Németh László (író)

Németh László (teljes nevén: Németh László Károly, Nagybánya, 1901. április 18. – Budapest, 1975. március 3.) Kossuth-díjas magyar orvos, író, esszéista, drámaíró, műfordító, 1998-tól a Digitális Irodalmi Akadémia posztumusz tagja. Írói álneve: Lelkes László.

Élete

Családja 
Édesapja, Németh József (1873–1946), a nagybányai Magyar Királyi Állami Főgimnázium tanára, édesanyja, Gaál Vilma (1879–1957), tisztviselő család gyermeke. 1901. június 2-án keresztelték.

Tanulmányai 
Családjával 1904-ben Szolnokra, majd 1905-ben Budapestre költözött. A Medve utcai általános iskolában (1907–11) tanult, majd gimnáziumi tanulmányait a Bulyovszky [ma: Rippl-Rónai] utcai Kemény Zsigmond (1911–17) és a budai Toldy Ferenc Főreáliskolában (1917–19) végezte. Bölcsésznek készült, 1919-ben magyar–francia szakos bölcsészhallgató, de 1920 tavaszán átiratkozott az orvoskarra, ahol fogorvosi diplomát szerzett 1925-ben, s cselédkönyves orvos lett a Szent János Kórházban. Később fogorvosi rendelőt nyitott, majd iskolaorvos lett.

Írói pályája 

1925 decemberében a Nyugat novellapályázatán a Horváthné meghal című paraszttörténetével első díjat nyert.

Az év karácsonyán feleségül vette Démusz Ellát (1905–1989), Démusz János vendéglős lányát. 1926 és 1944 között hat lányuk született, közülük ketten csak rövid ideig éltek. Leányai közül Jakabffyné Németh Magdából (1926–?) pedagógus lett. Lakatos Istvánné, Németh Ágnes; Dörnyei Józsefné, Németh Judit (1932–2019) fizikus professzor, az MTA rendes tagja volt; Németh Csillából (1944–2019) pedig orvos lett.
1926-tól cikkei, könyvismertetései jelentek meg a Nyugatban, a Protestáns Szemlében, a Társadalomtudományban, később az Erdélyi Helikonba és a Napkeletbe is írt, ez utóbbinak 1931-ig vezető kritikusa volt (a Protestáns Szemlében és Napkeletben eleinte Lelkes László álnéven szerepelt).

1926-ban megnyitotta fogorvosi rendelőjét, még externistaként pedig bejárt az új Szent János Kórház elme- és idegosztályára. Iskolaorvosi állást vállalt a Toldy Főreáliskolában (1926–27), az Egressy úti (1928–31), és a Medve utcai polgári iskolában (1931–43).

1927-ben a Napkelet munkatársa. 1928-ban feleségével Olaszországba és Franciaországba utazott. 1929-ben a Napkeletben jelent meg első regénye, az Emberi színjáték. Télen tuberkulózisban megbetegedett. Olaszországban és Felsőgödön gyógyíttatta magát, felhagyott a fogorvosi gyakorlattal. 1930-ban Baumgarten-díjat kapott, de Hatvany Lajos támadása miatt visszaadta. 1931-ben kiegészítő érettségit tett görögből; rövid ideig görög szakos bölcsész volt. November 29-én Debrecenben részt vett az Ady Endre Társaság irodalmi estjén, mely öt „népi író” (Németh, Erdélyi József, Illyés Gyula, Kodolányi János, Szabó Lőrinc) sikeres bemutatkozása volt a közönség előtt. 1930 és 1935 között az esztergomi Sátorkőpusztán töltötte nyarait, amelyről az utókor emléktáblán is megemlékezett.
A Nyugattal már az 1920-as évek végétől sem volt felhőtlen a kapcsolata Az 1930-as évek elejétől szembekerült Babits Mihállyal, részben a formálódó népi mozgalom (és különösen Kodolányi János), 1932-ben pedig Török Sophie értékelése miatt. A Nyugat és Németh közötti szakításban Németh László Magam helyett című 1943-as tanulmánya szerint (Török Sophie ügye és más ügyek mellett) Kodolányi személye is szerepet játszott; még a november 29-ei debreceni est előtt végződött szerencsétlenül annak az „erélyes hangú” levélnek az ügye, melyet Németh Basch Lóránthoz, a Baumgarten Alapítvány egyik kurátorához intézett Kodolányi megsegélyezése ügyében. Az ügy a másik kurátor, Babits elzárkózásával, sőt kínos jelenettel végződött (Németh épp Babits lakásán tartózkodott, amikor Basch telefonon beszámolt kurátortársának a levélről).

1932. szeptember 26-án Tanú címmel lapot indított, amelyet egymaga írt és szerkesztett. A folyóiratnak 1937 tavaszáig 17 kötete jelent meg. 1934 áprilisától rövid ideig Fülep Lajossal és Gulyás Pállal szerkesztette a Választ, a Magyar Rádióban átvette az irodalmi osztály irányítását (1934–35). Viszonylag rövidnek mondható rádiós működése során igyekezett az akkori kortárs magyar irodalom egészét felölelni, műsorában a kor nagy vagy később naggyá vált, vagy akkoriban felkapott, de azóta elfeledett írói, költői maguk olvasták fel műveiket, vagy azok egy-egy részletét, majd beszélgettek róluk Németh Lászlóval. A műsorban bevezetett határozott minőségelvűség egy valóban nívós rovatot eredményezett, amely, ötvözve a rádiózásról és ezen belül a népművelés fontosságáról írt tanulmányával évtizedekre jelentős befolyásoló erővel bírt a Magyar Rádió műsorpolitikájára, hatása pedig részben máig érezhető az irodalmi műsorok terén. 1934-ben jelent meg első könyve, az Ember és szerep. 1935-ben csatlakozott az Új Szellemi Front reformmozgalmához; a Sziget című folyóirat és a Magyarságtudomány munkatársa.

