alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Olajág

Az olajágnak többnyire egy szimbolikus tartalma, jelentése van.

Olajágat az engedékenység gesztusaként, vagy a béke szimbólumaként adnak át – gyakran ilyen célzás nélkül is – Görögországban a vendégeknek és a barátoknak, a hétköznapi életben. A legtöbb  országban ma is a béke szimbóluma.

Eredete

Ókori Görögország 
Eredete az ókori görög kultúrában kereshető, ahol az olajág a béke és a jólét szimbóluma volt.

 A féltékeny Héra üldözésétől menekülő Létó hosszas szenvedés után menedékei talált Délosz szigetén. A „széphajú” istenasszony egy olajfa tövében - a békét megtalálva - világra hozta Apollónt és Artemiszt.

 Amikor Pallasz Athéné és Poszeidón vetélkedtek Athén város birtoklásáért, akkor a tengeristen bővizű forrást fakasztott, a bölcsesség istennője pedig elültette az első olajfát az Akropoliszon. Az istenek az olajfát becsülték többre, így lett Pallasz Athéné a nagy hírű város védő támogatója.

Biblia 
A Bibliában az Özönvíz elmúltát jelzi a Noéhoz a bárkába visszatérő, csőrében olajágat hozó galamb. Ez a megbékélés jelképe Isten és ember között, valamint az élet újjászületésének jele a Földön.

Az áldozás szimbóluma is, hiszen Jézus az utolsó éjszakáját az Olajfák hegyén töltötte imádkozással. 

A szeretet szimbóluma is, mert Jézus olajfából készült kereszten adta át életét.

A béke egyik közismert jelképe a Picasso alkotta „Békegalamb”.

Források 
 Olajfa - Magyar katolikus lexikon
 Olajfa - Terebess.hu
 A béke szimbóluma az olajág

Jelképek
The Soft Parade

Az 1969-ben megjelent The Soft Parade a The Doors negyedik albuma.

A korábbi albumokhoz képest kevésbé volt sikeres, amit a zenében megjelenő rézfúvósoknak és vonósoknak tulajdonítanak.

Számlista 
Tell All the People (Robby Krieger) – 3:21
Touch Me (John Densmore, Robby Krieger, Ray Manzarek, Jim Morrison) – 3:12
Shaman’s Blues (John Densmore, Robby Krieger, Ray Manzarek, Jim Morrison) – 4:48
Do It (Robby Krieger, Jim Morrison) – 3:09
Easy Ride (Jim Morrison) – 2:43
Wild Child (John Densmore, Robby Krieger, Ray Manzarek, Jim Morrison) – 2:36
Runnin’ Blue (Robby Krieger) – 2:27
Wishful Sinful (Robby Krieger) – 2:58
The Soft Parade (John Densmore, Robby Krieger, Ray Manzarek, Jim Morrison) – 8:36

Külső hivatkozások 
The Soft Parade dalszövegek

The Doors-albumok
1969 nagylemezei
Morrison Hotel

A The Doors 1970-ben adta ki Morrison Hotel című albumát. A kísérletnek szánt The Soft Parade sikertelensége után visszatértek az eredeti zenei irányvonalhoz, amihez egy kis blues-os mellékízt adtak ezúttal. (Ezt a vonalat fogja tovább erősíteni az L.A. Woman egy évvel később.)

Az albumon több vendégelőadó is szerepel, köztük az elismert szájharmonikás G.Puglese (John Sebastian álneve) és blues klasszikus Lonnie Mack.

Az album szerepel az 1001 lemez, amit hallanod kell, mielőtt meghalsz című könyvben.

Az album dalai

Helyezések

Album

Kislemez

Közreműködők

The Doors 
Jim Morrison – ének
Ray Manzarek – billentyűk
Robby Krieger – gitár
John Densmore – dob

További zenészek 
Lonnie Mack – basszusgitár az 1. és 11. dalon
Ray Neapolitan – basszusgitár a 2., 3., 4., 5., 6., 7., 8. és 9. dalon
John Sebastian (mint "G. Puglese") – szájharmonika a Roadhouse Blues-on

Produkció 
Bruce Botnick – hangmérnök
Gary Burden – design
Henry Diltz – fényképész
Paul A. Rothchild – producer

Külső hivatkozások
Morrison Hotel dalszövegek
Morrison Hotel Goes on the Market – Információk a Morrison Hotel Hard Rock Cafe-beli fotózásáról

The Doors-albumok
1970 nagylemezei
Absolutely Live

Az 1970-ben megjelent Absolutely Live volt a Doors első koncertlemeze, az 1970-es turné több koncertjének anyagaiból összeállítva.

A lemezről 

A Doors producere, Paul Rothchild a rengeteg felvételből elképesztő és aprólékos munkával állította össze ezt az anyagot. Cél volt egy olyan képzeletbeli koncertösszeállítás létrehozása, amin az egyes dalok legjobb felvételei (esetenként legjobb részletei) szerepelnek. Rothchild szerint az egész albumon több mint 2000 vágás van.

Az 1991-es kiadású In Concert című dupla CD ennek a lemeznek az anyagából és az Alive, She Cried lemezből (és néhány más forrásból származó felvételből) áll.

Számlista 
 House Announcer – 2:40
 Who Do You Love (Bo Diddley) – 6:02
 Alabama Song (Whiskey Bar) (Brecht, Weill) – 1:51
 Back Door Man (Dixon) – 2:22
 Love Hides (The Doors) – 1:48
 Five to One (The Doors) – 4:34
 Build Me a Woman (The Doors) – 3:33
 When the Music's Over (The Doors) – 16:16
 Close to You (Dixon) – 4:04
 Universal Mind (The Doors) – 4:54
 Petition the Lord with Prayer (The Doors) – 0:52
 Dead Cats, Dead Rats (The Doors) – 1:57
 Break on Through (To the Other Side) / Celebration of the Lizard (The Doors) – 4:36
 Lions in the Street (The Doors) – 1:14
 Wake Up (The Doors) – 1:21
 A Little Game (The Doors) – 1:12
 The Hill Dwellers (The Doors) – 2:35
 Not to Touch the Earth (The Doors) – 4:14
 Names of the Kingdom (The Doors) – 1:29
 The Palace of Exile (The Doors) – 2:20
 Soul Kitchen (The Doors) – 7:15

A zenészek 
 Jim Morrison – ének
 Ray Manzarek – zongora, billentyű
 Robby Krieger – gitár
 John Densmore – dob

The Doors-albumok
1970 nagylemezei
Johann Valentin Andreae

Johann Valentin Andreae (Herrenberg, 1586. augusztus 17. – Stuttgart, 1654. június 27.), Johannes Valentinus Andreae és Johannes Valentinus Andreä néven is ismert. Német protestáns teológus, matematikus, a rózsakeresztesek egyik nagymestere. A felvilágosodás és a pietizmus előfutára volt az egyháztörténészek szerint.

