre, Bíró Lajos, Dutka Ákos és Juhász Gyula írásai a színházról; vál., bev. Indig Ottó; Kriterion, Bukarest, 1975 (Téka)
 Péntek esti levelek; vál., utószó Varga József; Zeneműkiadó, Budapest, 1975
 Ady Endre versei; vál. Babits Mihály, szerk. Téglás János; Ságvári Nyomdaipari Szakközépiskola, Budapest, 1976
 Magyar jakobinus dala. Forradalmi versek és cikkek; összeáll. Szily Ernő; Kossuth, Budapest, 1977
 Az élet szobra. Ady Endre képzőművészeti írásai; szerk., bev., jegyz. Varga József, utószó Németh Lajos; Corvina, Budapest, 1977 (Művészet és elmélet)
 Életem nyitott könyve; vál., szerk. Kovalovszky Miklós; Gondolat, Budapest, 1977
 Az én hadseregem. Válogatott cikkek, tanulmányok, versek, elbeszélések fiatalok számára; vál. Varga József, szómutatót, utószó Pomogáts Béla; Kozmosz Könyvek, Budapest, 1977
 Művészeti írások; vál., szerk. Vezér Erzsébet; Kossuth, Budapest, 1987 (Esztétikai kiskönyvtár)
 Színház; vál., szöveggond., utószó, jegyz. Varga József; Szépirodalmi, Budapest, 1980
 A Sion-hegy alatt. Ady Endre istenes versei; összeáll., bev. Szabó Lőrinc; Szt. István Társulat, Budapest, 1990
 Kopátsy Sándor: Beszélgetések Adyval [vál. Ady publicisztikájából Kopátsy Sándor jegyz., Lengyel László Valami még készül. Levélféle Kopátsy Sándorhoz c. írásával]; Száminform, Budapest, 1992
 A vér városa. Nagyváradon és Nagyváradról; vál., sajtó alá rend. Vitályos László; Palatinus, Budapest, 2001 (Várad, villanyváros)
 Betlehem néma. Ady Endre minden karácsonyi írása; összeáll. Kőrössi P. József; Noran, Budapest, 2002 (Írók karácsonya)
 Kopátsy Sándor: Beszélgetések Adyval Nagyváradon [vál. Ady publicisztikájából Kopátsy Sándor jegyzeteivel]; CET Belvárosi, Budapest, 2002
 Ha hív az acélhegyű ördög… Ady Endre újságírói és publicisztikai írásai, 1900–1904; összeáll., kortörténeti ismeretekkel bev. Fehér Dezső, utószó Tóth János; NAT, Nagyvárad, 2005 (NAT könyvek)
 Egy keresztvetés története. Zsidó történetek; vál., szerk., utószó Kőbányai János; Múlt és Jövő, Budapest, 2006 (Múlt és Jövő klasszikusok)
 „Legyetek emlékezéssel hozzám.” Válogatás Ady Endre verseiből – jegyzetekkel; vál., bev., jegyz. Százdi Antal; Petit Real, Budapest, 2006
 Az élet-halál titkai. Ady Endre füveskönyve; vál., összeáll. Papp Csaba; Lazi, Szeged, 2006
 Erdély Adyja. Versek, elbeszélések, publicisztikai írások; összeáll., bev. Pomogáts Béla; Pro Universitate Partium Alapítvány, Nagyvárad, 2007
 Levél a végekről. Erdélyi versek; vál., bev. Pomogáts Béla; Pallas-Akadémia, Csíkszereda, 2007
 Jóslások Magyarországról. Tanulmányok és jegyzetek a magyar sorskérdésekről; szerk., bev. Féja Géza; Éghajlat, Budapest, 2010
 Séta bölcsőhelyem körül, 1–2.; Bába, Szeged–Érmindszent, 2010
 A világosság lobogója alatt; vál., szerk., jegyz. Ferencz Győző; Nap, Budapest, 2012 (Magyar esszék)

Emlékezések Ady Endréről – Új magyar múzeum sorozat, 1–5. 
(gyűjt., sajtó alá rend., jegyz. Kovalovszky Miklós; Akadémiai, Budapest, 1961–1991, 5 db)
 I.; 1961 (Új magyar múzeum, 5.)
 II.; 1974 (Új magyar múzeum, 9.)
 III.; 1987 (Új magyar múzeum, 12.)
 IV.; 1991 (Új magyar múzeum, 16.)
 V.; 1993 (Új magyar múzeum, 17.)

Külföldi kiadások 
 Amerikai Egyesült Államok: Poems of Endre Ady. Joseph M. Ertavy-Barath, Anton N. Nyerges, University Press of America, 1987. 
 Korea: , fordította: , kiadó: , 2020-07-20

Kritikai kiadás

Ady Endre összes prózai művei 
Ady Endre összes művei. Kritikai kiadás, Akadémiai, 1955–1982, 11 db
 I. 1897–1901; összeáll. Földessy Gyula; 1955
 II. Újságcikkek, tanulmányok. 1901–1902; összeáll. Földessy Gyula; 1955
 III. Újságcikkek, tanulmányok. 1902. március–december; sajtó alá rend. Koczkás Sándor, Vezér Erzsébet; 1964
 IV. Újságcikkek, tanulmányok. 1903. január–december; sajtó alá rend. Vezér Erzsébet; 1964
 V. Újságcikkek, tanulmányok. 1904. február–1905. január; sajtó alá rend. Vezér Erzsébet; 1965
 VI. Újságcikkek, tanulmányok. 1905. január–szeptember; sajtó alá rend. Varga József; 1966
 VII. Újságcikkek, tanulmányok. 1905. október–1906. június 14.; sajtó alá rend. Kispéter András, Varga József; 1968
 VIII. Újságcikkek, tanulmányok. 1906. június–1907. szeptember; sajtó alá rend. Vezér Erzsébet; 1968
 IX. Újságcikkek, tanulmányok. 1907. október–december; sajtó alá rend. Vezér Erzsébet; 1973
 X. Újságcikkek, tanulmányok. 1910. január–1912. december; sajtó alá rend. Láng József, Vezér Erzsébet; 1973
 XI. Újságcikkek, tanulmányok; sajtó alá rend. Láng József; 1982

