alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Tartar

Tartar (grč. Τάρταρος [Tártaros]) ime je podzemnog svijeta - pakla - još niže smještenog od Hada. Tartarom vlada istoimeni bog - Tartar, Eterov i Gejin sin, Tifonov i Ehidnin otac, primordijalno božanstvo.

Grčka mitologija

Pakao 
Heziod u svojoj Teogoniji govori da bi brončani nakovanj s nebesa (Olimpa) padao devet dana do Zemlje, a potom još devet dana do Tartara. U Homerovoj Ilijadi, Zeus govori da je Tartar onoliko ispod Hada koliko je nebo iznad zemlje.

Tartar je obrubljen trima slojevima noći koji okružuju brončani zid koji potom okružuje Tartar. To je vlažna i bijedna jama obavijena mračnom i sumornom maglicom. Primordijalni je Tartar nastao iz Kaosa, a zajedno s njime, Geja i Eros odaslani su u svemir.

Radamant, Eak i Minos bili su suci podzemlja koji su odlučivali tko će ići u Tartar. Radaman je sudio azijskim dušama, Eak europskim, a Minos je bio sudac Grcima, a imao je i odlučujući glas.

Stanovnici 
Tartar je često služio za zatvaranje "nepodobnih" božanstava i bića. Kada je Kron, vladajući Titan, došao na vlast, zatvorio je sve Kiklope u Tartar. Poslije ih je Zeus oslobodio iz zatvora da mu pomognu u borbi protiv Titana i Giganata. Na posljetku su Titani pobijeđeni, a većina njih odaslana je u Tartar. U nj nisu poslani Atlant, Kron, Epimetej, Metida, Menetije i Prometej.

Zatvorenike su čuvali divovi Hekatonhiri, svaki sa 50 ogromnih glava i 100 snažnih ruku. Poslije, kad je Zeus svladao čudovišnog Tifona, također ih je zatvorio u Tartar.

Isprva je Tartar služio za zatvaranje olimpskih bogova, a poslije je postao mjesto u kojem kazna odgovara zločinu. Ovdje je bio Sizif koji je bio lopov i ubojica te je osuđen da vječno gura kamen do vrha brda koji bi se potom otkotrljao natrag. Također je ovdje bio zatvoren i Iksion, prvi čovjek koji je prolio krv svoga rođaka - zatvorio je svog punca u jamu s gorućim ugljenom da bi izbjegao plaćanje vjenčanja - stoga mora provesti vječnost na gorućem kotaču. Sljedeći zatvorenik je i Tantal koji je ukrao ambroziju bogovima i skuhao svoga sina i pripremio ga kao jelo da bi iskušao bogove. Osuđen je na Tantalove muke - bio je do vrata u hladnoj vodi, a iznad glave bile su mu grane s prekrasnim voćnim plodovima. Kad god bi poželio ubrati plod, grane bi se izmakle. Kad god bi poželio popiti hladne vode, voda bi se povukla.

Rimska mitologija 
U rimskoj mitologiji Tartar je mjesto gdje su slani grešnici - pakao. Vergilije u svojoj Eneidi opisuje ga kao ogromno mjesto okruženo plamenom rijekom Flegeton i trostrukim zidovima koji sprečavaju grešnike da pobjegnu. Čuva ga Hidra sa 50 crnih razjapljenih čeljusti koja sjedi kod vrištećih vrata zaštićenih stupovima od čvrstog adamantina, tvardi srodne dijamantu, tako čvrste da je ništa ne može probiti. Unutra je dvorac sa širokim zidovima i visokim željeznim tornjem. Tizifona, jedna od Erinija koja predstavlja osvetu, čuva stražu s bičem na vrhu ovog tornja i nikad ne spava. U sredini je duboka, duboka jama na dnu koje smješteni su Titani i ostali grešnici.

Vanjski linkovi 
 Tartar u klasičnoj literaturi i umjetnosti 

Grčka mitologija
Podzemni svjetovi
Anadiploze
Ereb

Ereb (grč. Ἔρεϐος, Erebos) praiskonski je bog, personifikacija tame i sjene koja je ispunjavala sve kutove svijeta. Prema Heziodu, Kaosov je sin i Niktin brat s kojom je imao kćer Hemeru i sina Etera. Ujedno je to naziv i za dio podzemnog svijeta.

Etimologija 
Riječ Ereb vjerojatno dolazi iz praindoeuropskog jezika, *hregwos, koja ima svoju srodnu riječ u starom nordijskom jeziku roekkr, gotskom riqis = tama, sanskrt rajani = noć, toharskom orkäm = tama. Još jedna mogućnost jest da je riječ posuđena iz hebrejskog jezika - erebh i akadskog jezika -erebu = zalazak sunca, večer (otuda povezanost s tamom). Ista etimologija "zalaska sunca" predložena je i za Europu.

Mitologija

Had 
Prema nekim kasnijim legendama, Ereb je bio jedan od dijelova podzemnog svijeta u kojem se nalazila palača boga Hada, gdje je on, zajedno sa svojom ženom Perzefonom vladao bogovima podzemnog svijeta i dušama mrtvih. Ereb je istodobno bio sinonim za Hada, boga podzemnog svijeta, i mračan, sumoran prostor kroz koji su duše ulazile u podzemni svijet. U Erebu su bile dvije rijeke - Leta i Mnemozina. Duše bi pile vodu iz rijeke Lete, rijeke zaborava, da se ne sjećaju prošlog života nakon reinkarnacije. Onaj tko bi pio iz Mnemozine, sjećao bi se svega i postao sveznajućim.

Vanjske veze 
 Ereb u klasičnoj literaturi

Grčka mitologija
Radamant

Radamant ili Radamantis (grč. Ραδαμάνθυς, Radamánthys) bio je Zeusov i Europin sin, Minosov i Sarpedonov brat, a odgojio ga je Asterion. Jedan je od tri suca u Hadu, zajedno s Minosom i Eakom.

Mitologija 

Prema legendi, vladao je Kretom prije Minosa te je donio zakone koje su i sami Spartanci preuzeli. Ljubomoran na njegovu slavu, Minos ga je protjerao iz zemlje nakon što je došao na vlast. Tamo je oženio Alkmenu, Heraklovu majku kojoj je umro muž Amfitrion.

Platon u svojem djelu Gorgija govori da je Radamantis, zahvaljujući svojoj nepopustljivosti i čvrstini, postao je jedan od tri suca u Hadu i vladar Elizija. Sudio je svim Azijcima, Eak je sudio Europljanima, a Minos je imao odlučujući glas.

Vanjski linkovi 

 Radamant u klasičnoj literaturi i umjetnosti]

Grčka mitologija
Eak

Eak ili Ajakos (grč. Αἴακος, Aiakos) u grčkoj mitologiji bio je kralj Egine. Jedan je od tri suca u Hadu, zajedno s Minosom i Radamantom.

Mitologija 
Eak je bio naširoko poznat kao brižan i pravedan vladar. Toliko je bio poznat po tome da je nakon svoje smrti bio postavljen za jednog od tri suca u podzemlju, skupa s Minosom i Radamantom. Eak sudi Europljanima (Grcima), Radmant istočnjacima, a Minos ima odlučujući glas; kako govori Platon u djelu Gorgija. Aleksandar Veliki vukao je po svojoj majci porijeklo od Eaka. Eak je sin Zeusa i nimfe Egine, kćeri riječnog boga Azopa. Kad mu je kraljevstvo poharala kuga, molio se ocu Zeusu za pomoć koji je pretvorio ondašnje mrave u ljude Mirmidonce, kao što govori Ovidije u 7. knjizi svojih Metarmorfoza. Jednom je za vrijeme suše molio oca Zeusa za pomoć koji mu je poslao kišu, a on je sagradio hram u Egini Zeusu te je pomogao Posejdonu i Apolonu da sagrade trojanske zidine. Po svojoj ženi Endejidi, bio je Telamonov i Pelejev (Ahilejev otac) otac. Psamati mu je rodila Foka.

