Kisgyőr

Kisgyőr község Borsod-Abaúj-Zemplén vármegye Miskolci járásában.

Fekvése 
Miskolctól közúton 16 kilométerre délnyugatra fekszik, a Bükk-vidék déli részén.

Lényegében zsáktelepülésnek tekinthető, közúton csak a Miskolc-Vatta közt húzódó 2515-ös útból kiágazó 25 117-es számú mellékúton érhető el. Határszélét nyugaton érinti még a 2511-es út is.

Története 
Kisgyőr már a bronzkor óta lakott, a leleteket a Herman Ottó Múzeum őrzi Miskolcon. A település neve a gyűrű alakú földvárak nevéből ered, melyekből több is állt a környéken. Ezek közül legismertebbek a Halomvár és Leányvár, Hársas-vár, Majorvár, Kecskevár, Latorvár. Kisgyőr neve is a gyűrű alakú földvárak nevéből származik, a „kis” előtagot valószínűleg azért kapta, hogy megkülönböztessék Diósgyőrtől.

Az Árpád-korban a Bors nemzetség birtoka volt. A muhi csatát követően IV. Béla magyar király Kisgyőrön keresztül menekült Bükkszentkereszt irányába, és a település mellett megpihent kíséretével. Ez a dűlő a király széke nevet viseli napjainkban is. A muhi csatát követően Kisgyőr mellett, a kék-mezőn volt a következő ütközet, ahol súlyos vereséget szenvedett magyar sereg kék ruhába öltözött katonáinak holttestétől kéknek látszott a mező. A menekülés közben utolért és lemészárolt katonák utolsó csatahelyeként, a mészárszék oldalt jelölik korabeli feljegyzések. A tatárjárás után Ernye bán kapta. IV. Béla Diósgyőrben kővárat építtetett a földvár helyére. Ernye bán leszármazottai elvesztették a birtokot, amikor szembeszálltak Károly Róberttel. Innentől a magyar királynék jegyajándéka volt.

A törökök Eger ostromakor kifosztották és felgyújtották a települést. A török időkben tért át a falu lakossága a református hitre, de temploma csak 1776-ban épült.

1848-ban eltörölték a jobbágyságot az országban, Kisgyőr még évtizedeken át pereskedett földesurával, a magyar koronával a földek miatt.

1962-ben bevezették a községbe a villanyt.

A lakosság a múltban főként mezőgazdasággal, szőlőtermesztéssel foglalkozott, ma egy részük Miskolcra jár dolgozni.

Közélete

Polgármesterei 
 1990–1994: Kovács Károly (független)
 1994–1998: Kovács Károly (független)
 1998–2002: Kovács Károly (független)
 2002–2006: Czeglédi Dezső (független)
 2006–2010: Czeglédi Dezső (független)
 2010–2014: Kékedi László Vilmos (független)
 2014–2019: Kékedi László Vilmos (független)
 2019-től: Kékedi László Vilmos (független)

Népesség 
A település népességének változása:

2001-ben a település lakosságának 92%-a magyar, 8%-a cigány nemzetiségűnek vallotta magát.

A 2011-es népszámlálás során a lakosok 88,1%-a magyarnak, 5,9% cigánynak, 0,3% németnek mondta magát (11,9% nem nyilatkozott; a kettős identitások miatt a végösszeg nagyobb lehet 100%-nál). A vallási megoszlás a következő volt: római katolikus 17,4%, református 52,3%, görögkatolikus 1,3%, felekezeten kívüli 7,2% (18,1% nem válaszolt).

Nevezetességei 
 Alsó-Kecskevár
 Halomvár
 Majorvár
 Hársasvár
 Várvölgye
 Palabánya
 Kék-mező
 Mészkőbánya
 Kisgyőri szürke kő néven ismert vulkáni kőzet; építőanyagként használják
 Rendkívüli zamatú kristálytiszta forrásvizek
 Köbölkút
 Palabánya forrás
 Új kút
 Sövénykút
 Turul-szobor
 Szeles-barlang
 Szent Korona Kilátó
 Szabadtéri Betlehemes
 Golgota
 Parlagi Sas Tanösvény

Híres emberek 
 Bihari Sándor költő
 Nemcsák Károly színművész
 Szabó Sándor költő
 Szécsi Zoltán fényképész
 Boncsér Árpád festőművész
 Bihari Gabriella festőművész

Testvértelepülés 
 Sajógömör (Szlovákia)

Jegyzetek

További információk 
 Kisgyőr honlapja

Borsod-Abaúj-Zemplén megye települései
Borsod vármegye települései