alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Amerikai Nemzeti Szabványügyi Intézet

Az Amerikai Nemzeti Szabványügyi Intézet (American National Standards Institute vagy ANSI) nonprofit vállalkozás, melynek célja ipari szabványok kidolgozása az Amerikai Egyesült Államok számára.

Az ANSI tagja a Nemzetközi Szabványügyi Szervezetnek (International Organization for Standardization, ISO) és a Nemzetközi Elektrotechnikai Bizottságnak (International Electrotechnical Commission, IEC).

Az ANSI szabványai széles körben elterjedtek. Informatikában az ANSI szabványosította az ASCII karakterkészletet, illetve az irányító szekvenciákat (például az X3.64 szabályozza, hogy egy terminál képernyőjén a kurzor miként mozgatható.)

Az ASA rendszerén alapul az ISO filmérzékenységi rendszere, amelyet jelenleg már világszerte használnak.

Az ANSI-t 1918. október 19-én alapította az Amerikai Műszaki Szabványügyi Bizottság (American Engineering Standards Committee), és 1928-ban szervezték át Amerikai Szabványügyi Egyesületre (American Standards Association, ASA). 1966-ban a szervezet új neve United States of America Standards Institute lett, majd 1969-ben kapta a manapság is használatos nevét.

A Microsoft Windowsban az ANSI kifejezés az operációs rendszer által támogatott karakterkészletet jelenti, amely Észak-Amerikában és Nyugat-Európában a CP1252 (codepage), Magyarországon a CP1250. Ezek a kódolások nagyban hasonlítanak az ISO 8859-es karaktertáblákhoz, ezért többen tévesen azt hiszik, hogy a kettő pontosan megegyezik.

További információk

 Az ANSI hivatalos oldala

Szabványok
szabvány
Washington, D.C.
Az Amerikai Egyesült Államok gazdasága
Zsidó (egyértelműsítő lap)

A zsidó az alábbiakat jelentheti:
 zsidó, az izraelita vallás, (zsidó vallás vagy judaizmus) hívének, követőjének megnevezése
 zsidó, a zsidó néphez tartozó ember (így lehet ókori júdai, ókori izraeli, a zsidó nemzetiség tagja, illetve mai izraeli)

 Zsidó, Pest megyei település, 1943 óta Vácegres a neve. 

Lásd még:
 A zsidóság Magyarországon
Szitabodza

Szitabodza (románul Sita Buzăului) falu Romániában, Erdélyben, Kovászna megyében.

Fekvése 
Sepsiszentgyörgytől 33 km-re délkeletre, Bodzafordulótól 4 km-re délkeletre, a Bodza folyó völgyében fekszik. A ritkás utak mentén szétfolyó település.

Története 
1675-ben Boza néven említik először. 1850-ig Zágon része volt, 1902 és 1925 között Magyarbodza része. A trianoni békeszerződésig Háromszék vármegye Sepsi járásához tartozott. Mai részei Almásmező, Zabratópatak, Bodzakraszna, valamint a román Cremenea, Galna, Lopata, Parau, Chichirau, Babocea és Paraiasul telepek.

2013-ban helyi gazdák bevonásával jelentős fejlesztési program indult be, melynek célja a környezeti adottságok kihasználásával egy természetbarát települést kialakítani. A projekt ma már több mint 300 helyi gazdát vont be, és 2016-ra Szitabodza válhat Románia második ökofalujává (az első a Szeben megyei Vurpód volt).

Látnivalók 
 Gróf Mikes Benedek 1856-ban egy Szent Margit kápolnát építtetett a gyártelepen.
 Ortodox fatemplomát 1834-ben építették, majd mivel nem bizonyult elegendőnek, egy kőtemplom is felépült az ortodox hívek számára 1861-ben épült.
 Határában van a Bodzai völgyszoros.

Jegyzetek 

Kovászna megye települései
Szolokma

Szolokma (románul Solocma) falu Romániában Maros megyében.

Fekvése
A falu Erdőszentgyörgytől 13 km-re északkeletre, községközpontjától Makfalvától keletre 8,5 km-re a Siklódi és a Szép-patak egyesülésénél az azonos nevű patak völgyében fekszik.

Nevének eredete
Nevét a Szolokma-patakról, az pedig a Szolokma-bércről nyerte.

Története
Ősidők óta lakott hely. A Bakó-vára nevű helyen régi cserépdarabok kerültek elő. 1567-ben Zolokma néven említik először. 1910-ben 690, többségben református lakosa volt. A trianoni békeszerződésig Udvarhely vármegye Parajdi járásához tartozott. 1992-ben 439 lakosából 437 magyar volt.

Mezőgazdasága
A faluban jórészt a mezőgazdaság különböző ágaival foglalkoznak, általában saját fogyasztásra termelnek. Tehéntenyésztés, lótenyésztés, szárnyasok tenyésztése, méhészet jellemző. Az állattartás mellett általában földművelést is végeznek, konyhakertekben a legkülönbözőbb zöldségeket, gyümölcsöket termesztik. Földeken is termesztenek, főleg gyümölcsöket, kukoricát, búzát, illetve háziállatok számára, főleg szénát készítenek.

Látnivalók
Református temploma 1808 és 1815 között épült, 1889-ben, 1973-ban és 1986-ban renoválták. A falu maga is látnivaló, rengeteg 20. század eleji ház van. Szép a táj is, hiszen a falucska völgyben fekszik, erdőkkel, mezőkkel körülötte. A vadvilág és a friss levegő lenyűgöző, a víz tiszta.

Jegyzetek

További információk

Maros megye települései
Udvarhely vármegye települései
Szombatfalva

Szombatfalva (románul Sâmbătești) egykor önálló község, ma Székelyudvarhely városrésze Romániában, Erdélyben, Hargita megyében. A város központjától 1,5 km-re északnyugatra, a Nagy-Küküllő jobb partján fekszik.

Története 
1333-ban Szentgyörgy néven említették először. Mai nevén először 1497-ben említették. 1895-ben csatolták Székelyudvarhelyhez.

Szent Györgynek szentelt római katolikus temploma 1796-ban épült.

Itt áll az Ugron család kúriája, amely 1853-ban Jókait is vendégül látta. A Kós Károly által tervezett házban itt élt az 1940-es évekig Nyirő József és felesége.

Itt született 1847. április 15-én Ugron Gábor a Ricciotti Garibaldi-légió tagja, országgyűlési képviselő.

Székelyudvarhely
Városrészek
Szotyor

Szotyor (románul Coșeni) falu Romániában Kovászna megyében. Sepsiszentgyörgytől 6 km-re délre az Olt bal oldali teraszán fekszik, Sepsiszentgyörgyhöz tartozik.

Története
1448-ban Zwtjyor néven említik először. Mai templomától északra feküdt régi lebontott erődített temploma, amely 1463-ban már állt.Ezt bizonyítja a mai református templomban található harang felirata is: O REX GLORIAE VENI CUM PACE 1427. A mai templom 1825-ben épült. Határában széntelepek vannak és kénes gyógyvizek törnek fel.
1910-ben 423, túlnyomórészt magyar lakosa volt. A trianoni békeszerződésig Háromszék vármegye Sepsi járásához tartozott.
1992-ben 497 lakosából 479 magyar és 18 román volt.

