alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
KHTML

A KHTML egy böngészőmotor, amelyet a KDE projekt keretein belül fejlesztenek. A KDE Konqueror webböngészőjéhez fejlesztik. Az Apple böngészőmotorja a WebKit a KHTML-n alapul, melyet a Safari, a Google Chrome és néhány más böngésző is használ. Az Apple megígérte, hogy az összes fejlesztését hozzáadja az eredeti kódhoz. Más cégek is alkalmazzák a KHTML-t saját termékeikben, például a YellowTAB, amely új BeOS alapú operációs rendszeréhez, a Zetához vásárolta meg a jogokat.

A KHTML-t C++-ban írták és LGPL licenccel adják ki. Támogatja a HTML 4-et, a CSS 1-et és 2-t, a DOM-ot, s a JavaScriptet is. Támogat néhány extra képességet az Internet Explorerből, annak ellenére, hogy azok nem részei a szabványos (W3C-standard) HTML definíciónak.

A KHTML gyors, de jelenleg kevésbé tűri el a hibákat a megjelenítésben, mint a Mozilla webböngésző motorja, a Gecko, mely a fő nyílt forrású riválisa a KHTML-nek.

KHTML-re éplő alkalmazások 
 KDE Konqueror – webböngésző és fájlkezelő a KDE-hez
 Embedded Konqueror – webböngésző PDA-khoz.
 SkyKruzer – webböngésző a SkyOS-hoz
 ABrowse – webböngésző a Syllable OS-hez (korábban AtheOS)
 Nokia Series 60 browser – egy webböngésző a Nokia series 60 telefonhoz.

Jegyzetek

További információk 
 Konqueror Honlapja
 Web Browser
 KHTML Honlapja
 Apple WebKit Open Source Project

Böngészőmotorok
KDE
Béla (keresztnév)

A Béla név bizonytalan eredetű, a legvalószínűbb magyarázat szerint a régi magyar Bél személynévből származik; az -a itt kicsinyítő képző. A Bél jelentése belső rész, például szív. Már a középkorban mesterségesen azonosították az Adalbert névvel. A név a 19. században került elő újra, korábban Árpád-házi királyok nevében fordult elő.

Más magyarázat szerint a név – mivel uralkodók neveként jelent meg a magyarban – török eredetű, és a kora középkori eurázsiai sztyeppén széles körben használatos bojla méltóságnévből ered.


Gyakorisága
Az 1990-es években gyakori volt, a 2000-es években a 71–89. leggyakoribb férfinév.

Névnapok
 április 23.

Változatai
 Vojtech a Béla szláv változata, a belek/merész ~ háború/háborús kapcsolat miatt
 Lengyel: Wojciech

Híres Bélák

Uralkodók
 I. Béla magyar király
 II. Béla (Vak Béla) magyar király
 III. Béla magyar király
 IV. Béla magyar király
Ottó magyar király uralkodói neve V. Béla volt

Egyéb jelentései 
Az 1980-as években elterjedt volt a „bélás” kifejezés, ami a kétforintos neve volt, és gyakran az „adj egy bélást” alakban fordult elő. Emellett az általános ’kettő’ jelentésben is alkalmazták. A „bélás” szó azonban nem a „Béla” személynévből ered, hanem a börtönszleng bémallér (’húszforintos’) szavával van kapcsolatban, amely a bé (’kettő’) és a mallér (’tízforintos’) szavakból származik. A „bélás” szót egy időben az ezerforintosra is használták, amelyen Bartók Béla képe volt.

Érdekességek 
A legényanya c. vígjáték olyan faluban játszódik, ahol hagyományosan minden férfit Bélának hívnak; innen a szállóige: „Béláim az Úrban!”

Jegyzetek

Magyar keresztnevek (B)
Férfikeresztnevek (B)
Magyar eredetű magyar férfikeresztnevek
Török eredetű magyar férfikeresztnevek
Vitatott eredetű magyar férfikeresztnevek

ja:ベーラ
nl:Béla
ru:Бела
uk:Бела
Könyvtár- és információtudomány

A könyvtártudomány tárgya az információforrások – a könyvek, dokumentumok, rögzített ismeretek – összegyűjtése, rendszerezése, feldolgozása, tárolása, megőrzése, visszakeresése és használatuk biztosítása. E kérdéskörök legtöbbször könyvtári tevékenységekhez kapcsolódnak, de felmerülhetnek egy–egy bibliográfia megszerkesztése, szakirodalmi adatbázis megtervezése vagy valamely információs rendszer használatának vonatkozásában is. 

A könyvtártudomány hagyományos tárgykörei:
 a könyvtár berendezése
 állományalakítás
 katalogizálás
 osztályozás
 olvasószolgálat
 raktározás
 állományvédelem.

Alkalmazási területe a számítástechnika és az infokommunikációs technológia erőteljes fejlődése következtében a 20. század második felében paradigmaváltáson esett át: a hangsúly a könyvek és más hordozók kezeléséről áttevődött az ismeretek, a tudás kezelésére: az információ- vagy tudásszervezésre (information/knowledge organization). Az ismeret- vagy tudásreprezentáció, az ismeret- vagy tudásszervezés és a tartalomszolgáltatás vált központi kérdéskörévé. A más tudományágazatok határterületeivel való szorosabb összefonódást és hangsúlyeltolódást domborítja ki az információtudomány megnevezés. A szakterület új angol elnevezése: Library and Information Science, azaz Könyvtár- és információtudomány.

Források 
 Sallai István – Sebestyén Géza: A könyvtáros kézikönyve, 2. átd. és bőv. kiad., Gondolat, Budapest, 1965. 
 Horváth Tibor: A könyvtártudomány és információtudomány alapjai, in: Könyvtárosok kézikönyve, 1. köt., szerk. Horváth Tibor, Papp István, Osiris, Budapest, 1999, 15-19. o.
Közügy

Közügynek (latinul res publica, angolul public affairs) az olyan társadalmi vagy társadalmi hatással bíró jelenségek minősülnek, melyek a közfelfogás szerint az egyén, azaz egy-egy ember érdekein túl mutatnak, és az egész közösség számára fontossággal bírnak. E fogalom mögött az az elgondolás húzódik meg, hogy az önálló életvitelt biztosító jogokkal rendelkező személyekből álló társadalom nem tud fennmaradni akkor, ha az egyes személyek bizonyos problémáit, gondjait nem osztja meg a többiekkel azzal a céllal, hogy az egyedül nem megoldható dolgokat a közösség nagyobb hatalmával, forrásaival stb. rendezze.

A közügyekre ugyanazt a latin kifejezést (res publica) használták, mint a köztársaságra, hiszen a köztársaságban mindenki részt vesz a közügyek megoldásában, vagyis a politikában.

Tipikusan ilyen gond az egyes emberek érdekellentéte, a köztük létrejött konfliktus, a társadalom fenntartásához szükséges intézményi berendezkedés (vallás, jog, kultúra stb.), vagy a biológiai reprodukció szabályozása.

Annak ellenére, hogy a társadalomban élő emberek együttélésének szükséges feltétele, hogy meg tudjanak osztozni egymással a javakban, tudásban, feladatokban és még sok minden másban, ugyanolyan szükséges létfeltétel az is, hogy bizonyos dolgokat ne osszanak meg a többiekkel, hanem azok fölött egyedül vagy egyenként rendelkezzenek. Tipikusan ilyen a magántulajdon, valamint az ismeret és tudás is, amelynek neve ez esetben „titok”.