Literatura 
 Platon: Gorgija
 Ovidije: Metamorfoze
 Aristofan: Žabe
 Izokrat: Evagoras

Vanjske veze 
 Eak u klasičnoj literaturi i umjetnosti]
 Eak u grčkoj mitologiji

Muškarci (grčka mitologija)
Mitološki vladari
Kerber

Kerber (grč. Κέρβερος, Kérberos = demon iz jame) u grčkoj mitologiji troglavi je pas - mitološko biće. Hadov je pas - čuvar ulaza u podzemlje, Had. Njegova sestra bila je Himera, a brat Ort, a potomci Ehidna i Tifon.

Mitologija

Junaci 
Nekoliko puta svladali su ga različiti junaci:
 Heraklo u svome posljednjem zadatku
 Orfej sa svojim glazbenim vještinama uspavao ga je
 Hermes ga je uspavao vodom iz rijeke Lete
 Psiha ga je uspavala otrovanim medenjacima
 Sibila ga je uspavala otrovanim medenjacima da bi Eneja mogao ući u podzemlje (rimska mitologija)

Heraklo i Kerber 
Heraklov posljednji i najteži zadatak bio je hvatanje Kerbera. Heraklo je morao otići do vrata Hada i tamo se obračunati s tim troglavim psom koji je imao rep zmije, a slina koja je padala na pod stvarala je otrovnu biljku akonitu. Dok je bio u podzemlju, Heraklo je oslobodio Tezeja koji je tamo bio zatvoren jer je pokušao oteti Hadovu Perzefonu.

Heraklo je otišao do Hada i Perzefone i upitao smije li uzeti Kerbera. Bogovi su se složili pod uvjetom da ga ne ozlijedi. Neki kažu da je Perzefona pristala jer je Heraklo bio njezin brat. Heraklo je potom uhvatio Kerbera oko vrata i izvukao na svjetlo dana. Čim je izišao iz sjene, Kerber je počeo bijesno lajati i stenjati. Euristej se uplašio čim je vidio Kerbera pa ga je Heraklo brzo vratio u Had.

Eksterni linkovi 

 Kerber u klasičnoj literaturi i umjetnosti

Grčka mitologija
Flegeton

Flegeton (grč. Φλεγέθων, Phlegéthôn) ili Piriflegeton (grč. Πυριφλεγέθων, Puriphlegéthôn) rijeka je vatre u Hadu. Vjerovalo se da Flegeton gori, ali da za to ne koristi nikakvo gorivo, a također se vjerovalo da je on rijeka ključajuće krvi. Flegeton teče paralelno s božicom-rijekom Stiks koja se u njega zaljubila, ali bi ju svaki put gasio njegov plamen. Na posljetku je Zeus učinio da je vatra ne može ugasiti te se ujedinila s Flegetonom.

Eksterni linkovi 
 Flegeton u klasičnoj literaturi

Grčki bogovi
Kokit

Kokit (grč. Κωκυτός, Kôkytós = jadikovanje, jauk) rijeka je jadikovanja, jauka i leleka u Hadu, ulijeva se u Aheront.

Grčka mitologija 
Kokit je rijeka jadikovanja. Na njegovim obalama ostaju oni koji nemaju čime platiti Haronu da ih preveze preko Aheronta. Njihove su duše osuđene na lutanje cijelu vječnost.

Božanstvena komedija 
U Danteovoj Božanstvenoj komediji, u Paklu, Kokit je deveti i najniži krug pakla te je smrznut mahajućim Luciferovim krilima. U Paklu se o Kokitu više govori kao smrznutom jezeru, a ne kao o rijeci.

Dante u ovaj krug smješta izdajnike i varalice, a krug je podijeljen na četiri dijela:
 Kaina - po biblijskome liku Kainu - izdajice krvnih srodnika
 Antenora - po Antenoru iz Homerove Ilijade - izdajice domovine
 Ptolomeja - po Ptolomeju, jerihonskom guverneru koji je ubijao svoje goste - izdajice svojih posjetitelja
 Judeka - po Judi - izdajice svojih gospodara i dobročinitelja

Lucifer je u centru kruga, njegov je donji dio tijela u ledu, a prikazuje se s trima ustima. Jedna usta proždiru Bruta, a druga Kasija, Cezarove izdajice, a treća Judu.

Eksterni linkovi 
 Kokit u klasičnoj literaturi

Grčka mitologija
Regija Južnih naroda, narodnosti i etničkih grupa

Regija Južnih naroda, narodnosti i etničkih grupa (za koju se često koristi engleska skraćenica SNNPR) je jedno od devet etničkih područja (kililocha) Etiopije. Sadržava bivše regije 7-11.  Glavni grad je Avasa.

SNNPR se graniči s Kenijom na jugu, Trokutom Ilemi (regijom koju prisvajaju Etiopija, Kenija i Sudan) na jugozapadu, Sudanom na zapadu, etiopskim regijama Gambela na sjeveru, i Oromia na sjeveru i istoku. Osim Avase, važniji gradovi regije su Arba Minč, Bonga, Čenča, Dila, Irgalem, Mizan Teferi, Sodo, Vendo i Vorabe.

Vanjski linkovi 
 People of Southern Nations, Nationalities, and Peoples' Region   
 Map of Southern Nations, Nationalities, and Peoples' Region at UN-OCHA 
 Map of Southern Nations, Nationalities and Peoples' Region at DPPA of Ethiopia  

Regije Etiopije
Aheront (mitologija)

Za istoimenu rijeku u Grčkoj vidi članak Aheront (rijeka)

Aheront (grčki: Ἀχέρων / Akhérôn) u grčkoj mitologiji je bila rijeka boli, jedna od rijeka podzemnog svijeta - Hada  ostalih četiri su Stiks, Kokit, Flegeton i Leta).. Aheront je bilo i ime boga te rijeke.  

U vrijeme Antičke Grčke riječ aheront bila je sintagma od riječi ὁ ἄχεα ῥέων (ho akhea rheōn), a to je značilo rijeka boli

Karakteristike rijeke boli 
Za Grke arhajskog perioda je ta mitska rijeka bio stvarni epirski Aheront, koji je za ondašnje Grke bio toliko udaljen, da je to za njih bio kraj ovozemaljskog svijeta i početak nekog drugog svijeta. Kako su o njemu vrlo malo znali, vjerovali su da je on povezan sa podzemnim svijetom.  On je za to bio idealan jer je na svom kratkom toku tekao kroz mračne kanjone i nekoliko puta ponirao, a izgleda da je u to vrijeme pored svog ušća imao i veliko močvarno jezero a mitski lađar Haron prevozio je umrle preko rijeke boli i močvarnog jezera do Hada.  Kad su se u međuvremenu proširili do Epira i bolje upoznali taj kraj i rijeku - onda su mitski Aheront pomakli u udaljenije krajeve, pa su tako tokom svoje duge historije imali još nekoliko Aheronta. 