Élete

Művei 

 1614 Fama Fraternitatis
 1615 Confessio Fraternitatis
 1616 Chymische Hochzeit Christiani Rosenkreuz, Straßburg (Christian Rosenkreutz alkímiai menyegzője)
 1619 Respublicae Christianopolitanae descriptio

Magyarul 

Az Úr jámbor szolgája. Szellemi szórakozás együgyű keresztyének mulattatására; ford. Makkai Sándor; Ifjú Erdély, Kolozsvár, 1938
Andreae Bálint: Az Isten igaz szolgájának jó élete; inː Két emlék a reformáció korából; ford. Payr Sándor, sajtó alá rend. Kovács Sándor; Luther-Társaság, Bp., 1939 (A Luther-Társaság kiadványai. Ú. s.)
Johann Valentin Andreae: Christian Rosenkreutz kémiai-menyegzője, 1459. év / Rudolf Steiner: Christian Rosenkreutz kémiai menyegzője / A rózsakeresztes kereszténység; Biczó Iván, Bp., 1994

Jegyzetek

Források 
Johann Valentin Andreae (Ökumenisches Heiligenlexikon)

Német teológusok
Protestáns egyházi személyek
Német matematikusok
1586-ban született személyek
1654-ben elhunyt személyek
Németországi szabadkőművesek
I. Félix pápa

I. Szent Félix (), (Róma, ? – Róma, 274. december 30.) a római katolikus egyház 26. pápája. Római származású volt, és Dénes pápa halála után 269. január 5-én választották meg a legfelsőbb keresztény vezetőnek, amelyet haláláig viselt.

Élete
Életéről nem tudunk sokat, és munkásságát, pontifikátusát is nehéz megbízható dokumentumokkal alátámasztani. A hagyomány azonban neki tulajdonítja azt a szokást, hogy a vértanúk sírjaira oltárt emeltek, és ezeken végezték a szentmisét. Így az oltárok szent ereklyéket is takartak, ezzel tisztelegve a vértanúk emléke előtt. A későbbi korok templomainak oltára szinte kivétel nélkül tartalmazott valamilyen szent relikviát. 

Máig fennmaradt azonban összetűzése Szamoszatai Pállal, Antiokheia püspökével. Félix összesen három zsinatot hívott össze Antiokheiába, hogy megvitassák Pál tanait, és végül eretnekséggel vádolják meg. A püspök azt hirdette, hogy Jézus Krisztus nem volt több egyszerű embernél, akire cselekedetei által szállt rá az isteni jelző. Ezzel egyúttal azt is állította, hogy Jézus egyházára is így szállt Isten áldása. Ezek mellett a zsinatokon élénk vita folyt a Szentháromság és az isteni megtestesülés formáiról. I. Félix végig kitartott az Atya, Fiú és Szentlélek hármasságánál. A zsinatok végül eretneknek kiáltották ki Szamoszatai Pált, és megfosztották püspöki címétől. Ekkor nevezték ki Domnuszt Antiokheia püspökének, akivel Félix egyházi közösségre lépett. 

A gőgös Pál azonban nem akarta elhagyni a püspöki palotát, és új egyházat akart alapítani. Az egyre kényesebb ügyet végül úgy zárták le, hogy a pápa az újonnan trónra lépett császár, Aurelianus segítségét kérte Pál ellen. A császár úgy döntött, hogy a püspökök a pápának tartoznak engedelmességgel, így segített Félixnek eltávolítani Pált. 

Az új császárral fenntartott jó politikai kapcsolatok hamarosan felborultak. Aurelianus egyre rosszabb szemmel nézte, ahogy Félix keresztény egyháza egyre nagyobb teret hódít, és egyre több embert térít meg. Így aztán a császár radikális döntést hozott: felújította a keresztényüldözéseket. Ennek esett áldozatul Félix is 274. december 30-án. Vértanúhalálának emléknapját is ekkor tartják, december 30-án.

Művei

Jegyzetek

Források 
 Gergely Jenő: A pápaság története Budapest: Kossuth Könyvkiadó, 1982
 Enciclopedia Italiana
 Magyar nagylexikon
 Catholic Encyclopedia

Kapcsolódó szócikkek 
Római pápák listája
Római pápák listája grafikusan

3. századi püspökök
Vértanúk
Szentté avatott pápák
Emilián

Az Emilián férfinév a latin Aemilianus nemzetségnévből ered.   Női párja: Emiliána.


Rokon nevek
Emil

Gyakorisága
Az 1990-es években szórványos név, a 2000-es években nem szerepel a 100 leggyakoribb férfinév között.

Névnapok
 március 10. 
 szeptember 11. 
 november 12.

Idegen nyelvi változatai
 Emiliano (olasz)

Híres Emiliánok
Emiliano Zapata, a mexikói forradalom egyik legjelentősebb vezéralakja

Jegyzetek

Magyar keresztnevek (E, É)
Férfikeresztnevek (E, É)
Latin eredetű magyar férfikeresztnevek
Füsthegy

Füsthegy (, ) Bándol  településrésze Ausztriában Burgenland tartományban a Felsőőri járásban.

Fekvése 
Városszalónaktól 2 km-re északkeletre magasan fekvő hegyvidéki település

Története 
Első lakói a szalónaki várhoz tartozó, a 16. században idetelepített oláh határőrök voltak. Később helyükre horvátokat telepítettek. A századok során hol együtt, hol külön említik a szomszédos Sirokánnyal.

Vályi András szerint "RAURIGL. Német falu Vas Vármegyében, földes Ura Gróf Batthyáni Uraság, lakosai katolikusok leginkább, fekszik Keszthelyhez közel, 183mellynek filiája, határja is hozzá hasonlító."

Fényes Elek szerint "Raurigl, német falu, Vas vmegyében, u. p. Kőszeg, 140 kath. lak. Birja gr. Batthyáni."

Vas vármegye monográfiája szerint "Füsthegy-Sirokány kis falu 26 házzal és 185 horvátajkú lakossal, akik valamennyien r. kath. vallásúak. Postája és távírója Szalonak. Földesura a Batthyány-család volt. "  

1910-ben a szomszédos Sirokánnyal együtt 181, túlnyomórészt horvát lakosa volt. Az egyesített község neve Füsthegysirokány volt. A trianoni békeszerződésig Vas vármegye Kőszegi járásához tartozott. 1921-ben Ausztria Burgenland tartományának része lett. 1971-ben közigazgatásilag Bándolhoz csatolták.

Nevezetességei 
Központjában zömök arányú római katolikus templom áll.

Külső hivatkozások 
Füsthegy a dél-burgenlandi települések honlapján

Jegyzetek 

Fu~sthegy
Góborfalva

Góborfalva (németül Goberling) Városszalónak  településrésze, egykor önálló község Ausztriában Burgenland tartományban a Felsőőri járásban.

Fekvése 
Városszalónaktól 5 km-re északra fekszik.

Nevének eredete 
A falut először Kapornoknak hívták, csak később változott neve a német eredetű, a 19. században magyarosított maira.

Története 
1279-ben "Kapurnuk" néven említik először. 1388-ban "Kapurnuk", 1392-ben "Kapornok", 1428-ban "Kapornok" néven szerepel a korabeli forrásokban. A Fehér-patak völgyében fekvő település egykor fontos út mellett feküdt, ahol vámot is szedtek. Borostyánkő várának uradalmához tartozott. 1388-ban az uradalommal együtt előbb a Kanizsaiak zálogbirtoka, majd 1392-től tulajdona lett. 1446-tól a Königsberg család birtoka volt. 1644-ben Batthyány Ádám vásárolta meg  Königsberger családtól, attól kezdve a Batthyány család birtoka volt. A Batthyányak a falut a pinkafői uradalomhoz csatolták. Határában a 15. század óta bányásztak különböző érceket, 1744-óta pedig antimont is. Lakói is nagyrészt a közeli bányában, vagy a Batthyányak üvegkohóiban dolgoztak. Bányája 1999-ig működött, ma bányamúzeum található benne.