1938. március 30-án a Nemzeti Színház Kamaraszínháza bemutatta Villámfénynél című darabját, melyet két társadalmi drámájának bemutatása követett a Nemzeti Színházban: Papucshős (1939. november 4.), Cseresnyés (1942. január 10.). 1939. május 13-án mutatta be a Nemzeti Színház első nagy történelmi drámáját, a VII. Gergelyt.

1939-től 1942-ig Móricz Zsigmond „adjutánsa” volt a Kelet Népe szerkesztésében. 1940-ben Törökvész úti házát felajánlotta egy népfőiskola céljaira, de megnyitására a hatóságok nem adtak engedélyt. A II. világháború alatt a Kelet Népe, a Híd és a Magyar Csillag munkatársa. Tanulmányait A minőség forradalma címmel gyűjtötte kötetbe. 1943-ban iskolaorvosként nyugdíjba vonult. A második szárszói konferencia egyik előadója volt. Az úgynevezett szárszói beszédében 1943 nyarán, egy évvel a magyarországi zsidóság deportálása előtt olyan kijelentést tett a zsidóságra vonatkozóan, amely Németh egész további sorsát és az egész Németh László-i életműhöz való viszonyulást gyökeresen megváltoztatta, befolyásolta mind a mai napig. Németh a beszéd 1944-es megjelenésekor már kihúzta a zsidósággal kapcsolatos inkriminált sorokat.

A második világháború előtt gyakori és hosszan tartó vendég volt Dorogon, a városhoz való kötődése mindvégig megmaradt. Élete utolsó író-olvasó találkozóját is ott tartotta, 1970-ben, amelyről a Dorogi Gimnázium folyosóján elhelyezett kis kiállítás emlékezik meg. A város tisztelete kifejezéseként a gimnáziumot szerette volna elnevezni róla, ám politikai nyomásra a szocialista ideológiának jobban megfelelő Kelen Jolán lett a névadó.

1944. március 19-étől, a német megszállás alatt Felsőgödön, Szilasbalháson, majd Budapesten élt. Ezekben a hónapokban egyetlen folyóiratba sem írt. Miután a szovjetek elfoglalták Budapestet, családjával együtt Békésre költözött.

1945–48 között főgimnáziumi óraadó tanár Hódmezővásárhelyen. Magyar irodalomtörténetet, de emellett sok más tantárgyat, például matematikát is tanított. 1946-ban Keresztury Dezső oktatási miniszter megbízta a dolgozók iskolájának szakfelügyeletével, kidolgozta ennek az iskolatípusnak a tantervét.

1952-ben Lev Tolsztoj Anna Kareninájának fordításáért József Attila-díjjal tüntették ki. 1957-ben Kossuth-díjat kapott, összegét a (hódmező)vásárhelyi gimnázium könyvtárának ajándékozta. 1959-ben a Szovjetunióban tett látogatást. Utolsó alkotói korszakában a Tihanyhoz tartozó Sajkodon rendezte be írói műhelyét. 1961-ben a Munka Érdemrend arany fokozatával, 1965-ben Herder-díjjal, 1968-ban Batsányi-díjjal és „A megbecsülés jele” elnevezésű szovjet kitüntetéssel jutalmazták. 1969-ben a Magvető és a Szépirodalmi Könyvkiadó megindította életműsorozatát. 1975. március 3-án hunyt el agyvérzés következtében.