Ali već Homer u svom epu Odiseja - Aheront seli izvan granica vidljiva svijeta, u podzemni - Had, i opisuje ga kao rijeku u koju utječu i druge dvije rijeke tog svijeta Kokit (rijeka jadikovanja) i Flegeton (plamena rijeka).  I svi kasniji pisci opisivali su nadalje Aheront kao nešto izvan postojećeg svijeta, Tako je Platon u svom Fedonu prikazao Aheront kao drugu najveću rijeku na svijetu, prva po njemu je Ocean. Tvrdio je da je Aheront teče u suprotnome smjeru, ispod zemlje i pustinjskih mjesta. I rimski pjesnik Vergilije se dotakao Aheronta u šestoj knjizi Eneida u kojoj ga navodi kao jednu od rijeka Aheront zajedno s opisima ostalih rijeka Hada.

O Aherontu je pisao i Dante Alighieri u Božanstvenoj komediji (Pakao), po njemu je on granica pakla u takozvanom predpaklu.

Izvori

Vanjske veze 

 Acheron na portalu Theoi Project 

Had
Leta (rijeka)

Leta (grč. Λήθη, Lếthê = zaborav, zatajivanje) bila je jedna od nekoliko rijeka koje su tekle Hadom. Pijenje vode iz rijeke Lete stvaralo je potpunu zaboravnost, stoga su Grci vjerovali da su duše onih koji su se trebali reinkarnirati bile tjerane da piju njezinu vodu da bi zaboravile sve iz prijašnjih života.

Leta je također i jedna od Najada, kći Eride ("Svađe" u Heziodovoj Teogoniji). Najada Leta je vjerojatno zasebna personifikacija zaborava prije nego antropomorfna predodžba istoimene rijeke.

Eksterni linkovi 
 Leta u klasičnoj literaturi

Grčka mitologija
Mitološke rijeke
Najade

Najade (grč. Ναιάδες, Naiádes) u grčkoj mitologiji bile su vodene nimfe koje su gospodarile nad potocima, izvorima, rijekama i fontanama.

Etimologija 
Grčko ime Najada složenica je dviju riječi: νάειν = teći i νἃμα = tekuća voda.

Kult 
Najade su štovane kao božice. Mladi su im posvećivali uvojke svoje kose, životinje su ritualno utapljanje u izvorima, a često su kraj izvora prebivale i proročice.

Grci, a poslije njih i Rimljani, štovali su Najade prinoseći im žrtve i gradeći im svetišta, kako u prirodi, tako i u gradovima. Njihov se kult zadržao još i u kršćansko doba. Iz antike je sačuvan velik broj umjetničkih predmeta s njihovim likovima: oslikane vaze, reljefi i mozaici u kupalištima itd. Njihovi su kipovi i danas omiljen ukras fontana, a posebno se ističe Rutelijeva Fontana Najada na rimskome trgu Esedri. Imena Najada mogu se uočiti i na pramcima sredozemnih brodova.

Mitologija

Podrijetlo 
Najade su bile povezivane sa svježom vodom, baš kao što su Okeanide povezivane sa slanom vodom, a Nereide sa Sredozemljem. Kad bi se Najadino vodeno tijelo osušilo, ona bi umrla.

U najširem smislu među njih su se ubrajale Okeanide, kćeri Titana Okeana, kojih je bilo tri tisuće, i Nereide, kćeri morskog boga Nereja, kojih je bilo pedeset ili stotinu. U užem smislu Najade su bile nimfe kopnenih voda. Prema mjestu na kojem su prebivale dijelile su se u riječne, jezerske i izvorske nimfe. Život su većinom provodile u pjesmi i igri. Njihovi najomiljeniji pratioci bili su sileni, satiri i panovi, a od bogova najviše Apolon i Hermes te boginja Artemida.

Podjela 
Najade se dijele na:
 Krineje (fontane)
 Limnade ili Limnatide (jezera)
 Pegeje (izvori)
 Potamide (rijeke)
 Elionome (močvare)

Dodiri s ljudima 

Najade su bile često sklone ljudima, davši vlagu njihovim poljima i plodnost oranicama. Neke su Najade mineralnih izvora znale liječiti. Sudbine Najada razlikovale su se - neke su živjele na Olimpu, a neke su živjele sa smrtnim muževima, najčešće nesretno.
 Hipsej, lapitski kralj oženio je Hlidanopu, Najadu koja mu je rodila kći Kirenu.
 Kad su se Aristejeve pčele utopile, konzultirao se s Najadama. Njegova ujna Aretusa pozvala ga je ispod vodene površine gdje je opran vodom iz vječnog izvora i gdje su ga savjetovale.
 Hilas, argonaut, izgubljen je kad su ga otele Najade fascinirane njegovom ljepotom.
 Teokrit donosi priču da je pastir Dafnis ljubovao s Nomijom, Najadom. Katkad joj je bio nevjeran, a Nomija mu se osvetila oslijepivši ga.

Eksterni linkovi 

 Najade u klasičnoj literaturi i umjetnosti

Grčka mitologija
Mnemozina

Mnemozina (grč. Mνημοσύνη, Mnêmosúnê; mnếmê = "sjećanje") božica je pamćenja i majka Muza; personifikacija pamćenja u grčkoj mitologiji. Pripada Titanidama, Uranova je i Gejina kći. Ujedno je i rijeka u Hadu. Po njoj je nazvan asteroid 57 Mnemozina. 

Mnemozina je jedna od Zeusovih žena. Zeus je spavao s Mnemozinom devet uzasopnih noći i tako stvorio devet Muza. To su: Euterpa, Kaliopa, Klio, Erato, Melpomena, Polihimnija, Terpsihora, Talija i Uranija. U podzemlju je rijeka Mnemozina. Njoj je suprotna rijeka Leta. Mrtve duše piju iz Lete da se ne bi sjećale svojih prošlih života nakon reinkarnacije. Tko pije iz Mnemozine, sjeća se svega i sve zna.

Eksterni linkovi 

 Mnemozina u klasičnoj literaturi i umjetnosti
 Mnemozina u grčkoj mitologiji

Grčke božice
Admet

Admet (grč. Ἄδμητος, Ádmêtos) je bio kralj Fere u Tesaliji, prema grčkoj mitologiji.

Admetov život 
Zeus je odlučio da godinu dana kod njega služi Apolon da bi se iskupio za ubojstvo Kiklopa. Apolon je učinio da Admetu sve krave donose blizance. Također, pomogao mu je osvoji ruku princeze Alkestide, Pelijine kćeri. Alkestida je imala previše prosaca te je Pelija tražio gotovo nemoguć zahtjev - prosci su morali staviti u jaram lava i vepra. Apolon je upregnuo te dvije životinje, a Admet se dovezao do Pelije i oženio Alkestidu. Admet nije prinio žrtvu Artemidi, Apolonovoj sestri blizanki. Uvrijeđena je božica ispunila bračnu ložnicu zmijama, a Apolon je savjetovao Admetu da prinese žrtvu, što je on i učinio, te su zmije nestale. S Alkestidom je imao djecu, a najpoznatiji mu je sin Eumel. Apolon je također uvjeravao Mojre da poštede Admeta od smrti. Na posljetku ih je napio te su one izrekle da Admet ne mora umrijeti ako umjesto njega netko drugi dobrovoljno ode. Kad mu je došlo vrijeme za smrt, nitko nije htio umrijeti za njega, čak i njegovi roditelji za koje je vjerovao da hoće, osim njegove žene Alkestide. Baš kad je Alkestida umrla, Admetu je u posjet došao Heraklo. Admet je pred njime skrio svoju bol, ali Heraklo je ipak doznao i odlučio vratiti Alkestidu. Svladao je Tanatosa (Smrt) i prisilio ga da vrati Alkestidinu dušu. Kad je Tanatos drugi put došao po njih, zajedno su otišli u podzemlje.