Vályi András szerint " GOBERLING. Koberling. Német falu Vas Vármegyében, földes Ura G. Batthyáni Uraság, lakosai katolikusok, fekszik Szalonakhoz nem meszsze, ’s ennek filiája, savanyú vizének tisztító ereje van; fürész malom is van itten, határja hegyes, de jó, vagyonnyai külömbfélék, második Osztálybéli."

Fényes Elek szerint " Goberling, német falu, Vas vmegyében, Szalonakhoz 1 óra, 44 kath., 546 ágostai lak., s oskolával. Köves hegyes határ. Fürészmalom. F. u. gr. Batthyáni József, Emanuel és Ferencz. Ut. p. Kőszeg."

1910-ben 668, túlnyomórészt német lakosa volt.
A trianoni békeszerződésig Vas vármegye Felsőőri járásához tartozott. 1942-ben a falu roma lakosságát a németek koncentrációs táborba hurcolták, ahol nagy részük elpusztult. Ezzel a település egyetlen számottevő kisebbségét is elveszítette.

Nevezetességei 
 Szent Erzsébet tiszteletére szentelt római katolikus temploma 13. századi eredetű. A templomot csak 1957-ben vásárolta meg az evangélikus egyház, ekkor épült új nyugati tornya is. Hajójában 14. századi, bejárata felett 16. századi freskó maradványa látható. Utoljára 1987-ben renoválták.
 Bányászati múzeuma 1990-től az egykori antimonbányában működik.
 Világháborús emlékmű.
 A népiskola épületének legrégibb része 1828-ban épült.
 Az ASKÖ Goberling sportegyesületet 1929-ben alapították.
 A falu határában egykor savanyúvízforrás tört fel.

Külső hivatkozások 
 Városszalónak város hivatalos oldala
 A bányászati múzeum ismertetője

Jegyzetek 

Go~borfalva
Vas vármegye települései
Gyimótfalva

Gyimótfalva (németül Jormannsdorf) Tarcsafürdő településrésze Ausztriában Burgenland tartományban a Felsőőri járásban.

Fekvése 
Felsőőrtől 6 km-re északra fekszik.

Története 
Területe ősidők óta lakott. Határában vaskori sírhalom található.

A mai települést 1388-ban "Gyarmanusfalva" néven említik először. Valószínűleg már a 13. századtól a borostyánkői uradalom részeként a Németújvári grófok birtoka volt. 1388-tól azn uradalommal együtt a Kanizsaiak birtoka, akik gótikus kápolnát építenek itt. 1486-ban az alsó-ausztriai Königsberger családé lett. 1591-ben említik először a Königsbergek itteni udvarházát, a későbbi Batthyány-kastély elődjét.  Az uradalmat 1644-ben Batthyány Ádám vásárolta meg. 1701-ben piactartási jogot kapott, mely nagyban elősegítette fejlődését. A Rákóczi-szabadságharc idején többször érte kuruc támadás, majd 1713-ban pestisjárvány pusztított. Az itteni parasztok életét az elviselhetetlen robotterhek is nehezítették.

Fényes Elek szerint " Jormensdorf, (Gyirmótfalva), német falu, Vas vmegyében: 144 kath., 185 ágostai lak. Feje egy uradalomnak, mellyet gr. Batthyáni Ferencz bir, s melly annyira bővelkedik nyulakban, hogy volt esztendő, mellyben az urbéri vadászaton 900 lövetett. Ut. post. Kőszeg."

Vas vármegye monográfiája szerint " Gyimótfalva, 42 házzal és 314 németajkú r. kath. és ág. ev. lakossal. Postája és távírója Tarcsa. Határában vaskori sírhalom van. Gótikus temploma nagyon régi. A gróf Batthyány-családnak itt régi, érdekes várkastélya van, mely szép, vadregényes park közepén fekszik."

1910-ben 291, többségben német lakosa volt, jelentős magyar kisebbséggel. A trianoni békeszerződésig Vas vármegye Felsőőri járásához tartozott. 1921-ben Ausztria Burgenland tartományának része lett. 1971-ben közigazgatásilag Tarcsafürdőhöz csatolták.

Nevezetességei 
 Szent Annatiszteletére szentelt római katolikus temploma 1330 körül épült gótikus stílusban. Bejárata mellett a falon levő márványtábla Baltasar von Samnitz császári tiszt síremléke, aki a török üldözése közben sebesült meg és itt halt meg 1683. augusztus 19-én.
 A Batthyány-kastélyt 1624 és 1626 között a Königsberg család építtette, 1627-ben bővítették, 1644-ben került a Batthyányak tulajdonába. 1790-ben gróf  Batthyány József bővíttette és angolparkot létesített körülötte. 1956-ig volt a család tulajdona. 1948-ban mezőgazdasági iskola, majd 1957-től szállodaként működik.
 A falu felett 700 m-re keletre Madonna szobor áll, melyet az 1917-ben itt halálos balesetet szenvedett Szmrecsányi István tábornok emlékére emeltek.

Híres emberek 
Itt született 1717-ben Trattner János Tamás híres bécsi nyomdász.

Külső hivatkozások 
 Tarcsafürdő weboldala
 Gyimótfalva a dél-burgenlandi települések weblapján
 A tarcsafürdői katolikus plébánia honlapja

Jegyzetek 

Burgenland települései
Vas vármegye települései
Forgolány

Forgolány (ukránul Форголань) falu  Ukrajnában, Kárpátalján, a Beregszászi járásban.

Fekvése
Nagyszőlőstől 12 km-re délnyugatra, a Batár-patak jobb partján fekszik.

Nevének eredete
Neve a régi német eredetű magyar Folocram személynévből ered. Ukrán neve a magyar név erőszakolt fordítása (divicja = lány).

Története
Forgolány nevét 1320-ban Folgram néven említette először oklevél. Nevét egykori birtokosáról az ugocsai kisnemes Forgolanról kapta, aki valószínűleg flamand telepes volt.

A 14. századtól már magyarok voltak birtokosai.

A falut 17. – 18. században ruszinokkal telepítették be.

1910-ben 668, túlnyomórészt magyar lakosa volt. A trianoni békeszerződésig  Ugocsa vármegye Tiszántúli járásához tartozott. Lakossága jelenleg 845 fő (2005-ös adatok), Nemzetiségi megoszlás szerint magyar: 770, orosz: 4, roma: 20, ukrán: 16, egyéb: 2.

2020-ig Tiszapéterfalvához tartozott.

Nevezetességek
 Református temploma - 1780-ban épült klasszicizáló barokk stílusban. 1844-ben leégett, 1854-ben állították helyre.

Források
 Németh Adél: Kárpátalja (Panoráma 1991)  
 A történelmi Magyarország atlasza és adattára 1914

További információk
Forgolány nevének mondája

A Beregszászi járás települései
Ugocsa vármegye települései
Fornos

Fornos (, korábban Ліскове (Liszkove), ) falu Ukrajnában, Kárpátalján, a Munkácsi járásban.