Művei

Regényei 
 Emberi Színjáték, 1929

 Gyász (regény, 1935): A mű főhőse, Kurátor Zsófi antik jellem. Mivel mindent az ő tudatán keresztül látunk, a regényt nevezhetnénk tudatregénynek is. A mű szerkezetét illetően egyszerre koncentrikus és lineáris, mert a középpontban álló hős körül körszerűen jelenik meg a környezet, és lineáris, mert minden fejezet a hősnőt a végzete felé sodorja. Kurátor Zsófi férje halála után belemerevedik gyászába, s amikor elveszíti egyetlen gyermekét is, a gőgös gyász élete értelme lesz és A faluközösség életét szigorú törvények, szabályozzák – aki vét ellenük, azt szájukra veszik, kiközösítik. Ám a közösséget hajdan összetartó szokásrendszer időközben kiüresedett: Kurátor Zsófi éppen azért válik eltorzult személyiséggé, mert maradéktalanul betartja az özvegytől elvárt viselkedésformát, aminek negatív következményeit a falubeliek is elítélik. A falu közössége kaján rosszindulattal lesi, hogyan képes ellenállni a szemrevaló fiatalasszony „a vére”, az élet kísértéseinek. Mi ad ehhez erőt, hogy erejénél nagyobb fájdalmat magára véve megfojtsa benne a kétségbeesett dac az életkedvet? Az a szerep – a „gyász” – azaz emberi magatartásminta, amit az író számára a görögség szellemével, főként Szophoklész drámáival való megismerkedés sugallt: ahogyan a lélek megadja magát a szerep mitikus parancsának (Élektra alakja). Zsófi alakjában Németh László a falu megmerevedett szokásrendje elleni lázadást festette meg kitűnően. A két háború közti magyar falu megkövesült emberi viszonyait, erkölcsi, társadalmi válságát híven ábrázoló regény lebilincselő olvasmány.
 Bűn (regény, 1936)
 Iszony (regény, 1947): Az Iszony című regény egy házassághoz vezető út és maga a házasság történetének elbeszélése, mely házasság két egzisztenciálisan egymástól idegen ember között köttetett meg, akik őszintén vagy önáltató hazugságok által, illetve társadalmi szokások miatt, a bekövetkezett tragikus végkifejletig megmaradnak ebben az intézményben. A regény hősnője, Kárász Nelli, eredendően magányos, de legfeljebb monogám alkat: férfiak közül édesapján kívül egyedül sógora, Takaró Imre iránt mélyül el (ha nem is nagymértékben) pozitív érzelmekben. A helytelen, de szükségszerűnek tűnő választás eredményeképpen adódó házassága egyre inkább elszigeteli az emberek világában, magányával csak a természetbe fog megnyugtató módon beleilleszkedni. Önállóságának tragédiája a házasság éveiben a reá kényszerített függés, hogy önmaga fölött nem önmaga rendelkezik, hanem a házaséletre (elsősorban morális) törvény kötelezi. Maga a közösülés és ezáltal a férje iránti iszony az a lelki folyamat, amelyet a regény színes társadalomrajzzal és történetmeséléssel a háttérben Nelli által elbeszélve elemezve kifejt. Takaró Sanyi a házasság mindennapjaiban rendszeresen erőszakot követ el Nelli testén (a lelkét soha nem érinti, csupán elzárja a szabadság levegőjétől). Nelli igyekszik jó háziasszony lenni, mert ebbe fekteti az energiáját, illetve megpróbál minél rosszabb feleség lenni, bosszantani a férjét, hogy ezáltal is eltávolítsa őt magától, de ebben a törekvésében elbukik, mivel Sanyi soha nem adja fel a harmonikus házasélet megvalósítását. A férj szerelemistennőként tekint feleségére, még szerelmi praktikákat is bevet, miközben Nelli jelleme artemiszi: tiszta, szűzies, szigorú, magányosságra törekvő. A hétköznapok egyhangú keserűsége mellett a féltékenység is meggyötri a házastársakat: Jókuti tolakodva közeledik Nellihez, amit Sanyi szóvá is tesz annak ellenére, hogy megismerhette volna már felesége hűvös és tartózkodó jellemét. A házasság vége előtti időkben Sanyi a cselédlányokkal tarthat fenn kapcsolatot, emiatt Nelli még az eddigieknél is jobban, kimondhatatlanul viszolyog férjétől, nemcsak mint férfitől, hanem, mint ösztöneitől irányított, gyenge jellemű, közönséges, öngyilkossággal fenyegető embertől is. A házasságnak Sanyi halála vet véget: betegségből lábadozva, az orvosi intés ellenére, „menyecskézni” kíván feleségével, de a közelharc (Nelli ellenáll) közben megáll a szíve, arcára Nelli éppen párnát szorít (szívinfarktus? fulladás? – nem derül ki a regényből). Kárász Nelli egyetlen igazi anya-tulajdonsága, a másokról való gondoskodás, a cenci kórházban vállalt ápolói feladat által teljesedik ki. A regény széleskörűen jellemzi a regény hősein (álszent édesanya, ügyfélkörére féltékeny orvos…) kívül az emberek közötti különféle kapcsolatokat (mások házassága, együttélések, baráti összejövetelek stb.) is. A szakirodalom Nellit Artemisz istennőn kívül többek között Anna Kareninával is párhuzamba hozza. A regény hősnője azonban egyedülálló, lelke ellenére nem marad szűz, hanem az iszony sorvasztó-építő tapasztalatát gyűjti házassága alatt, és nem találja meg a boldogságot szeretője (?) oldalán sem. Rokon vonások lehetősége Nuca, Wass Albert: A funtineli boszorkány hősnője esetén azonban fennáll: e két hősnőt egyaránt férfiak környékezik meg nemkívánatos módon, ők ellenállnak, bosszút állnak, gyermekeiknek nem eszményi anyái lesznek, megnyugvást és igazi életet a természet nyújt számukra, emberi környezetük gyanakvással figyeli őket, míg barátaik is vannak, gondoskodó, gyógyító szerepet vállalnak…
 Égető Eszter (regény, 1948): A főhősnő életét kislánykorától nagymamává válásáig végigkövető regény egy élet kiteljesedését mutatja be a cselekmény történelmi horizontját jellemző politikai-szellemi eszmékkel párhuzamosan. Részletesen kibontja a mindenkori társadalmi háttér előszínpadán zajló életeket egymásba fonódásukkal együtt: az emberek kapcsolatainak alakulása, érzelmeik, értékrendjük, erkölcsi választásaik és azok alapjai állnak a regény középpontjában. Eszter három gyermek édesanyjává lesz, gondozására szorul férje, édesapja is, segít a tanyai internátus megszervezésében: támogatja a szellemi értékek elterjedését. A technikai újítások (férjének, apjának szenvedélye) mellett rendkívül fontos számára a gyökerek megtartása: az otthon biztosítása, a család ellátása, az élet zavartalanságának fenntartása, mindezek sorsától reá rendelt feladatok. Alakjához az élet, a termékenység jegye kapcsolható, ezért is látják Démétér istennőben antik kori elődjét (máshol Éva-párhuzamról is írnak). Minden körülmény között – életüket családtagjai közül elég sokan elherdálják: a regény címe eredetileg Őrültek volt, ami az Eszter körül élőkre vonatkozott – a csomorkányi anya és feleség etikai választásaival a közösséghez kapcsolja életét, és hozzájárul környezete virágzó-gyümölcsöző progressziójához az adott viszonyok mellett. Eszter cselekvésének mozgatórugója és termékenységének eszköze a szeretet. Szeret ok nélkül és feltételek nélkül, szereti édesapját, aki gyermekkorában elhanyagolta, férjét (Máté Józsit), aki, miután felesége iránti szerelme elillant, más nők iránti vonzódását nyilvánítja ki, szereti a családját, a lakóhelyét, otthonát, s küldetését a világban. Gondolataival és cselekedeteivel egyaránt a „földön jár”, az állandóan változó politikai eszméktől szinte meg sem érintve, folyamatosan tartja fenn a biztonságot jelentő családot. Sorsszerű és a kor problémáit jelző momentum a regény végén, amint Eszter férje és két gyermeke a háború befejeztével messze kerül hazájától és az anyától, de a nagymamát unokája mellett elgondolkozva hagyja maga mögött az olvasó. A termékeny édesanya és férje mögött bizonyos értelemben megbúvó feleség sok (eddig nem említett) irodalmi alak párhuzamát veti fel, például Mrs. Ramsay (Virginia Woolf: A világítótorony).
 Irgalom (regény, 1965)