Mivel a népesség szaporodása újratermeli a meglévő javakon való osztozás problémáját, a javak újraelosztásában elfogadott, legális megoldási módszerré vált az innováció, az újítás, amelynek haszna többnyire a felfedezőt, az újítót illeti azután, hogy ezt a titkot a többiek tudomására hozta.

Ily módon közügy mindaz, ami megosztott ismeret és mindaz, ami titokban marad valamennyi ideig, mert hatással van vagy hatással lehet az egész társadalom boldogulására.

Különböző társadalmakban más és más számít közügynek. Van ahol a nyilvános csók, a gyermekek száma, a képviselők vagyona vagy egy autópálya megépítése a közügy, de a közügyektől való eltiltás jobbára csak azt jelenti, hogy az illető nem szavazhat a parlamenti választásokon. A közügy és az ellentéteként létező magánügy közötti határ ezért rugalmasan alakul, függvénye a mindenkori írott jognak, szabályozásnak, amelyre az adott ügy eldöntésekor hivatkozni szoktak.

Közélet
Politika
Aase-díj

Az Aase-díjat (ejtsd: Óze-díjat) magyar színházi előadások epizódszerepeinek megformálói kapják.

A díjról
A díjat Gobbi Hilda alapította végrendeletében. A budai házának halála utáni értékesítéséből befolyt összeg kétharmadát (1989-ben 5,3 millió forintot) szánta a díj alapítására. Gobbi szándéka szerint 50-50 ezer forintot kell adni az évad legjobb epizodistájának, a díjjal járó összeg azonban az alaptőke gyarapodása révén ma már 220-220 ezer forintra nőtt. Az alapító színésznő ezt írta a díjról: „Sajátossága a színészi munkának, hogy a főszereplő több felvonáson keresztül vonja magára a figyelmet. Az epizodistának csak néhány perce, pillanata van; tömörít, mint az író, amikor epigrammát alkot.”

A díj Henrik Ibsen Peer Gynt című drámakölteményének egyik színpadi alakjáról kapta a nevét. Aase anyó Peer Gynt édesanyja. Maga a szerep rövid, azonban felejthetetlen alakításra nyújt lehetőséget. Az Aase-díj alapkezelője a kulturális tárca és a Színházi Társaság, a díj odaítéléséről a Színészkamara választotta kuratórium dönt, melynek egy tagját a tárca delegálja.

A kuratórium tagjai

Díjazottak
A díjat évről évre két férfi és két női színész kaphatja, akik közül az egyik vidéki, a másik budapesti társulat tagja.

Jegyzetek

Források 
 Az Aase-díj 2006. évi átadása (Az Oktatási és Kulturális Minisztérium sajtóanyaga) ()
 Az Aase-díj 2007. évi átadása

Magyar színházművészeti díjak
Helmuth Johannes Ludwig von Moltke

Helmuth Johannes Ludwig von Moltke  (Gersdorf, 1848. május 25. – Berlin, 1916. június 18.) német katonatiszt, vezérezredes, 1906–1916-ig a német császári hadsereg vezérkari főnöke. Nagybátyjától, Helmuth Karl Bernhard von Moltke porosz tábornagytól való megkülönböztetésül gyakran „az ifjabb Moltke”-ként hivatkoznak rá (Moltke der Jüngere).

Élete

Származása 
Moltke híres katonatiszti dinasztia leszármazottja volt. Nagybátyja, Helmuth Karl Bernhard von Moltke a 19. században vezérkari főnökként irányította a porosz hadsereget a porosz–osztrák háborúban, ahol a königgrätzi csatában döntő győzelmet aratott.

Pályafutása 
Ő volt a német vezérkar főnöke az első világháborút megelőző években, 1906-tól.

Az ifjabb Helmuth von Moltke voltaképpen az elődeitől örökölt – egyesek szerint – korszerűtlen Schlieffen-terv alapján képzelte Franciaország lerohanását. Noha a tervet többször módosította, az a gyakorlatban kivitelezhetetlennek bizonyult. Moltke ennek ellenére is ragaszkodott hozzá. A terv egyik értelmezése az volt, hogy nem a katonai győzelem a legfontosabb szempont, hanem az, hogy a kialakult szövetségi rendszer tagállamainak támogatásával elfogadtassák Franciaországgal a német határokat.

Moltkét 1906-ban nevezték ki a vezérkar élére, ám az első világháború kitörésekor már igen rossz egészségi állapotban volt, ráadásul – a császári vezérkar egyes körei által beállított – gyenge akarata, határozatlansága is alapvetően bizonytalanná tették a császári hadsereg irányítására. 1914 szeptemberében az első jelentős német kudarc, az első marne-i csata után gyakorlatilag megbuktatták, ám ténylegesen csak két évvel később, 1916-ban mentették fel. Még ugyanebben az évben meg is halt.

Források 
 T. Meyer (szerk.): Helmuth von Moltke (1993, 2005, Perseus Verlag); Az új évezred fénye (2009, Arkánum Kiadó)  

A Német Birodalom katonái az első világháborúban
Poroszok
1848-ban született személyek
1916-ban elhunyt személyek
Abdul-Aziz oszmán szultán

Abdul-Aziz (Isztambul, 1830. február 9. – Isztambul, 1876. június 4.) oszmán szultán 1861-től 1876-os trónfosztásáig.

Élete

Ifjúkora 
Abdul-Aziz 1830. február 9-én született II. Mahmud fiaként (és I. Abdul-Medzsid testvéreként).

Trónralépte 
Bátyja halála után, 1861-ben lépett trónra. A régi szokás ellenére nem ölette meg elődjének fiait, és abban is szakított az oszmán hagyománnyal, hogy azoknál sokkal fiatalabb fiát, Izzeddint szánta utódjául.

Uralkodóként nem igazolta a belé helyezett várakozásokat. Tanácsában és palotájában élesen szembenállottak egymással az ó-török és a nyugathoz hajló új-török párt; kormánya pedig angol, majd orosz befolyás alá került – anélkül, hogy a szultán iránytani bírta volna a politikát.

Az állam helyzete 
1867-es Párizsba utazása nem a reformok kezdetét jelezte – mint remélték –, hanem a szultán tékozlási hajlamának erősödése még jobban elősegítette az állam pénzügyi helyzetének romlását. Emellett sem a közigazgatás, sem a keresztények és a muszlimok között való viszony nem javult. Az állam pedig egy idő után már nem bírta fizetni adósságainak kamatait és a helyzet egyre veszedelmesebb lett, mivel még a – z Abdul-Aziz által jelentős támogatásban részesített – hadsereg és tengerészet terén is csak külső eredmények mutatkoztak.

Az 1868-as krétai, majd az 1875-ös boszniai és hercegovinai lázadás világosan mutatta a birodalom gyöngeségét. Mindenütt anarchia volt, a szultán pedig egészen Ignatyevnek, az orosz követnek befolyása alá került.

Trónfosztása 
A török hazafias párt csak a szultán bukásában látta a helyzet megoldását, és miután a szofták felkelése 1876. május 11-én új kormány kinevezésére bírta Azizt, maguk a kormány fejei kényszerítették lemondásra a szultánt május 30-án. A birodalom élére unokaöccsét, Murádot kiáltották ki utódjául.