Ady Endre összes versei 
Ady Endre összes művei. Kritikai kiadás, Akadémiai, Argumentum, 1969–2006, 4 db
 I. Versek, 1891–1899; sajtó alá rend. Koczkás Sándor; 1969
 II., 1900–1906. jan. 7.; sajtó alá rend. Koczkás Sándor; 1988
 III. 1906. jan. 28.–1907; sajtó alá rend. Koczkás Sándor, Kispéter András; 1995
 IV. 1908–1909; sajtó alá rend., jegyz. N. Pál József, Janzer Frigyes, Nényei Sz. Noémi; 2006

Ady Endre összes prózai művei, 2. átdolgozott kiadás 
Ady Endre összes művei. Kritikai kiadás, sajtó alá rend. Vezér Erzsébet, Akadémiai, 1990–1997, 2 db
 I., Újságcikkek, tanulmányok. 1897. szeptember–1901. május; sajtó alá rend. Vezér Erzsébet; 1990
 II., Újságcikkek, tanulmányok. 1901. május–1902. február; sajtó alá rend. Koczkás Sándor, Nényei Sz. Noémi; 1997

Ady Endre levelezése 
Ady Endre összes művei. Kritikai kiadás, sajtó alá rend., jegyz. Vitályos László, Argumentum, 1998–2009, 3 db
 I. 1895–1907; 1998 (Ady Endre levelezése, 1.)
 II. 1908–1909; 2001 (Ady Endre levelezése, 2.)
 III. 1910–1911; 2009 (Ady Endre levelezése, 3.)

Származása

Szerb Antal Ady Endréről

Jegyzetek

Források 
Kenyeres Zoltán: Ady Endre (1998) Online hozzáférés
 OSZK gyászjelentések

További információk 

 
 
 Mekis D. János: Ady-kultusz és Ady-hatás 
 Magyar Nemzeti Levéltár – Ady, a szabadkőműves
 Stációk és tárgyak – Ady Endre és az Ady család tárgyi hagyatéka (PIM 2014)
 Elveszettnek hitt Ady-kéziratot mutattak be (Hozzáférés: 2015. június 29.)
 Vallomás a patriotizmusról (Ady-kézirat, az MTA KIK-ben)

Művei 

 Ady Endre művei (Project Gutenberg)
 Ady Endre művei kategorizálva és címkézve
 Ady: online-audiók Latinovits előadásában 
 Literatura
 A nagyváradi újságíró
 Az újságíró Ady
 Ady Endre művei a Mercator Stúdió Elektronikus Könyvkiadónál 
 Ady Endre verse Székesfehérváron
 Czeizel Endre: Ady Endre családfájának és sorsának értékelése
 Az Ady-életmű a teológia mérlegén
 Ady Endre versei műfordításokban Bábelmátrix
 A „Nyugat” című irodalmi folyóirat digitalizált számai, 1908–1941
 Ady Endre összes prózai műve Hozzáférés: 2016. november 12.
 Ady Endre: Korrobori – kiadatlan cikk Hozzáférés: 2016. november 12.