Djela iste tematike 
 Euripid: Alkestida, tragedija
Alkestidina smrt:
... Mrijeti moram - to zlo neće doć
Tek sjutra, ani treći u mjesecu dan,
Već za čas ću se brojit ja u nestale.
Oj, zbogom, veseli mi bili! Mužu moj,
Pohvalit ti se smiješ ženom najboljom,
Vi, djeco - da ste porod majke najbolje.

Vanjske veze 

 Euripid: Alkestida, prijevod 
 Admet i Alkestida

Muškarci (grčka mitologija)
Agamemnon

Agamemnon (grč. Ἀγαμέμνων, Agamémnôn) je bio kralj Mikene u grčkoj mitologiji. Izgledao je kao ljudski Zeusov pandan, sa žezlom i dijademom.

Braća Agamemnon i Menelaj 
Agamemnonov otac je Atrej, a ubiše ga Egist, pa su braća Agamemnon i Menelaj morala pobjeći u Spartu na Peloponezu. Agamemnon se oženio Klitemnestrom, a Menelaj Helenom, zbog koje su Grci imali mnogo nevolja. Agamemnon s Klitemnestrom ima petero djece: Ifigeniju, Elektru, Hrisotemidu, Ifianisu i Oresta. Menelaj je vladao Spartom, a Agamemnon se vratio u očev grad i tamo vladao. Menelaj i Agamenon su zajedno išli u Trojanski rat.

Trojanski rat 
Agamemnon je skupio grčke snage i otplovio prema Troji. Artemida, božica lova i divljih životinja, naljutila se na njih. Poslala je kugu na ljude i nije bilo vjetra da krenu dalje. Vrač Kalhant prorekao je da se Artemidin bijes može izbjeći žrtvovanjem Agamemnonove kćeri Ifigenije, što je on i učinio, ali manje okrutna verzija kaže da se Artemida zadovoljila jelenom pa je povela sa sobom djevojčicu. Agamemnon se sukobio s Ahilejem zbog robinje Briseide. Bijesni se Ahilej povukao iz rata. Agamemnon je u ratu izvršio junačka djela sve dok se ranjen nije povukao u svoj šator. Nakon osvajanja Troje, poveo je Kasandru, Prijamovu kćer, koja je prorekla njegovu smrt.

Povratak u Grčku 
Nakon olujnog putovanja, Agamemnon se s Kasandrom vratio u Argolidu gdje su skrenuli s kursa i došli u Egistovu zemlju. Egist je postao Klitemnestrin ljubavnik. Njih su dvoje odlučili ubiti Agamemnona, a zajedno s njim i Kasandru. Jedna inačica mita govori da su ga pozvali na gozbu gdje je ubijen, a druga da ga je žena ubila na kupanju jer je on ubio njihovu kćer. Orest je ubio svoju majku i ljubavnika, pa su se naljutile Erinije, tri božice osvete koje su ga proganjale.

Vanjske veze 

Muškarci (grčka mitologija)
Andromaha

Andromaha (grč. Ἀνδρομάχη, Andromákhê) je bila Hektorova žena. Hektor je bio trojanski princ.

Andromaha je rođena u sicilskoj Tebi u kojoj je vladao njezin otac. Voljela je Hektora i bila mu savršena žena. Imali su sina Astijanaksa kojeg je 
ubio Neoptolem. On je uzeo Andromahu kao priležnicu, a Hektorova brata Helena kao roba. S Neoptolemom je imala sina Molota. Kad je Neoptolem umro, udala se za Helena i postala kraljica Epira, pritom činivši incest.

Vanjske veze 

 Andromaha u grčkoj mitologiji

Žene u grčkoj mitologiji
Andromeda (mitologija)

Andromeda (grč. Ανδρομέδη, Andromedē), žena iz grčke mitologije, pretvorena u zviježđe.

Andromeda i Perzej 
Kasiopeja je bila kraljica koja se hvalila da je ljepša od morskih nimfa. Posejdon, bog mora, razljutio se na to i poslao čudovište na obale kraljevstva. Kefej, Kasiopejin muž i Andromedin otac, upitao je amonsku proročicu za odgovor. Ona je savjetovala da kralj mora izložiti kćer čudovištu, što je Kefej i učinio, prikovavši svoju kćer za stijenu. Perzej je prolazio i spasio Andromedu. Otišli su u Arg i postala predak obitelji Perzeida, zbog imena svog sina Perza i svog muža Perzeja. Imali su šest sinova: Perz, Alkej, Helej, Mestor, Stenel, Elektrion i kći Gorgofonu, nazvanu po Gorgoni, Meduzi. Njihovi su potomci vladali Mikenom te uključuju i velikog Herakla. Atena je smjestila Andromedu na nebo nakon što je umrla, te se zviježđa Perzej i Kasiopeje nalaze blizu Andromede.

Eksterni linkovi 

Žene u grčkoj mitologiji
Elektra

Elektra (grč. Ήλέκτρα, Êléktra) nije boginja svjetla. Izuzme li se Agamemnonova kći, u mitologiji su postojale dvije Elektre:

 kći Titana Okeana i njegove žene Tetide. Udala se za boga prirodnih pojava na moru Taumanta. S njim je imala 4 kćeri: tri Harpije i Iridu.

 kći Titana Atlanta i okeanide Pleone. Sa Zeusom je imala sina Dardana i Jaziona te kći Harmoniju. Zeus ju je zajedno sa 6 sestara prenio na nebo i pretvorio je u Vlašiće (Plejade). Nakon pada Troje raspustila je kosu i luta nebom kao zvijezda repatica.

Elektra - Agamemnonova kći 

Elektra je Agamemnonova i Klitemnestrina kći, Orestova i Ifigenijina sestra.

Život 
Elektra je bila odsutna iz Mikene kad se njezin otac, kralj Agamemnon vratio iz Trojanskog rata i ubrzo biva ubijen od Egista, Klitemnestrina ljubavnika i vlastite žene. Egist i Klitemnestra ubili su i Kasandru, trojansku proročicu koju je Agamemnon doveo sa sobom kao ratni plijen.

Osam godina kasnije, Orest dovodi Elektru u Mikenu iz Atene. Prema Eshilu, susreli su se na očevu grobu gdje su se prepoznali i dogovorili osvetu. Osvetili su smrt svoga oca tako da je Orest s prijateljem Piladom ubio i Klitemnestru i Egista. Poslije toga Orest gubi razum jer ga progone Srde (Erinije ili Furije) kojima je bila dužnost krvna osveta. Ipak, Srde nisu progonile Elektru. Orest se sklonio u hram u Delfima. Premda mu je Apolon naložio da osveti oca, bio je bespomoćan što se tiče posljedica tog događaja. Atena ga je dovela na Akropolu gdje su bogovi držali suđenje, a glasovi na posljetku bivaju izjednačeni budući da je Atena dala posljednji glas za Oresta.

Euripid u svome djelu Ifigenija u Tauridi priča drukčiju inačicu. Oresta su Srde dovele do Tauride na Crnome moru gdje je njegova sestra Ifigenija bila držana (pripremala je žrtve Artemidi). Kad su doveli Oresta i Pilada da budu žrtve, prepoznali su se te su pobjegli u domovinu. Pilad je pomogao Orestu i Elektri da ubiju majku i njezina ljubavnika. Egist i Klitemnestra dali su Elektru u brak jednome seljaku, misleći da se tako neće osvetiti. No, seljak, Piladov imenjak, poštovao je Elektru i nije je htio dirati. Na posljetku su se Pilad, Orestov prijatelj i Elektra zaljubili i vjenčali.