Drámái 
 Bodnárné (1931)
 II. József
 VII. Gergely
 Villámfénynél (1936)
 Pusztuló magyarok (1936–1946)
 Papucshős (1938)
 Erzsébet-nap (1940–46)
 Széchenyi (1946)
 Eklézsia-megkövetés (1946)
 Husz János(1948)
 Galilei (1953)
 Az áruló (1954)
 Petőfi Mezőberényben (1954)
 Apáczai (1955)
 A két Bolyai (1961)
 Csapda
 Gandhi halála
 Négy próféta (verses)
 Utazás(1961)
 Nagy család
 Harc a jólét ellen (1964)
 Szörnyeteg

Esszékötetei 
 A minőség forradalma (1940)
 Készülődés (1941)
 Kisebbségben (1942)
 Sajkódi esték (1961)
 A kísérletező ember (1963)

Bibliográfia 
 Németh László élete képekben.
 Németh László. Digitalizált művek. Digitális Irodalmi Akadémia.
 Tanú. Németh László kritikai folyóirata. Független kritikai folyóirat; szerk. Németh László; Németh László, Bp., 1932–1936
 Ortega és Pirandello. Két tanulmány; Nagy K. és Tsa., Debrecen, 1933 (Új írók)
 A magyar rádió feladatai; Tanu, Kecskemét, 1934
Ady Endre; Kecskeméti Ny., Kecskemét, 1934
Orvostörténet és szellemtudomány; Tanu, Kecskemét, 1934
Ember és szerep; Tanú-kiadás, Kecskemét, 1934
Németh László – Kerényi Károly levélváltása; Kerényi Károly, Kecskemét, 1935
Gyász; Franklin, Bp., 1936
Kocsik szeptemberben; Franklin, Bp., 1937 (Magyar Egyetemi és Főiskolai Hallgatók Országos Területi Szövetségének könyvtára)
Bűn, 1-2.; Franklin, Bp., 1937 (Magyar Egyetemi és Főiskolai Hallgatók Országos Területi Szövetségének könyvtára)
Villámfénynél; Tanu, Bp., 1937
A Medve-utcai polgári; Első Kecskeméti Hírlapkiadó, Kecskemét, 1937
Élet; Csitáry Ny., Székesfehérvár, 1938
Téli hadjárat. Cikkek, előadások; Kecskeméti Ny., Kecskemét, Bp., 1940 (Tanú könyvtár)
Kisebbségben; Első Kecskeméti Hírlapkiadó és Ny., Bp., 1939 (Tanú könyvtár)
Berzsenyi; Franklin, Bp., 1939 (Kultúra és tudomány)
Alsóvárosi búcsú, 1-2.; Franklin, Bp., 1939 (Új magyar regények)
Szerdai fogadónap, 1-2.; Franklin, Bp., 1939 (Új magyar regények)
Szekfű Gyula; Bolyai Akadémia, Bp., 1940 (Bolyai könyvek)
A minőség forradalma, 1-4.; Magyar Élet, Bp., 1940 
Magyar ritmus; Mefhosz, Bp., 1940 (Magyarok könyvtára)
A másik mester, 1-2.; Franklin, Bp., 1941 (Új magyar regények)
Készülődés. A Tanu előtt, 1-2.; Magyar Élet, Bp., 1941
Szerdai fogadónap; Franklin, Bp., 1941 (Magyar Egyetemi és Főiskolai Hallgatók Országos Területi Szövetségének könyvtára)
A másik mester, 1-2.; Franklin, Bp., 1942 (Új magyar regények)
Bűn; Franklin, Bp., 1942
Cseresnyés. Színjáték; tan. Karácsony Sándor; Exodus, Bp., 1942 
Széchenyi. Vázlat; Bolyai Akadémia, Bp., 1942 (Bolyai könyvek)
Móricz Zsigmond; Turul, Bp., 1943 (Turul könyvek)
Magam helyett. 1. r.; Turul, Bp., 1943 (Turul könyvek)
Lányaim; Turul, Bp., 1943 (Turul könyvek)
Emberi színjáték. (1928), 1-2.; Franklin, Bp., 1944 (Új magyar regények)
Az értelmiség hivatása; Turul, Bp., 1944 (A tájékozódás könyvei)
A tanügy rendezése; Sarló, Bp., 1945
Széchenyi. Dráma; Misztótfalusi, Bp., 1946 (Németh László színháza)
Eklézsia-megkövetés. Dráma; Misztótfalusi, Bp., 1947 (Németh László színháza)
Iszony. Regény; Nyugat, Bp., 1947
Gulyás Pál szobájában; Alföldi Ny., Debrecen, 1956 (Alföldi füzetek)
II. József. Dráma; Alföldi Ny., Debrecen, 1956 (Alföld füzetek)
Égető Eszter; Magvető, Bp., 1956
Történeti drámák, 1-2.; Szépirodalmi, Bp., 1956
Társadalmi drámák, 1-2.; Szépirodalmi, Bp., 1958
Sajkódi esték; Magvető, Bp., 1961
Változatok egy témára. Bolyai Farkas, Bolyai János; Szépirodalmi, Bp., 1961
Mai témák; Szépirodalmi, Bp., 1963
A kísérletező ember; Magvető, Bp., 1963
Irgalom. Regény, 1-2.; Szépirodalmi, Bp., 1965 
Újabb drámák; Szépirodalmi, Bp., 1966
Puskin; Gondolat, Bp., 1967 (Irodalomtörténeti kiskönyvtár)
Kiadatlan tanulmányok, 1-2.; Magvető, Bp., 1968 
Utolsó kísérlet, 1-2.; Magvető, Bp., 1969 (Németh László munkái)
Negyven év. Pályatörténet; Magvető–Szépirodalmi, Bp., 1969 (Németh László munkái)
Az én katedrám. Tanulmányok; Magvető–Szépirodalmi, Bp., 1969 (Németh László munkái)
Két nemzedék. Tanulmányok; Magvető, Bp., 1970 (Németh László munkái)
Szerettem az igazságot. Drámák, 1931–1955, 1-2.; Szépirodalmi, Bp., 1971 (Németh László munkái)
Kísérleti dramaturgia. Drámák, 1960–1969, 1-2.; Magvető–Szépirodalmi, Bp., 1972 (Németh László munkái)
Megmentett gondolatok; Magvető–Szépirodalmi, Bp., 1969 (Németh László munkái)
Európai utas. Tanulmányok; Magvető–Szépirodalmi, Bp., 1973 (Németh László munkái)
Drámák; Magvető–Szépirodalmi, Bp., 1977 (30 év)
Homályból homályba. Életrajzi írások, 1-2.; életrajz Hölvényi György; Magvető, Bp., 1977 (Németh László munkái)