Fekvése
Munkácstól 9 km-re délre fekszik, Dercentől 5 km-re északkeletre van.

Nevének eredete
Neve a régi magyar Fornos személynévből való.

Története
1335-ben Fornos néven említik először. Egy Fornos nevű földesúr birtokolta a falut és róla nevezték el a helységet.

Már a 13. században egyházas hely volt, 1334-es pápai összeíráskor egyházának papját is említették. A falu eredetileg a mai területénél délebbre feküdt, de az 1400-as években elnyelte a Szernye-mocsár és a templomával együtt elpusztult. A legenda szerint szántáskor időnként beleakad az eke a régi falu "Ófornos" templomtornyának a keresztjébe.

Első ismert birtokosa a Fornosi család volt.

Az újonnan épült falunak birtokosa volt a 17. században Lorántffy Zsuzsanna is.

A falu lakói a reformáció idején a református hitre tértek át, és a lakosság nagy része ma is református.

1910-ben 738, túlnyomórészt magyar lakosa volt. A trianoni békeszerződésig Bereg vármegye Munkácsi járásához tartozott.

2020-ig önálló község volt.

Nevezetességek
Régi református fatemploma 1759-ben épült az 1746-ban elpusztult fatemplom helyére, 1782-ben bővítették.

1895-ben új kőtemplomot építettek, de egy tűzvész megrongálta, 1903-ban állították helyre.

Jegyzetek

Források 
 Németh Adél: Kárpátalja, Panoráma-medicina, 1991, 
 A történelmi Magyarország atlasza és adattára 1914 

A Munkácsi járás települései
Bereg vármegye települései
Gálocs

Gálocs (, ) falu Ukrajnában, Kárpátalján, az Ungvári járásban.

Fekvése 
Ungvártól 12 km-re délnyugatra fekszik.

Története 
Gálocs nevét a 13. században említette először oklevél. 

A falu az Aba nemzetség egyik birtoka és az ő idejükben véres csaták színhelye volt. Gálocs a középkorban a nevickei vár tartozékai közé tartozott, később pedig a homonnai Drugeth család birtokolta a települést.

1910-ben 542, túlnyomórészt magyar lakosa volt. A trianoni békeszerződésig Ung vármegye Nagykaposi járásához tartozott.

2020-ig Bátfa és Palló tartozott hozzá.

Népesség 
Ma 545 lakosából 400 (70%) a magyar.

Nevezetességek 
 Református temploma 1699-ben épült, 1777-ben a régi anyagának felhasználásával újjáépítették. Mai temploma 1910-ben épült a régi fatemplom helyében. Az építéshez a telket Gecse Géza helybeli lelkész (1896-tól haláláig, 1930-ig) és felesége, Szitha Erzsébet - Gecse Endre szülei - adományozták. A bodrogkeresztúri fehérkőből emelt templom egyedülálló a vidéken.
A múlt század ötvenes éveiben itt szolgált Gecse Endre tiszteletes. A magyarországi 1956-os események kapcsán a szovjet hatóságok letartóztatták és az ungvári börtönben halálra kínozták. A mártírhalált halt pap emléktábláját 1992-ben avatták fel a gálocsi református templom falán, sírja a gálocsi temetőben van. Gecse Endre életútját a Jó pásztor volt c. könyvben ismerhetik meg az érdeklődők.

Források
 A történelmi Magyarország atlasza és adattára 1914 

Az Ungvári járás települései
Ung vármegye települései
Halábor

Halábor (ukránul Галабор (Halabor)) falu  Ukrajnában, Kárpátalján, a Beregszászi járásban. Beregszász községhez tartozik.

Fekvése 
Halábor Beregszásztól délre, 18 km távolságra, Váritól nyugatra, a magyarországi Szatmárcsekével átellenben a Tisza jobb partján fekszik, a Badaló-Vári útvonalon.

Nevének eredete 
Neve a szláv Hrábr személynévből származik.

1300-ban Harabur néven említik először. 1305 körül Harabur, 1324-ben Harabor, 1332-ben Haraburnak írták, mai formájában csak a 16. században említik először.

Története 
Halábor több birtokos között oszlott meg, illetve több faluból állt. 1300-ban egy itt lévő udvarhely és föld fölött egyezkedett Job és Thene fia István. 1305 körül Máté fiai Balázs és Rusca örökbe fogadták Simon fia Vit(ri)cus ispánt, és halábori földjüket neki adták, azonban rokonuk Job mester perbe fogta Vitricust; Jób magára vállalta a Vitricusnak fizetett összegek megtérítését azzal, hogy a birtok az ő tulajdonába jut. 1324-ben Badaló felől Thene fia István elhatárolta Halábort, majd 1332-ben István és fia a határjeleket megújíttatta. 1332-ben Csicseri Jób fiai szomszédság jogán tilalmazták Moyus leszármazottait halábori földjük eladásától, Desu mestert pedig megvételétől.

Iskolája 1801-ben épült.

1910-ben 508 magyar lakosa volt, melyből 13 görögkatolikus, 479 református, 9 izraelita volt.

A trianoni békeszerződés előtt Bereg vármegye Tiszaháti járásához tartozott.

2020-ig község, azóta Beregszász községhez tartozik.

Népesség 
640 lakosából 630 (98%) a magyar.

Nevezetességek 
 Református fatemploma 1760-ban épült a Halvány-patak partján az 1753-ban leégett 17. századi fatemplom helyett. Mai temploma 1911-ben épült.

Híres emberek 
 Itt született Halábori Dobos Bertalan a Döbrentei-kódex másolója, a Dávid-zsoltárok első fordítója.

Források
 Györffy György: Bereg vármegye

Testvérvárosai

Halábor testvérvárosai a következők:

Jegyzetek  

A Beregszászi járás települései
Bereg vármegye települései
Gerény

Gerény (ukránul Горяни [Horjani], oroszul Горяны [Gorjani]) Ungvár része, egykor önálló falu Ukrajnában, Kárpátalján, az Ungvári járásban.

Fekvése 
Ungvártól 3 km-re délkeletre fekszik, 1970 óta a városhoz tartozik.

Nevének eredete 
Neve a magyar görény főnévből származik.

Története 
1332-ben Gheren néven említik először. Itt építette fel IV. Béla az elpusztult Ősungvár helyett az új várat. A várból mára csak a 12. századi, a 15. században gótikus stílusban bővített vártemplom maradt meg, falain 14.-15. századi freskókkal. Az eredeti kör alakú rotunda kápolna-templom bizánci stílusban épült (bizánci opus mixtum falszerkezettel). A vár valószínűleg a 14. században pusztult el főúri torzsalkodások következtében. Romjain a Drugeth család várkastélyt épített, melynek maradványait 1926-ban az egykori vár romjaival együtt feltárták.

Egykori pálos kolostora 1384-ben épült, helye még feltárásra vár.

1910-ben 1173, többségben ruszin lakosa volt, jelentős magyar kisebbséggel. A trianoni békeszerződésig Ung vármegye Ungvári járásához tartozott.

A gerényi rotunda 

Három olyan rotunda van a középkori Magyarországon, amelynek belső tere hat szegmensre osztott, akárcsak a kaukázusi örmény templomoké. Kiszombor, Karcsa és Gerény rotundája ilyen. Később mindhárom templomot nyugat felé bővítették. Ezek a körtemplomok valószínűleg igen koraiak. Építési idejüket a 12. századra teszik.