Szakirodalom 
 Papp István Géza: Ady Endre vonzásában Bába Kiadó, Szeged, 2007 
 Oláh (Örsi) Tibor: Ady Endre költészetének motívumrendszere. http://magyar.fazekas.hu/wp-content/uploads/2016/02/Ol%C3%A1h-Tibor_Ady-Endre-k%C3%B6lt%C3%A9szet%C3%A9nek-mot%C3%ADvumrendszere.pdf8090.pdf
A. MOLNÁR Ferenc: Ady Endre bibliájáról, Irodalomismeret, 2003
Borbély Sándor: Ady Endre, Horpács, Mikszáth, 2000
Domokos Mátyás (szerk.): A Komp-ország poétája. In memoriam Ady Endre, Budapest, Nap Kiadó, 2005
Fráter Zoltán, Hegyi Katalin: „Nincsenek itt már farsangi hajnalok”. Ady és Csinszka pesti lakása, Budapest, Argumentum, 2001
Görömbei András: Barta János Ady-élménye, Irodalomtörténet, 2002
H. NAGY Péter, Lőrincz Csongor, Palkó Gábor: Ady-értelmezések, Pécs, Iskolakultúra, 2002
LOSONCI Miklós: Ady Párizsa, Budapest, Biró Family, 2001
Muzsnay Árpád (szerk.): Ady Endre és Móricz Zsigmond tanácskozás, Szatmárnémeti, 2009
Pomogáts Béla: Öt költő. Irodalomtörténeti tanulmányok [Ady Endre, Babits Mihály, Illyés Gyula, József Attila, Kosztolányi Dezső erdélyi vonatkozásai], Marosvásárhely, Mentor, 2005
SÁRA Péter: A minden titkok költője. Tanulmányok Ady Endréről, Budapest, Püski, 2000
SCHWEITZER Pál: Ady és Mylitta. Mű és élmény kapcsolata egy szerelem harminc versében, Budapest, Argumentum, 2000
 Bölöni György: Az igazi Ady
 Hatvany Lajos: Ady a kortársak közt
 Lukács György: Új magyar líra
 Móricz Zsigmond: A költő harca a láthatatlan sárkánnyal
 Horváth János: Ady s a legújabb magyar lyra
 Jászi Oszkár: Egy verseskönyvről
 Kosztolányi Dezső: Az írástudatlanok árulása. Különvélemény Ady Endréről
 Schöpflin Aladár: Ady Endre
 Szerb Antal: Ady Endre
 Németh László: Ady Endre
 Kenyeres Zoltán: Ady Endre
 Keresztury Dezső: Ady. Halálának 25-ik évfordulójára
 Király István: Az eltévedt lovas
 Király István: Ady Endre I-II, Bp., 1973
 Földessy Gyula: Ady minden titkai
 Pilinszky János: Vallomás Adyról
 Vezér Erzsébet: Ady Endre élete és pályája
 Kemény István: Komp-ország, a hídról
 Raffay Ernő: Ady Endre és a szabadkőművesség; in: Történelem portál, I. évf. 1. szám, 8–11. o.
 Horváth János: Ady s a legújabb magyar lyra; Benkő, Bp., 1910
 Halmi Bódog: Ady Endre. Tanulmány; Sichermann, Máramarosziget, 1910
 Szenes Béla: Az ifjú Ady Endre. Egy Kossuth-verstől a Léda daloki g; Dick, Bp., 1913
 Loósz István: Ady Endre, lírája tükrében. Tanulmány; Fischer–Krausz Ny., Szabadka, 1914
 Szirbik Antal: A legmodernebb aesthetika. A régi és az újmódi költészet – Rákosi Jenő, Ady Endre és táboraik a fiziológia szögéből nézve; Hoffman Ny., Bp., 1915
 Halmágyi Samu: Ady Endre magyarsága; Erzsébet Ny., Dicsőszentmárton, 1916
 Szabó Dezső: A forradalmas Ady; Korvin Ny., Bp., 1919 (Táltos könyvtár. Időszerű emberek)
 Földessy Gyula: Ady Endre. Tanulmány és ismertetés; Hungária Ny., Bp., 1919
 Földessy Gyula: Ady-tanulmányok; Ethika, Bp., 1921 (Ethika-könyvtár)
 Alszeghy Zsolt: Magyar lirikusok. Vörösmarty, Komjáthy, Ady Endre, Harsányi K.; Pallas, Bp., 1921 (69–115. old.)
 Kardos László: A huszonegyéves Ady Endre; Kner, Gyoma, 1922
 Révész Béla: Ady Endre életéről, verseiről, jelleméről; Kner, Gyoma, 1922
 Ady Lajos: Ady Endre; Amicus, Budapest, 1923
 Hatvany Lajos: Ady világa. Isten könyve, 1–2.; Pegasus, Bécs, 1923
 Kőszegi László: Az Ady-kultusz bűne; Pátria Ny., Budapest, 1923
 Zulawski Andor: Írás Adyról; Renaissance, Budapest, 1924
 Hatvany Lajos: Ady világa. Szerelem könyve, 1–2.; Pegasus, Bécs, 1924
 Ady-könyv. Dokumentumok az Ady-kérdéshez; összegyűjt., sajtó alá rend. Reiter László; Amicus, Budapest, 1924
 Emlékfüzet a zilahi és érmindszenti Ady-ünnepekről; összeáll. Nagy Sándor; Seres Samu Ny., Zilah, 1924
 Révész Béla: Ady Endre életéről, verseiről, jelleméről; kieg. 2. kiad.; Athenaeum, Budapest, 1925
 Révész Béla: Ady Endre tragédiája. A háború, a házasság, a forradalom évei, 1–2.; Athenaeum, Budapest, 1925
 Zulawski Andor: Petőfi – Ady; Renaissance, Budapest, 1925
 Ady-múzeum. 1–2. köt.; szerk. Dóczy Jenő, Földessy Gyula; Athenaeum, Budapest, 1925–1926
 Ady Endre élete és munkái. Bibliografiai tanulmány; összeáll. Gulyás Pál; Lantos, Budapest, 1925
 Nagy Sándor: Ady Endre költészete; szerzői, Budapest, 1927
 Makkai Sándor: Magyar fa sorsa. A vádlott Ady költészete; Erdélyi Szépmíves Céh, Cluj-Kolozsvár, 1927 (Erdélyi Szépmíves Céh kiadványa. 1927. évi sorozat)
 Szász Károly: „Magyar fa sorsa”. Makkai püspök Ady-könyvének bírálata; Budapesti Hírlap Ny., Budapest, 1927
 Négyesy László: Irodalmi valutarontás. Reális és túlcspongó Ady-kultusz. Levélváltás Hegedüs Loránttal; Franklin Ny., Budapest, 1927
 Benedek Elek: A püspök meg a püspökfi, avagy A magyar fa sorsa; Grünfeld Ny., Brassó, 1927
 Földessy Gyula: Újabb Ady-tanulmányok; Voggenreiter, Berlin, 1927
 Joó Tibor: Ady arca a történetphilosophia megvilágításában; Studium, Szeged, 1928 (Bethlen Gábor Kör. Kolozsvár–Szeged kiadványai)
 Boross István: Ady Endre alakja regényirodalmunkban és a köztudatban. Tanulmány; Török, Mezőtúr, 1928