Híres emberek
 Itt született 1767-ben Szotyori József balneológus orvos, kórházalapító.
 Itt született 1843-ban Nagy Gergely író, történész.
 Itt született Nagy Elek (1799–1872), honvéd alezredes.
 Itt élt és halt meg Vajna Terézia szotyori Nagy Tamásné, 1849-es hősnő.

Hivatkozások

Külső hivatkozások
 Szotyori temető

Kovászna megye települései
Háromszék települései
Szörcse

Szörcse (románul Surcea) falu Romániában Kovászna megyében.

Fekvése
Szörcse falu a székelyföldi Mezőföldön, Tamásfalva (Székelytamásfalva) és Orbaitelek között helyezkedik el.

Kézdivásárhelytől 16 km-re délnyugatra a Feketeügy bal partján fekszik. Zabola községhez tartozik.

Története
A falu valószínűleg már Szent István korában létezett. 1567-ben Zeoche néven említik. Régi református fatemploma 1634-ben már állott, ezt 1833-ban lebontották, helyére építették 1840-ben a mai református templomot.
1910-ben 623 lakosából 1 kivételével mind magyarok. A trianoni békeszerződésig Háromszék vármegye Orbai járásához tartozott. 1992-ben 624 lakosából 617 magyar, 5 román, 1 német volt.

Hivatkozások

Kovászna megye települései
Háromszék vármegye települései
Szövérd

Szövérd (románul Suveica, németül Magerau) falu Romániában Maros megyében.

Fekvése
A falu Marosvásárhelytől 17 km-re délkeletre, a Göcsi- és az Andráspataka völgyfőjében, az Őr-hegy lábánál fekszik, Ákosfalvához tartozik.
Szomszédai: 
Göcs, Harasztkerék, Balavásár, Gyulakuta
A faluban 187 házszám található, ebből kb 25-30 lakatlan, kb 10-15 hétvégi ház, a többi lakott.
A falu temetője  az egyik legmagasabb dombján található, ahonnan belátható az egész környék.

Története
1332-ben Zoverd néven említik először. 1332-ben már volt temploma. Református temploma 1804 és 1806 között épült.
1910-ben 609 lakosából 599 magyar volt. A trianoni békeszerződésig Maros-Torda vármegye Marosi alsó járásához tartozott. 1992-ben 296 lakosából 284 magyar, 11 cigány és 1 román volt.

Népessége
Legutóbbi felmérés szerint a falu lakossága 166 fő, amely a következőképpen oszlik meg: 
 aktív lakosság= 45
 nyugdíjas lakosság= 95
 gyerekek száma= 24

Kulturális és spirituális élet

Az egyházi életet a faluban élő református lelkész ápolja. Az iskolát holland segítséggel építették újjá, benne az 1-4 osztályos diákok száma 9, az óvodások száma 10. Az 5-8 osztályosok Ákosfalvára járnak iskolabusszal. 
A falu elöregedése miatt kis mértékű a kulturális tevékenység.

Infrastruktúra

A faluban megtalálhatóak az infrastrukturális szolgáltatások, mint a földgáz, az elektromos áram, az utak aszfalttal burkolása még kissé hiányos.

Politikai élet
A településnek egy tanácsosa van, aki havonta a község gyűlésein részt vesz és megpróbálja elintézni a falubeliek gondjait.

Gazdasága

A falu lakosai nagyrészt nyugdíjasok, illetve mezőgazdasággal foglalkoznak. Van néhány vállalkozó, illetve napszámosok. A település lakóinak egy része Marosvásárhelyre jár be dolgozni. 
Két kis bolt látja el a falu lakosait.

Mezőgazdaság
A földek nagy része parlagon van.
A gazdáknál kevés a traktor, a lovak száma is mindössze 10-15. 
A zöldségtermesztés, állattenyésztés, méhészet és szőlőtermesztés ágazatában folyik megemlíthető mértékű gazdálkodás.

Híres emberek
 Itt született Szövérdi Bálint az 1467-ben Mátyás ellen szerkesztett okmány egyik első aláírója. 
 Innen származik a nagy hagyományú, magas méltóságokra emelkedett szövérdi Gáspár család.

Hivatkozások

Maros megye települései
Táblás

Táblás (románul Dupuș, németül Tobsdorf): falu Romániában Szeben megyében. Közigazgatásilag Ecel községhez tartozik.

Története 
Medgyestől 15 km-re délkeletre fekszik. 1258-ban Tóbiásfalva néven említik először. Szász evangélikus temploma 15. századi. 1899-ben visszakapta régi Tóbiásfalva nevét.
1910-ben 575, többségben német lakosa volt, jelentős román kisebbséggel. A trianoni békeszerződésig Nagy-Küküllő vármegye Medgyesi járásához tartozott.

Itt születtek, itt éltek
 Josef Barth  flórakutató, evangélikus lelkész 1833. október 19-én itt született.

Hivatkozások 

Szeben megye települései
Nagy-Küküllő vármegye települései
Tancs

Tancs (románul Tonciu, németül Tesch) falu Romániában Maros megyében.

Fekvése
Szászrégentől 15 km-re nyugatra az Egres-patak mellett fekszik. Faragó községhez tartozik.

Története
1439-ben Tats néven említik először. Református temploma középkori eredetű, a 15. században épülhetett, 1663-ban megújították.
1910-ben 757, túlnyomórészt magyar lakosa volt. A trianoni békeszerződésig  Kolozs vármegye  Tekei járásához tartozott, a második bécsi döntés után 1944-ig Maros-Torda vármegye része.
1992-ben 734 lakosából 468 cigány, 183 magyar, 83 román volt. 640 református, 77 ortodox lakos. 2011-ben 954 lakosából 641 cigány, 206 magyar és 86 román volt.

Források

Hivatkozások

Maros megye települései
Tárnokszentgyörgy

Tárnokszentgyörgy (1899-ig Kincstár-Szentgyörgy, románul Sângeorge, szerbül Sveti Gjuraj), falu Romániában, Temes megyében.

Fekvése 
Dettától 12 km-re keletre fekszik, Birdához tartozik.

Története 
Egykori vára 1335-ben a nagylaki Jánki családé volt, 1427-ben Nagymihályi Albert vránai perjel és fiai kapták adományul. Felszíni nyoma nem maradt.
1910-ben 603, többségben szerb lakosa volt, jelentős román kisebbséggel. A trianoni békeszerződésig Temes vármegye Dettai járásához tartozott.

Jegyzetek

Temes megye települései
Szent György nevét viselő települések
Temes vármegye települései
Tekerőpatak

Tekerőpatak (románul Valea Strâmbă) falu  Romániában, Hargita megyében. Gyergyóújfaluhoz tartozik.

Fekvése
Gyergyószentmiklóstól 3 km-re délre fekszik.

Nevének eredete
A falun átfolyó patakról kapta a nevét, amely nevéhez híven hol itt, hol ott bukkan fel. A patak tulajdonképpen az Alsó- és Felső-Visszafolyó-patak egyesüléséből keletkezett. A falunak sokszor az ivóvíz hiánya okoz gondot, mivel a patak száraz időben elapad és kutat ásni itt nem lehet.

