Baróti Lajos (labdarúgó)

Baróti Lajos (szül. Kratochfill Lajos, Barót, 1914. augusztus 19. – Budapest, 2005. december 23.) magyar labdarúgó, edző. A magyar labdarúgó-válogatott volt szövetségi kapitánya, apja Kratofil Dezső pedagógus, testvére Baróti Dezső irodalomtörténész, két unokája Váczi János sportpolitikus és Váczi Eszter énekesnő (Jazz+Az).

Pályafutása

Játékosként 
1928-ban kezdett futballozni a Szegedi AK (1936-tól Szeged FC) együttesében. Ebben a csapatban töltötte el majdnem teljes játékos-pályafutását. 1946-ban hagyta el Szegedet és a Győri ETO csapatában játszott két évig, ahol befejezte aktív pályafutását. 1941-ben bajnoki bronzérmes volt a Szegeddel. Játékosként 1939-ben és 1941-ben egy-egy alkalommal szerepelt a magyar labdarúgó-válogatottban. 1935-ben pedig a főiskolai világbajnok csapat tagja volt. Még aktív pályafutása alatt jogi tanulmányokat folytatott Szegeden, ahol 1940-ben abszolutóriumot szerzett.

Edzőként 
A Testnevelési Főiskolán 1947-ben szerzett edzői, majd 1956-ban szakedzői diplomát. 1948-ban visszavonulása után vette át addigi csapatának, a Győri Vasas ETO edzéseit. 1952-ben a Budapesti Postás csapatánál dolgozott, majd egy évvel később a Budapesti Vasas edzője lett. Első jelentősebb edzői sikereit ezzel a klubbal érte el, amikor 1956-ban és 1957-ben megnyerte a Közép-európai Kupát, egyszer a magyar labdarúgó-bajnokságot és egyszer a Magyar Népköztársaság Kupáját. 1957-ben mesteredzői címet szerzett. Ugyanebben az évben a magyar labdarúgó-válogatott szövetségi kapitányává nevezték ki. Az 1966-ig tartó időszakban három világbajnokságon és egy Európa-bajnokságon (ahol bronzérmet szerzett) is részt vett. 1958-ban és 1960-ban a Magyar Testnevelési és Sport Tanács (MTST) tagjának nevezték ki. 1963 decemberétől a Magyar Testnevelési és Sportszövetség országos tanácsának tagja lett. 1967-ben az Újpesti Dózsa vezetőedzőjévé nevezték ki, amellyel három alkalommal nyert bajnokságot. 1971-ben egy évig a perui labdarúgó-válogatott szövetségi kapitánya volt, majd 1972-ben visszatért régi klubjához, a Budapesti Vasashoz, amellyel újra sikerült megnyernie a Magyar Népköztársaság Kupát. 1975 és 1978 között újra a magyar labdarúgó-válogatott szövetségi kapitánya lett és kvalifikálta a csapatot az 1978-as labdarúgó-világbajnokságra. 1979-ben rövid ideig az osztrák Wacker Innsbruck együttesének edzéseit vezette, majd 1980 és 1982 között a portugál Benfica vezetőedzője volt. Ő volt az első edző, akinek sikerült a duplázás, azaz egy szezonon belül megnyerte a portugál bajnoki címet és a nemzeti kupát. Ezután vonult vissza az edzőségtől.

1989-től a Magyar Labdarúgóedzők Testületének tiszteletbeli elnöke volt. 2000-ben az Európai Labdarúgó-szövetség életműdíjában, 2004-ben pedig Magyar Örökség Díjban részesült.

Sikerei, díjai

Játékosként

Szegedi AK 

 Magyar Bajnokság
 3.: 1940–1941

Edzőként

SL Benfica 

 Portugál Bajnokság 
 Bajnok: 1980–81
 2.: 1981–82

 Portugál Kupa
 Győztes: 1981

Újpesti TE 

 Magyar Bajnokság
 Bajnok: 1969, 1970, 1970–1971, 
 2.: 1967, 1968, 
 Magyar Kupa
 Győztes: 1969, 1970,
 Vásárvárosok kupája
 Ezüstérmes: 1968–1969
 Közép-európai kupa
 Ezüstérmes: 1967

Vasas SC 

 Magyar Bajnokság
 Bajnok: 1957, 
 3.: 1953, 1972–1973
 Magyar Kupa
 Győztes: 1955, 1972–1973
 Közép-európai kupa
 Győztes: 1956, 1957

Egyéb elismerések 
A Gépipar Kiváló Dolgozója (1956)
 A Magyar Köztársasági Érdemrend középkeresztje (1998)
 Magyar Örökség díj (2004)

A labdarúgó-világbajnokságok általános statisztikája szerint, mint edző ötöd magával, a világbajnokságokon legtöbbször - négyszer - részt vevő szakemberek (a német Sepp Herberger, az angol Walter Winterbottom, a német Helmut Schön és a francia Henri Michel) között tartják nyilván. A legtöbbször, hatszor Carlos Alberto Parreira, ötször Bora Milutinović vezethetett válogatottat a világtornán.

Statisztika

Mérkőzései a válogatottban

Mérkőzései a Válogató Bizottság tagjaként

Mérkőzései magyar szövetségi kapitányként 
Első időszak

Második időszak

Mérkőzései perui szövetségi kapitányként

Jegyzetek

Források 

Biográf Ki Kicsoda 2004, Biográf Kiadó, Budapest, 2003, 111. old.
Nekrológ a FootballTop21 honlapján
Nekrológ a Magyar Televízió honlapján

További információk 
Tóth-Szenesi Attila: Baróti; Alexandra, Pécs, 2004
Baróti Lajos / Papp László; összeáll. Lepies György; Népszava, Bp., 1984 (Kapitányságom története…)

1914-ben született személyek
2005-ben elhunyt személyek
Magyar labdarúgóedzők
Magyar labdarúgók
A Győri ETO FC vezetőedzői
A Szegedi AK labdarúgói
A Győri ETO labdarúgói
A Vasas vezetőedzői
Az Újpest FC vezetőedzői
Családi nevüket magyarosított személyek
Barótiak
Magyar Örökség díjasok
Romániából Magyarországra áttelepült magyarok