Halála 
A szerencsétlen Abdul-Aziz néhány nap múlva, június 4-én – mint akkor állították – maga vetett véget életének: felvágta az ereit. Öt évvel később Midhát és Nuri pasákat a volt szultánon elkövetett gyilkosság vádjával halálra ítélték, de kivégzés helyett csak száműzték őket Arábiába.

Halálakor Abdul-Aziz 46 éves volt.

Családja 
Nyolc gyermeke volt:
 Juszuf Izz-ed-din herceg (szül. 1857)
 Saliha hercegnő, Iszmail Pasa felesége
 Nazime hercegnő, Khalid Pasa felesége
 II. Abdul-Medzsid herceg (1868. május 29.–1944. augusztus 23.)
 Emine hercegnő, Mohamed Bey felesége
 Eszma hercegnő, Mehmed Bey felesége
 Shefket herceg (1872–1899)
 Seyfeddin herceg

Jegyzetek 

Oszmán szultánok
1830-ban született személyek
1876-ban elhunyt személyek
Isztambuliak
Az Aranygyapjas rend lovagjai
Occam borotvája

Ockham borotvája filozófiai elv, amely szerint két, az adott jelenséget egyformán jól leíró magyarázat közül azt érdemes választani, amelyik az egyszerűbb. Első megfogalmazója William Ockham, a 14. században élt angol filozófus, ferences rendi szerzetes.

(Tulajdonképpen inkább úgy kéne mondani, hogy „Borotváljuk le a szükségtelen részleteket!”)

A tétel kimondja, hogy egy jelenség magyarázatának minél kevesebb feltételezést kell magában foglalnia, kizárva azokat, melyek nem változtatnak a magyarázó elmélet valószínűsíthető végkimenetelén. Ez az elv, melyet latinul „lex parsimoniae”-nek (a „takarékosság elve” vagy „tömörség elve”) neveznek, a következőképpen hangzik:

„Pluralitas non est ponenda sine necessitate”
magyarul:

„A sokaság szükségtelenül nem tételezendő”
„Csak szükség esetén posztulálj sokféleséget” 
„A többletet nem kell bevezetni szükségtelenül”

 

Ezt általában úgy fogalmazzák át, hogy „ha egy jelenségre két magyarázat lehetséges, akkor az egyszerűbb magyarázatot fogadjuk el”, vagy „általában az egyszerűbb megoldás a helyes”. Minden, a dolog magyarázatához nem szükséges ok fölösleges, és ennélfogva elvetendő.

A tétel lényege az, hogy ha van két elmélet, amely ugyanazt a tényt magyarázza, akkor azt kell választani, mely a kevesebb (tudományosan nem bizonyítható) feltételezést tartalmazza, vagyis a legkevesebb hipotézisre épít. Ockham jól láthatóan az empirikus megfigyelés és általában a „tudományos módszer” elsődlegességére épített.

A tétel ebben a formájában ugyan csak valószínűsíti, hogy két állítás közül melyik az igaz, de van olyan olvasata is, amelyik a mai értelemben vett tudományos gondolkodásnak is megfelel. Ez pedig az, hogy amennyiben egy jelenségre két magyarázat is adódik, akkor a jelenség maga nem igazolja a bonyolultabb magyarázat többletfeltételezéseit. Klasszikus példa, hogy ha egy élőlény valamely cselekedete magyarázható ösztöncselekvésként és értelmes cselekvésként is, akkor ez a cselekedet nem igazolja, hogy értelmes lénnyel állunk szemben. 

A párhuzamos programozáshoz használt Occam programnyelvet erről nevezték el. Tulajdonságai nagyjából úgy jellemezhetők, hogy a magyar nyelvben például az sz + sz helyett ssz használatát egyszerűsítő írásmódnak nevezik, pedig nem egyszerűsít, csak rövidít, és plusz egy szabály van, így bonyolít, ami az egyszerűsítésnek pont ellentéte. Viszont míg a magyar nyelvben az ssz valóban nem egyszerűsít, az Occamban a nyelvtan rövid, letisztult, egyszerű, könnyen tanulható, programozni benne viszont lehetne sokkal könnyebb is, ehhez viszont többet tudó, így összetettebb nyelvtan kellene.

Lásd még 

 Tudományos forradalom

Források

Külső hivatkozások 

 Glass, D. H. - McCartney, M.: Science, Occam's Razor and God (Tudomány, Occam borotvája, és Isten). Philosophynow.org (filozófiai folyóirat online oldala). 
 Philip Ball: The Tyranny of Simple Explanations (Az egyszerű magyarázatok zsarnoksága). Theatlantic.com.

Logika
Tudományos módszer
Filozófiai fogalmak
NewOS

A NewOS egy szabad, teljes értékű operációs rendszer, melynek elérhető a teljes forráskódja, s vele párhuzamosan rendszeresen adnak ki fejlesztői verziókat is.

Jelenleg a következő hardveren fut:
 Intel- és AMD-alapú egy- és többprocesszoros rendszerek,
 Sega Dreamcast

Koncepciója a BeOS, Solaris, FreeBSD, NT és más modern operációs rendszerek összegyűjtésén alapul. A tervezés célja egy modern és platformfüggetlen operációs rendszer kifejlesztése.
A NewOS formáját tekintve az OpenBeOS-on alapszik (mai nevén: Haiku).
A rendszer pillanatnyilag egy kernelből és minimális felhasználói alakmázasból áll.

Jellemzői
Többszálúság
Több processzor
Erős platformfüggetlen réteg
Védett memória
Elkülönített kernel és felhasználói terület
Erős VM támogatás
Dinamikusan betölthető kernelmodulok
Virtuális filerendszer
Többféle filerendszer használata
Kernel alapú TCP/IP támogatás
Sok más

A git.newos.org-on 2010 évi az utolsó módosítás

További információk 
 A projekt honlapja

Szabad szoftverek
Operációs rendszerek
V. Murád oszmán szultán

V. Murád (Isztambul, 1840. szeptember 21. – Isztambul, 1904. augusztus 29.) oszmán szultán 1876-ban.

Élete

Ifjúkora
Murád I. Abdul-Medzsid fiaként született 1840. szeptember 21-én. Herceg korában a Mehemed Murád efendi nevet viselte, nagybátyja pedig, a gyanakvó Abdal-Aziz 1861-es trónra lépése óta felügyelet alatt tartotta, mert Murád a trónrendnek nagybátyja által tervezett módosítását nem helyeselte.

Trónralépte, trónfosztása
Mikor nagybátyja 15 évi rossz kormányzása alatt a birodalmat a bukás szélére juttatta és 1876. május 30-án palotaforradalom következtében trónjától megfosztották, az összeesküvők Murád herceget kiáltották ki szultánná, aki Isten kegyelméből és a nemzet akaratából kezdte uralkodását. Rövid néhány hét alatt azonban kiderült, hogy a testileg és lelkileg megtört Murád a kormányra teljesen képtelen, amiért augusztus 31-én megint letették és a Boszporusz mellékén a Csiragán palotába zárták.

Halála
Murád „börtönében” halt meg 63 évesen 1904. augusztus 29-én.

