Salonic

Salonic (în , transliterat Thessaloniki; în bulgară și , Solun; în aromână, Sãrunã, iar în meglenoromână, Săruna), denumit și Selânik, Salonika sau Salonica, este al doilea oraș ca mărime din Grecia și principalul oraș din regiunea greacă Macedonia.

Salonic are o populație de aproximativ 800.764 locuitori incluzând suburbiile, fiind, astfel, cel mai mare din nordul țării. Este un oraș universitar.

Istoria 
A fost capitala unuia dintre cele patru districte romane ale Macedoniei și era condus de un praetor. Legenda modernă spune că a fost numit după Thessalonica, soția lui Cassandru și sora lui Alexandru cel Mare, care a fondat orașul. Ea a fost numită astfel de tatăl ei, Filip, pentru că a auzit pentru prima dată de nașterea ei după ce a înfrânt (nike) Tesalia.

În cea de-a doua călătorie misionară, Pavel a predicat în principala sinagogă a evreilor din acea parte a Macedoniei și a pus bazele unei biserici. Opoziția evreilor l-a făcut să plece din oraș spre Veria ( Berroia ).

Ca parte a Macedoniei, Salonic a făcut parte din Imperiul Roman, iar mai târziu din Bizantin - până ce Constantinopolul a fost capturat în Cruciada a patra (1204). Orașul a devenit capitală a Regatului Cruciat al Salonicului, până ce a fost cucerit de despotatul bizantin al Epirusului în 1224. A fost recuperat de Imperiul Bizantin în 1264, dar, neputând să-l susțină împotriva Imperiului Otoman, despotul bizantin Andronikos Palaeologus a fost forțat să-l vândă Veneției, care l-a păstrat sub autoritatea sa până în 1430.

Monumentele paleocreștine și bizantine din Salonic au fost înscrise, în anul 1988, pe lista patrimoniului cultural mondial UNESCO.

În localitățile din împrejurimile Salonicului locuiește o importantă comunitate de meglenoromâni. Aceștia numesc portul Săruna, nume moștenit direct din latinescul Salona. De la ei, și nu de la greci, au preluat denumirea bulgarii și macedonenii, care astăzi îi zic Solun.

Grecia antică 

Salonicul a fost fondat de Cassandru al Macedoniei, în 315 î.Hr., și denumită astfel în onoarea soției sale, fiică a lui Filip al II-lea, Thessalonica, soră vitregă a lui Alexandru cel Mare. Denumirea Tessalonica provine de la contragerea cuvintelor grecești Θεσσαλών (transliterat: Thessalón, în română: „thessali”) și νίκη (transliterat: níke, în română: „victorie”), comemorând victoria macedonenilor asupra locuitorilor din Focida, cu ajutorul thessalilor.

Roma antică 

După cucerirea romană, în 146 î.Hr., orașul a devenit capitala provinciei Macedonia. Via Egnatia, drum creat de romani, care lega Dyrrachium (azi Dürres) de Bizanț, a făcut să prospere orașul, făcând din Tessalonica un oraș de neocolit.În 42 î.Hr., pentru că s-a alăturat lui Octavianus și lui Antonius contra lui Cassius și lui Brutus, învingătorii l-au declarat oraș liber. Un asemenea privilegiu impunea obligația morală de lealitate înafara oricărei suspiciuni.În 50, Sfântul Pavel a predicat aici creștinismul, un număr de salonicieni convertindu-se la creștinism.Mai târziu, împăratul Galeriu și-a ales aici domiciliul și a început să-și construiască palatul și numeroase alte edificii publice. În lupta contra creștinilor, l-a martirizat pe Sfântul Dumitru, care a devenit sfântul patron și ocrotitor al orașului.

Constantin cel Mare pornește construcția fortificațiilor și a portului artificial care continuă dezvoltarea economică a orașului. Totuși, fondarea Constantinopolului și concentrarea puterii politice (și religioase, ulterior) în acest nou oraș, care decurge de aici, îndepărtează Tessalonica de rolul central pe care putea să-l spere prin poziția sa geografică.În 390, Theodosiu I a dispus masacrarea populației care se revoltase, făcând între șapte și zece mii de victime.

Începând din secolul următor, Thessalonica a devenit capitala prefecturii Illyricum, vastă circumscripție a imperiului, care îngloba cvasitotalitatea Peninsulei Balcanice.

Imperiul Bizantin 
În primele secole ale Imperiului Bizantin, orașul a cunoscut o dezvoltare economică constantă. Poziția sa strategică în Peninsula Balcanică și pe Via Egnatia a favorizat comerțul și, printr-o activitate portuară intensă, orașul era în relație directă cu Pireul, Genova și Constantinopol. În această perioadă au fost construite numeroase mănăstiri și biserici precum Biserica Sfânta Sofia din Salonic, Mănăstirea Vlatades, Biserica Acheiropoiètos și Bazilica Sfântului Dumitru, patronul și ocrotitorul orașului.