VII. Gergely. Történelmi dráma; utószó Veress Dániel; Kriterion, Bukarest, 1979
Utolsó széttekintés. Életrajzi írások, esszék, drámák, műhelyvallomások; életrajz Hölvényi György; Magvető–Szépirodalmi, Bp., 1980 (Németh László munkái)
Pedagógiai írások; vál., előszó, jegyz. Fábián Ernő; Kriterion–Európa, Bukarest–Bp., 1981 (Téka)
Németh László válogatott művei, 1-3.; vál., szöveggond., jegyz. Király István; Szépirodalmi, Bp., 1981 (Magyar remekírók)
San Remó-i napló; előszó, jegyz. Szigethy Gábor; Magvető, Bp., 1981 (Gondolkodó magyarok)
Akasztófavirág; Magvető, Bp., 1985 
Művelődéspolitikai írások; vál., szerk., utószó Monostori Imre; Múzsák, Bp., 1986 (Társadalom és művelődés)
Berzsenyi Dániel; Szépirodalmi, Bp., 1986
Utolsó kísérlet, 1-2.; Szépirodalmi–Magvető, Bp., 1987 (Németh László munkái)
Levelek Magdához; szerk. Németh Magda, Monostori Imre; TIT Komárom Megyei Szervezete–Új Forrás Szerkesztősége, Tatabánya, 1988
Négy könyv; vál., szerk. Németh Judit, sajtó alá rend. Vekerdi László; Szépirodalmi, Bp., 1988
Életmű szilánkokban. Tanulmányok, kritikák, vallomások, 1-2.; szerk., sajtó alá rend., jegyz. Grezsa Ferenc; Szépirodalmi–Magvető, Bp., 1989 (Németh László munkái)
Sorskérdések; szöveggond., jegyz. Grezsa Ferenc, utószó Juhász Gyula; Szépirodalmi–Magvető, Bp., 1989 (Németh László munkái)
Egy barátság levelekben. Gulyás Pál és Németh László levelezése; sajtó alá rend., jegyz. Gulyás Klára és G. Merva Mária, utószó Gulyás Klára; Petőfi Irodalmi Múzeum, Bp., 1990
Németh László–Latinovits Zoltán: Győzelem. Szövegek, legendák, dokumentumok; összegyűjt., szerk., tan., jegyz. Szigethy Gábor, fotók Benkő Imre; Országos Színháztörténeti Múzeum és Intézet, Bp., 1991
„A szellem: rendező nyugtalanság”. Beszélgetések Németh Lászlóval; összeáll., előszó Monostori Imre; Argumentum, Bp., 1992
Németh László élete levelekben, 1914–1948; szerk., sajtó alá rend. Németh Ágnes, jegyz. Grezsa Ferenc; Szépirodalmi–Magvető, Bp., 1993 (Németh László munkái)
II. József. Dráma öt felvonásban; Interpopulart, Szentendre, 1995 (Populart füzetek)
Ha én miniszter lennék. Levél egy kultúrpolitikushoz; Balaton Akadémia, Balatonboglár, 1997 (Balaton Akadémia könyvek)
Németh László élete levelekben, 1–3.; összegyűjt., szerk. Németh Ágnes, jegyz., utószó Domokos Mátyás, szöveggond., mutatók Duró Gábor; Osiris, Bp., 2000 (Osiris klasszikusok)
„Benned róvom erdélyi adómat”. Németh László és Veress Dániel levélváltása, 1959–1975; Pallas-Akadémia, Csíkszereda, 2001 (Bibliotheca Transsylvanica)
A másik mester, 1–2.; utószó Domokos Mátyás; Osiris, Bp., 2001 
Írások a hipertóniáról; összeáll. Németh Magda; Nap, Bp., 2001 
Németh László-breviárium; összeáll. Rubovszky Rita, utószó Valaczka András; Nemzeti Tankönyvkiadó, Bp., 2001 
A felelősség szorításában. Jelek a társadalomnak. 1945–1975, 1-3.; szerk. Németh Ágnes; Püski, Bp., 2001 
A magyar élet antinómiái; vál., szerk., bev. Monostori Imre; TTFK–Kortárs, Bp., 2002 (Magyar néző)
Németh László: breviárium; szerk. Kovács Zoltán; Mundus, Bp., 2002 (Mundus – új irodalom)
Magam helyett. Tanulmányok az életemről, 1-2.; szöveggond., összeáll. Németh Ágnes; Püski, Bp., 2002
A feltámadt költő. Versek, verses drámák; Kráter, Pomáz, 2004 (Németh László szépirodalmi munkái)
Írások a világirodalomról. Tanulmányok, esszék, kritikák, 1-3.; szerk., jegyz., utószó Ekler Andrea; Magyar Napló, Bp., 2005–2009
Napló; összeáll., szöveggond., utószó Németh Ágnes; Tiszatáj Alapítvány, Szeged, 2006 (Tiszatáj könyvek)
Levelek Magdához; vál., összeáll. Németh Magda; Nap, Bp., 2009 (Különleges könyvek)
Szerdai fogadónap. Regény; előszó Kaiser László; Kráter, Pomáz, 2010 (Németh László szépirodalmi munkái)
A magyar forradalomról; Nap, Bp., 2011 (Magyar esszék)
Történet és vallomás. Írások a magyar irodalomról; szerk., jegyz., utószó Ekler Andrea; Magyar Napló–Írott Szó Alapítvány, Bp., 2011
1. Tanulmányok, esszék, kritikák
Szilánkok Németh László levelezéséből, 1914–1948; vál., jegyz. Németh Ágnes; Éghajlat, Bp., 2012
Illúzió és alkotás. Írások a magyar irodalomról II. Tanulmányok, esszék, kritikák; szerk., jegyz., utószó Ekler Andrea; Magyar Napló, Bp., 2014
„…tőlem külön nem engedlek”. Németh László és felesége levelezése, 1920–1973; sajtó alá rend., jegyz. Németh Ágnes és Gál Mihály; Gondolat, Bp., 2014
Két kultúra között. Művelődéspolitikai írások, 1–2.; összeáll., szerk. Monostori Imre; Nap, Bp., 2015–2016 (Magyar esszék)