Jegyzetek

Oszmán szultánok
1840-ben született személyek
1904-ben elhunyt személyek
1840



Események

Határozott dátumú események 
január 11. - Megkezdi működését a Pesti Hazai Első Takarékpénztár Egyesület.
 január 17. – három mexikói szövetségi állam (Új-León, Coahuila, Tamaulipas) szeparatista formációi megalakítják a Rio Grande-i Köztársaságot.
 május 1. – Baja mezővárost egy tűzvész néhány óra alatt teljesen elpusztítja, alig néhány ház marad épen. (A 15 000 lakosból 78-an életüket vesztették.)
 május 6. - Nagy-Britanniában kiadják a fekete egypennyst, a világ első bélyegét.
 augusztus 8. – Bemutatták Erkel Ferenc első operáját, a Bátori Máriát. Az ősbemutatót hirdetve jelent először meg színlapon az 1840. évi XLIV. törvénycikkel országos intézménnyé lett Pesti Magyar Színház új neve, a Nemzeti Színház.
 szeptember 14. – Medgyesen megtartja alakuló ülését a Verein für siebenbürgische Landeskunde, az erdélyi szászok honismereti egyesülete.
 október 12. – Lemond „kormányzó királynői” címéről Mária Krisztina spanyol királyné és Franciaországba menekül, Baldomero Esparteróra hagyva a régensséget.
 november 6. – a mexikói hadsereg sikeres hadműveletei következtében a Rio Grande-i Köztársaság fegyveres erőinek parancsnoka kapitulál és az állam megszűnik.
 november 19. – Kossuth Lajos Pest vármegye közgyűlésén tartott beszédében gróf Széchenyi Istvánt a „legnagyobb magyarnak” nevezi.

Határozatlan dátumú események 
 Először jelenik meg a Magyar Tudomány

Az év témái

1840 az irodalomban

1840 a tudományban

1840 a vasúti közlekedésben

Születések 
 január 8. – Bagáry József, magyarországi szlovén író († 1919)
 február 5. – John Boyd Dunlop, a pneumatikus gumiabroncs feltalálója († 1921)
 február 11. – Abafi Lajos († 1909)
 március 17. – Bezerédj Pál mezőgazdász († 1918)
 április 1. – Szilágyi Dezső, jogász, politikus az MTA tagja († 1901)
 április 2. – Émile Zola, francia regényíró († 1902)
 május 7. – Pjotr Iljics Csajkovszkij, orosz romantikus zeneszerző († 1893)
 június 7. – Sarolta mexikói császárné, I. Lipót belga király lánya († 1927)
 június 23. – Kolosváry Sándor, jogász, egyetemi tanár († 1922)
 július 9. – Zsemlics István, magyarországi szlovén író († 1891)
 augusztus 18. – Zsutai János, költő, lantos († 1871)
 szeptember 1. – Balás Árpád, egyetemi tanár, mezőgazdász, szakíró († 1905)
 szeptember 21. – V. Murád, az Oszmán Birodalom 34. szultánja († 1904)
 november 12. – Auguste Rodin, francia szobrászművész († 1917)
 november 14. – Claude Monet, francia impresszionista festő († 1926)

Halálozások 
 február 23. – Esterházy Nepomuk János, Veszprém vármegye főispánja, mecénás és gyűjtő (* 1754)
 március 2. – Heinrich Wilhelm Olbers, német orvos és csillagász (* 1758)
 június 7. – III. Frigyes Vilmos, porosz király, brandenburgi választófejedelem (* 1770)
 szeptember 2. – Étienne Jacques Joseph Macdonald, Taranto hercege, francia hadvezér (*  1765)

Jegyzetek 

 
19. század
II. Abdul-Hamid oszmán szultán

II. Abdul-Hamid oszmán szultán (oszmán törökül عبد الحميد ثانی `Abdü’l-Ḥamīd-i sânî, ; Isztambul, 1842. szeptember 21. – Isztambul, 1918. február 10.) az iszlám világ kalifája, 1876. augusztus 31. és 1909. április 27. között az Oszmán Birodalom szultánja.

Uralkodása 
1867-ben nagybátyja, Abdul-Aziz kísérőjeként Angliában és Franciaországban járt. Liberális uralkodó volt, emiatt a konzervatívak nem bíztak benne. Ennek ellenére igyekezett bevezetni reformintézkedéseket, amelyekre a nyugati nagyhatalmak is biztatták. Trónra lépésekor kihirdette az első oszmán-török alkotmányt, belpolitikájában az oktatás területén fontos reformokat vezetett be. Az elemi, közép- és katonai-iskolákat kiterjesztették az egész birodalomra, szakiskolákat hoztak létre, és 1900-ban újjászervezett az Isztambuli Egyetem.

1877 elején vívták a törökök számára katasztrofális háborút Oroszországgal, amely után a San Stefanó-i békeszerződés értelmében az oszmánok területeket vesztettek, s amelyet részben a Berlini kongresszus felülbírált.

Politikai irányultságát tekintve egyre erősebben a Német Birodalom felé fordult, a németeket a Birodalom barátaiként kezelte. Német hadmérnököket alkalmazott a hadsereg újjászervezésére, és lépésenként kiépítette saját hatalmi rendszerét, melynek az volt célja, hogy minden az ő kezében összpontosuljon. 1881 decemberében kénytelen volt külföldről nagy összegű kölcsönt felvenni. Így az egyiptomi problémák és a görög határvillongások Montenegróban többé kevésbé simán zajlottak le.

Ennek során a szultánnak sikerült minisztereit ténylegesen titkárokká tenni. Az egész állami adminisztrációt szorosan a kezében tartotta. Területi gyarapodást is elkönyvelhetett, mivel megszerezte Krétát. A külföldi befolyás ellenére az utolsó pillanatig sikerült ellenállnia a nyugati hatalmak akaratának, és az agresszív kereszténységnek ellenálló iszlám bajnokának tekintette magát. A külföldiek jogait megkurtították, új vasútvonalakat építettek Mekka és Medina felé. Ez azonban nem sokat segített a rossz kormányzáson, és a szultán a Yıldız palotába barikádozta el magát, állandó halálfélelemben élve.

Mikor kitört az ifjú-török felkelés, a szultán azonnal visszaállította az  1875-ös felfüggesztett alkotmányt, és 1908. december 10-én beszédet tartott a parlamentben, ahol elmondta, hogy „az első parlament ideiglenesen lett feloszlatva, míg az oktatási szinvonal eléggé magas nem lesz a Birodalom területén”.

Ez sem mentette meg a szultánt a gyanúsításoktól, aminek eredményeképpen kitört forradalom 1909. április 27-én megfosztotta hatalmától, és Szalonikiben (rangját tiszteletben tartó) fogságba helyezték. 1912-től haláláig – itt is hunyt el – az isztambuli Beylerbeyi palota foglya volt.

Jegyzetek 

Oszmán szultánok
1842-ben született személyek
1918-ban elhunyt személyek
Isztambuliak
Az Aranygyapjas rend lovagjai
Highway to Hell

A Highway to Hell az ausztrál AC/DC együttes hetedik albuma, amely 1979 júliusában jelent meg az Atlantic Records gondozásában. Ez volt az első lemez, amelyet nem a George Young/Harry Vanda producer-páros irányításával, hanem Mutt Lange producerrel készítettek. A Highway to Hell album volt Bon Scott énekes utolsó stúdiófelvétele az AC/DC-vel, mivel 1980-ban meghalt. Az album a Rolling Stone magazin által összeállított Minden idők 500 legjobb albuma a 199. helyre került. Szerepel továbbá az 1001 lemez, amit hallanod kell, mielőtt meghalsz című könyvben. Megjelenése óta az album hétszeres platinalemez lett az USA-ban.