Nevezetességei 
 Drugeth János, Fülöp testvére 1292-1312-ben még Szicíliában (a Nápolyi Királyságban) tartózkodott. Magyarországra érkezése után gyorsan meg tudta nyerni I. Károly király kegyét, így testvére halála után 1328-ban ő lett a nádor, s az maradt haláláig (ami 1335. június 22. és november 2. között következett be). Ő a Gerényi és Homonnai Drugeth család őse.
 Gerényben született Tomcsányi Mihály (ukránul Михайло Іванович Томчаній) kárpátaljai író (1914. július 16. – Ungvár, 1975. január 19.). Apja Tomcsányi János (1888–1953), édesanyja Tomcsányi (szül. Kepecs) Erzsébet. Az író nevét viseli az az utca, amelyen szüleinek háza áll. Az a ház, amelyben született, a hegyen állt, szemben a Drugeth várral, illetve a híres gerényi rotundával, de az 1920-as években keletkezett nagy tűzvészben leégett.

Lásd még 
 Körtemplom

Irodalom 
 Gerevich T. (1938): Magyarország román kori emlékei. (Die romanische Denkmäler Ungarns.) Egyetemi nyomda. Budapest
 Gervers-Molnár, V. (1972): A középkori Magyarország rotundái. (Rotunda in the Medieval Hungary). Akadémiai, Budapest
 Henszlmann, I. (1876): Magyarország ó-keresztyén, román és átmeneti stylü mű-emlékeinek rövid ismertetése, (Old-Christian, Romanesque and Transitional Style Architecture in Hungary). Királyi Magyar Egyetemi Nyomda, Budapest
 Szőnyi O. (É.n.): Régi magyar templomok. Alte Ungarische Kirchen. Anciennes églises Hongroises. Hungarian Churches of Yore. A Műemlékek Országos Bizottsága. Mirályi Magyar Egyetemi Nyomda, Budapest.
 Szilágyi A. (2008): A Kárpát-medence Árpád-kori rotundái és centrális templomai. Semmelweis Kiadó, Budapest

Jegyzetek

Ungvár
Városrészek
Ukrajna megszűnt települései
Ung vármegye települései
With the Beatles

A With the Beatles a The Beatles második albuma. Négy hónappal az első lemez megjelenése után vették fel és 1963 végén került a boltokba. Hat Motown- és R&B-feldolgozás mellett nyolc eredeti számot tartalmazott, köztük George Harrison első számát, a Don't Bother Me-t. Az Egyesült Államokban Meet the Beatles! címen jelent meg 1964. január 20-án.

Szerepel az 1001 lemez, amit hallanod kell, mielőtt meghalsz című könyvben.

Dalok

Források 
 Az album dalszövegei

Kapcsolódó szócikkek 

 Minden idők legértékesebb zenei felvételeinek listája

The Beatles-albumok
1963 nagylemezei
A UK Albums Chart listavezetői
A Hard Day’s Night

Az A Hard Day's Night a Beatles harmadik albuma, amely 1964-ben jelent meg azonos című filmjük zenéjeként.

Megfigyelhető rajta a zenekar tagjainak dalszerzői fejlődése, de megmarad a rock and roll alapvető hangszerelésénél és dalformátumainál. Jelentősebb számai a címadó dal (határozott, azonnal felismerhető nyitóakkordjaival), a fülbemászó Can't Buy Me Love és az And I Love Her, amely az első a népszerű McCartney balladák sorában.

Az album (és a film) címe a dobos, Ringo Starr akaratlan alkotása. Az együttes épp elkezdte forgatni a filmet, de annak még nem volt elnevezése. Egy nagyon fárasztó forgatás után Starr abban a tudatban jött ki a stúdióból, hogy még nappal van és megjegyezte: „Ez egy nehéz nap…” (ekkor észrevette, hogy már sötét van) „…éjszakája volt.” A többieknek annyira tetszett a dolog, hogy ezt a címet adták a készülő filmnek.

Az album szerepel az 1001 lemez, amit hallanod kell, mielőtt meghalsz című könyvben.

Az album dalai

A oldal

B oldal

Az amerikai kiadás 

Az egyesült államokbeli verziót a United Artists jelentette meg 1964. június 26-án. A film hét dala volt rajta (A Hard Day's Night, Tell Me Why, I'm Happy Just To Dance With You, I Should Have Known Better, If I Fell, And I Love Her, Can't Buy Me Love) és az I'll Cry Instead, valamint a négy Lennon-McCartney dal George Martin által hangszerelt instrumentális változata (I Should Have Known Better, And I Love Her, Ringo's Theme (This Boy) és az A Hard Day's Night)

The Beatles-albumok
1964 nagylemezei
A Billboard 200 lista első helyezettjei
A UK Albums Chart listavezetői
Az ausztrál albumlista első helyezettjei
Zeneszerző

A zeneszerző alkotóművész, aki zenét alkot, komponál, vagyis zenei kompozíciót hoz létre. A fogalom használata legtöbbször feltételezi azt, hogy a zene létrehozásának folyamatában a zene gondolatban való megszerkesztésének, kidolgozásának tevékenysége elkülönül annak előadásától, megszólaltatásától. Ebben az esetben a zeneszerző a művét valamilyen formában lejegyzi, megszólaltatása ennek alapján egy vagy több erre szakosodott személy, zenei előadóművész – hangszeres zenész, énekes – feladata.

A népszerű zenében, szórakoztatózenében, dzsesszben gyakran nincs szükség bonyolult szerkesztési tevékenységre, ilyenkor a zeneszerző – dalszerző – dallamát, zenei ötletét, témáját egyszerűen hallás alapján is reprodukálhatják, sőt újraalkothatják a zenészek. A zenei kompozíció e műfajokban részben vagy teljes egészében kollektív alkotófolyamat gyümölcse is lehet. A zeneszerző személyének ezekben az esetekben sokszor inkább szerzői jogi, mint alkotóművészi jelentősége van.

A zeneszerző lehet ismeretlen is, függetlenül attól, hogy zeneművét lejegyezte valaki vagy sem. Jó példa erre a népdal, de találunk ismeretlen szerzőt a klasszikus zeneirodalomban is.

Kapcsolódó szócikkek 

 Zeneszerzők listája
 Magyar zeneszerzők listája
 Klasszikus zenei zeneszerzők listája
 Klasszikus zenei zeneszerzők listája korszak szerint
 Könnyűzenei zeneszerzők listája

Foglalkozások
Zenei fogalmak
MareNostrum

A MareNostrum Európa 1. és a világ 8. legnagyobb teljesítményű számítógépe a 2005 novemberében publikált top500.org lista szerint. 3564 darab IBM PowerPC 970FX típusú processzor van benne (mindegyikük 2,2 gigahertzes), ha teljesen elkészül, 4564 processzora lesz. 9 terabájt RAMmal és 128 TB tárhellyel rendelkezik.

A MareNostrum a Linux operációs rendszert használja. 160 m² helyet foglal el, teljes súlya  kg. Két hónap alatt épült Madridban, és Barcelonában állították fel a Katalóniai Műszaki Egyetemen. A gépet az emberi géntérkép kutatásában, a proteinnel kapcsolatos kutatásokban, időjárás-előrejelzésben és új gyógyszerek létrehozásában fogják hasznosítani. 2005. április 12-én indították el először, és a nemzeti és nemzetközi tudóstársadalom rendelkezésére bocsátották.