 Ifjú szívekben élek. A magyar fiatalság hitvallása Ady Endre költészetének történelmi tanulságai mellett; Híd, Budapest, 1928
 Horváth Cyrill: Ady Endre hite, erkölcse, magyarsága; Budapesti Hírlap Ny., Budapest, 1928
 Fodor Árpád János: Ady a modern individualizmus sodrában; Pallas Ny., Budapest, 1928
 Zsigmond Ferenc: Az Ady-kérdés története idézetekben; Török, Mezőtúr, 1928
 Rass Károly: Makkai könyve Ady-ról; Erdélyi Tudósító, Brassó, 1928 (Erdélyi Tudósító könyvtár)
 Szetei Endre: Ady és az iskola. Gondolatok az Ady problémához: lehet-e Ady költészete nevelési tényező?; Centrum Ny., Budapest, 1928
 Vajthó László: Én, Ady Endre; Városi Ny., Szeged, 1929 (Széphalom-könyvtár)
 Arcok és harcok Ady körül; Lantos, Budapest, 1929
 Sík Sándor: Gárdonyi, Ady, Prohászka. Lélek és forma a századforduló irodalmában; Pallas, Budapest, 1929
 Földessy Gyula: Ady problémák; Századunk, Budapest, 1929 (A „Századunk” könyvtára)
 Horváth Cyrill: Ady Endréről; Egyetemi Ny., Budapest, 1930
 Fóti J. Lajos: Ady Endre világirodalmi jelentősége és egynémely adalék az élettelen magyar irodalmi élet mélységéből; Irodalom, Budapest, 1931
 Kincs Elek: Ady Endre hatása; Szatmár-Bereg Ny., Mátészalka, 1933
 Bölöni György: Az igazi Ady; Éd. Atelier de Paris, Párizs, 1934
 Schöpflin Aladár: Ady Endre; Nyugat, Budapest, 1934
Lajtor László: Az igazi Ady; História, Budapest, 1934
Németh László: Ady Endre; Kecskeméti Ny., Kecskemét, 1934
Révész Béla: Ady és Léda; Dante, Budapest, 1934
Huszti Mihály: Vörösmarty az újabb irodalmi ízlés tükrében. A költői világkép Vörösmarty és Ady költészetében; Ádler–Práder Ny., Budapest, 1935
Révész Béla: Ady trilógiája. A három könyv egy kötetben; Nova, Budapest, 1935
Hatvany Lajos: Ady körül; Világosság Ny., Budapest, 1936
Gedeon Jolán: Ady és a francia irodalom; Ranschburg, Budapest, 1936
Makay Gusztáv: A halál költészete a magyar lírában Vörösmarty-tól Ady-ig; Kultúra Ny., Pécs, 1937
Révész Béla: S lehullunk az őszi avaron. Ady és Léda tragikus szerelmének titkai; Prager, Bratislava-Pozsony, 1937 (Az Új Európa könyvesháza)
Ady-dokumentumok könyve; Prager, Bratislava-Pozsony, 1937 (Az Új Európa könyvesháza)
Tóth Béla: Ady-tanulmányok; Béke, Debrecen, 1938
Bucsis Gyula: Ady élete, világa és művészete; Kakas Ny., Zalaegerszeg, 1938
Földessy Gyula: Ady értékelése az Új versek megjelenésétől máig. Kosztolányi és Babits szerepe az Ady problémában; Kelet Népe, Budapest, 1939 (A Kelet Népe könyvtára)
Büky Katalin: A fiatal Ady költői fejlődése; Turul Ny., Karcag, 1939
Bendetz Móric: Grafológiai tanulmányok, 3. Ady Endre jellemrajza kézírás alapján. Írás és hivatás; Bendetz, Budapest, 1940
Boross István: Ady és a biblia; Corvina Ny., Mezőtúr, 1940
Az Ady-Rákosi-vita. Egy irodalmi per aktái 1915–16-ból; bev. Kardos László; Pannonia Ny., Debrecen, 1940
Hegedüs Lóránt: Ady és Tisza István; Nyugat, Budapest, 1940
Szénási Etelka: Természetleírás líránkban Kisfaludy Sándortól – Ady Endréig; Városi Ny., Debrecen, 1940 (Magyar irodalmi dolgozatok a debreceni Magyar Királyi Tisza István-Tudományegyetem Magyar Irodalomtörténeti Szemináriumából)
Szemere Gyula: Ady Endre költői stilisztikája; Debreczeni Ny., Székesfehérvár, 1941 (Specimina dissertationum Facultatis Philosophicae Regiae Hungaricae Universitatis Elisabethinae Quinqueecclesiensis)
Szetey András: A másik Ady; Nógrádvármegyei Madách-Társaság, Budapest, 1941
Az Ady-kultusz: magyar öngyilkosság!; Stephaneum Ny., Budapest, 1941
Földessy Gyula: Az ismeretlen Ady; Debreceni Ady-Társaság, Budapest, 1941
Reminiczky Erzsébet: Ady hatása líránkra; s. n., Budapest, 1941
Halász Előd: Nietzsche és Ady; Danubia, Budapest, 1942 (Minerva)
Révész Béla: Ady Endre összes levelei Lédához és a nagy regény teljes története; szerzői, Budapest, 1942
Ady Lajosné: Az ismeretlen Ady. Akiről az érmindszenti levelesláda beszél; Béta, Budapest, 1942
Ferenczy Piroska: Babits és Ady. Két költőtípus a „Nyugat”-ban; Némethy, Budapest, 1942
Nyírő Gyula: Ady több arca a psychiatria tükrében; Szegedi Új Nemzedék Ny., Szeged, 1943
Szabó Richárd: Klasszikus hatás Ady Endre költészetében; Egyetemi Ny., Budapest, 1943
Megyer József: Ady a gimnáziumban; Szegedi Új Nemzedék Ny., Szeged, 1943
Hetey Zoltán: Ady Bandi – Ady Endre; Stádium, Budapest, 1943
Tóth Béla: Ady és Debrecen. Egy költő és egy város története; Városi Ny., Debrecen, 1943
Földessy Gyula: Ady, az ember és a költő; Exodus, Budapest, 1943
Kovalovszky Miklós: Ady Endre önképzőköri tag; s.n., Budapest, 1943
Szunyoghy Farkas: A zilahi diákélet Ady Endre korában. Elbeszélések; szerzői, Kecskemét, 1943
Szabó Richárd: Ady Endre lírája; Ady, Budapest, 1945 (Írások Ady Endréről)
Révai József: Ady; Szikra, Budapest, 1945
Kardos László: Ady Endre; Szikra, Budapest, 1946 (Szabad Föld könyvtára)
Ady Endre. Révai József előadása; Szikra, Budapest, 1946
Sík Endre: Ady és az új Magyarország; Testvériség Biztosító és Betegsegélyző Egyesület; s.n., New York, 1947
Hatvany Lajos: Ahány párt, annyi Ady; Népszava, Budapest, 1948 (Irodalomról – szocialistáknak)
Révai József: Ady tanulmányok; Szikra, Budapest, 1949