Története
A településnek gótikus temploma volt, amely a tatárjárás idején megsemmisült. 1569-ben Thekerewpatak néven említik. 1568-ban épült kápolnáját a török 1661-ben elpusztította. A helyette épített pedig 1724-ig állt fenn.

Temploma 1724–1734 között épült, miután plébániája 1724-ben önálló lett. 1801-ben a falu harmadával együtt leégett, majd 1838-ra újjáépítették és Keresztelő Szent János tiszteletére szentelték.

Határában egy kis Szent Róza kápolna épült 1760-ban melyet az 1602. évi pestis áldozatainak emlékére a Gáborffiak emeltettek.

1705-ben Acton tábornok császári serege dúlta fel, 1719-ben pestis pusztította. 1764-ben az I. székely gyalogezred parancsnoki székhelye lett. A falut 1801-ben, 1883-ban és 1900-ban tűzvész pusztította. 1896-ban nagyközég lett, de 1918-ban Vaslábhoz csatolták. 1968-ig önálló község volt, ma közigazgatásilag Újfaluhoz tartozik.

1910-ben 2650 lakosából 2116 magyar és 50 román volt. A trianoni békeszerződésig Csík vármegye Gyergyószentmiklósi járásához tartozott. 1992-ben 1465 lakosából 1292 magyar, 157 cigány és 16 román volt.

Nevezetességei
 A Súgó-barlang a Sipos-kő délnyugati nyúlványában húzódik. Már a 19. században ismerték a cseppkőbarlangot, ahol állítólag aranyat is találtak. A gyakori látogatók cseppköveit letördelték.

Jegyzetek

Hargita megye települései
Gyergyószék települései
Telekfalva

Telekfalva (románul Teleac) falu Romániában Hargita megyében.

Fekvése
Községközpontjától Felsőboldogfalvától 9 km-re fekszik a Somos aljában.

Története
A hagyomány szerint a bágyi várból ide települt Balázs vitéz első telkéről kapta nevét. Később a tatárok által elpusztított Tamafalva lakói is ide telepedtek. A falutól északra eső Somoserdő sziklaoldalába védbarlangokat véstek és azokat külső védművekkel is ellátták.
A falunak 1910-ben 340, 1992-ben 269 magyar lakosa volt. A trianoni békeszerződésig Udvarhely vármegye Homoródi járásához tartozott.

Látnivalók

 Református temploma 1804 és 1816 között épült, de valószínűleg középkori eredetű. Régi templomát 1802-ben földrengés pusztította el, majd 1977-ben a mait is földrengés rongálta meg.
 A telekfalvi barlangcsoport egyike a legnagyobb és legépebben fennmaradt Udvarhely környéki mesterségesen létrehozott barlangoknak. A falutól északra emelkedő Somoserdő fölötti pontuszi konglomerátum sziklaoldalba három barlang mélyed, ahová a hagyományok szerint a falu és a környék lakói menekültek a török támadások idején. A barlangok több "kamrából" állnak, közülük egy, több mint 150 négyzetméter alapterületű. 2007 májusában ásatások folytak a székelyudvarhelyi Haáz Rezső Múzeum szervezésében.

Híres emberek 

Itt született 1942. szeptember 7-én Gellérd Lajos a Brassói Lapok főszerkesztője.

Hivatkozások

Hargita megye települései
Udvarhely vármegye települései
Temesság

Temesság (románul Șag, németül Dreispitz, korábban Schag) falu Romániában Temes megyében, Temesság község központja. 2004-ben az addig hozzá tartozó Parác falu önálló községgé alakult.

Fekvése 
Temesvártól 10 km-re délre fekszik.

Története 
1333-ban Oyczewsagi néven említik először. A török korban vára volt, melyet 1552-ben Ali pasa foglalt el. 

1791-ben németek telepedtek meg itt. 1910-ben 2124, többségben német lakosa volt, jelentős román és magyar kisebbséggel. A trianoni békeszerződésig Temes vármegye Központi járásához tartozott. 

1992-ben társközségével együtt 4006 lakosából 3060 román, 550 magyar, 233 német és 61 cigány volt.

Népesség

Közlekedés 
A települést érinti a Temesvár–Alsósztamora-Temesmóra-vasútvonal.

Jegyzetek 

Temes megye települései
Tibód

Tibód (románul Tibod) falu Romániában Hargita megyében.

Fekvése
Tibód Románia középső részén, Kelet-Erdélyben, Székelyföld központi részén, a hajdani Udvarhelyszék vármegye északkeleti felében, a mai Hargita megyében terül el. Székelyudvarhelytől északnyugat irányba (7 km), a 13 A jelzésű műútból leágazó 14-es számú községi úton közelíthető meg, amely a Bosnyák-patak völgyét követi.

Nevének eredete
A falu a hagyomány szerint Örs vezér Tibold nevű fiáról kapta a nevét.

Története
Határában gazdag római pénzlelet, római castrum és út maradványai kerültek elő. 1910-ben 140, 1992-ben 192 magyar lakosa volt. A trianoni békeszerződésig Udvarhely vármegye Udvarhelyi járásához tartozott.

Látnivalók
Kápolnáját 1764-ben a Török család építtette Szent Erzsébet tiszteletére. Itt született a család több neves tagja.

Hivatkozások

Hargita megye települései
Udvarhely vármegye települései
Toldalag

Toldalag (románul Toldal) falu a Székelyföldön, Erdélyben, a mai Romániában, Maros megyében.

Fekvése
Marosvásárhelytől 29 km-re északra a Sár-patak bal partján fekszik, Vajdaszentivány községhez tartozik.

Nevének eredete
Neve a magyar toldani igéből való és itt hozzátoldott birtokrészt jelent.

Története
1268-ban Toldalagh néven említik először. A Mindenszentek tiszteletére szentelt templomát 1471-ben említik először. Mai református temploma valószínűleg ennek újjáépítésével 1776-ban épült.
1910-ben 644, többségben román lakosa volt, jelentős magyar 
kisebbséggel. A trianoni békeszerződésig Maros-Torda vármegye Régeni alsó járásához tartozott. 1992-ben 356 lakosából 182 román, 153 magyar, 21 cigány volt.

Jegyzetek  

Maros megye települései
Maros-Torda vármegye települései
Tompaháza

Tompaháza (románul Rădești, az 1920-as évek közepéig Tâmpăhaza, németül Thomaskirch) falu Romániában, Erdélyben, Fehér megyében.

Fekvése 
Nagyenyedtől 7 km-re délre, a Maros bal partján fekszik.

Nevének eredete 
1439-ben Thompahaza néven említik először. Mai román nevét a falu szülötte, az 1920-ban Max Goldstein által a bukaresti szenátusban meggyilkolt Demetriu Radu nagyváradi görögkatolikus püspök emlékére adták. A püspököt a falu görögkatolikus templomában temették el.

Története 
1751-ben öt ház és a templom kivételével leégett.