Djela iste tematike 
 Eshil: Orestija (Agamemnon, Žrtvonoše, Eumenide), tragedije
 Sofoklo: Elektra, tragedija
 Euripid: Elektra, Ifigenija u Tauridi, tragedije
 Eugene O'Neill: Elektri pristaje crnina, drama
 Jean-Paul Sartre: Muhe, drama
 Richard Strauss: Elektra, opera

Vanjske veze 

 Okeanida Elektra u klasičnoj literaturi i umjetnosti] 
 Nimfa Elektra u klasičnoj literaturi i umjetnosti] 
 Agamemnonova Elektra u grčkoj mitologiji]

Grčka mitologija
Europa (mitologija)

Europa (antgrč. Ευρώπη [Eurốpê]) bila je prekrasna fenička princeza po kojoj je kontinent Europa dobio ime, a također i Jupiterov prirodni satelit Europa. 

Istog je imena bila i jedna okeanida, kći Titana Okeana i božice Tetide, a također i kći zemljanog diva Titije, majka Eufema kojem je otac bio Posejdon.

Etimologija 
Europino grčko ime Ευρώπη, Europa sastavljeno je od dva dijela: ευρυ- = širok, οπ– = oko, lice. Doslovno se može shvatiti da je predstavljala simbolički Zeusovu družicu, kravu, jer joj je on došao u obličju bika. Metaforički može značiti da je otvorenog uma, širokih pogleda.

Mitologija

Podrijetlo 
Mnogo je priča o Europinu podrijetlu, no svi se slažu da je Feničanka. Govori se da je kći feničkog kralja Agenora i kraljice Telefase ("dalekosjajne") ili Argiope ("bijelog lica"). Homer u Ilijadi govori da je kći Agenorova sina Feniksa. Imala je dva brata - Kadma, koji je donio alfabet u Grčku i Kiliksa po kojem je nazvana Kilikija (Cilicija) u Maloj Aziji.

Na Kretu ju je doveo Zeus na svojim leđima. Herodot tvrdi da su je oteli sami Krećani da bi osvetili otmicu Ije, princeze iz Arga. Nakon što je stigla na Kretu, Europa je rodila tri sina: Minosa, Radamanta i Sarpedona. Udala se za Astreja. Prema mitologiji, otac njezine djece jest Zeus.

Europa i Zeus 

Zeus se zaljubio u Europu i odlučio ju je zavesti ili silovati iskoristivši činjenicu da je njegova žena Hera bila odsutna. Pretvorio se u prekrasnoga bijeloga bika sa zlatnim rogovima i sklonio u stado Europina oca.

Europa je sanjala da se dvije žene, personifikacije kontinenata svađaju oko imenovanja. Azija je rekla da je ona rodila Europu te da je posjeduje, a drugi je neimenovani kontinent rekao da će Zeus njoj dati Europu (tako je kontinent Europa dobio ime). Uznemirena zbog sna, Europa se nije vratila na spavanje, nego je odlućila poći na svoje omiljeno mjesto gdje se inače odmarala, plesala, kupala i brala cvijeće.

Dok su Europa i njezine družice brale cvijeće, vidjela je bika i pomilovala ga je po boku, kitila mu rogove cvijećem te mu se popela na leđa. Zeus je iskoristio priliku, otrčao do mora i zaplivao s njom na leđima, prema Kreti.

Dok je plivao, pridružile su im se Nereide jašući na dupinima, Triton koji je puhao u svoj rog te Posejdon. Europa je shvatila da je bog i preklinjala ga je za milost. Na Kreti joj je i sam otkrio svoj identitet, a Europa je postala prva kretska kraljica. Zeus joj je dao tri dara da bi se iskupio za silovanje koje je počinio pod drvetom čempresa:
 Talos (Τáλως) - svojevrstan robot, u nekim inačicama bik
 Laelaps - pas koji nikad nije promašio plijen
 koplje - koplje koje uvijek pogađa

Zeus je poslije ponovno stvorio obličje bijeloga bika koji je postao zviježđe Bik. 

U drugoj inačici priče, božica ljubavi Afrodita zajedno sa svojim sinom Erosom odaslala je ljubavne strijele u Zeusa koji se odmah zaljubio u Europu te ga je srce prislilo da je dobije pod svaku cijenu.

Literatura 
 Ovidije: Metamorfoze
 Apolodor: Biblioteka

Eksterni linkovi 

 Europa u grčkoj mitologiji

Grčka mitologija
Etimologija

Etimologija je grana lingvistike (jezikoslovlja) koja proučava porijeklo riječi.

Riječi mijenjaju oblik i značenje kroz stoljeća, a mogu se i "posuđivati" iz drugih jezika, moguće u promijenjenom obliku (izvorišne riječi se zovu etimoni). Kroz proučavanje starih tekstova i usporedbom s drugim jezicima, etimolozi pokušavaju rekonstruirati povijest riječi - kada su ušle u jezik, iz kojeg izvora, te kako su se mijenjali njihov oblik i značenje.

Etimolozi također pokušavaju rekonstruirati podatke o jezicima o kojima nemamo nikakvih direktnih informacija (na primjer, tekstova). Uspoređujući riječi u srodnim jezicima, mogu se izvesti zaključci o njihovom zajedničkom pretku. Na primjer, na taj način, pokušava se rekonstruirati praindoeuropski jezik.

Sama riječ etimologija dolazi iz grčkog ἔτυμον (étymon, pravo značenje, od 'etymos' pravi) i λόγος (lógos, riječ).

Pučka etimologija naziv je za jezičnu pojavu - sami govornici analiziraju riječi pomoću elemenata (drugih riječi) koje slično zvuče, ali su zapravo nevezane, i nakon toga mijenjaju izvorne riječi. Npr. riječ buldožer se dovodi u vezu sa žderati i mijenja u buldožder.

Pučka etimologija česta je u zemljopisnim nazivima koji su često nasljeđeni od stanovništva koje je prije živjelo na nekom području. Na taj je način nastao toponim Crna Vlast preoblikovanjem starijeg naziva Črna Vas (vas = selo, ali ta riječ nije bila shvaćena od novog stanovništva na tom području).

Etimološki nejasne riječi (govornicima nekog jezika to su najčešće tuđice) vrlo se lako usvajaju kao termini za nove pojave, dok se izvedenice koje su etimološki jasne često teže usvajaju. Npr. odvijač je zamjena za termin šrafciger koja sasvim ne odgovara, jer ljudi shvaćaju da se s tim alatom i zavijaju vijci, a ne samo odvijaju. Budući da je šrafciger riječ koja se ne može analizirati u hrvatskom, može poprimiti bilo koje značenje.

Za hrvatskosrpski jezik napisana su dva etimološka rječnika:
 Petar Skok: Etimologijski rječnik hrvatskoga ili srpskoga jezika (1-4), (JLZ, Zagreb, 1971); pretisak (JAZU & Delo, Zagreb, 1988) 
 Alemko Gluhak: Hrvatski etimološki rječnik (August Cesarec, Zagreb, 1993)

Vanjske veze =
Etimološki rječnici na Internetu:
 Online Etymology Dictionary - engleski
 Indo-European Etymological Dictionary (IEED) - indoeuropski
 An Etymological Dictionary of the Gaelic Language - irski
 A comparative and etymological dictionary of the Nepali language - nepalski
 Vasmer's Etymological Dictionary - ruski
 South Dravidian etymology - južnodravidski 
 ezGlot

Lingvistika
Ganimed (mitologija)

Ganimed (grč. Γανυμήδης, Ganumēdēs) bio je sin Trosa, ustanovitelja Troje i Kaliroje; najljepši smrtnik u kojeg se i sam Zeus zaljubio.

Etimologija 
Robert Graves u svome djelu Grčki mitovi prijedlaže etimologiju Ganimedova imena: γάνυσθαι + μήδεα = radovanje u muževnosti, zrelosti.