Földessy Gyula: Ady minden titkai. Ady-kommentárok; Athenaeum Ny., Budapest, 1949
Lukács György: Ady; Szikra, Budapest, 1949
Czine Mihály: Ady Endre; Művelt Nép, Budapest, 1952 (Útmutató városi előadók részére)
Hegedűs Nándor: Ady Endre Nagyváradon. Irodalmi forrástanulmány; Akadémiai, Budapest, 1956 (Irodalomtörténeti füzetek)
Kardos Pál–Kovács Kálmán: Ady Endre, Móricz Zsigmond; Kossuth Lajos Tudományegyetem Bölcsészettudományi Kara; Felsőoktatási Jegyzetellátó Vállalat, Budapest, 1957
Bölöni György: Ady, az újságíró; Magvető, Budapest, 1957
Hegedüs Nándor: Ady Endre nagyváradi napjai; Akadémiai, Budapest, 1957 (Új magyar múzeum Irodalmi dokumentumok gyűjteménye)
Lengyel Géza: Ady a műhelyben; Szépirodalmi, Budapest, 1957
Ady Endre. 1877–1919; szerk. Sára Péter, Pölöskei Ferencné, bev. Bóka László; Magyar Helikon, Budapest, 1957 (A Petőfi Irodalmi Múzeum kiadványai)
Hatvany Lajos: Ady. Cikkek, emlékezések, levelek, 1–2.; jegyz. Belia György; Szépirodalmi, Budapest, 1959
Hegedűs Nándor: Ady elnyeri a főváros szépirodalmi díját; Akadémiai, Budapest, 1959 (Irodalomtörténeti füzetek)
Kardos Pál: Ady költészete. Az Illés szekerén-től kezdve; KLTE, Debrecen, 1960
Király István: Ady Endre; ELTE, Budapest, 1960
Csukás István: Ady Endre a szlovák irodalomban; Akadémiai, Budapest, 1961 (Irodalomtörténeti füzetek)
Vatai László: Az Isten szörnyetege. Ady lírája; Occidental Press, Washington, 1963
Varga József: Ady útja az „Új versek” felé; Akadémiai, Budapest, 1963 (Irodalomtörténeti füzetek)
Basch Lóránt: Adalék az Ady-Babits kérdéshez; Alföldi Ny., Debrecen, 1964 (A debreceni Kossuth Lajos Tudományegyetem Magyar Irodalomtörténeti Intézetének kiadványai)
Kovalovszky Miklós: Egy Ady-vers világa. Új, tavaszi seregszemle; Akadémiai, Budapest, 1965 (A Magyar Nyelvtudományi Társaság kiadványai)
Révai József: Ady; Kossuth, Budapest, 1965 (Esztétikai kiskönyvtár)
Varga József: Ady Endre. Pályakép-vázlat; Magvető, Budapest, 1966 (Elvek és utak)
Schweitzer Pál: Ember az embertelenségben. A háborús évek Ady-verseinek szimbolikus motívum-csoportjai; Akadémiai, Budapest, 1969 (Irodalomtörténeti füzetek)
Kincs Elek: Ady és Kincs Gyula. A költő zilahi évei és kapcsolatai; Amerikai Magyar Szemle, St. Louis, 1970
Király István: Ady Endre, 1–2.; Magvető, Budapest, 1970 (Elvek és utak)
Hatvany Lajos: Ady. Cikkek, emlékezések, levelek; összegyűjt., szerk. Belia György; 2. bőv. kiad.; Szépirodalmi, Budapest, 1974
Jékel Pál–Papp Ferenc: Ady Endre összes költői műveinek fonémastatisztikája; Akadémiai, Budapest, 1974
Robotos Imre: Az igazi Csinszka. Dokumentumriport; Magvető, Budapest, 1975
Babits Adyról. Dokumentumgyűjtemény; vál., szerk., bev. Gál István, Magvető, Budapest, 1975
Robotos Imre: Az igazi Csinszka. Dokumentumriport; 2. jav. kiad.; Magvető, Budapest, 1976 (Magvető zsebkönyvtár)
Balogh László: Mag hó alatt. Bevezetés Ady költészetének jelképrendszerébe; Tankönyvkiadó, Budapest, 1976
Erdélyi Ildikó–Nagy Márta: Ady-kép, 77; TK, Budapest, 1977 (Tanulmányok. MRT Tömegkommunikációs Kutatóközpont)
Nagy évfordulók. Előadás, javaslatok Ady Endre, Radnóti Miklós, Móricz Zsigmond, Mikszáth Kálmán születésének évfordulója alkalmából; szerk. Szarka Erzsébet; Osvetový ústav, Pozsony, 1977
Itóka: Ady Párizsban; bev., vál., jegyz. Robotos Imre; Kriterion, Bukarest, 1977 (Téka)
Az Ady-vers időszerűsége. Ady Endre születésének századik évfordulója alkalmából a Hídban megjelent tanulmányok gyűjteménye; szerk. Bordás Győző; Forum–Híd, Újvidék, 1977 (Esszé, tanulmány)
Csukás István: Ady nemzetiségszemlélete; Szegedi Ny., Szeged, 1977 (Irodalomtörténeti dolgozatok)
Adytól, Adyról. Az író születésének 100. évfordulóján; összeáll. Fenyvesi Margit; Tankönyvkiadó, Budapest, 1977
Horváth Béla: Czigány Dezső Ady-képei; Magvető, Budapest, 1977
Varga József: Ady és kora; Kossuth, Budapest, 1977
Ady–Kodály Emléknapok. Kecskemét, 1977. XI. 30–XII. 1.; szerk. Ittzés Mihály; Kodály Zoltán Zenepedagógiai Intézet, Budapest, 1979
Lukács György: Ady Endréről; Magvető, Budapest, 1977 (Gyorsuló idő)
Vezér Erzsébet: Ady Endre élete és pályája; 2. átdolg. kiad.; Gondolat, Budapest, 1977
Viták Adyval és Adyról. Szemelvények a két világháború közötti Ady-viták dokumentumaiból; szerk., bev. Kovács Géza; Tudományos Ismeretterjesztő Társulat, Budapest, 1977
Ady és a századforduló; tan. Hanák Péter, Király István; TIT, Budapest, 1977
Ady Endre Budapestje; összeállította Faragó Éva, Ruzsicska Mária; FSZEK, Budapest, 1977 (Tanulmányok Fővárosi Szabó Ervin Könyvtár)
Ady, Léda, Csinszka. Visszaemlékezések és levelek a költő életrajzához; összeáll. Vitályos László; MTA Könyvtár, Budapest, 1977 (A Magyar Tudományos Akadémia Könyvtárának közleményei)
Ady és Debrecen; gyűjt., bev. Szabó Géza; Megyei Könyvtár, Debrecen, 1977
Ady Endre és Győr; összeáll. Perness Gyula; Kisfaludy Megyei Könyvtár, Győr, 1977
Tegnapok és holnapok árján. Tanulmányok Adyról; szerk. Láng József; Petőfi Irodalmi Múzeum–NPI, Budapest, 1977
Ady nálunk. Antológia; összeáll. Péter László; Somogyi Könyvtár, Szeged, 1977 (A Somogyi-könyvtár kiadványai)