A falu 1911-ben megjelent monográfiája érdekes képet ad lakói életmódjának változásáról. A 19. század közepén épített házak általában háromosztatúak voltak, lakószobából, pitvarból és kamrából álltak. Alapzatuk kőből, a fal fából készült, a tetőt szalmával fedték. Az ágy kb. egy méter magas volt és a szegényebbek maguk készítették deszkából. Az ágy fölötti hosszú rúdra csak díszítésül szolgáló, hozományba kapott törülközőket, párnahajakat akasztottak. Télen az ágy alatt szállásolták el a féltettebb háziállatokat. A szoba berendezéséhez tartozott még a láda, a tálas és a lóca. A falra ikonokat, esetleg tükröt akasztottak. 1910-ben a faluban a 38 cserépfedelű kőház mellett 46 ilyen faház állt, de a szegényebbek még ekkor is ilyet építettek.

Először a várost járt, módosabb gazdák között kezdett kialakulni a tisztaszoba igénye. Az új házakból majdnem teljesen eltűnt az ágy fölötti rúd és a régi bútorokat részben „urasabb” bútorokra cserélték. A kemencét takaréktűzhellyel váltották fel. Faggyú- vagy viaszgyertya helyett petróleumot használtak világításra. A kerteket és az udvarokat előbb sövény- vagy töviskerítéssel, később deszkakerítéssel vették körül. Az utcakapukat gyakran szépen megmunkált félfákkal és tetőkkel látták el. A házak többségében már csak két generáció élt – korábban gyakori volt, hogy a megnősült fiú vagy fiúk családjukkal a szüleik házában maradtak.

1912-ben hozzácsatolták Marosújfalut (Szászújfalu). Fehér, majd Alsófehér vármegyéhez tartozott.

Itt született 1859-ben Alexandru Bobescu, aki 1899-ben, Craiovában megalapította az első román operett-társulatot.

Népessége 
 1850-ben 342 lakosából 306 volt román és 28 magyar nemzetiségű; 314 görögkatolikus és 27 református vallású.
 1900-ban 419 lakosából 399 volt román és 15 magyar anyanyelvű; 403 görögkatolikus és 10 református vallású.
 2002-ben 719 lakosából 638 volt román, 66 magyar és 14 cigány nemzetiségű; 485 ortodox, 162 görögkatolikus és 66 református vallású.

Látnivalók 
 A szászújfalusi református templom eredetileg a 13. század második felében épült, de későbbi gótikus átalakítás nyomai is látszanak rajta. A hajó délkeleti sarkába római kori sírkövet építettek. Különlegesen karcsú, faerkélyes tornya és kazettás mennyezete 1744-ből valók. A középkő kazetta Bogdány Péterné Donát Ilona és fia, Bogdány Péter nevét őrzi. Szószékét 1774-ben Bogdány Anna emeltette.

Jegyzetek

Források 
 Iacob Radu: Biserica S. Unirii din Tâmpǎhaza-Uifalǎu. Satele și poporul. Monografie istoricǎ, Oradea-Mare 1911.

Kapcsolódó szócikkek
Marosújfalu

Képek 

Fehér megye települései
Alsó-Fehér vármegye települései
Tordaszentlászló

Tordaszentlászló (románul Săvădisla) falu Romániában Kolozs megyében, az azonos nevű község központja.

Fekvése
Kolozsvártól 23 km-re délnyugatra, a Hesdát-patak mellett fekvő település.

Története
1332-ben Sancto Ladislao néven említik először. A hagyomány szerint Szent László a kunok feletti győzelem után itt telepítette le harcosait.

A trianoni békeszerződésig Torda-Aranyos vármegye Alsójárai járásához tartozott.
1910-ben 1464, túlnyomórészt magyar lakosa volt.

Lakossága
1992-ben Tordaszentlászló község (Tordaszentlászló falu és a hozzá tartozó társfalvak) 4777 lakosából 2484 magyar, 2247 román és 45 cigány volt.

2002-ben Tordaszentlászló település lakossága 1074 fő, ebből magyar 970, román 98, cigány 6.

2011-ben 1071 lakost számláltak össze, melyből magyar 955, román 99, cigány 4 fő.

Látnivalók
A reformáció korától túlnyomó részt református falu mai temploma 1888-ban épült.
A régi, 13. században épült templom alapja a temetődombon található, néhány záróköve és faragott boltíve ma is megtekinthető az úrasztala alatti padlóba építve illetve a templomkertben.
Érdekesség a Szent László pénze, ami nagy mennyiségben található a falu környékén: ezek megkövesedett Nummulitesek (nagyméretű egysejtűek), viszont a legenda szerint Szent László imája következtében kővé változott aranypénzek.
Június 27-én, Szent László napján itt tartják a Szent László-napi kórustalálkozót, amely egész Erdély legrangosabb ilyen eseménye, és még Magyarországról is érkeznek ide fellépő kórusok.
Jósika–Mikes–Széchenyi-kastély
Ugyanitt látható a Kalotaszegi Tájmúzeum is, amely Kalotaszeg teljes tárgyi néprajzát gyűjti.

Híres emberek

 Itt született 1878. május 25-én Györkös Ferenc színműíró.
 Itt született 1935. november 2-án Palocsay Zsigmond költő.
 Itt született 1940. március 3-án Köntös-Szabó Zoltán író.
 Itt született 1922. július 18-án Györkös Mányi Albert zenetanár, festőművész.

Testvértelepülések 
 Hosszúhetény, Borsosberény, Hejce, Debrőd, Dályhegy, Hodos, Tác

Hivatkozások

Kolozs megye települései
Kalotaszeg
Szent László nevét viselő települések
Hosszúhetény testvértelepülései
Torda-Aranyos vármegye települései
Tordatúr

Tordatúr, 1911-ig Túr (románul Tureni, korábban Tur) falu Romániában, Kolozs megyében, az azonos nevű község központja.

Fekvése
Kolozsvártól 15 km-re délkeletre, Tordától 9 km-re északnyugatra, az A3-as autópálya mellett fekszik.

Nevének eredete
A Túri-patak nevét először ugyan csak 1865-ben említették, mégis valószínű, hogy a falu a víznévről kapta a nevét. Ebben az esetben azonos eredetű lehet a Túr folyó nevével. Előtagja onnan származik, hogy Torda vármegyéhez tartozott és már a helységnévrendezés előtt is használták. Az első írásos adat 1276-ból való a névre (Thur).

Története
A középkorban magyar lakosságú falu volt. A határában feküdt a később elpusztult Tadek (először 1270), Tonkháza (1356), Setétberek (1366), Hunyad (1424) és Baromlak (1444) falu. Az önálló Erdélyi Fejedelemség korában jelentős kisnemesi közösség lakta. Római katolikus plébániája 1827-ben alakult. Torda, 1876 és 1919 között Torda-Aranyos vármegyéhez tartozott.

Három falurésze: a délkeleti, a hasadék menti domboldalakon elterülő Doszuj, az Országútja vagy Felszeg és keleten a Szityija vagy Alszeg.

A hasadék északi bejáratánál 1952 és 1994 között mészkőbánya üzemelt.