Történet 
Az  album előmunkálatai 1979 januárjában kezdődtek meg Sydneyben, az Albert Studiosnál. Michael Klenfner, az Atlantic kiadó alelnöke Ausztráliába repült és közölte a csapattal, hogy az Atlantic saját producerét kívánja alkalmazni az összes addigi AC/DC albumot felügyelő Young/Vanda páros helyett, hogy egy az amerikai piacon könnyen eladható és maximálisan sikeres nagylemez készülhessen. Februárban Miamiba utazott az együttes, és három héten keresztül írták az albumra szánt dalokat a Criteria Studiosban Eddie Kramer producer irányításával, aki korábban olyan zenekarokkal dolgozott együtt, mint a KISS, a Led Zeppelin, Jimi Hendrix, a Beatles, a Rolling Stones és a Small Faces.

A közös munka azonban megakadt, mivel Kramer és az AC/DC is más munkamódszerhez voltak szokva, ezért nem tudtak együttműködni. Mindössze egy hatszámos demó készült el. A helyzetet Mutt Lange producer mentette meg, aki elvállalta, hogy megcsinálja a lemezt az együttessel, amibe a kiadó is beleegyezett. Londonba repültek és két hét alatt összerakták a dalokat, majd a Roundhouse Studiosban fel is vették a lemezt. Az utómunkálatok a Chalk Farm Studiosban zajlottak áprilisban. Mutt Lange a minőségi hangszeres játék mellé minőségi énektémákat követelt Bon Scottól, aminek meglett az eredménye.

Megjelenésekor minden korábbi albumuknál népszerűbb volt a Highway to Hell, amely ezáltal hozzájárult rajongótáboruk jelentős növeléséhez, és egyúttal megalapozta azt az átütő sikert, amelyet a következő évben a Bon Scott halála után kiadott Back in Black című album aratott. A Highway to Hell Amerikában a 17. helyig jutott a Billboard 200-as lemezeladási listáján, ami a zenekar addigi történetének kimagaslóan legjobb szereplése volt. Angliában a lemezeladási lista 8. helyét érték el, szintén az addigi legjobb pozíciót a szigetországban.

Az album világkörüli turnéjának december 9-i, telt házas párizsi fellépését a Pavillon de Paris-ban filmrevették, és a koncertfilmet Let There Be Rock címen a mozik az egész világon bemutatták a következő év őszén.

Az album dalai

Helyezések és minősítések

Album

Kislemezek

Minősítés

Közreműködők 
Bon Scott – ének
Angus Young – szólógitár	 
Malcolm Young – ritmusgitár
Cliff Williams – basszusgitár
Phil Rudd – dob

Források 
 Highway to Hell – AC-DC.net
 AC/DC UK Singles – crabsodyinblue.com
 AC/DC Aus. Singles – crabsodyinblue.com
 Murray Enleheart, Arnaud Durieux: AC/DC Maximum Rock & Roll  ShowTime Budapest, 2007 

AC/DC-albumok
1979 nagylemezei
Atlantic Records-albumok
High Voltage (album)

A High Voltage az ausztrál AC/DC együttes első nemzetközi terjesztésű albuma, amely 1976-ban jelent meg az Atlantic Recordsnál, és tulajdonképpen a két 1975-ös ausztrál kiadású nagylemezük számaiból összeállított válogatás volt. Jobbára a T.N.T. c. album dalaiból állt. A szintén High Voltage címen megjelent első ausztrál nagylemezükről mindössze a "She's Got Balls" és a "Little Lover" dalok kerültek fel rá.

Az album dalai

Első oldal 
 It's A Long Way To The Top (If You Wanna Rock'n'Roll) – 5:10
 Rock 'N' Roll Singer – 5:00
 The Jack – 5:50
 Live Wire – 5:45

Második oldal 
 T.N.T. – 3:30
 Can I Sit Next To You Girl? – 4:06
 Little Lover – 5:26
 She's Got Balls – 4:46
 High Voltage – 4:18

Közreműködők
Bon Scott – ének
Angus Young – szólógitár	 
Malcolm Young – ritmusgitár
Mark Evans – basszusgitár
Phil Rudd – dob
George Young – basszusgitár (a "High Voltage" dalban)
Rob Bailey – basszusgitár (a "She's Got Balls" és a "Little Lover" dalban)
Peter Clack – dob (a "She's Got Balls" dalban)
John Proud – dob (a "Little Lover" dalban)

Források 
 High Voltage – AC-DC.net
 Murray Enleheart, Arnaud Durieux: AC/DC Maximum Rock & Roll  ShowTime Budapest, 2007 

AC/DC-albumok
1976 nagylemezei
T.N.T. (album)

A T.N.T. az ausztrál AC/DC együttes második albuma, amely 1975-ben, kizárólag Ausztráliában és Új-Zélandon jelent meg. A dalokat az első albumhoz hasonlóan ismét a Vanda/Young producer-páros irányításával vették fel Sydney-ben az Albert Studiosban. A dalokat a két gitáros, Angus Young és Malcolm Young, valamint az énekes Bon Scott szerezték, kivéve a "Can I Sit Next to You Girl?" számot, ami egyedül a Young-fivérek dala. A lemezre felkerült még egy Chuck Berry feldolgozás is.

Az első lemez megjelenése után Phil Rudd dobos és Mark Evans basszusgitáros érkezésével vált stabillá a csapat felállása, amely aztán a T.N.T.-vel együtt három klasszikus AC/DC-albumot készített el a következő években.

A "High Voltage" dal még jóval a nagylemez megjelenése előtt kijött kislemezen, B-oldalán az elsőlemezes "Soul Stripper" című számmal. A következő kislemez, a skótdudás "It’s a Long Way to the Top (If You Wanna Rock'n'Roll)" pedig az LP megjelenésével együtt került az ausztrál rádiókhoz. A következő év tavaszán az album címadó száma is megjelent kislemezen, és egészen az ausztrál slágerlista 2. helyéig jutott.

Az album dalai

Közreműködtek 
 Bon Scott – ének
 Angus Young – szólógitár	 
 Malcolm Young – ritmusgitár
 Mark Evans – basszusgitár
 Phil Rudd – dob
 George Young – basszusgitár (a High Voltage dalban)

Nemzetközi megjelenés 
1976-ban az első nemzetközi terjesztésben megjelent AC/DC-album a High Voltage címet kapta, habár jobbára T.N.T. album dalaiból állt. Egyedül a "Rocker" és a Chuck Berry-feldolgozás "School Days" maradt le róla, hogy helyet adjanak a szintén High Voltage címen megjelent első ausztrál nagylemezükről a "She's Got Balls" és a "Little Lover" daloknak. A "Rocker" később a Dirty Deeds Done Dirt Cheap album nemzetközi kiadásán jelent meg Ausztrália partjain túl.