A Mare Nostrum (latinul: „a mi tengerünk”) a Földközi-tenger ókori római neve. Azért választották, mert utal a gép erejére és megépítésének helyére.

Jegyzetek

Külső hivatkozások
 Az IBM oldala a MareNostrumról
 Szuperszámítógépek Top 500 listája
 IBM sajtótájékoztató
 Power Architecture Community Newsletter, 15 Feb 2005: MareNostrum: A new concept in Linux supercomputing 
 Slashdot: Building The MareNostrum COTS Supercomputer

Szuperszámítógépek
Latin kifejezések
Eutükhianosz pápa

Szent Eutükhianosz (), (kb. 240 – 283. december 7.) volt a 27. pápa, akit elődje, Félix halála után kevesebb mint egy héttel választottak egyházfővé Rómában, 275. január 4-én. Egészen haláláig töltötte be ezt a hivatalt.

Élete
Uralkodásáról kevés biztosat tudunk. Az itáliai Luniban született, keresztény családban. Pápává választása után a szentmise egységesítéséért küzdött. Az egyik újítása a liturgikus szertartásrendben az volt, hogy az oltáron Eutükhianosz pontifikátusától kezdve szőlőt, babot és gabonaféléket is szenteltek. A hagyományok szerint ő volt az, aki a meggyilkolt vértanúk testére dalmatikát, a római császárok palástjára hasonlító takarót teríttetett tisztelete kifejezése végett. Ebből a palástból alakult ki a későbbi diakónusi miseruha.

A hagyomány egyébként úgy tartja, hogy 324 vértanút temetett el, ezért alakulhatott ki éppen az ő esetében a dalmatika hagyománya. Halála után a Calixtus-katakombában temették el, ahol évszázadok múltán megtalálták sírkövét is. Ünnepét december 8-án tartja a katolikus egyház.

Művei

Források 
 Gergely Jenő: A pápaság története Budapest: Kossuth Könyvkiadó, 1982
 Enciclopedia Italiana 
 Catholic Encyclopedia

Kapcsolódó szócikkek 
Pápa
Római pápák listája
Római pápák listája grafikusan

3. századi püspökök
Szentté avatott pápák
Kájusz pápa

Szent Kájusz (), (kb. 245 – 296. április 22.) a 28. pápa Szent Péter trónján. 283. december 17-én választották meg, és egészen haláláig ült a trónon.

Élete
Dalmáciában született és személye miatt a történelem egyik legkülönösebb pontifikátusát vezethette le. Ugyanis felszentelése után pár héttel a Római Birodalom élére unokaöccse, Diocletianus került. Mindenki visszafogott kíváncsisággal figyelte, hogy Aurelianus üldözései után mi lesz a császárság és az egyház kapcsolatával. Mindenki harmóniát várt a tiltott vallás és a hatalom közös útján.

Diocletianus valóban békét hozott a kereszténység számára. A birodalom határait kitolta, és főhadiszállást rendezett be Nicomedia városában, a Fekete-tenger szorosaira felügyelve. A gyarapodó császárság gyarapodó egyházat is jelentett. Kájusz idején jólét köszöntött Jézus Krisztus követőire, és nagy tömegeket sikerült ebben az időszakban megtéríteni.

Azonban Diocletianus hamar úgy döntött, hogy az egyház terjedésének útját kell állni, mert annak terjeszkedése az ő hatalmát gyengíti. Így történt, hogy nicomediai palotáját felgyújtatta és az egészet a keresztényekre fogta. Ezzel kezdődött a történelem egyik legnagyobb keresztényüldözése. Hiába volt rokoni kapcsolat, a császár kegyetlen megtorlást alkalmazott. Eleinte Örményország és Szíria hívőit sújtotta a rendelet, ám hamarosan börtönbe vetettek majdnem minden egyházi vezetőt, Kájusz életére azonban mindig is vigyáztak. Több falvat és házat romboltak porig, de Diocletianusnak ez sem volt elég, és elrendelte, hogy a keresztényeknek áldozatot kell bemutatniuk a pogány istenek előtt. Ennek megtagadásáért rengetegen kerültek állami bányákba.

Azonban hiába akarta a császár eltaposni a kereszténységet, az makacsul fennmaradt, és tovább élt. 296 áprilisában Kájusz vértanúhalált halt unokaöccse egyik munkatáborában. Mindarról amiről a fentiekben szó volt, mindennek ellenére nem tekinthető történelmileg feltétlen hitelesnek. Már Kájusz uralkodásának időtartama sem biztos, hiszen Euszebiosz szerint mindössze 10 hónapig töltötte be hivatalát. És persze az sem feltétlen igaz, hogy Diocletianus rokona volt, vagy hogy vértanúként halt meg. Az igazság a történelem nagy titka, a fentieket cáfolni sem lehet bizonyítottan.

Ünnepét április 22-én tartják. Dalmácia és Velence védőszentjeként is ismert, és ezeken a helyeken tisztelet övezi. A képzőművészetben pápai tiarával a fején ábrázolták.

Művei

Jegyzetek

Források 
 Gergely Jenő: A pápaság története Budapest: Kossuth Könyvkiadó, 1982
 Enciclopedia Italiana
 
 Catholic Encyclopedia

Kapcsolódó szócikkek 
Pápa
Római pápák listája
Római pápák listája grafikusan

3. századi püspökök
Vértanúk
Szentté avatott pápák
Marcellinusz pápa

Szent Marcellinusz (), (kb. 250 – 304. április 26.) volt a 29. pápa a történelem során. Biztos adatokat az ő esetében sem sorakoztathatunk fel. 296. június 30-án választotta a római zsinat a keresztény egyház vezetőjének, és egészen haláláig maradt tisztségében.

Élete
Pontifikátusának története gyakran összefolyik elődjének, Kájusznak a történetével, de utódjával, I. Marcell pápa uralkodásával is összefonódik Marcellinusz története. A hagyományok szerint Marcellinusz olyan korban lépett trónra, amikor Diocletianus még nem indította el a keresztények elleni véres hadjáratát. A birodalom terjeszkedett, és a béke fejlődést hozott a hatalmas ország területén. Az egyház pedig rengeteg embert megtérített. 302-ben azonban a császári hatalom szembefordult Marcellinusz egyházával.

Eleinte azt követelték, hogy a keresztény katonák álljanak ki a hadseregből. Később elkobozták az egyház tulajdonát, és az összes könyvet, szent iratot elégették. A végső fokozatban pedig Diocletianus vallásuk megtagadását követelte a keresztényektől. Aki nem engedelmeskedett, meghalt. Ebben a zavaros korszakban a pápai hatalom is megingott.

A Liber Pontificalis azt írja Marcellinuszról, hogy Diocletianus tőle is megkövetelte vallása megtagadását, és a pápa meg is tagadta kereszténységét, és áldozott a pogány istenek oltárán. Azonban kis idő múlva borzalmas lelki válságba került emiatt, és önként jelentkezett a császárnál, megerősítve Krisztusba vetett hitét. Ekkor több társával együtt vértanúhalált szenvedett. Egy 5. századi püspök, Petilianus feljegyzései szerint Marcellinusz az egyház megmaradt szent iratait és könyveit is kiszolgáltatta a császárnak, aki elégette azokat.