Începând din secolul al VI-lea, numeroase triburi slave s-au instalat în regiunea Salonic. Mai multe atacuri au avut loc contra orașului de-a lungul întregului secol al VII-lea, iar imperiul, foarte angajat pe frontul oriental, intervine cu slăbiciune.

Imperiul Salonicului

Imperiul Otoman 

Ca urmare a expulzării evreilor din Spania, numeroși evrei sefarzi s-au instalat la Salonic formând una dintre cele mai importante comunități evreiești din Orient și constituind, timp de mai multe secole, majoritatea locuitorilor din acest oraș. Începând din secolul al XVII-lea și până la integrarea în Grecia, în 1912, orașul a fost centrul mișcării mesianice evreiești, declanșat de Sabbatai Tsevi. Sabbateenii erau grupați aici până la schimburile de populații care i-au condus în Turcia, în anii 1920. În 1909, Federația Socialistă Muncitorească din Salonic, vizând reunirea muncitorilor de toate originile, dar majoritar evreiască, a fost fondată de Abraham Benaroya.

În secolul al XIX-lea, Salonicul era al treilea oraș din Turcia, ca mărime, și un important centru politic. Partidul Unire și Progres a văzut lumina zilei la Salonic, ca și primele loje masonice turcești. Revoluția constituțională din 1908 a debutat aici, ceea ce i-a conferit orașului supranumele de Kaaba Libertății. După ce a fost detronat, la 27 aprilie 1909, sultanul otoman Abdul-Hamid al II-lea a avut domiciliul obligatoriu în acest oraș, în locuința Allatinilor.

Salonic este locul nașterii lui Mustafa Kemal Atatürk (1881), fondatorul Turciei moderne. Casa sa natală a fost transformată în muzeu, fiind și sediul consulatului Turciei la Salonic.

Grecia modernă 
Salonicul, la începutul secolului al XX-lea, era un oraș multietnic: număra circa  de locuitori, dintre care  de evrei,  de turci și  de greci,  de bulgari și  de occidentali. Era unul dintre cele patru mari orașe ale Imperiului Otoman, unul dintre orașele cele mai moderne și unul dintre cele mai mari porturi. Salonicul a devenit un important centru al frământărilor politice. Astfel, Comitetul Otoman al Libertății, care juca un rol important în direcția mișcării Junilor Turci, își face apariția la Thessalonica, în august 1906.

În timpul Primului Război Balcanic, unul dintre obiectivele Greciei, în cadrul Marii Idei, este cucerirea Thessalonicăi. Orașul a fost cucerit în noiembrie 1912. Din prima zi a noii ocupații grecești, nemusulmanii au abandonat portul fesului, până atunci obligatoriu, iar numeroși turci au părăsit orașul. Limba greacă era pe folosită, în timp ce turca era în mod considerabil părăsită, în viața de zi cu zi. De asemenea, bisericile bizantine, care la cucerirea otomană fuseseră transformate în moschei, redevin lăcașe de cult creștine.

Primul Război Mondial începe în momentul în care Salonicul începe să se integreze în statul grec. La începutul conflictului, Grecia păstrează neutralitatea, dar traversează o gravă criză politică între partizanii Antantei și partizanii Triplei Înțelegeri. O parte din trupele evacuate din Dardanele în toamna lui 1915, a format Armata franceză din Orient și este trimisă în ajutorul Serbiei, instalându-se la Salonic, care a constituit o bază logistică pentru realizarea acestui obiectiv. Operațiunea se numea „Expediția din Salonic” înainte de a deveni frontul din Orient. Venizélos, prim-ministrul Greciei, favorabil Antantei, i-a autorizat. În 1916, un total de  de soldați francezi, britanici și sârbi erau prezenți în oraș.

Prezența aliaților în oraș joacă un rol politic decisiv: alungat din postul de Prim-ministru, Venizélos a părăsit Atena și sosește la Thessalonica la 26 septembrie 1916. Un „Guvern al Apărării Naționale” a fost organizat. Thessalonica a devenit capitala unei regiuni revoltate, dar și cartierul general al Aliaților care susțineau această mișcare. După abdicarea regelui, în iunie 1918, Venizélos a revenit la Atena, iar Thessalonica a pierdut statutul de capitală a Greciei.

În august 1917, întregul centru al orașului a suferit ravagiile unui incendiu catastrofal.  de clădiri au fost distruse, lăsând  de persoane fără adăpost. Reconstrucția orașului a fost făcută de un comitet de arhitecți în fruntea căruia se afla urbanistul Ernest Hébrard. S-a realizat o completă restructurare a planului și organizării spațiale a orașului.

Salonicul a căzut în fața forțelor Germaniei Naziste în 1941 și a rămas sub ocupație germană până în 1944.
 
În timpul celui de-Al Doilea Război Mondial, germanii și-au instalat Cartierul General al armatei de ocupație la Salonic. Germanii au deportat masiv evreii, din comunitatea sefardă, din oraș, instalați aici din secolul al XVI-lea. Se estimează că 98% din această comunitate a fost exterminată în timpul shoah.

După Al Doilea Război Mondial și începutul Războiului Rece, orașul cunoaște dificultăți. Cortina de Fier a întrerupt toate căile comerciale care îmbogățiseră orașul.