Források 
 T.N.T. – AC-DC.net
 Murray Enleheart, Arnaud Durieux: AC/DC Maximum Rock & Roll  ShowTime Budapest, 2007 

AC/DC-albumok
1975 nagylemezei
High Voltage (ausztrál kiadás)

A High Voltage az ausztrál AC/DC együttes első albuma, amely 1975-ben, kizárólag Ausztráliában és Új-Zélandon jelent meg. A dalokat mindössze tíz nap alatt vették fel 1974 novemberében Sydney-ben, az Albert Studiosban. A csapathoz egy hónappal korábban csatlakozott az új énekes, Bon Scott. A lemezen az AC/DC akkori tagjain kívül többen is közreműködtek.

Az LP-ről a "Love Song" és a "Baby Please Don't Go" című dalokat adták ki közös kislemezen. A B-oldalas "Baby Please Don't Go" eredetileg Big Joe Williams blues-zenész száma, és számos más együttes is feldolgozta. A saját dalokat a két gitáros, Angus Young és Malcolm Young, valamint Bon Scott szerezték, kivéve a "Soul Stripper"-t, ami egyedül a Young-fivérek dala.

1975 februárjában, a lemez megjelenésekor már Phil Rudd volt az együttes dobosa. A korábbi basszusgitáros Rob Bailey távozott, őt többnyire George Young pótolta a koncerteken. Az AC/DC "High Voltage" című száma a lemez megjelenése után született, és a következő T.N.T. (1975) c. albumra került fel.

A High Voltage albumból az év végéig 45.000 darab kelt el Ausztráliában és ezzel háromszoros aranylemez lett.

Az album dalai

Első oldal 
"Baby Please Don't Go" – 4:53
"She's Got Balls" – 4:53
"Little Lover" – 5:47
"Stick Around" – 4:44

Második oldal 
"Soul Stripper" – 6:31
"You Ain't Got A Hold On Me" – 3:36
"Love Song" – 5:26
"Show Business" – 4:47

Közreműködők
Bon Scott – ének
Angus Young – szólógitár	 
Malcolm Young – ritmusgitár, szólógitár
Rob Bailey – basszusgitár
George Young – basszusgitár
Tony Currenti – dob
Peter Clack – dob (a "She's Got Balls" dalban)
John Proud – dob (a "Little Lover" dalban)

Nemzetközi megjelenés 
1976-ban az első nemzetközi terjesztésben megjelent AC/DC album szintén a High Voltage címet kapta. Ez tulajdonképpen a két 1975-ös ausztrál nagylemezük, a High Voltage és a T.N.T. dalaiból összeállított válogatás volt. Az ausztrál kiadásról mindössze két dal, a "She's Got Balls" és a "Little Lover" került fel rá.

1984-ben másik négy dal: a "Baby, Please Don't Go", a "You Ain't Got a Hold on Me", a "Soul Stripper" és a "Show Business" a '74 Jailbreak EP-n került kiadásra Japánban, az Egyesült Államokban és Kanadában. A "Stick Around" és a "Love Song" csak 2009-ben, a Backtracks című box set részeként jelent meg Ausztrálián kívül, a ritkaságokat tartalmazó lemezek egyikén.

Források 
 High Voltage [Australian] – AC-DC.net
 Murray Enleheart, Arnaud Durieux: AC/DC Maximum Rock & Roll  ShowTime Budapest, 2007 

AC/DC-albumok
1975 nagylemezei
Debütáló albumok
V. Mehmed oszmán szultán

V. Mehmed oszmán szultán (Konstantinápoly, 1844. november 2. – Konstantinápoly, 1918. július 3.) az Oszmán Birodalom szultánja és az iszlám kalifája  1909-től haláláig. Bár jó szándékú politikus volt, uralkodása mégis egybeesett az Oszmán Birodalom felbomlásának kezdetével és az akarata ellenére történő első világháborús oszmán részvétellel is.

Élete 
Mehmed Reşad 1909. április 27-én, bátyja II. Abdul-Hamid lemondatása után került hatalomra. Kifinomult, jóindulatú személyiség volt. Tanulmányai során ismereteket szerzett a tradicionális iszlám tantárgyakban, a perzsa irodalomban, valamint nagy érdeklődést mutatott az oszmán és iszlám történelem iránt. Ennek ellenére hiányzott belőle az uralkodás képessége. Alkotmányos uralkodóként kívánt uralkodni és a teljes irányítást átengedte az ifjútörök mozgalom nemzeti liberális szervezetének, az Egység és Haladás Mozgalmának. A mozgalom tanácsára Albániába és Trákiába látogatott az ott élő muzulmán lakossággal való szorosabb kapcsolat kiépítése céljából.

Uralkodása alatt a Porta több háborút is elvesztett. Az első az 1911–1912-es évi olasz–török háború volt, melynek során a birodalom elveszítette Tripolitániát (Tripoli). A legsúlyosabb csapást az 1912–1913-as első Balkán-háború jelentette, melynek során a birodalom elvesztette balkáni birtokainak a nagy részét. Bár ellenezte, szintén az ő uralkodása alatt lépett be a birodalom az első  világháborúba a központi hatalmak oldalán. Kalifaként szent háborúra szólította fel az összes muzulmánt, különösen az antant hatalmak uralma alatt élőket, azonban ez nem váltotta be a hozzáfűzött reményeket. Halálakor az Oszmán Birodalom nagy része már az antant ellenőrzése alatt állt, hat hónappal később pedig Isztambul is katonai megszállás alá került. Utódja VI. Mehmed lett.

Jegyzetek

Források 
 Encyclopædia Britannica:Mehmed V
 V. Mehmed életrajza a First World War honlapján
 His Majesty Sultan Mehmet V Reshat
 V. Mehmed életrajza az mcnbiografias.com honlapján

Oszmán szultánok
Első világháborús uralkodók
1844-ben született személyek
1918-ban elhunyt személyek
VI. Mehmed oszmán szultán

VI. Mehmed, Mehmed Vahdettin vagy Vahideddin (Isztambul, 1861. január 14. – Sanremo, 1926. május 16.) az Oszmán Birodalom utolsó szultánja és az iszlám utolsó előtti kalifája 1918-tól 1922. november 1-én szultáni, november 19-én kalifai méltóságáról történt lemondatásáig. Egy évvel lemondását követően alakult meg a Török Köztársaság Mustafa Kemal Atatürk pasa vezetésével.

Élete 
A ravasz és jó ítélőképességű VI. Mehmed 1918. július 4-én került hatalomra és idősebb bátyja, II. Abdul-Hamid példáját követve személyes hatalmat kívánt gyakorolni a kormány felett. Az 1918. október 30-án aláírt mudroszi fegyverletétel és az 1918. december 8-án, az antant által Konstantinápolyban bevezetett katonai közigazgatás megkezdése után a nemzeti liberális Egység és Haladás Mozgalma összeomlott, vezetőik pedig külföldre menekültek. A szultán, aki ellenzett minden nacionalista ideológiát, az Oszmán-ház hatalmának megőrzésére törekedett, ezért engedett az antant követeléseinek. December 21-én feloszlatta a parlamentet és nekilátott a nacionalisták szétzúzásához.

Az Anatóliában még aktív nacionalisták Kemal Atatürk vezetése alatt a szultán segítségével akarták megőrizni az ország területi integritását és a nemzeti függetlenség elérését. Tárgyalások után a szultán beleegyezett a választások kiírásába. Erre 1919 végén került sor és ennek következtében a nacionalisták parlamenti többséget szereztek. Az antant a török egységtől megriadva kiterjesztette a Konstantinápolyban megszállt területek nagyságát, a nacionalista vezetőket letartóztatták és száműzetésbe kényszerítették. A szultán 1920. április 11-én feloszlatta a parlamentet és a nacionalisták ideiglenes kormányt alakítottak Ankarában.