Szakirodalom 
 Gulyás Pál: Németh László; Első Kecskeméti Hírlapny., Kecskemét, 1932
 Keszi Imre: Németh László és a zsidóság; Libanon, Bp., 1937 (Libanon füzetek)
 Vekerdi László: Németh László alkotásai és vallomásai tükrében; Szépirodalmi, Bp., 1970 (Arcok és vallomások)
 Jánosik Zsuzsa: A tömörítés eszközei Németh László prózájában; ELTE, Bp., 1971 (Nyelvtudományi dolgozatok)
 K. Szoboszlay Ágnes: A szemléletesség eszközei Németh László nyelvében; Akadémiai, Bp., 1972 (Nyelvtudományi értekezések)
 Gombos Gyula: Németh László. Vázlat; Püski, New York, 1975
 Grezsa Ferenc: Németh László vásárhelyi korszaka; Szépirodalmi, Bp., 1979
 Németh László: Tanu. Repertórium; összeáll. Sarlós Vera; s.n., Bp., 1980
 Németh László. Bibliográfia; összeállította Bartha Istvánné; Eötvös Megyei Könyvtár, Veszprém, 1980
 Németh László emlékház. Hódmezővásárhely, Tanácsköztársaság tér 2.; Tornyai Múzeum, Hódmezővásárhely, 1981
 Gombos Gyula: Igazmondók; Püski, New York, 1981
 Sándor Iván: Németh László üdvtana tanulmányainak, drámáinak, önvallomásainak tükrében; Gondolat, Bp., 1981
 Németh László. Válogatott bibliográfia; összeáll. Kőszegfalvi Ferenc; Németh László Városi Könyvtár, Hódmezővásárhely, 1981
 Németh László életműve. Az MTA Irodalomtudományi Intézete és az Újvidéki Magyar Nyelv, Irodalom és Hungarológiai Kutatások Intézete közös tanácskozása. Budapest, 1981. november 26-27.; MTA Irodalomtudományi Intézet, Bp., 1982
 Béládi Miklós: Az értelem-alapító. Négy írás Németh Lászlóról; Új Aurora, Békéscsaba, 1982 (Új Aurora füzetek)
 Kocsis Rózsa: Minőségeszmény Németh László szépírói műveiben; Magvető, Bp., 1982 (Elvek és utak)
 Mutató Németh László munkáihoz; összeáll. Hartyányi István; Somogyi-könyvtár, Szeged, 1983 (A Somogyi-könyvtár kiadványai)
 Németh László; összeáll. Nikodémus Antal; MKKE Rajk László Szakkollégium, Bp., 1984
 Németh László élete képekben; összeáll. Németh Lászlóné, Lakatos Istvánné Németh Ágnes, képvál. Lakatos István, Németh Lászlóné; Gondolat, Bp., 1985
 Grezsa Ferenc: Németh László háborús korszaka. 1938–1944; Szépirodalmi, Bp., 1985
 A mindentudás igézete. Tanulmányok Németh Lászlóról; összeáll. Szegedy-Maszák Mihály; Magvető, Bp., 1985 (JAK füzetek)
 Monostori Imre: Németh László Sátorkőpusztán; Komárom Megyei Tanács–HN Honismereti Bizottság, Tatabánya, 1985 (Komárom megyei honismereti kiskönyvtár)
 Sándor Iván: A Németh László-pör; Magvető, Bp., 1986 
 Cs. Varga István: Tanújelek. Írások Németh Lászlóról; Magvető, Bp., 1987 
 Dékány Endre: A magyar református egyház Németh László életművének a tükrében; Református Zsinati Iroda, Bp., 1987 (Theologiai tanulmányok)
Tanulmányok Németh Lászlóról. Az 1985. december 16-i székesfehérvári emlékülés előadásai; szerk. Bakonyi István, Horváth Júlia; Fejér Megyei Múzeumegyesület, Székesfehérvár, 1987 (A Fejér Megyei Múzeumegyesület kiadványai)
Németh László Konferencia. Hódmezővásárhely, 1988. április 8.; szerk. Fogarasi Ágnes, Földesi Ferenc; Németh László Társaság–Tudományos Ismeretterjesztő Társulat, Bp., 1988
Zimonyi Zoltán: Öt közelkép. Tanulmányok Féja Gézáról, Németh Lászlóról és az irodalmi folyóiratszerkezetről; BAZ Megyei Tanács Művelődésügyi Osztálya–Magyar Írók Szövetségének Észak-magyarországi Csoportja, Miskolc, 1989 
Irodalmi tanulmányok. Németh László szellemében; Kilián Gimnázium, Bp., 1989
Lakatos István: Németh László betegsége és halála; TIT Komárom Megyei Szervezete–Új Forrás, Tatabánya, 1989 (Új forrás füzetek)
Monostori Imre: Németh László Tanú-korszakának korabeli fogadtatása; Magvető, Bp., 1989 
Hegedüs Loránt: Nyitás a végtelenre. Ady Endre, József Attila, Németh László; Szabadság Téri Református Egyházközség, Bp., 1989
Bakonyi István: Elidegenedés és társadalmi cselekvés. Tanulmány Németh László szépprózájáról; Vörösmarty Társaság, Székesfehérvár, 1990
A gondolkodó Németh László. Konferencia Hódmezővásárhelyen 1990. április 28-án; szerk. Grezsa Ferenc; Németh László Társaság–Petőfi Művelődési Központ, Hódmezővásárhely, 1990 (Juss füzetek)
Grezsa Ferenc: Németh László Tanú-korszaka; Szépirodalmi, Bp., 1990 
Németh László. Bibliográfia; összeáll. Hartyányi István, Kovács Zoltán; PIM, Bp., 1992 (A Petőfi Irodalmi Múzeum bibliográfiai füzetei. XX. századi magyar írók bibliográfiái)
Az író rejtettebb birtokán. Írások Németh Lászlóról; szerk. Bakonyi István; Németh László Társaság–Vörösmarty Társaság, Hódmezővásárhely–Székesfehérvár, 1992
Németh László: Galilei. A dráma „pere”, 1953–56; szerk. Töreki Attila; Csokonai Színház, Debrecen, 1994
Bay Zoltán és Németh László. A tudós és az író; szerk. Márki-Zay János; ELFT Hódmezővásárhelyi Városi Hódmezővásárhely Csoport, Hódmezővásárhely, 1994 (Vásárhelyi horizont)
Monostori Imre: Minőség, magyarság, értelmiség. Tizenkét fejezet Németh Lászlóról; Püski, Bp., 1994
In memoriam Németh László, 1901–1975; szerk. Máriás József; Misztótfalusi Kis Miklós Közművelődési Egyesület, Nagybánya, 1995 (EMKE füzetek)
Olasz Sándor: Az író öntőformái. Nyugat-európai minták Németh László regényszemléletében; JAMK, Tatabánya, 1995 (Új Forrás könyvek)
Lakatos István: Naplóm Németh Lászlóról. 1963–1975; Komárom-Esztergom Megyei Önkormányzat–JAMK–Új Forrás, Tatabánya, 1995 (Új Forrás könyvek)
Heltai Nándor: „A kecskeméti oltóág”. Németh László és a hírös város; Kecskeméti Lapok Kft., Kecskemét, 1997