În anii 1950, Salonicul a cunoscut o nouă și rapidă transformare urbanistică, îndeosebi în orașul de jos, însă în 1978, a fost grav avariat de un cutremur de pământ.

Târgul Internațional de la Salonic, urmaș al târgurilor de Sf. Dumitru, din Evul Mediu, recreat în 1926, este cel mai mare centru de expoziții al țării, făcând din Salonic, înainte de toate, un mare centru de afaceri și un mare târg internațional, mai degrabă decât o destinație turistică.

În 1997, Salonicul a fost Capitală Europeană a Culturii.

Universități 
Orașul are două universități: Universitatea „Aristotel” din Salonic, cea mai mare din Grecia, fondată în 1926, și Universitatea Macedoniei.

Târguri și festivaluri 
În fiecare an, din 1926, Salonicul este sediul Târgului Internațional de la Salonic, în ), iar din 1960, al Festivalului Internațional de Film.

Piste pentru bicicliști 
În 2008, 12 km de piste pentru bicicliști au fost amenajate în oraș. Există proiecte de extindere a acestei rețele, dar la începutul anului 2012, nicio propunere nu era în aplicare.

Geografia

Clima 
Clima orașului este mediteraneană. Pot exista perioade de frig intens în timpul iernii, cu vânturi din nord și din nord-est provenind din stepa rusă, când temperatura scade brusc. În unii ani, în timpul iernii, temperaturile negative rămân pe parcursul întregii zile, sub influența acestor vânturi continentale.

Mass-media

Ziare 
 Makedonia-Thessaloniki
 Agelioforos

Posturi de televiziune 
 ERT3 – Elliniki Radiophoniki Tileorasi (ERT)
 TV Macedonia 
 TV100
 Apollon TV
 Best TV (helyi)
 TV Balkania
 Europe One 
 Omega TV
 Orion TV
 Panorama TV
 Gnomi TV
 TV Thessaloniki
 Vergina TV
 4E, Crkvena TV stanica
 Nickelodeon Plus

Posturi de radio 
 Panorama FM – 98.4 FM 
 Star FM – 97.1 FM
 Laikos FM – 87.6 FM 
 Mylos FM – 88.5 FM
 Thessaloniki Radio Deejay – 89.0 FM 
 Zoo Radio – 90.8 FM
 Ellinikos FM – 92.8 FM
 Heart FM – 93.1 FM 
 Radio Thessaloniki – 94.5 FM
 Eroticos FM – 94.8 FM 
 Cosmoradio – 95.1 FM
 Athlitiko Metropolis – 95.5 FM 
 ERT 3 95.8 FM – public – 95.8 FM
 ERT 3 102 FM – public – 102.0 FM
 Extra Sport – 103.0 FM
 Banana FM – 104.0 FM 
 Rock Radio 104.7 – 104.7 FM
 1055 Rock – 105.5 FM
 City International -106.1 FM 
 Safari FM – 107.1 FM
 Republic Radio – 100.3 FM

Galerie de imagini

Personalități 
Vezi și Listă de tesaloniceni
 Sfinții Chiril și Metodiu
 Theodorus Gaza
 Ioannis Papafis
 Eva Kaili (n. 19780, europarlamentar;

Orașe înfrățite 
  Alexandria, Egipt, începând cu 12.07.1993
  Bologna, Italia, începând cu 20.10.1984
  Bratislava, Slovacia, începând cu 23.04.1986
  Köln, Germania, începând cu 03.05.1988
  Constanța, România, începând cu 05.07.1988
  Hartford, SUA începând cu 05.03.1962
  Calcuta, India începând cu 01.01.2005
  Korçë, Albania începând cu 14.10.2005
  Leipzig, Germania, începând cu 17.10.1984
  Limassol, Cipru, începând cu 30.06.1984
  Melbourne, Australia începând cu 19.03.1984
  Nisa, Franța, începând cu 20.03.1992
  Plovdiv, Bulgaria, începând cu 27.02.1984
  San Francisco, SUA începând cu 06.08.1990
  Tel Aviv, Israel, începând cu 24.11.1994

Note

Legături externe 
 Salonic - www.saloniki.org
 City-break la Salonic – impresii, 9 august 2012, Răzvan Pascu, Descoperă - Travel
 Arhitectura in Salonic si Macedonia, 3 iunie 2008, C. Delvoye, CrestinOrtodox.ro
 Frescele bisericilor din Salonic, 5 iunie 2008, C. Delvoye, CrestinOrtodox.ro
 Salonic – istoric si obiective turistice, 2 iulie 2012, Muzeul De Arheologie, CrestinOrtodox.ro
 Thessaloniki and the Bulgarians.History. Memory. Present.

Vezi și 
 
 Listă de orașe din Grecia
 Listă de orașe antice grecești
 Locuri din patrimoniul mondial

 

Orașe din Grecia
Orașe din Grecia Antică
Patrimoniul mondial în Grecia
Patrimoniul mondial în Macedonia
Porturi
Locuri din Biblie