„Legyetek emlékezéssel hozzám”. Az ELTE Bölcsészettudományi Kar Tudományos Ady-ülésszakán elhangzott előadások anyaga; ELTE, Budapest, 1977
Fábry Zoltán: Ady igaza; vál. bev., utószó Turczel Lajos; Madách, Pozsony, 1977
Ady színpadképei; előszó, tan. Bacsó Béla; MSZI, Budapest, 1978 (Színháztörténeti könyvtár)
Schweitzer Pál: Szépség és totalitás. A szép fogalmának tartalma Ady utolsó alkotókorszakában; Akadémiai, Budapest, 1980
"Akarom: tisztán lássatok". Tudományos ülésszak Ady Endre születésének 100. évfordulóján; Akadémiai, Budapest, 1980
Robotos Imre: Az igazi Csinszka. Dokumentumriport; 3. bőv. kiad.; Magvető, Budapest, 1980 (Magvető zsebkönyvtár)
Kovalovszky Miklós: Léda: legenda és valóság; Magvető, Budapest, 1980 (Gyorsuló idő)
Tóth Béla: Ady és Debrecen. 1896–1899; MTA DAB, Debrecen, 1981 (A Magyar Tudományos Akadémia Debreceni Akadémiai Bizottságának közleményei)
Király István: Intés az őrzőkhöz. Ady Endre költészete a világháború éveiben 1914–1918, 1–2.; Szépirodalmi, Budapest, 1982
Bodáné Porkoláb Judit: Egy Ady-szimbólum vizsgálata; ELTE, Budapest, 1982 (Nyelvtudományi dolgozatok)
Szabó Dezső: Ady; előszó, jegyz. Szigethy Gábor; Magvető, Budapest, 1982 (Gondolkodó magyarok)
Varga József: Ady és műve; Szépirodalmi, Budapest, 1982
"A Tisza-parton". Ritmikai kérdések egy Ady-vers kapcsán; szerk. Szerdahelyi István, Kecskés András; MTA Irodalomtudományi Intézet, Bp., 1981
Szénássy Zoltán: Adyfalvától a csucsai kastélyig; Magyar Tannyelvű Gimnázium, Komárom, 1982
Szembesítés. Robotos Imre dokumentumriportja Ady és Csinszka házasságáról és a könyv kritikai visszhangja; Kriterion, Bukarest, 1984
Hegedüs Lóránt: Nyitás a végtelenre. Ady Endre, József Attila, Németh László; Szabadság Téri Református Egyházközség, Budapest, 1989
Szilágyi Péter: Ady Endre verselése; Akadémiai, Budapest, 1990
Benedek István: Ady Endre szerelmei és házassága; Szenci Molnár Társaság, Budapest, 1991
Bosnyák István: Kis éji Ady-breviárium. Anno Domini 1989. Ceruza-sorok: parafrázisok, adaptációk, centók és centónék egy ezredvégi Ady-összes margójára; utószó Harkai Vass Éva; JMMT, Újvidék, 1993 (A Jugoszláviai Magyar Művelődési Társaság kiskönyvtára. Líra, epika, dráma)
Péter I. Zoltán: "Látva lássanak...". Ady Endre Nagyváradon; Széphalom Könyvműhely, Budapest, 1993
A századforduló és Ady; összeáll. Gaszner Tibor; AKG, Budapest, 1995
Robotos Imre: Az igazi Csinszka. Szembesítés. Ady–Csinszka szerelmének, házasságának legendaköre és valósága; 5. jav., átdolg. kiad.; Ferenczy, Budapest, 1995
Halász Előd: Nietzsche és Ady; 2. átdolg. kiad.; Ictus, Szeged, 1995
Beke Albert: Ady és barátai új megvilágításban; Szenci Molnár Társaság, Budapest, 1995
Kozma Dezső: Klasszikusok Erdélyben; Nis, Kolozsvár, 1995
Gyulai Zoltán: Részletek egy Ady vázlathoz: Mit adott nekünk Ady?; Gyulai Ferenc, Gävle, 1996
Magyar irodalom Ady Endrétől Nagy Lászlóig; összeáll., jegyz. K. Jakab Antal; Stúdium, Kolozsvár, 1996
Ficzay Dénes: Aradi krónika; Ady, „a Holnap” és „a Nyugat” Aradon / A Helikon írói Aradon; Kölcsey Egyesület, Arad, 1997
Ady Endre. Általános és középiskolások számára; összeáll. Karádi Zsolt; Tóth Könyvkereskedés, Debrecen, 1997 (Nagyjaink)
Vezér Erzsébet: Ady Endre élete és pályája; jav. kiad.; Seneca, Budapest, 1997
Gorilovics Tivadar: Ady Párizsa – a megélt mítosz. Habilitációs előadás; Kossuth Egyetemi, Debrecen, 1997 (Habilitációs értekezések)
Az Ady-kultusz: magyar öngyilkosság! Dr. Bartha József, Kuszkó István, Kovách Géza és Kőszegi László írása Ady Endréről; 3., ortográfiai szempontból jav. kiad.; Fehérlófia, Budapest, 1998
Kenyeres Zoltán: Ady Endre; Korona, Bp., 1998 (Klasszikusaink)
Bíró Zoltán: Ady Endre sorsköltészete; Püski, Budapest, 1998
Losonci Miklós: A képalkotó Ady; Bíró, Budapest, 1998
Ruszoly József: Költőnk és joga. Írások Ady Endre életéhez és korához; JATE ÁJK Tudományos Bizottság, Szeged, 1998 (Acta juridica et politica)
Losonci Miklós: Képek Ady prózájában; Magyar Hivatalos Közlönykiadó, Budapest, 1998
Tanulmányok Ady Endréről; szerk. Kabdebó Lóránt; Anonymus, Budapest, 1999 (Újraolvasó)
Százdi Antal: Mélység és magasság. Adyról – Adytól; Petit Real, Budapest, 1999
Simándy Pálról, Ady istenhitéről és korszakukról; összeáll. Ötvös László; 2. kiad.; NAP Alapítvány, Dunaharaszti, 2000 (Népi Írók Baráti Társasága könyvsorozat)
Sára Péter: A minden titkok költője. Tanulmányok Ady Endréről; Püski, Budapest, 2000
Borbély Sándor: Ady Endre, 1877–1919; Mikszáth, Horpács, 2000 (Élet-mű-kalauz)
Schweitzer Pál: Ady és Mylitta. Mű és élmény kapcsolata egy szerelem harminc versében; Argumentum, Budapest, 2000
Heltainé Nagy Erzsébet: Írói nyelvművelés Magyarországon a XX. század első felében. Ady Endrétől Illyés Gyuláig; MTA Nyelvtudományi Intézet, Budapest, 2000 (Linguistica Series A Studia et dissertationes)
Losonci Miklós: Ady Párizsa; Biró family, Budapest, 2001
Fráter Zoltán: "Nincsenek itt már farsangi hajnalok". Ady és Csinszka pesti lakása; képvál., kronológia Hegyi Katalin; Petőfi Irodalmi Múzeum, Budapest, 2001