1920. augusztus 10-én Mehmed aláírta a sèvres-i békeszerződést, amely az ország független területét harmadára csökkentette volna. Ez jelentősen megerősítette a nacionalisták pozícióját. Görögország legyőzése után az ország irányítása gyakorlatilag teljesen a kezükbe került. 1922. november 1-jén a Török Nagy Nemzetgyűlés megszüntette a szultánságot. 1922. november 17-én VI Mehmed egy brit hadihajó segítségével Máltára menekült. Későbbi kísérletei a szaúdi régióban (Hidzsáz) a kalifátus elnyerésére kudarcba fulladtak. 1926. május 16-án hunyt el Sanremóban.

Jegyzetek

Források 
 Encyclopædia Britannica:Mehmed VI
 VI. Mehmed életrajza a First World War honlapján

Külső hivatkozások 
 VI. Mehmed kiáltványa (1918. december 6-án)

Oszmán szultánok
Első világháborús uralkodók
1861-ben született személyek
1926-ban elhunyt személyek
Évtized

Az évtized az időszámítás egyik általánosító egysége: tíz évet ölel fel.

Az évtized kifejezés tíz év időszakára egységesen vonatkozó jellegzetességre mutat. Lehet például kulturális, történelmi-politikai vagy éppen sporttal, környezetvédelemmel stb. kapcsolatos korszak, mely legalább tíz évet ölel fel.

Az egyik leggyakrabban használt nézőpont szerint az évtizedeket az évek tízes csoportjával említjük: az 1910-től 1919-ig tartó tíz évet például tízes évekként, esetleg az évszázadra is utalva: 1910-es évekként emlegetjük. Azok az események vagy eseménysorok, melyek egy évtizednél hosszabb időszakot fednek le, vagy az évtizedek dupla említésével: húszas, harmincas évek (vagyis: az 1920-as és 1930-as évek), vagy az adott időszak emblematikus figurájával (Kádár-korszak), politikai berendezkedésével (szovjethatalom) stb. említjük.

Egy másik, ritkábban használt, nézőpont szerint az évtizedet felölelő időtartam például az 1911-1920 tartományt jelenti, mivel a Julián- és Gergely naptárban nincs nulladik év.

Példák 

 A magyar futball aranykorszakára utalhatunk az 1950-es évek focija említésével.
 A popzene felívelő időszakát rejti az 1980-as évek popzenéje kifejezés.
 Ugyanakkor az 1930-as évek hitleri Németországa kifejezés nyilvánvalóan csak Adolf Hitler 1933-as hatalomra jutása utáni időszakra utal.

Évtizedek listája 

Az általunk használt Julián-naptárban nincs nulladik év (a naptár bevezetésekor még nem használták a nullás számot), ezért az i. e. 1-es évet az i. sz. 1-es év követi. Ugyanez igaz az évtizedekre, évszázadokra, évezredekre is.

A Wikipédián megállapodás szerint csak az i. e. 10. századtól kezdve kapnak az évtizedek önálló szócikket, az ez előtti korokról csak évszázadonként van szócikk.

Lásd még 
 Évszázad
II. Abdul-Medzsid oszmán kalifa

II. Abdul-Medzsid (Isztambul, 1868. május 29. – Párizs, 1944. augusztus 23.), az utolsó oszmán kalifa, VI. Mehmed unokatestvére, egyben a szunnita iszlám utolsó kalifája 1922. november 19-e és 1924. március 3-a között.

Az isztambuli Dolmabahçe  palotában született, mint Abdul-Aziz szultán fia. 1918. július 4-én unokabátyja, VI. Mehmed szultán, Abdul Medzsid pedig trónörökös herceg lett. Miután november 1-jén bátyját letették a trónról, az ankarai Török Nemzetgyűlés kalifává választotta. 1922. november 19-én elfoglalta kalifai (de nem szultáni) trónját Isztambulban. Két évvel később, 1924. március 3-án megfosztották  a kalifaságtól, és családjával együtt száműzték Törökországból.

Tehetséges festő volt, Beethovenről, Goethéről és I. Szelimről készített festményei 1918-ban a Bécsi Kiállításon láthatóak voltak.

Négy házasságot kötött:
 1896. december 23. – H. H. Shahsuvar Bash Kadin Effendivel, ebből a házasságból született egy fiuk: Shehzade Ömer Faruk Efendi herceg
 1902. június 18. – Hair un-nisa Kadin Effendivel
 1912. április 16. – H. H. Atiya Mihisti Kadin Effendivel, lányuk: Hadice Hayriye Ayshe Dürrühsehvar hercegnő
 1921. március 21. – Bihruz Kadin Effendivel

Párizsban, Franciaországban halt meg. Medinában, Szaúd-Arábiában temették el.

Jegyzetek

1868-ban született személyek
1944-ben elhunyt személyek
Isztambuliak
Oszmán szultánok
Trónfosztott uralkodók
Emigránsok
Musza bursai szultán

Musza (1388 – 1413. július 10.) bursai szultán (1411/1412 – 1413) volt, az Oszmán Birodalom részuralkodója az interregnum alatt.

Élete

Ifjúkora
Musza 1388-ban született I. Bajazid fiaként. Neve a Mózes név arab/török megfelelője.

Trónrajutása
Miután édesapja Angoránál Timur Lenk fogságába esett (1402-ben) és a következő évben, 1403-ban meghalt, Musza a testvéreivel, Mehmeddel, Iszával és Szulejmánnal szemben igyekezett minél nagyobb részt biztosítani magának az örökségből. Mint bursai szultán uralkodott területe felett. A hadsereg őt ismerte el szultánnak.

Trákiában és a bizánci császársággal szemben helyreállította az oszmánok tekintélyét és II. Mánuel császárt adófizetésre kötelezte. Ezután a Muszával elégedetlen Mánuel Musza vetélytársával, Mehmed trónkövetelővel kötött szövetséget.

Halála
Musza seregét a szerbek által támogatott Mehmed  1413. július 10-én a csomorlui síkon (Szófia mellett) szétverte. Musza futás közben vesztette életét, a trón pedig Mehmedre szállt.

Jegyzetek

Kapcsolódó szócikkek 
Oszmán szultánok listája

Musza 01
1388-ban született személyek
1413-ban elhunyt személyek
1413



Események
 február. – Luxemburgi Zsigmond  ötéves  fegyverszünetet köt a Velencei Köztársasággal.
 március 20. – V. Henrik követi apját IV. Henriket az angol trónon.
 július 10. – I. Mehmed legyőzi fivére, Musza bursai szultán seregeit Szófiánál, ettől kezdve egyeduralkodó az Oszmán Birodalomban.
 A török elfoglalja Szendrő várát.
 A párizsi kézművesek és kereskedők Caboche vezetésével fegyvert fognak a rendi gyűlés határozatainak megvalósításáért. A megriadt főnemesség beengedi a városba az orléans-i párt seregeit, akik leverik a felkelést.

Születések
 Borso Este Modena, Reggio és Ferrara hercege († 1471).