Uralkodása a keresztény egyház egyik legnagyobb erőpróbája volt, hiszen a hit a legfelsőbb rétegeknél is megingott. A Liber Pontificalis alapján 304. április 26-án vértanúságot szenvedett, és 25 nappal halála után temették el a Via Salaria menti Priscilla katakombákban. Ünnepét április 26-án tartják.

Művei

Jegyzetek

Források 
 Gergely Jenő: A pápaság története Budapest: Kossuth Könyvkiadó, 1982
 Enciclopedia Italiana
 
 Catholic Encyclopedia

Kapcsolódó szócikkek 
Pápa
Római pápák listája
Római pápák listája grafikusan

3. századi püspökök
4. századi püspökök
Vértanúk
Szentté avatott pápák
A Római Birodalom szentjei
I. Marcell pápa

I. Szent Marcell (), (kb. 255 – 309. január 16.) pápa volt a 30. egyházfő Rómában 308 májusától 309. január 16-ig.

Élete
A Diocletianus indította vérengzések olyan nagy zavart keltettek az egyház életében, hogy új pápát csak az üldözések elülte után választhattak. Ez négy évnyi interregnum után következhetett be, 308 májusában. I. Marcell közel egy évig uralkodott, 309-ben ugyanis meghalt.

Maxentius császár uralkodása alatt választották meg a keresztény egyház vezetőjének, de hamar elvesztette népszerűségét. Az üldözések utáni egyházat ugyanis még jobban szétzilálta intézkedéseivel. Szigorú rendeleteket hozott azok ellen, akik az üldözések során megtagadták hitüket. A sok éven át sanyargatott nép nem erre várt a Szent Széktől, így nem is csoda, hogy hamarosan zavargások törtek ki Rómában, és 309 elején elűzték trónjáról I. Marcellt. A menekülő pápa még abban az évben meghalt.

Egy másik legenda szerint nem száműzték, hanem Maxentius császár istállójában rabszolgaként dolgoztatták. Évek múltán mégis szentté avatták. Ünnepét halála napján tartják, január 16-án.

Művei

Jegyzetek

Források 
Gergely Jenő: A pápaság története Budapest: Kossuth Könyvkiadó, 1982
 Enciclopedia Italiana

Catholic Encyclopedia

Kapcsolódó szócikkek 
Pápa
Római pápák listája
Római pápák listája grafikusan

4. századi püspökök
Szentté avatott pápák
Euszebiosz pápa

Szent Euszebiosz (), (kb. 255 – 310. szeptember 26.) a 31. keresztény vezető Szent Péter trónján. 309-ben választották meg pápának, és mindössze április 18. és augusztus 17. között maradt trónján. Azonban uralkodásának évszáma nem biztos. Lehetséges, hogy 310-ben kerülhetett csak az egyház élére.

Élete
Kényes politikai és zaklatott vallási környezetben lépett trónra, elődje I. Marcell pápa elűzése után. Nyilvánvaló volt, hogy az üldözések alatt hitüket megtagadókkal szemben nem léphet fel olyan szigorúan, mint elődje. Így rendeleteiben úgy határozott, hogy vezeklés után elnyerik a bűnbocsánatot azok, akik elfordultak Jézus Krisztus egyházától. A gyors változás, és az enyhülés azonban nem jelentette feltétlenül a sikert. Egy bizonyos Heraclius ezzel szemben azt hirdette, hogy aki megbánta tagadását, nem köteles vezekelni. Ebből szakadás és zűrzavar támadt Rómában, Maxentius császár pedig kezdte unni, hogy a keresztények immár másodjára dúlják fel Róma békéjét. A császár határozott, és mindkettőjüket száműzte a városból, ahol hamarosan meghalt.

A források szerint görög származású pápa Szicília szigetén élte le életének hátralevő részét, majd 310. szeptember 26-án itt halt meg. Vértanúként tisztelték. Földi maradványait a Callixtus katakombában helyezték örök nyugalomra. Szentté avatták, és ünnepét szeptember 26-ára tűzték ki.

Művei

Források 
 Gergely Jenő: A pápaság története Budapest: Kossuth Könyvkiadó, 1982
 Enciclopedia Italiana

 Catholic Encyclopedia
 Magyar katolikus lexikon

Kapcsolódó szócikkek 
Pápa
Római pápák listája
Római pápák listája grafikusan

4. századi püspökök
Szentté avatott pápák
A 250-es években született személyek
310-ben elhunyt személyek
Szardíniaiak
Miltiadész pápa

Szent Miltiadész () vagy más néven Melkiadész (), (? – 314. január 10.) volt a 32. egyházfő. Uralkodását egy kisebb interregnum előzte meg, hiszen elődjét Euszebioszt is száműzték a pápai trónról, és a zavargások elüléséhez időre volt szükség. 311. július 2-án választották pápává, és haláláig töltötte be tisztségét. Pontifikátusa alatt helyreállt a keresztény egyház stabilitása, és begyógyultak az üldöztetések okozta sebek.

Élete 
Ugyan származásáról keveset tudunk, az valószínűsíthető, hogy a birodalom afrikai provinciáiból származott. A császári hatalom és a keresztény egyház kibékülésének időszaka volt Miltiadész pontifikátusának évei. 313 júniusában I. Constantinus (Nagy Konstantin) császár és társcsászára, Licinius császár kiadta a mediolanumi ediktumot. A Mediolanumban (Milánó akkori neve) kiadott ediktum rendeletileg véget vetett a keresztényüldözéseknek, és teljes vallásszabadságot hirdetett a birodalom egész területén. A császárok megadták Miltiadésznak azt a jogot is, hogy Róma prefektusától visszakövetelje az üldöztetések alatt elkobzott egyházi birtokokat. Ezt a nagy jelentőségű lépést I. Constantinus azzal is megpecsételte, hogy megajándékozta a pápát a Lateráni bazilikával, amely évszázadokon keresztül a pápa székhelye lett, és így a keresztény egyház egyik legfőbb irányítói központjává vált.

A vallásszabadság és a császári hatalommal való megegyezés talpra állította a római katolikus egyházat és a pápai hatalmat. A hitehagyókat visszafogadta az anyaegyház, és az építkezések, helyreállítások ismét felvirágoztatták a kereszténységet. 313-ban tartották meg az első lateráni zsinatot, amelyen Miltiadész a Donatus által vezetett donatista tanokat eretneknek bélyegezte.

Művei

Források 
 Gergely Jenő: A pápaság története Budapest: Kossuth Könyvkiadó, 1982
 Enciclopedia Italiana
 Catholic Encyclopedia

Lásd még 
Pápa
Római pápák listája
Római pápák listája grafikusan

4. századi püspökök
Szentté avatott pápák
A 270-es években született személyek
314-ben elhunyt személyek
Márk pápa

Szent Márk (), (kb. 290 – 336. október 7.) pápa volt a 34. egyházfő Szent Péter trónján. Egyike a legrövidebb pontifikátust levezető pápáknak, hiszen 336. január 18-án választották meg a keresztény világ vezetőjének, és már ugyanazon év októberében meghalt.