Ady szerelme: Ada; szerk. Varga Katalin, tan., szöveggond., jegyz. Hegyi Katalin; Ady-életmű Alapítvány–Argumentum–Petőfi Irodalmi Múzeum, Budapest, 2002
Kozma Dezső: Ady Endre; Aranyhal, Budapest, 2002
Szeretném, ha szeretnének. Ady Endre szerelmei; szerk. Borbély Sándor; Holnap, Budapest, 2004 (Szerelmes magyar írók)
Antal Sándor: Ady és Várad; sajtó alá rend., jegyz. Andor Csaba; Madách Irodalmi Társaság, Budapest, 2004
Schweitzer Pál: Egy fájdalmas, nagy élet jussa. Hét írás Ady Endréről; Gondolat, Budapest, 2004
Pomogáts Béla: Öt költő. Irodalomtörténeti tanulmányok. Ady Endre, Babits Mihály, Illyés Gyula, József Attila, Kosztolányi Dezső erdélyi vonatkozásai; Mentor, Marosvásárhely, 2005
Évfordulós tanácskozások. 2002–2004. Ady Endre, Páskándi Géza, Szilágyi Domokos, II. Rákóczi Ferenc, Móricz Zsigmond; Erdélyi Magyar Közművelődési Egyesület Partiumi Alelnöksége–Kölcsey Kör, Szatmárnémet, 2005
Kik voltak ők valójában? Írók-költők kézírásának nyomában. Kölcsey, Petőfi, Jókai, Ady, Kosztolányi, József Attila, Radnóti; grafológiai elemzések Soóky Andrea, szerk., jegyz. Oroszlán Éva; DFT Hungária, Budapest, 2005 (Grafológiai személyiségelemző sorozat)
A Komp-ország poétája. In memoriam Ady Endre; vál., szerk., összeáll. Domokos Mátyás; Nap, Budapest, 2005 (In memoriam)
Schöpflin Aladár: Ady Endre; tan. Balogh Tamás; Polis, Kolozsvár, 2005 (Kettős tükörben)
Tüzes Bálint: Forrongó századelő. Beszélgetések Tóth Jánossal a Holnap korszakáról; Europrint, Nagyvárad, 2006
Péter I. Zoltán: Ady és Léda. Egy szerelem története; Noran, Budapest, 2006
Barlay Ö. Szabolcs: Ady Istene; Prohászka Baráti Kör, Székesfehérvár, 2007 (Világnézeti figyelő)
Benák Katalin: Érmindszent, Ady Endre szülőfaluja; Hód-Biotech Kft., Érmindszent–Szeged, 2007
Papp István Géza: Ady Endre vonzásában. Tanulmányok, kritikák, ismertetések, évfordulók, megemlékezések; Bába, Szeged, 2007
Kereskényi Sándor: Complexul Memorial Ady Endre Emlékmúzeum; Consiliul Judeţean Satu Mare–Muzeul Judeţean Satu Mare, Satu Mare, 2007
"Mítosz vagy valóság?". Irodalmi tanácskozás és megemlékezés a 130 éve született Ady Endréről. XVIII. Érmindszenti zarándoklat, Szatmárnémeti–Nagykároly–Adyfalva, 2007. november 15–17.; Erdélyi Magyar Közművelődési Egyesület Partiumi Alelnöksége–Kölcsey Kör, Szatmárnémeti, 2008
Hegedűs Loránt: A költő-vátesz Ady, 1–4.; Károli Egyetemi, Budapest, 2008–2012
Jelek és csodák. Ady Endre és Erdély; gyűjt., összeáll., szerk., utószó Sas Péter; Noran, Budapest, 2008
Ágh István: Fénylő parnasszus. Balassi, Csokonai, Ady; Nap, Budapest, 2008 (Magyar esszék)
"Ólombetűkbe tördeltem szét rajongó, égő lelkemet". Ady Endre a maradandóság városában; összeáll. Keczán Mariann, Szabó Anna Viola; Déri Múzeum, Debrecen, 2009 (Irodalmi szelence)
Rockenbauer Zoltán: A halandó múzsa. Ady özvegye, Babits szerelme, Márffy hitvese; Luna Könyvek–Noran, Budapest, 2009
Fejér Ádám: Ady és Európa; Kultúrtörténeti Stúdiumok, Szeged, 2010
Kocsi-út az éjszakában. A Nagykárolyban, Érmindszenten és Nagyváradon 2010. május 6-8-án rendezett Kocsi-út az éjszakában-konferencia szerkesztett és bővített anyaga; szerk. Fűzfa Balázs; Savaria University Press, Szombathely, 2011 (A tizenkét legszebb magyar vers)
Takács Miklós: Ady, a korai Rilke és az „istenes vers”; Debreceni Egyetemi, Debrecen, 2011 (Csokonai könyvtár)
Bayer Zsolt: Az ős Kaján. Verselemzés; Méry Ratio, Somorja, 2011
Németh Ferenc: Ady vonzáskörében. Todor Manojlović Nagyvárad, Temesvár és Arad között. 1907–1910; VMMI, Zenta, 2012 (Délvidéki soroló)
Péter I. Zoltán–Tóth János: Egy kis séta. Ady Endre nagyváradi sajtópere és börtönnapjai; Noran Libro, Budapest, 2012
Veres András: Kosztolányi Ady-komplexuma. Filológiai regény; Balassi, Budapest, 2012
Raffay Ernő: Ady Endre és a szabadkőművesség; Kárpátia Stúdió, Budapest, 2013-; 1. Szabadkőműves béklyóban, 1899–1905; 2. Szabadkőműves zsoldban, 1905–1908
Istenkeresés az irodalomban. Ady Endre, Bodor Ádám, Csúzy Zsigmond, József Attila, Móricz Zsigmond, Nagy Gáspár; szerk. Végh Balázs Béla; Reformátusok Szatmárért Közhasznú Egyesület–Profundis, Fábiánháza–Szatmárnémeti, 2014 (Szatmári műveltség tára)
"Komp-ország megindult dühösen Kelet felé újra". Ady magyarsága és modernsége. Cikkek, versek, esszék, tanulmányok; szerk. Agárdi Péter; Napvilág, Budapest, 2014
Az oltalmazó Csucsa. Ady és Csinszka a Boncza birtokon; szerk. Hegyi Katalin; Petőfi Irodalmi Múzeum, Budapest, 2014
Rockenbauer Zoltán: Apacs művészet. Adyzmus a festészetben és a kubista Bartók, 1900–1919; Noran Libro, Bp., 2014
Kiss Tímea–Lőrincz Julianna: Alakzatok a modern és későmodern költészetben és műfordításaikban. Ady Endre és József Attila verseiben; EKF Líceum, Eger, 2014 (Pandora könyvek)
Kiss Tímea: Retorika, fordítás, módszertan. Alakzatok Ady Endre költészetében; 4 Pont Ny., Eger, 2015
Ady Lajosné Kaizler Anna: Az ismeretlen Ady. Akiről az érmindszenti levelesláda beszél; Szépmíves, Bp., 2017
Péter I. Zoltán: Ady. Az Értől az Oceánig. Életrajz 1–3. köt.; Várad, Nagyvárad, 2019.