Halálozások
 március 20. – IV. Henrik angol király (* 1366)
 július 10. – Musza bursai szultán (* 1388)

15. század
Magyarország vármegyéi (2023–)

Magyarország az 1950-es megyerendezés óta 19 megyére oszlik, melyek megnevezése, az Alaptörvény tizenegyedik módosítása alapján, 2023. január 1. óta vármegye. A vármegyék Budapest főváros mellett az ország nagyobb közigazgatási területi egységei, melyek járásokra, azok pedig településekre (városokra és községekre) tagolódnak tovább.

Vármegyék 
A vármegyék főbb adatai 2019-ben (hivatalosan még megyénként) az alábbiak. A közigazgatási beosztás 2016 végére, a népesség, a terület (km²) és a népsűrűség (fő/km²) 2019 elejére vonatkozó adat Magyarország 2019. évi közigazgatási helynévkönyve alapján.

Jegyzetek

Kapcsolódó szócikkek 
 ISO 3166-2:HU
 A magyar megyék elhelyezkedése a NUTS rendszerben
 Magyarország területi beosztásai
 Magyarország kistérségeinek listája
 Magyarország járásainak listája
 Magyarország települései
 Magyarország megyei jogú városai

 
Magyarország közigazgatásával kapcsolatos listák
Svédország városai

Ez a szócikk Svédország városainak adatait mutatja.

Legnagyobb városok 
A legnagyobb svéd városok: (Stockholm az elővárosokkal együtt szerepel.)

Városok (a rangra emelés évével) 

Ez a lista tartalmazza Svédország városait, amelyeknek Stadsprivilegium jogaik vannak, vagy ősidőktől fogva városnak tartják őket. A legtöbb város címerében szerepel a hagyományos korona.

Fordítás 
Legnagyobb városok:

Források 

 Térkép

 
Svédországgal kapcsolatos listák
Települések listái országok szerint
Városok országok szerint
995



Események 
 az év folyamán –
 Olof Skötkonung svéd király lesz.
 Apja halálát követően IV. Henrik kerül a Bajor Hercegség élére.

Az év témái

Államok vezetőinek listája 995-ben

Születések 
 II. (Szent) Olaf norvég király († 1030)

Halálozások 
 augusztus 28. – II. (Civakodó) Henrik bajor herceg 
 VI. (Győztes) Erik svéd király

Jegyzetek

Források 
  

10. század
Svédország uralkodóinak listája

Az alábbi táblázat Svédország uralkodóinak sorát tartalmazza. Az ország királyai, királynői, régensei és alkirályai a kalmari unió időszakában is fel vannak sorolva.

A történészek leggyakrabban az Yngling-ház uralkodóival nyitják a svéd uralkodók sorát. Az Yngling-ház kapcsán valójában a legelső uralkodók esetében nem igazolt kétséget kizáróan, hogy ők az Yngling családhoz tartoznának, azért gyakori az Uppsala-ház vagy a Munsö-ház elnevezés is ezekre az uralkodókra.

Korai uralkodók

Mitológiai uralkodók (I. e. 1. század – 695) 
Az alábbi uralkodók léte és uralkodása nem tisztázott. Forrásokat csak a mondavilágból meríthetünk róluk, a történészek körében sok a vitatéma velük kapcsolatban.

A családfájukat lásd:

Mondabeli uralkodók (695–975) 
Az alábbi uralkodók már létezhettek, de személyük nehezen rekonstruálható

Az Yngling-ház történelmi uralkodói (970–1061)

A Stenkil-ház uralkodói (1061–1130)

A Sverker- és az Erik-ház uralkodóinak trónharca (1130–1250)

A Folkung-ház uralkodói (1250–1389)

A Kalmari unió vegyesházi uralkodói (1389–1523)

A Vasa-ház uralkodói (1523–1654)

A Pfalz-Zweibrücken-Kleeburg-ház (Wittelsbachok) uralkodói (1654–1751)

A Holstein-Gottorp-ház uralkodói (1751–1818)

A Bernadotte-ház uralkodói (1818–napjaink)

Jegyzetek

Fordítás

Források 
 , 342–344. oldal

Kapcsolódó szócikkek 
 Svéd királyok családfája
 Uralkodók listái országonként

 
Germán uralkodók listái
Svédországgal kapcsolatos listák
Európai uralkodók listái
III. László magyar király

III. László (horvátul: Ladislav III, angolul: Ladislaus III.) - (Székesfehérvár, 1200 körül – Bécs, 1205. május 7.) Magyarország királya 1204 és 1205 között. Imre király és Aragóniai Konstancia királyné egyetlen fia. Mindössze három-, más források szerint ötévesen koronázták királlyá, viszont így is csak a negyedik legfiatalabb koronás fő a magyar történelemben.

Élete 
III. László születési ideje vitatott, 1199-ben vagy 1201-ben született Székesfehérvárott. A fiatal herceget apja, Imre koronáztatta ifjabb királlyá 1204. augusztus 26-án. Ekkor a kis László három- vagy ötéves  lehetett. A koronázására vélhetően azért került sor, mert Imre közeledni érezte halálát, és zökkenőmentessé akarta tenni a trónöröklést. A halál végül 1204. november 30-án érte, de előbb testvérét, a későbbi II. Andrást megeskette, hogy a kis Lászlót mindenben támogatni fogja. András, mint az ország kormányzója, azonnal saját kezébe összpontosított minden hatalmat, és lehetetlenné tette a gyermek László és az anyakirályné, Aragóniai Konstancia helyzetét. III. Ince pápa levélben figyelmeztette Andrást, hogy maradjon hű az esküjéhez, és ne engedjen egyes gonosz emberek biztatásának. Ezek alatt az András körüli előkelőket értette, akik minél előbb a trónon szerették volna őt látni, hogy aztán hasznot húzhassanak a támogatásából. A pápa Magyarország népéhez is levelet intézett, hogy maradjanak meg László hűségében.

András azonban még Konstancia vagyonára is rátette a kezét, így az anyakirályné kisfiával, a koronával és párthíveivel Bécsbe menekült VI. Lipót osztrák herceghez. András ezt nem nézte jó szemmel, és háborúval fenyegetőzött, ha Lipót nem adja ki a menekülteket. Mielőtt azonban tényleges konfliktusba sodródott volna Lipót és András, a gyermek László váratlanul meghalt.

Testét visszahozták Magyarországra és Székesfehérvárott, a Nagyboldogasszony-bazilikában temették el. Királyként a magyar történelemben fiatalsága okán gyakorlatilag semmilyen szerepet nem játszott. Életében II. László néven emlegették, mivel akkoriban az 1162 és 1163 között uralkodó ellenkirályt, II. Lászlót nem ismerték el törvényes uralkodónak.

Galéria

Jegyzetek

Források 
 A Pallas nagy lexikona
 Kristó Gyula: A korai feudalizmus. In: Magyarország története. Előzmények és magyar történet 1242-ig. Főszerk. Székely György. Szerk. Bartha Antal. 2. kötet 1271-72. (Magyarország története tíz kötetben.) Akadémiai Kiadó, Budapest, 1987. Második, változatlan kiadás. 
 

</center>

Magyar uralkodók
Árpád-ház
Gyermek uralkodók
Az 1190-es években született személyek
1205-ben elhunyt személyek
A székesfehérvári bazilikában megkoronázott királyok és királynék
A székesfehérvári koronázóbazilikában eltemetett személyek
Dalmácia királyai
Horvát uralkodók