Mitologija 

Ganimed je u Frigiji, na brdu Idi čuvao ovce, učio ili činio druge stvari, ovisno o izvorima. Zapazio ga je Zeus i odmah se zaljubio u nj. Poslao je orla po njega ili je sam uzeo obličje orla, ovisno o inačicama priče, te ga donio na Olimp. Ondje je Ganimed postao vinotoča na Olimpu, zamijenivši Hebu, božicu vječne mladosti. Svi su se bogovi radovali njegovu dolasku osim Here koja ga je prezirala. Neki mitografi tvrde da je to bio razlog zašto je u Trojanskome ratu bila protiv Trojanaca. Ganimedov je otac tugovao za svojim sinom. Sažalivši se, Zeus je poslao Hermesa s dvama konjima koji su bili toliko brzi da su i po vodi mogli trčati. Hermes je uvjerio Trosa da mu je sin besmrtan i da je vinotoča bogovima te da se ne brine. U drugoj inačici priče, titanska božica Eos otela je Ganimeda zbog njegove ljepote.

Simboli 
Zeus je poslije postavio Ganimeda kao zviježđe Vodenjak (Aquarius) koje je povezano sa zviježđem Orla (Aquila). Ganimed je također postao simbol plodnosti, duh rijeke Nil i simbol homoseksualne ljubavi.

Po njemu je nazvan i Jupiterov prirodni satelit Ganimed.

Literatura 
 Ovidije: Metamorfoze

Eksterni linkovi 

 Ganimed u grčkoj mitologiji

Grčka mitologija
LGBT božanstva i mitske ličnosti
Ija (mitologija)

Io (grč. Ίώ, Iố) djevojka je u grčkoj mitologiji u koju je bio zaljubljen Zeus.

Mitologija 
Jednoga je dana Zeus primijetio Iju koju je istoga trenutka poželio. Obavio ju je oblacima da bi je sakrio od svoje ljubomorne žene Here. Hera je svejedno došla provjeriti vara li je njezin muž. Zeus je pokušao sakriti svoju prijevaru tako da je sebe pretvorio u bijeli oblak, a Iju u prekrasnu bijelu junicu. No, Hera je prozrela prijevaru i zahtijevala junicu kao dar. Nemoćni je Zeus pristao, a Hera ju je potom dala Argu da bi je razdvojila od Zeusa. Zeus je potom zapovjedio Hermesu da ubije Arga, a to je on i učinio tako da je uspavao svih njegovih stotinu očiju. Ija je puštena na slobodu.

Hera je poslala obada da ubode i muči Iju koja je lutala zemljom. Ija je s vremenom prešla preko prolaza koji je po njoj nazvan Bospor ("juničin prolaz"), a tamo se susrela i s Prometejem (pročitati: Eshil: Okovani Prometej). Prometej je bio prikovan za stijenu jer ga je Zeus kaznio zbog toga što je donio vatru smrtnicima. Bez obzira na svoje muke, tješio je Iju i rekao joj da će se vratiti u ljudsko obličje i postati predak najvećeg junaka - Herakla.

Zatim je prošla preko mora koje je po njoj nazvano Jonsko more, a na posljetku je stigla do tadašnjeg "kraja svijeta" Egipta gdje su je Egipćani obožavali kao božicu, a Zeus joj je vratio ljudsko obličje. Ovdje je rodila njegova sina Epafa, a vjenčala se s egipatskim kraljem Telegonom.

Literatura 
 Ovidije: Metamorfoze
 Eshil: Okovani Prometej

Eksterni linkovi 

 Ija u klasičnoj literaturi i umjetnosti 
 Ija u grčkoj mitologiji

Grčka mitologija
Iksion

Iksion (grč. Ἰξίων, Ixiôn) bio je jedan od Lapita, tesalski kralj, Antionov ili Flegijin sin; prvi čovjek u povijesti koji je prolio krv svoje rodbine.

Mitologija 
Iksion je oženio Diju, Dionejevu kćer te je obećao njezinu ocu vrijedan dar. No, nije mu platio te je Dionej ukrao neke njegove konje kao nadoknadu. Iksion je prikrio svoju srdžbu te ga je pozvao na gozbu u Larisi. Kad je njegov punac stigao, bacio ga je u krevet s gorućim ugljenom i drvom. Susjedni su prinčevi bili uvrijeđeni njegovim postupkom te su odbili izvršiti rituale pročišćavanja, pa je Iksion živio kao odmetnik.

No, Zeus se sažalio nad Iksionom te ga je doveo na Olimp. Umjesto da bude zahvalan, poželio je Heru, Zeusovu ženu. Zeus je doznao za njegove namjere i napravio oblak u Herinu obličju te je prevario Iksiona koji je vodio ljubav s "Herom". Prema jednoj inačici mita, od tog su čina nastali Kentauri (Iksionide).

Iksion je potom bačen s Olimpa Zeusovom munjom. Kažnjen je tako što treba razapet provesti vječnost vrteći se na zapaljenu kolutu u Tartaru.

Literatura 
 Vergilije: Georgike (4. pjevanje)
 Vergilije: Eneida (6. pjevanje)
 Ovidije: Metamorfoze (12. pjevanje)

Eksterni linkovi 

 Iksion u grčkoj mitologiji

Grčka mitologija
Kasandra

Kasandra (grč. Κασσάνδρα, Kassándra) bila je kći trojanskog kralja Prijama i kraljice Hekabe u koju se zaljubio zaljubio Feb Apolon, grčki bog proroštva i liječenja.

Mitologija

Apolon i Kasandra 
Apolon je, zaljubivši se, dao Kasandri dar proricanja budućnosti, a ona je na njegovu ljubav uzvratila hladnoćom zbog čega ju je prokleo tako da se na njezina proročanstva nitko ne obazire i da im nitko ne vjeruje. Njezina su proročanstva postala izvor velike boli i frustracija. Ponekad je to prikazano simboličnim Apolonovim pljuvanjem u njezina usta. U Eshilovoj drami Agamemnon Kasandrin lik govori da je prekršila obećanje da će mu postati družica.

U drugoj inačici mita, provela je noć u Apolonovu hramu sa svojim bratom blizancem, a hramske su joj zmije polizale uši tako da je mogla osluškivati budućnost. Ovo je česta tematika u grčkoj mitologiji, premda češće donosi dar razumijevanja životinjskog govora, a ne budućnosti.

Uništenje Troje 

Kasandra je predvidjela uništenje Troje, ali nije ih mogla spriječiti. Upozorila je Trojance o trojanskome konju i Agamemnonovoj smrti, ali je njezina obitelj mislila da je poludjela. U nekim se inačicama donosi da su je zbog toga i držali zatvorenom. Koreb i Otron pomogli su Trojancima jer su voljeli Kasandru. Ona je ujedno bila i prva koja je vidjela mrtvo tijelo svoga brata Hektora nakon što je doneseno u grad. 

Nakon razrušenja Troje, potražila je utočište u Ateninu hramu gdje ju je silovao Ajant mlađi.

Kasandru je potom kao konkubinu uzeo kralj Agamemnon. Kao što donosi i Eshil u Agamemnonu, Klitemnestra, Agamemnonova žena bila je ljubomorna na nju. Dok je još Agamemnon bio u ratu, Klitemnestra je ljubovala s Egistom i odlučila ubiti svoga muža, ponajprije zato što je žrtvovao njihovu kći Ifigeniju. Kasandra je upozorila Agamemnona na njegovu smrt. Kad su se oboje vratili u Mikenu, Klitemnestra ih je ubila. Neki izvori govore da je Egist ubio i Agamemnonove i Kasandrine blizance - Teledama i Pelopsa.