Bibliográfiák, segédletek 
 Vitályos László–Orosz Lászlóː Ady-bibliográfia. 1896–1970. Ady Endre önállóan megjelent művei és az Ady-irodalom; MTA, Bp., 1972 (A Magyar Tudományos Akadémia Könyvtárának kiadványai)
 Vitályos László–Orosz Lászlóː Ady-bibliográfia. 1896–1977. Ady Endre önállóan megjelent művei és az Ady-irodalom; közrem. Jónás Károly et al.; 2. bőv. kiad.; MTA Könyvtár, Bp., 1980 (A Magyar Tudományos Akadémia Könyvtárának közleményei)
 Behő Évaː Ady verselemzések. Válogatott bibliográfia; Móricz Zsigmond Megyei Könyvtár, Nyíregyháza, 1977 (Bibliográfiai füzetek. Móricz Zs. Megyei Könyvtár)
 Ady versek kottán és lemezen 1945–1976; összeáll. Papp Emma, R. Mátyus Ottilia; Hajdú-Bihar Megyei Könyvtár, Debrecen, 1977
 Vitályos Lászlóː Ady-bibliográfia, 1896–1987. Ady Endre önállóan megjelent művei és az Ady-irodalom. Kiegészítő kötet; MTA Könyvtár, Bp., 1990 (A Magyar Tudományos Akadémia Könyvtárának közleményei)

Kapcsolódó szócikkek 

Ady Endre emlékezete Erdélyben
Ady Endre Társaság Aradon
Ady Endre Társaság Kolozsvárott
Ady Endre Társaság Nagyváradon
Ady Endre Emlékmúzeum Nagyváradon
Ady Endre Emlékmúzeum Budapesten

 
Magyar költők
Magyar újságírók
A Nyugat folyóirat szerzői
Magyarországi szabadkőművesek
Nagyváradiak
Református magyarok
Magyar Örökség díjasok
Piarista diákok
Magyarok, akikről kisbolygót neveztek el
1877-ben született személyek
1919-ben elhunyt személyek
Spanyolnáthában elhunyt személyek