Népessége
 1850-ben 1016 lakosból 488 volt román, 462 magyar és 55 cigány nemzetiségű; 533 görögkatolikus, 202 református, 174 unitárius és 98 római katolikus vallású.
 1900-ban 1134 lakosából 637 volt magyar és 497 román anyanyelvű; 508 görögkatolikus, 260 református, 236 unitárius, 109 római katolikus és 14 zsidó vallású. A lakosság 35%-a tudott írni-olvasni, a román anyanyelvűek 54%-a beszélt magyarul.
 2002-ben 1027 lakosából 530 volt román és 497 magyar anyanyelvű; 491 ortodox, 224 református, 183 unitárius, 82 római katolikus és 27 baptista vallású.
 2011-ben 929 lakosából 459 volt magyar, 437 román anyanyelvű.

Látnivalók
 A falu határában van a Túri-hasadék vadregényes sziklaszurdoka.
 Református temploma 1727-ben épült, az 1970-es években Debreczeni László vezetésével újították fel.
 Az unitárius templomot 1831-ben, tornyát 1906-ban építették. Korábban középkori plébániatemplomát is az unitáriusok birtokolták.
 Római katolikus temploma 1842-ben épült és legutóbb a 2000-es években újították. Itt őrzik Erdély legrégibb Madonna-szobrát, amely a 14. században készült.

Híres emberek
 Itt született 1869. december 6-án Józan Miklós unitárius püspök, költő, műfordító.
 Itt született 1889. december 31-én Finta Gerő költő, műfordító, Finta József építész édesapja.
 Itt született 1893. június 4-én Kovács Gyula altábornagy, a Magyar 2. hadsereg vezérkari főnöke.

Jegyzetek

 Czárán Gyula: Túr és a Túri hasadék. Erdély, 1906, 13–21. o.
 Tibád Levente: Tordatúr helynevei. Nyelv- és Irodalomtudományi Közlemények, 1972, 2. sz.

Külső hivatkozások
 Orbán Balázs: Torda város és környéke

Képek

Kolozs megye települései
Torda-Aranyos vármegye települései
Torockószentgyörgy

Torockószentgyörgy (románul Coltești, németül Sankt Georgen) falu Romániában, Fehér megyében. Közigazgatásilag Torockóhoz tartozik.

Fekvése 
Nagyenyedtől 20 km-re északnyugatra fekszik.

Története 

1470-ben említik. A falutól keletre levő Székelykő Várkő nevű magaslatán állnak várának romjai. Lakótornya 1253 és 1272 közt épült, alsó részei 1470 körül épültek. 1514-ben a keresztesek felégették. 1704-ben Tiege csapatai megostromolták és elfoglalták, majd felrobbantották, azóta pusztul.

1910-ben 983, túlnyomórészt magyar lakosa volt. A trianoni békeszerződésig Torda-Aranyos vármegye Torockói járásához tartozott.

Híres emberek 
 Itt született Brassai Sámuel, Erdély nagy polihisztora, szülőházát emléktábla jelöli.
 Itt született Gáspár János, erdélyi pedagógus és nyelvész (1816–1892)
 Itt született és itt hunyt el Gergely János botanikus, egyetemi oktató (1928–1989).
 Itt született 1946-ban Tamás Simon színművész.

Jegyzetek

Források 
 A vár története

További információk 
 Benedek Elek meséje
 Torockószetgyörgy bemutató
 Képek a Torockószentgyörgyről a www.erdely-szep.hu honlapon
  Horváth Ferenc (Nagykörű) által készített képek  (2007)
 Hereditatum - online műemlék adatbázis
 A Torockószentgyörgyi vár

Fehér megye települései
Aranyosszék települései
Szent György nevét viselő települések
Sitka

Sitka (ejtsd: szitka, tlingitül Sheetʼká, cirill betűkkel Ситка [Szitka]) város az Amerikai Egyesült Államokban, Alaszka délkeleti részén. A csendes-óceáni Baranov-sziget nyugati partján és a Japonski-szigeten fekszik. Korábban Novoarhangelszk (Ново-Архангельск, am. Új-Arhangelszk) néven Orosz-Amerika fővárosa, majd 1867-től 1906-ig Alaszka székhelye volt. Önálló közigazgatási egység (ún. borough). Neve a tlingit shee atika kifejezésből származik, jelentése "a Shee-n [a Baranov-sziget neve] kívül lakók". 2000-ben lakossága 8835 fő volt, az állam ötödik legnagyobb városa.

Novoarhangelszket Orosz-Amerika kormányzója, Alekszandr Baranov alapította, 1799-ben. Az akkori város a mai Old Harbor kerületre terjedt ki. 1802-ben egy csoport tlingit elpusztította, ezután mai helyén épült újjá. Az oroszok 1804-ben újra összecsaptak a tilngitekkel, és legyőzték őket; majd 1822-ig fokozatosan kitelepítették az őslakosokat a területről. A 19. század középső harmadában Sitka volt a legjelentősebb kereskedelmi kikötő Észak-Amerika csendes-óceáni partján, a szőrmevadászok áruja innen jutott el az európai és ázsiai piacokra.

1867. október 18-án Sitkában az amerikai zászló ünnepélyes felvonásával vált Alaszka orosz felségterületből hivatalosan is az Amerikai Egyesült Államok territóriumává. A klondike-i aranylázig az amerikai államot mindössze a Sitkában szolgáló vámtisztviselő képviselte. 1906-ban Alaszka fővárosa Juneau lett.

A Japonski-szigeten található a repülőtér és az Alaszkai Egyetem campusa. A második világháború alatt az USA Haditengerészete légibázist épített ki a szigeten, és mintegy harmincezer katonát állomásoztatott itt; a bázis épületeit ma egy gimnázium és a parti őrség használja. A szigetet az 1972-ben készült O'Connell híd köti össze a Baranov-szigettel.

A Kruzov-szigeten található a mindössze 970 m magas Mount Edgecumbe, egy régóta kialudt vulkán (utolsó kitörése mintegy 3800 évvel ezelőtt lehetett).

Látnivalók 
 Castle Hill – A magaslaton eredetileg tlingit erősség állt, majd az oroszok is beépítették. Itt volt az 1837-ben épült Baranof's Castle, melynél az ünnepélyes zászló le- és felvonást rendezték Alaszka átadásakor (a ház 1898-ban leégett).
 Russian Blockhouse – Az egykori orosz erődítmény hű másolata.
 Russian Bishop's House – A legrégebbi épen maradt épület az orosz időkből, 1842-ben készült az ortodox egyház püspöke részére; az ő lakása mellett azonban kápolna és iskola is van benne.
 Sitka National Historical Park – A tlingitek lakóhelyét, erődítményét és a sitkai csatát bemutató emlékpark.
 Szent Mihály Székesegyház – 1844-48 között épült. 1966-ban leégett, de az eredeti tervek szerint, és a megmenekült darabok felhasználásával újraépítették.