Literatura 
 Eshil: Agamemnon
 Euripid: Trojanke
 Homer: Ilijada

Eksterni linkovi 

 Kasandra u grčkoj mitologiji

Grčka mitologija
Kasiopeja

Kasiopeja (grč. Κασσιε/οπεια, Kassie/opeia = ona čije riječi nadmašuju) bila je Andromedina majka i Kefejeva žena.

Mitologija

Posejdonov bijes 
Kasiopeja je bila prekrasna, ali arogantna i tašta. Često je prikazivana na tronu kako se igra svojom kosom. Hvalila se da su i ona i njezina kćer Andromeda ljepše od Nerejida, prekrasnih morskih nimfi, kćeri morskog boga Nereja. Ovo je rasrdilo Posejdona koji je odlučio uništiti njezinu zemlju Etiopiju. Druga inačica mita donosi da je Posejdon poslao morsko čudovište Keta da uništi zemlju ili ju je pak sam Posejdon poplavio.

Pokušavši izbjeći takvu sudbinu, Kefej i Kasiopeja savjetovali su se s mudrom amonskom proročicom koja im je rekla da je jedini način izbjegavanja katastrofe žrtvovanje njihove kćeri Andromede. Privezali su je za stijenu na obali, a Perzej je, pošto je odsjekao Gorgoninu glavu, rekao da će je spasiti ako je potom dobije za ženu. Roditelji su pristali, a on je tom čudovištu također odsjekao glavu i oženio je.

Andromeda i Perzej 
Perzej je oženio Andromedu usprskos Fineju kojem je bila obećana. Na vjenčanju je među njima došlo do svađe među dvojicom, a Finej je sa svojim ljudima napao Perzeja koji je prijateljima ubrzo rekao da skrenu pogled. Izvadio je Gorgoninu glavu, a Finej se, nakon što ju je vidio, pretvorio u kamen, zajedno sa svojim ljudima.

Druga inačica mita govori da je Kasiopeja potakla Agenora da se bori za Andromedu, ali ga je Perzej pobijedio.

Zviježđe 
Nakon svoje smrti, Kefej, Perzej, Andromeda i Kasiopeja smješteni su na nebo. Posejdon je smatrao da Kasiopeja još ne može pobjeći svojoj kazni te ju je smjestio kao zviježđe na nebu u blizini Sjevernog pola gdje kruži naglavačke polovinu vremena (cirkumpolarno zviježđe).

Grčka mitologija
Leda (mitologija)

Leda (grč. Λέδα, Léda) bila je spartanska kraljica u grčkoj mitologiji te majka (uz oca Zeusa) blizanaca Kastora i Polideuka; kći kralja Testija, Tindarova žena.

Mitologija 

Zeus se zaljubio u Ledu i zaveo ju je u obličju labuda. Kao labud, bacio joj se u naručje da bi se zaštitio od orla koji ga je proganjao. Iste je noći Leda spavala sa svojim mužem Tindarom. Tako su nastala dva jaja iz kojih su se izlegli Helena, Klitemnestra te Kastor i Polideuk.

Razne inačice mita donose podatke o tome koja su djeca (po ocu Tindaru) bila smrtna, a koja besmrtna (po ocu Zeusu). Po nekim su pričama Kastor i Polideuk besmrtni kao bogovi, po drugima (Ilijada) smrtnici. Jedino što je stalno u svim inačicama jest da ako je jedan besmrtan, to je Polideuk. U Homerovoj Ilijadi Helena gleda sa zidina Troje i pita se zašto ne vidi braću među Ahejcima. Homer zatim govori da su obojica već mrtvi i pokopani u Lakedemonu, svojoj domovini, a to pak govori da su bili smrtni. Većina se izvora ipak slaže da su Helena i Polideuk bili besmrtni, a Klitemnestra i Kastor smrtni.

Leda je s Tindarom imala još djece - Timandru, Febu i Filonoju. Još jedna inačica potonjeg mita govori da je Nemezida bila u ljudskome obliku. Afrodita je bila u obličju orla i slijedila Zeusa koji je bio u obličju labuda. Zeus je potražio zaštitu u Nemezidinim rukama. Kad je ona zaspala, Zeus ju je silovao, a ona je poslije izlegla jaja te se mit nastavlja kao i prethodni.

U trećoj inačici, mit počinje kao i prošli, ali poslije Leda posvaja Helenu kao svoju kći.

Eksterni linkovi 

 Leda u grčkoj mitologiji

Grčka mitologija
Menelaj

Menelaj (grč. Μενέλαος, Menélaos) spartanski je kralj, Atrejev sin, Helenin muž.

Mitologija 

Menelaj se rodio u Mikeni, koju je morao napustiti zajedno s bratom Agamemnonom jer im je stric Tijest radio o glavi. Pobjegli su u Spartu, gdje ih je prihvatio spartanski kralj Tindarej. On je imao pastorku Helenu. Za nju su se otimali mnogi grčki kraljevi i skoro su zaratili zbog nje. Itački je kralj Odisej tada predložio Tindareju da dopusti Heleni izabrati muža po volji i ona je izabrala Menelaja. Rodila im se kći Hermiona. Agamemnon je pak oženio Tindarejevu kćer Klitemnestru.

Nakon Tindarejeve smrti, Menelaj postaje spartanski kralj, jer jedini nasljednici Tindarejeva prijestolja bjehu Kastor i Polideuk, ali oni su bili mrtvi. Ubrzo je Paris oteo Helenu, koju mu je obećala Afrodita, pa je Grčka napala Troju. Nakon rata Helena je vraćena u Spartu.

Svoju je kćer Menelaj obećao Ahilejevu sinu Neoptolemu za ženu. Ona je bila veoma nesretna i pokušala je počiniti samoubojstvo. Menelajev nećak Orest ubio je Neoptolema i oženio se Hermionom. Nakon Menelajeve smrti, njegov je sin Megapent protjerao Helenu. I Helena i Menelaj dospjeli su u Elizij.

Eksterni linkovi 

 Menelaj u grčkoj mitologiji

Grčka mitologija
Nausikaja

Nausikaja (grč. Ναυσικάα, Nausikáa) kći je kralja Alkinoja, vladara Feačana, i kraljice Arete, pojavljuje se u Homerovoj Odiseji.

Mitologija 

Homer u svojoj Odiseji govori da je Odisej brodolomom završio na otoku Skeriji. Nausikaja ga je pronašla i odvela ga svome ocu Alkinoju. Znatan dio Odiseje zapravo je Odisejevo prepričavanje svojih pustolovina Alkinoju i njegovim gostima. Alkinoj mu zatim širokogrudno daje brodove koji ga napokon nose kući u Itaku.

Homer opjevava neizraženu ljubav. Ona govori svojim prijateljicama da bi htjela muža poput Odiseja, a njezin otac Alkinoj govori Odiseju da bi ga pustio da je oženi. No, ipak, ništa se ne dogodi između njih dvoje, premda je Nausikaja bila prekrasna i mlada. Odisej govori da sliči božici Artemidi.

Prema Aristotelu i Diktisu Krećaninu, Nausikaja se vjenčala s Telemahom, Odisejevim sinom, i rodila sina Perzeptola ili Ptoliporta.

Djela iste tematike 
 Homer: Odiseja, ep
 Goethe: Nausikaja, nedovršena opera

Grčka mitologija
Prijam

Prijam (grč. Πρίαμος, Príamos; također i Podark) najmlađi je Laomedonov sin, kralj grada Troje u vrijeme Trojanskog rata.