Élete
Pápasága az öreg I. Constantinus császár uralkodása alatt folyt le. Életéről és uralkodásáról egyaránt keveset tudunk. Az egyetlen biztos pont Márkkal kapcsolatban, hogy a vértanúk és püspökök névsorát és történetét rögzítő Depositio episcoparum és a Depositio martyrum az ő idején kezdte el lejegyezni az egyház történetét.

Ünnepnapját október 7-én tartják.

Művei

Források 
 Gergely Jenő: A pápaság története Budapest: Kossuth Könyvkiadó, 1982
 Enciclopedia Italiana
 Catholic Encyclopedia

Kapcsolódó szócikkek 
Pápa
Római pápák listája
Római pápák listája grafikusan

4. századi püspökök
Szentté avatott pápák
A 290-es években született személyek
336-ban elhunyt személyek
Bizánci császárok listája

A Bizánci Birodalom császárainak listája, uralkodásuk időrendjében. Mivel az állam nyelve csak Hérakleiosz idején lett hivatalosan is a görög, az addigi uralkodók nevét latinos alakjukban tüntetjük fel.

Érdekesség, hogy az uralkodók számozása a római császárokat folytatja. (Theodosiusok, Constantinusok, Constansok, Tiberiusok, Alexanderek).

A Theodosius-dinasztia császárai (395–457)

A Trák-dinasztia császárai (457–518)

A Iusztinianosz-dinasztia császárai (518–610)

A Hérakleiosz-dinasztia császárai (610–717)

Az Izauri-ház császárai (717–820)

Az Amorita-dinasztia császárai (820–867)

A Makedón-dinasztia császárai (867–1059)

A Dukász-dinasztia császárai (1059–1081)

A Komnénosz-dinasztia császárai (1081–1185)

Az Angelosz-dinasztia császárai (1185–1205)

A Laszkarisz-dinasztia császárai (Nikaiai Császárság) (1204–1261)

A Palaiologosz-dinasztia császárai (1261–1453)

Tabló 
Az időtáblán az egyes császárok élete, és nem uralkodása van jelezve. Viszont alul a korszakok az uralkodásokra vonatkoznak. A feketével jelölt uralkodók nem tagjai a dinasztiáknak.

1000-ig

1000-től

Források

Kapcsolódó szócikkek 
 Bizánci császárok családfái
 Római császárok listája időrendben
 Konstantinápolyi pátriárkák listája

Anatóliai uralkodók listái
Császárok listái
 
Balkáni uralkodók listái
Görögország történelme
Törökország történelme
Itáliai uralkodók listái
Levantei uralkodók listái
Hispániai uralkodók listái
Afrikai uralkodók listái
I. Gyula pápa

Szent I. Gyula (), (kb. 280 – 352. április 12.) a 35. pápa volt, akit majdnem négy hónapos vita után választottak meg, 337. február 6-án és haláláig maradt hivatalában.

Élete
Gyula pontifikátusának kezdetén halt meg a keresztény egyház legnagyobb támogatója, I. Constantinus császár. A két részre szakadt Római Birodalom nyugati részén Constans császár léphetett trónra.

I. Gyula uralkodása nagyrészt az ismét fellángoló arianizmus elleni vitákban merült ki.  340-ben Rómába zsinatot hívott össze, melyre meghívta a keleti püspököket is. Nikomédiai Euszebiosz követői, az euszébiánusok azonban nem jelentek meg a zsinaton, sőt levélben fejezték ki nemtetszésüket a zsinat iránt. A zsinaton részt vevő mintegy 50 püspök azonban csatlakozott Gyula pápa ítéletéhez, teljesen rehabilitálták Atanáz alexandriai püspököt és a többi, az ariánusok által 335-ben hivataluktól megfosztott püspököt. A határozatot Gyula pápa méltóságteljes levélben közölte az ariánusokkal, ők azonban nem nyugodtak bele a döntésbe. 341-ben Nikomédiai Euszebiosz követői zsinatot tartottak Antiokheiában. Itt felújították vitájukat Atanáz elmozdításáról. Euszebiosz ugyanis a Nikaia–konstantinápolyi hitvallást ugyan aláírta, de mégsem értett vele egyet, és az ariánusokhoz közeledett. Atanáz pedig egyike volt az arianizmust leginkább bíráló püspököknek. A kiújuló viták odáig vezettek, hogy Euszebiosz követeket küldött Gyulához és Constanshoz is.

I. Gyula védelmébe fogadta Atanázt, ezzel egyetértve a nikaiai hitvallással és ellenszegülve az arianista nézetekkel. A császár pedig nem avatkozott bele az egyházi ügyekbe. Az első zsinaton a pápa kinyilatkoztatta álláspontját, szembekerülve ezzel a keleti püspökökkel. 342-ben a római zsinaton Gyula személyesen erősítette meg tisztségében Atanázt. A vita széles körű lezárására hívott össze 343-ban Serdica (a mai Szófia) városába egy zsinatot. A zsinaton mindössze 76 keleti püspök jelent meg, akik hamarosan kivonultak a megbeszélésről, és Serdicától nem messze, Philippopolisban ültek össze. Itt megfosztották hivatalától I. Gyulát és Atanázt is. Ezt az eseményt gyakran nevezik az első egyházszakadásnak is.

A vita lezárultával 349-ben Atanáz visszatérhetett a számkivetésből, Gyula pápa pedig nagy tisztelettel fogadta Rómában és gratuláló levéllel bocsátotta útjára.

A vitákon és hatalmi villongásokon kívül Gyula átszervezte a pápai irattárat a császári hivatalok mintájára, legalább öt templomot is építtetett és temetőt nyittatott.

Megtiltotta, hogy klerikusokat polgári bíróság elé idézzenek.

Ünnepét április 12-én tartják.

A csatornatisztítók védőszentje.

Ereklyéi az egyik hagyomány szerint a Szt Praxedesz-, a másik szerint a Santa Maria in Trastevere-bazilikában vannak.

Művei

Jegyzetek

Fordítás

Források 
 Gergely Jenő: A pápaság története Budapest: Kossuth Könyvkiadó, 1982
 Enciclopedia Italiana
 
 Catholic Encyclopedia

Kapcsolódó szócikkek 
Pápa
Római pápák listája
Római pápák listája grafikusan

4. századi püspökök
Szentté avatott pápák
A 280-as években született személyek
352-ben elhunyt személyek
II. León bizánci császár

II. León (görög Λέων, latin Leo, 467 körül – Konstantinápoly, 474. november 17.) keletrómai császár 474-ben néhány hónapig, I. León unokája volt.

Az izauri származású, Zénón nevet felvevő Taraszikodissza 466-ban vette feleségül León császár Ariadné nevű lányát, és valószínűleg a következő évben megszületett gyermekük, León. A kisfiút 473-ban a császár caesarrá nevezte ki, azaz kijelölte örökösének. Amikor 474. január 18-án nagyapja elhunyt, az alig hétéves II. León került a trónra. Nem egészen három hétig uralkodott egymaga – február 9-én apját társcsászárrá kiáltotta ki. León valószínűleg természetes halált halt még az év őszén. Első pénzérméin még egyedül, később Zénónnal együtt szerepel.

Források 
 Georg Ostrogorsky: A bizánci állam története. Budapest, Osiris, 2003. 
 De Imperatoribus Romanis
 Livius.org 

Consulok az 5. században
Bizánci császárok
467-ben született személyek
474-ben elhunyt személyek