Híres emberek 
Itt született Annie Furuhjelm (1859–1937) finn újságíró, feminista és írónő, a  nemzet szolgálatáért Finnország Fehér Rózsájának díjazottja

Testvérvárosok 
  Nemuro, Japán

Jegyzetek

További információk 
 Hivatalos honlap 
 alaskaonline.org – Sitka 
 Sitka Convention & Visitors Bureau 
 Térképek a turisztikai látnivalókkal: sitka.org – travelsitka.com 
 Sitka Military History 
 Virtuális városnézés 
 Két webkamera 

Alaszka települései
Allotrópia

Egy kémiai elemnek azonos halmazállapotú, de többféle molekulaszerkezetű vagy különböző kristályszerkezetű változatban való előfordulását allotrópiának nevezzük. Az allotrop módosulatokban az atomok elrendeződése eltérő.

Az allotrópiára jó példa a szén, amelynek módosulatai a grafit, a gyémánt és a fullerének; az oxigén kétatomos és háromatomos molekulája (az ózon); a monoklin és rombos, ill. amorf kén; a vörös- és a fehérfoszfor. Az allotrop módosulatok fizikai és kémiai tulajdonságai (szín, sűrűség, olvadáspont, reakcióképesség stb.) eltérőek. Hasonló jelenség a kémiai vegyületek polimorfiája.

A kohászatban nagy jelentőséggel bír: a hőmérséklet (vagy a nyomás) változásával több fém atomjai is más-más kristályszerkezetben stabilak. A hőmérséklet növelésével az allotrop átalakulások egyre „lazább”, „nyitottabb” módosulatokat hoznak létre. Ez a folyamat a fém megolvadásával, majd a gázzá alakulásával folytatódik.

A legnagyobb gyakorlati jelentősége a színvas allotrópiájának, nevezetesen a ferrit-ausztenit átalakulásnak van, mert ez határozza meg az acél tulajdonságait. Ezen alapul az acélok edzhetősége.

Az ónpestis az ón allotrópiájának következménye; ha a tetragonális rácsú ónt kb. 13 °C alá hűtjük, rácsszerkezete (nagyon lassan) a gyémántéhoz hasonlóvá válik, ez az ún. szürke ón. A fajtérfogat változása feszültségeket kelt, és a tárgy szétporlik (mint például a középkori templomok ón orgonasípjai). A pestis elnevezés arra utal, hogy az egyik tárgyon megindult folyamat átvihető a másikra. Az ónpestis ötvözéssel küszöbölhető ki.

Szóeredet 
Az allotrópia elnevezés a görög άλλος (allosz, jelentése más) és τρόπος (troposz, jelentése mód, helyzet) szóból származik.

Jegyzetek 

Fázisállapotok
Tótfalud

Tótfalud (románul Tăuti, németül Ratzenhaus) falu Romániában Fehér megyében.

Fekvése 
Gyulafehérvártól 13 km-re északnyugatra az Ompoly jobb partján fekszik, Metesdhez tartozik, melytől 4 km-re keletre van.

Története 
A falu feletti Szentmihálykő csúcson állnak várának maradványai. Római castrum felhasználásával Péter erdélyi püspök építtette 1276 és 1299 között. Pusztulásának körülményei ismeretlenek. A múlt század végén két szobája még épen állott, ma csak alapfalai látszanak.
1910-ben 665, túlnyomórészt román lakosa volt. A trianoni békeszerződésig Alsó-Fehér vármegye Magyarigeni járásához tartozott.

Jegyzetek 

Totfalud
Alsó-Fehér vármegye települései
Tótvárad

Tótvárad (románul Vărădia de Mureș) falu Romániában, Arad megyében.

Fekvése 
Soborsintól 7 km-re nyugatra, a Maros jobb partján fekszik. Szád és Váradalja (helyenként Váradja) községek összeolvadásából keletkezett.

Története 
Várát, amit az első források hol Szádia, hol Váradja néven említenek, a 15. században a Garaiak építették. 1551-ben elfoglalta a török, 1595-ben erdélyi hadak foglalták vissza, de 1614-ben Bethlen Gábor átadta a töröknek, akik helyreállították. 1693-ban szabadult fel, egy ideig járási székhely volt. 1709-ben a császáriak felrobbantották. Alapfalai a falu feletti Várhegyen még láthatók.

A falunak 1910-ben 1103, többségben román lakosa volt, jelentős magyar kisebbséggel. A trianoni békeszerződésig Arad vármegye Máriaradnai járásához tartozott. 

1992-ben társközségeivel együtt 2279 lakosából 2261 román, 11 magyar, 3 német volt.

A 2002-es népszámláláskor 721 lakosa közül 705 fő (97,8%) román, 12 fő (1,7%) ukrán, 4 (0,6%) magyar nemzetiségű volt.

Jegyzetek

Források 

Arad megye települései
Arad vármegye települései
Törcsvár

Törcsvár (románul Bran, korábban Bran-Poarta, németül Türzdorf, szászul Tölzburg) falu Romániában, Brassó megyében.

Nevének eredete 
Neve a szláv Trk személynévből származik. A román Bran szláv eredetű román személynévből származik.

Fekvése 
Brassótól 27 km-re délnyugatra, a Törcsvári-szorosban fekszik.

Története 

A vár a Törcsvári-szorost, a Déli-Kárpátok egyik legfontosabb szorosát védelmezte. 1211 és 1215 között a német lovagok építették, melyet kiűzésük után a király, II. András leromboltatott. 1377-ben a várat újjáépítették. Zsigmond 1395-ben I. Mircea havasalföldi fejedelemnek adta, de 1419-ben annak halála után visszavette. Ezután a székely ispánsághoz tartozott. 1530-ban Mózes vajda csapatai ostromolták, de a székelyek Dénes várnagy vezetésével megvédték. 1568-tól Brassó városának birtoka lett. 1660-ban II. Rákóczi György fejedelem katonái az éj leple alatt foglalták el. 1690-ben Thököly ostromolta, de a császáriak felmentették.

1910-ben 1136, többségben román lakosa volt, jelentős magyar kisebbséggel. A trianoni békeszerződésig Fogaras vármegye Törcsvári járásának székhelye volt. 1916-ban IV. Károly király Zita királynénak adta, majd 1918-ban Mária román királyné birtoka lett. Királyi nyaralóhely volt, ma a királyi műgyűjtemény látható benne.

1992-ben társközségeivel együtt 5692 lakosából 5678 fő román, 9 magyar, 4 német volt.

Látnivalók 

A Törcsvári-szoros előtt áll egy 100 m magas hegyen a Törcsvári kastély, Erdély egyik legépebb, középkori jellegét is megőrző vára. Dongaboltozatos szobáiban ma múzeum működik, ahol a vár eredeti felszerelése mellett a román királyi család műgyűjteményének darabjait mutatják be. A popkultúra Drakula gróf lakhelyeként tartja számon.

Törcsvárnak egy elővára is volt a völgyben, mely a szorost zárta le. A hágó útja keresztülhaladt rajta, így itt ellenőrizték, vámolták az országba érkezőket. Gazdasági-, és lakóépületek is álltak benne, mivel a felsővár túl kicsi volt ezek elhelyezésére. Az elővár lőréses falaiból még napjainkban is jelentős részek állnak, melyek jól érzékeltetik egykori kiterjedését.