Tíz év a halhatatlanságból. Írások Németh Lászlóról, 1987–1996; összeáll. Kőszegfalvi Ferenc; Németh László Városi Könyvtár, Hódmezővásárhely, 1997
Vekerdi László: A sorskérdések árnyékában. Kalandozások Németh László világában; vál., szerk. Monostori Imre; JAMK, Tatabánya, 1997 (Új Forrás könyvek)
Czine Mihály: Németh László eklézsiájában. Sors és irodalom; Püski, Bp., 1997 
„Az író-vállalkozás”. Németh László. Életrajzi kronológia, 1-2.; összeáll., előszó, jegyz. Lakatos István; Argumentum, Bp., 1997–1998
Grezsa Ferenc: „A mintaélet forradalma”. Írások Németh Lászlóról; Tiszatáj Alapítvány, Szeged, 1998 (Tiszatáj könyvek)
Dénes Iván Zoltán: Eltorzult magyar alkat. Bibó István vitája Németh Lászlóval és Szekfű Gyulával; Osiris, Bp., 1999
Németh László irodalomszemlélete; szerk. Görömbei András; Kossuth Egyetemi, Debrecen, 1999 (Csokonai könyvtár)
Dékány Endre: „Szerettem az igazságot…”. A magyar református egyház Németh László életművének a tükrében; 2. átdolg. kiad.; Kálvin, Bp., 1999 
Szárszó Budapesten. Előadások Németh László életművéről 1999. szeptember 25-én; Püski–Szárszó Baráti Kör, Bp., 2000
Domokos Mátyás: Írósors. Németh Lászlóról; Nap, Bp., 2000
„Megvolt a keresztelő is”. Dolgozatok Németh László irodalmi névadásáról; szerk. Kornyáné Szoboszlay Ágnes; KLTE Magyar Nyelvtudományi Intézet, Debrecen, 2000 (A debreceni Kossuth Lajos Tudományegyetem Magyar Nyelvtudományi Intézetének kiadványai)
Alkat és mű. Németh László 1901–1975; Kalligram, Pozsony, 2001
Németh László; tan., szövegvál. Katona András; OPKM–Kerület Pedagógiai Szolgáltató Központ, Bp., 2001 (Tudós tanárok, tanár tudósok)
Németh László emlékkönyv; szerk. Monostori Imre, Olasz Sándor; Tiszatáj Alapítvány, Szeged, 2001 (Tiszatáj könyvek)
Németh László: Magyarok Romániában. Az útirajz és a vita; gyűjt., szövegvál., előszó, jegyz. Nagy Pál; Mentor, Marosvásárhely, 2001
A minőség forradalmára. In memoriam Németh László; vál., szerk. Monostori Imre; Nap, Bp., 2001 (In memoriam)
Tüskés Tibor: Az édenalapító. Írások Németh Lászlóról; Pro Pannonia, Pécs, 2001 (Pannónia könyvek)
Vallomások Németh Lászlóról. Mezőszilas, 1986; szerk. Alföldy Jenő; Helio-Biblos, Bp., 2002 
„Magyarság és Európa”. Németh László irodalmi vitái. A Tokaji Írótábor 2001. évi tanácskozása; szerk. Serfőző Simon, fotó Sáray Ákos; Bíbor, Miskolc, 2002 (A Tokaji Írótábor évkönyve)
Beke Albert: Problémák Németh László és Illyés Gyula körül; Szenci Molnár Társaság, Bp., 2003 (A Herman Ottó Társaság nemzetpolitikai sorozata)
Füzi László: A Semmi közelében. Három magatartás. József Attila, Németh László és Márai Sándor gondolkodói alkatáról; Kalligram, Pozsony, 2003
„Én sosem kívántam más emlékművet…”. Vonulatok a Németh László recepció történetéből; vál., szerk. tan. Monostori Imre; Argumentum, Bp., 2003
Monostori Imre: Helykeresések. Három esettanulmány; Nap, Bp., 2004 (Magyar esszék)
Bertha Zoltán: „Világképteremtő enciklopédizmus”. Tanulmányok Németh Lászlóról; Kairosz, Bp., 2005
A prózaíró Németh László; szerk. Görömbei András; Kossuth Egyetemi, Debrecen, 2005 (Csokonai könyvtár)
Lakatos István: „Gyermekeimért és érte”. Fejezetek Németh Ella életéből; Felsőmagyarország, Miskolc, 2001
Lakatos István: Naplóm Németh Lászlóról. 1963–1975; Komárom-Esztergom Megyei Önkormányzat–JAMK–Új Forrás, Tatabánya, 1995 (Új Forrás könyvek)
Monostori Imre: Németh László esszéírásának gondolati alaprétegei; Kortárs, Bp., 2005
„A megőrző megőrzése”. Németh László-bibliográfia, 1987–2003; összeáll. Kőszegfalvi Ferenc; Németh László Városi Könyvtár, Hódmezővásárhely, 2005
Bakó Endre: „Debrecen, lelkem székvárosa”. Németh László és Debrecen; Hajdú-Bihari Múzeumok Igazgatósága–Debreceni Irodalmi Múzeum, Debrecen, 2006 (Magyar írók Debrecen-élménye)
„Európai látókörű magyar”. Emlékezés Németh Lászlóra; szerk. Monostori Imre; Tiszatáj Alapítvány, Szeged, 2006 (Tiszatáj könyvek)
Illyés Gyula és Németh László Balatonfüreden; szerk., összeáll. Praznovszky Mihály; Balatonfüred Városért Közalapítvány, Balatonfüred, 2007 (Balatonfüred Városért Közalapítvány kiadványai)
Felszeghi Sára: Kór-képek. A betegség mint poétikai eszköz a magyar irodalomban; Napkút, Bp., 2008
Olasz Sándor: Németh László; Elektra, Bp., 2008 (Élet-kép sorozat)
Emlékhelyek. Németh László emlékezete; összeáll. Lakatos István; Tiszatáj Alapítvány, Szeged, 2009 (Tiszatáj könyvek)
Dékány Endre: Kálvin Jánostól Németh Lászlóig. Tanulmányok és emlékezések; Pápai Református Gyűjtemények, Pápa, 2009
Békés Márton: A hagyomány forradalma. Németh László politikája; Kortárs, Bp., 2009 (Kortárs tanulmány)
Szitár Katalin: A regény költészete. Németh László; Argumentum, Bp., 2010 (Diszkurzívák)
Németh Magda: Mélységből mélységbe. Németh László és családja, 1944–1945; Nap, Bp., 2010 (Különleges könyvek)
Olasz Sándor: A nyugati igény. Németh Lászlóról; Nap, Bp., 2011 (Magyar esszék)
Gál Mihály: „A nemzet lelkiismeretének”. Németh László dedikált könyvtára; Gondolat, Bp., 2012
Kocsis István: A fény éjszakája. Németh László és hősei. Dráma két részben; Hungarovox, Bp., 2013
Németh Judit: Németh László és a természettudományok. Előadások; Nap, Bp., 2013 (Magyar esszék)
A nevelés kozmológusai. Kodály Zoltán, Karácsony Sándor és Németh László megújító öröksége; szerk. Lázár Imre, Szenczi Árpád; átdolg., bőv. kiad.; KRE–L'Harmattan, Bp., 2015 (Károli könyvek. Tanulmánykötet)
Monostori Imre: Válogatott tanulmányok Németh Lászlóról; Nap, Bp., 2016 (Magyar esszék)