Etimologija 

Prijam se izvorno zvao Podark (grč. Ποδάρκης, Podárkos = lakše noge. Spriječio je Herakla da ga ubije davši mu zlatni veo koji je istkala njegova sestra Heziona. Nakon ovoga Podark je promijenio svoje ime u Prijam. Etimologija te riječi dolazi od grč. priatos = otkupljen. Izvorno je ime vjerojatno lidijskog podrijetla, a ne grčkog.

Mitologija

Potomci 

Prijam je imao više žena, a prva mu je bila Hekaba s kojom je imao pedesetak sinova i nekoliko kćeri. Najstariji sin bio je Ezak kojeg je imao s Arizbom, koji je poginuo prije Trojanskog rata. Najpoznatiji su mu potomci Hektor, Paris i Kasandra.

Hektor 

Njegov sin Hektor poznat je kao najhrabriji trojanski ratnik koji je svoju domovinu uspješno branio devet godina od ahejskog zavojevača. 

Ahilej je ubio Hektora, mada je ovaj mogao da se spase odlaskom u grad, jer je rečni bog Skamandar zadržao bio Ahila dovoljno dugo, međutim bogovi su Hektoru ulili hrabrost i on je sačekao Ahila u želji da s njim podeli dvoboj. Kad je video Pelejića u svojoj moćnoj pojavi, Hektor odluči da pobegne, trčao je oko grada, nije mogao da utekne, ali ni Ahil nije mogao da ga stigne, jer je bio izmoren od Skamandra, a i dugo je pre toga mirovao, uzdržavajući se od rata, ljutit na Agamemnona, pa je bio van kondicije. Ko zna koliko bi trka trajala, da Atina Palada nije prevarila Hektora, uzevši obličje njegovog brata Dejfoba i obećavši mu tako zajednički udar na Ahila. Hektor se obrne prema progonitelju, ali shvati da je prevaren, međutim, već je bilo kasno i on primi borbu. Pogodi kopljem Ahila u štit, koji je iskovao Hefest, ali ga ne probije, a onda ga Ahil usmrti te, potom, obesčasti tijelo jer ga bješe vukao nekoliko dana oko Troje i odbijao vratiti Trojancima. Div je poslao Hermesa da prati Prijama do ahejskog uporišta. Prijam je u suzama molio Ahileja da se sažali zbog očeva gubitka vlastita sina i da vrati Hektorovo tijelo. Podsjetio je Ahileja na njegova vlastita oca - Peleja. Dirnuti je Ahilej popustio i predao mu truplo. Obje su strane pristale na privremeno primirje od 11 dana. Priređen je svečani Hektorov pogreb i pogrebne igre. Ovo opisuje Homer u svojoj Ilijadi.

Smrt 

U uništenju Troje Prijama je brutalno ubio Ahilejev sin Neoptolem (u Vergilijevoj Eneidi znan i kao Pir).

Vanjski linkovi 

 Prijam u grčkoj mitologiji

Grčka mitologija
Sizif

Sizif (grč. Σίσυφος, Sísuphos) Eolov je i Enaretin sin. Prema nekim izvorima bio je Odisejev otac, prije nego što se Odisejeva majka Antikleja udala za Laerta. Poznat je po personifikaciji uzaludnog posla. Naime Sizif je bio osuđen da veliku kamenu gromadu gura uz planinsku strminu da bi ga postavio na vrh. No, svaki put kada bi se primaknuo vrhu, kamena bi mu kugla izmaknula i sunovratila se u podnožje brda. Sizif je tako pokušavao, iznova i iznova, ali neuspješno.

Mitologija

Život 

Sizif je bio osnivač i kralj Efira (Korinta). Promicao je navigaciju i trgovinu, ali bio je pohlepan i sklon prijevari te je ubijao putnike i goste. Zaveo je svoju nećakinju, preuzeo bratovo prijestolje i izdao Zeusovu tajnu - da je silovau Eginu, kći riječnog boga Ezopa ili, u drugoj inačici mita, Eola. Zeus je naredio Hadu da ga okuje u paklu. Sizif je ondje pitao Tanatosa da isproba lance da vidi kako rade, a kad je to učinio, Sizif ga je ostavio okovanog i prijetio Hadu. Budući da je Tanatos bio bog smrti, nitko nije mogao umrijeti sve dok se nije umiješao Ares. Naime, Aresa je živciralo to što ga bitke i ratovi nisu zabavaljali jer nije bilo smrti pa je oslobodio Tanatosa i poslao Sizifa u Tartar.

No, prije nego što je Sizif umro, bješe rekao svojoj ženi da ne prinosi uobičajene žrtve kad bude mrtav. Potom se u Hadu požalio Perzefoni da ga žena zanemaruje i nagovorio je da ga pusti na zemaljski svijet da je zatraži da učini svoje dužnosti. Kad je Sizif stigao u Korint, odbio se vratiti te ga je na posljetku Hermes vratio u Tartar.

Sizifov posao 

Bogovi su ga za sve njegove prijevare kaznili. Morao je gurati veliku stijenu do vrha brijega, ali prije nego što bi stigao do vrha, kamen bi se otkotrljao te je morao početi iznova. O ovome priča i Homer u svojoj Odiseji. Stoga se danas koristi metafora Sizifov posao za uzaludan posao ili besmislene radnje.

Prema solarnoj teoriji, Sizif je Sunčev disk koji se svakoga dana diže na istoku, a potom pada na zapadu. Drugo učenje tvrdi da je Sizif personifikacija čovjekove borbe u potrazi za znanjem.

Vanjski linkovi 

 Sizif u grčkoj mitologiji

Grčka mitologija
Tantal (mitologija)

Tantal (grč. Τάνταλος, Tántalos) sin je boga Zeusa i nimfe Plute. Druga inačica mita govori da je bio Tmolov ili Siplijev sin, lidijskog porijekla. Imao je troje djece - Pelopa, Niobu i Broteja, s Dionom ili Euritemistom (Ksantovom kćeri) ili Eurinasom (kćeri riječnog boga Paktola) ili Klitijom (Amdfidamantovom kćeri).

Mitologija 

Tantal je bio Zeusov sin i njegov miljenik, ohol, drzak koji je uvijek dobivao sve što je htio. Zeus ga je pozvao na gozbu na Olimp. Ondje je ukrao ambroziju koju je donio ljudima i otkrio im tajnu bogova. Naime, također je ubio svog sina Pelopa, skuhao ga i njegovo meso ponudio bogovima za jelo. Htio je iskušati hoće li bogovi primijetiti da im je servirao ljudsko meso. Bogovi su znali što je spremio, ali samo Demetra, uznemirena gubitkom svoje kćeri Perzefone nije shvatila što je to te je kušala dječakovo rame. Zeus je potom naredio Srdama da ga ožive - skupile su njegove dijelove i skuhale ih u svetom loncu, a rame je nadomješteno onim koje je iskovao Hefest. Pelop je tako oživio, a mit govori da ga je poslije oteo Posejdon i odnio na Olimp da mu bude ljubavnik. Bogovi su potom Tantala, zbog njegove drskosti i nepoštovanja bogova, osudili na vječne muke. 

Druga inačica mita govori da su ga također kaznili zbog krađe Hefestova psa (ili je pak nagovorio svoga prijatelja Pandareja da to učini).

Tantalove muke 

Tantalova je kazna postala i metafora za uzaludno i neispunjivo iskušenje. Bio je do vrata u hladnoj vodi, a iznad glave bile su mu grane s prekrasnim voćnim plodovima. Kad god bi poželio ubrati plod, grane bi se izmakle. Kad god bi poželio popiti hladne vode, voda bi se povukla. Iznad njegove glave bio je prijeteći kamen, poput Damoklova mača.

Vanjski linkovi 

 Tantal u grčkoj mitologiji

Grčka mitologija