Képgaléria 
 Képek Törcsvárról a www.erdely-szep.hu honlapon
 Képek Törcsvárról az Erdélyi képek honlapon: https://web.archive.org/web/20170302194551/http://erdelyikepek.hu/site/torcsvar-bran-kastely-drakula-katelya/

Lásd még 
 Törcsvári kastély

Jegyzetek

Források 
 Kiss Gábor: Erdélyi várak, várkastélyok. Bp. 1987. 136-144.
 
 Kőváry László: Erdély régiségei és történelmi emlékei. Kolozsvár. 1892. 137-140.
 Csorba Csaba – Marosi Endre – Firon András: Vártúrák Kalauza III. Bp. 1983. 538-540.
 Treiber, Von G. : Die Törzburg
 Csorba Csaba: Legendák nyomában - Törcsvár: a vámpír-Drakula kastélya. Várak, kastélyok, templomok, történelmi és örökségturisztikai folyóirat, 2008. október, 42-45. oldal.

Brassó megye települései
Fogaras vármegye települései
Törökszákos

Törökszákos

Törökszákos (románul Sacoșu Turcesc, szerbül Sakoș) községközpont Romániában, Temes megyében, Temesvártól 20 km-re délkeletre.

Története 
A település a középkorban mezővárosként a Cseri nevet viselte, egykori várát 1443-ban említik. Valószínűleg a török harcokban pusztult el.
1910-ben 1277, többségben román lakosa volt, jelentős magyar kisebbséggel. A trianoni békeszerződésig Temes vármegye Buziásfürdői járásához tartozott. 1992-ben társközségeivel együtt 3037 lakosából 2626 román, 230 magyar, 144 cigány és 30 német volt.

Hivatkozások 

Temes megye települései
Temes vármegye települései
Tusnád

Tusnád (románul Tușnad Sat) falu Romániában Hargita megyében.

Tusnád jelenlegi szerkezete a következő: Szeretszeg, Középtiz, amelyet neveznek még Alszegnek is, Bólya-alja. A jelenlegi Szeretszeg neve volt valamikor Sántaszeg.

Nevének eredete 

Népies magyarázata abból indul ki, hogy környékén sok volt a tó és a nád. Valójában a szláv tozno (= zavaros) szóból származhat és eredetileg víznév volt.
Viszont még él az a magyarázat is, hogy 'tó és nád' (népiesen: tó s nád) amelyből ki alakult a Tusnád név. A tó és nád abból ered hogy Tusnád nádas, lápos, tavas terület még a mai napig is.

Története 

Határában a Vártetőn vaskori és kora középkori vár nyomai látszanak 1421-ben Kézdi Balázs székely serege itt verte vissza a török támadását. Neobarokk temploma 1802 és 1824 között épült egy Árpád-kori kápolna helyére. 1882. szeptember 11-én nagy tűzvész pusztított a faluban. 1849. július 29-30-án csata zajlott itt a honvédsereg és az oroszok között. Ferenc József császár 1852. évi látogatása után Gr. Mikes Benedek és Br. Szentkereszti Zsigmond részvénytársaság szervezésével újraindította a fürdő (Tusnádfürdő) életét. 1910-ben Tusnádújfaluval együtt 2285 lakosa volt.
A trianoni békeszerződésig Csík vármegye Kászonalcsíki járásához tartozott. 1992-ben 904 lakosából 820 magyar, 62 cigány és 22 román volt.

Borvízforrások 
Bagoly borvíz

Látnivalók 
 Várromok a Vártetőn.
 Határában több borvízforrás is található.

Híres emberek 
 Itt született 1769-ben Kovács Miklós erdélyi püspök.
 Itt született 1837-ben Imets Fülöp Jákó kanonok, író, költő, történész.
 Itt született 1877-ben Kultsár András magyar közíró.
 Itt született 1893-ban dr. Ábrahám Ambrus Andor biológus, akadémikus.
 Itt született 1902-ben Betegh Bébi színésznő, szubrett.

Hivatkozások 

Csíkszék települései
Hargita megye települései
Udvarfalva

Udvarfalva (románul Curteni, németül Hofstätten) falu Romániában, Maros megyében.

Fekvése 
A falu a Maros jobb partján, Marosvásárhelytől 7 km-re északkeletre fekszik a Határ-pataka választja el Marosszentannától, amelyhez közigazgatásilag tartozik.

Története 
1332-ben Oduarfalua néven említik először. Ősidők óta lakott hely, határában őskori leletek kerültek elő. Neve onnan van, hogy itt állt egykor a Rozsnyai család udvarháza. A falu egykor a Maros bal partján feküdt, a sorozatos áradások miatt azonban 1786-ban mai helyére költözött. Középkori templomából semmi sem maradt, csakúgy mint az 1735-ig fennállt minorita rendházból sem. A Rozsnyai család ősi fészke, akik 1582-ben kaptak nemességet.

Református temploma 1795-ben, ortodox temploma 1935-ben épült.A mai református templom 2019-ben lett felújítva. 1910-ben 654 lakosából 611 magyar, 33 román volt. A trianoni békeszerződésig Maros-Torda vármegye Marosi felső járásához tartozott. 1992-ben 881 lakosából 859 magyar és 22 román.

Hivatkozások 

Maros megye települései
Marosszék települései
Ugra (Románia)

Ugra (vagy Szászugra, románul Ungra, németül Galt) falu Romániában, Erdélyben, Brassó megyében.

Fekvése 
A történeti Királyföld keleti szélén, Fogarastól 40 km-re északkeletre, az Olt jobb partján fekszik.

Története 
Először 1211-ben, Noilgiant néven, majd 1222-ben Noilat, 1366-ban Ugra, 1400-ban Galt, 1488-ban Gald, 1532-ben Galde néven említették. Mellette a rómaiak castrumot építettek, amely 1211-ig fennmaradt. Szász alapítású település, 1376 és 1493 között a Szentpáli család birtoka volt. 1529–1531-ben lakossága nagy részét a török kiirtotta. Ezután részben székelyekkel, részben szászokkal telepítették újra. Az egyformán evangélikus hitre tért két etnikum közösen vezette a falut. 1658-ban a tatárok teljes népességét kipusztították, ezután ismét vegyes, szász–magyar népességgel települt újjá. A szászok a környező falvakból, a magyarok Halmágyról, Székelyzsomborból és Kóborból érkeztek. Minden harmadik vasárnap magyar nyelvű istentiszteleteket tartottak és rendszeres volt a szászok és magyarok közti komaság. 1701-ben a templomi ülőhelyek feljegyzéséből kiderül, hogy 62 szász és 34 magyar nő élt a településen. A 18. században a magyarok nyelvükben elszászosodtak, de nyomuk megőrződött a magyar eredetű családnevekben, jövevényszavakban és határnevekben.

Kőhalomszékhez, 1876 után Nagy-Küküllő vármegye Kőhalmi járásához tartozott. 1945 után 18 házát a Kőhalmi állomáshoz csatolták.

Népessége 
 1850-ben 1095 lakosából 543 volt német, 336 román és 216 cigány nemzetiségű; 551 ortodox és 541 evangélikus vallású.
 1900-ban 1407 lakosából 680 volt román, 550 német, 142 magyar, 23 cigány és 12 szlovák anyanyelvű; 662 ortodox, 538 evangélikus, 79 római katolikus, 43 unitárius, 37 református, 34 görögkatolikus és 14 zsidó vallású.
 2002-ben 1267 lakosából 707 volt cigány, 487 román, 41 magyar és 31 német nemzetiségű; 1208 ortodox, 25 evangélikus és 18 római katolikus vallású.