Emlékezete 
 Csíkszentmihályi Róbert által alkotott szobrát 2006. április 28-án avatták fel a Pasaréti út és Radna utca sarkán.
 Németh László-díj
 Németh László Líceum Nagybányán, a Luminișului utca 1. szám alatt
 Németh László Gimnázium Budapesten, a XIII. kerületben
 Németh László Gimnázium Kecskeméten
 Németh László Gimnázium és Általános Iskola Hódmezővásárhelyen
 Németh László Általános Iskola Budapest VIII. kerületében
 Németh László Általános Iskola Felsőgödön
 Németh László Általános Iskola Mezőszilason
 Németh László Általános Iskola Székesfehérváron
 Németh László Városi Könyvtár Hódmezővásárhelyen

Jegyzetek

Források és további információk 

 
 Az írónak szentelt weboldal, számos fényképpel, filmmel
 
 Németh László univerzuma
 Pályakép és memoriterek
 Hajsza Németh László és köre ellen '45 előtt
 Ugyanez '45 után
 Németh László: Horváthné meghal
 
 Monostori Imre: A Németh László-recepció története a „rendszerváltozás” után – Kortársonline
 
 
 Németh László profilja a Digitális Irodalmi Akadémia honlapján
 Füzi László: A felnövesztett élet tükröződése. Az „Európai látókörű magyar, Szeged, 2006” c. emlékezéskötet recenziója
 Bálint Ágnes: Fejezetek Németh László pszichobiográfiájából. Ph.D. értekezés tézisei. PTE Pécs, 2004
 Bálint Ágnes: Télemakhosz bolyongásai. Németh László pszichobiográfiája (1901–1932) Kronosz Kiadó, 2012

Kapcsolódó szócikkek 

Németh László és a romániai magyar irodalom
Szárszó és az erdélyi írók

1901-ben született személyek
1975-ben elhunyt személyek
Magyar írók
Magyar drámaírók
Magyar műfordítók
Magyar esszéírók
Magyar fogorvosok
Digitális Irodalmi Akadémia-tagok
Nemzeti Parasztpárt-tagok
Népi írók
Hódmezővásárhely díszpolgárai
Baumgarten-díjasok
Kossuth-díjasok
József Attila-díjasok
Herder-díjasok
Nagybányaiak
Esztergomiak
Dorogiak
Gödiek