Látnivalók 
 Evangélikus erődtemploma eredetileg román stílusú bazilikának épült a 13. században, a római castrum köveinek felhasználásával. Az eredeti templomból fennmaradtak a kórus, a diadalív, a nyugati kapuzat, az egykori torony alatti tér, valamint egy ikerablak nyomai a főhajóban. 1500-ban mellékhajóit lebontották és erődítésekkel vették körül. 1658-ban a tatárok megostromolták, bevették és a falai közé menekült lakosokat felkoncolták. Szalmatetejét 1702-ben zsindelyre cserélték. 1843-ban elbontották valószínűleg középkori eredetű, az 1802-es és 1829-es földrengésben megsérült tornyát és helyette a templomerődön kívül haranglábat építettek. Védőrendszere a kerítőfalon kívül egy kaputoronyból, egy ötszögű bástyából és egy délnyugati toronyból áll.
 Ortodox temploma a 18. században épült.

Híres emberek 
 Itt született Bucur Șchiopu kommunista politikus, mezőgazdasági miniszter.

Jegyzetek 
 Binder Pál: Közös múltunk. Bukarest, 1982

Külső hivatkozások 
 Ugrai szász website 
 Az evangélikus templom a „jupiter.elte.hu”-n 
 díszlepedő 1826-ból a Magyar Néprajzi Múzeum gyűjteményében

Képek 

Brassó megye települései
Nagy-Küküllő vármegye települései
Újegyház

Újegyház (románul Nocrich, németül Leschkirch, vagy Neukirch) falu  Romániában Szeben megyében, az azonos nevű község központja.

Fekvése
Nagyszebentől 34 km-re északkeletre fekszik.

Története
1263-ban Nogrech néven említik először. Nagyméretű szász erődített evangélikus temploma van. Az 1876-os megyerendezésig a kilenc szász szék egyikének, Újegyházszéknek a központja volt. 1910-ben 1243 lakosából 639 német, 351 román és 100 magyar volt. A trianoni békeszerződésig Szeben vármegye Újegyházi járásának székhelye volt. 1992-ben társközségeivel együtt 2495 lakosából 2095 román, 312 cigány, 79 német és 6 magyar volt.

Látnivalók 
 Evangélikus erődtemplom

Híres emberek
 Itt született 1529-ben Andreas Friedsmann erdélyi szász evangélikus lelkész.
 Itt született 1721-ben báró Samuel von Brukenthal, Erdély kormányzója.
 Itt született 1788-ban Johann Karl Albrich, ügyvéd, az erdélyi szász univerzitás jogtanácsosa.

Hivatkozások

Szeben megye települései
Szeben vármegye települései
Újlak (Románia)

Újlak (románul Uilac) falu Romániában Hargita megyében.

Székelykeresztúrtól 14 km-re nyugatra az Újlak-patak völgyében fekszik. Hargita megye legnyugatibb falva. 1301-ben Vilak néven említik először. Ortodox temploma 18. századi, 1905-ben Búnról telepítették át.
1910-ben 140, 1992-ben 29 román lakosa volt. A trianoni békeszerződésig Udvarhely vármegye Székelykeresztúri járásához tartozott.

Hivatkozások

Ujlak
Újpanád

Újpanád, 1910-ig Újpanát (, 1948-ig Pănatul Nou, ) falu Romániában, Arad megyében.

Fekvése
Aradtól 10 km-re északkeletre fekszik.

Nevének eredete
Neve Kiss Lajos szerint személynévi eredetű. Forrása szerinte vagy egy *Pana személynév -d képzős alakja, vagy a pányva szóhoz kötődő személynév lehetett. Először 1315-ben Panad, majd 1495-ben Panath, 1561-ben Paanád néven említették. Az 1786-os telepítéskor Puszta Panat néven szerepel, első pecsétjén, 1788-ban neve Neo Panath, 1808-ban pedig először fordul elő Új-Panád-ként. Román nevét Horeáról kapta.

Története
Először 1315-ben szerepel, amikor Károly Róbert visszaadta Debreceni Dózsa nádornak a Kán László által elfoglalt birtokát. 1333-ban egyházas hely volt, 1486–1506-ban az Országh család sződi váruradalmának tartozéka. 1561-ben még lakott helyként írták össze, de a század második felében elnéptelenedett. A 18. század elején pusztaként szerepelt. 1786–87-ben a kamara 150 házba telepítette római katolikus sváb családokkal, akik főként Lotaringiából és Mainz vidékéről érkeztek. Minden telepes család 13 hold szántót, hat hold rétet és fél hold belsőséget kapott. Melléjük később Glogovácról érkeztek új beköltözők, harminc panádi sváb család viszont 1843-ban részt vett Fakert benépesítésében. A kamarától 1800-ban Gyulay Ignác vásárolta meg, akinek családja a 20. századig határának fő birtokosa maradt. 1923-ban a földreform helyi sváb gazdákat juttatott földhöz. A svábok kivándorlása 1944 szeptemberében kezdődött, amikor a front elől kétszázan menekültek Nyugatra. Nyomukban az ún. családegyesítések már 1950-ben megindultak. 1944 őszén négy-ötszáz román telepest juttattak földhöz a faluban, az 1960-as években pedig a Neudorf falurészben 130 új házat építettek, román beköltözők számára. A főként Németországba kivándorolt svábok 1985-ben hozták létre szövetségüket, és az ezredfordulóig néhány idős emberen kívül minden német anyanyelvű lakosa elhagyta. Egykori gyakoribb családnevei: Plei, Reingruber, Plennert, Beller, Köhler, Rieger, Leptich, Schmalz, Kraemer, Reis, Wolf. Temploma 1819 és 1825 között, Loyolai Szent Ignác tiszteletére épült.

Az 1848-at követő jobbágyfelszabadításkor a kladovai románok a falutól északkeletre, Arad és Világos között félúton jutottak a világosi Bohus-uradalom tagjai közé ékelt szántóföldekhez. Az ún. „két kocsma” melléképületei, ahol a parasztok a nyári munkák idején megszálltak, az év túlnyomó részében a környék betyárainak szolgáltak búvóhelyül.

1880-ban 2086 lakosából 1882 volt német, 102 cigány, 56 román és 38 magyar anyanyelvű; 2007 római katolikus és 54 ortodox vallású.

2002-ben 2278 lakosából 2174 volt román, 44 német, 33 magyar és 20 szlovák nemzetiségű; 1952 ortodox, 161 pünkösdista, 113 római katolikus és 29 baptista vallású.

Híres emberek
 Itt született 1951-ben Werner Söllner költő.

Jegyzetek

Források
 A faluból elszármazott németek honlapja

Külső hivatkozások
 A falu római katolikus anyakönyvei
 A falu lapja a www.virtualarad.net portálon 
 Az újonnan telepített falu térképe 1786–87-ből

Ujpanad
Arad vármegye települései