Le Corbusier

Le Corbusier, született Charles-Edouard Jeanneret (La Chaux-de-Fonds, 1887. október 6. – Roquebrune-Cap-Martin, 1965. augusztus 27.) autodidakta francia építész, teoretikus; a 20. század egyik legnagyobb hatású építőművészeti személyisége, a francia építészet nagy alakja. Hatalmas életművet alkotott. Szerkesztett folyóiratot (L'Esprit Nouveau – Új Szellem – címen), készített szobrokat, festett, aktív tagja volt a nemzetközi építészeti közéletnek. Bútorait 1929-ben mutatta be a párizsi Őszi szalonon. Erős szociális elkötelezettséggel alkotta épületeit. Ennek eredménye 1926-ban megszövegezett kiáltványa, Az új építészet öt pontja is. Briliáns szellemi teljesítménye továbbá a Modulor, amit általános építészeti használatra szánt.

Életrajz 
Charles-Édouard Jeanneret-Gris La Chaux-de-Fonds-ban, egy Neuchâtel kantonban lévő kisvárosban született Svájc északnyugati részén, mindössze 5 km-re Franciaországtól. Szülei olyan óvodába íratták, mely a Fröbel módszert alkalmazza.

Le Corbusiert vonzották a vizuális művészetek, ezért a La Chaux-de-Fonds-i Művészeti Iskolában tanult. Építészeti tanára az iskolában René Chapallaz építész volt, aki nagy hatást gyakorolt Le Corbusier korai épületeire.

Korai éveiben, hogy megszabaduljon otthona provinciális légkörétől, beutazta Európát. 1907 körül Párizsba ment, ahol Auguste Perret irodájában kapott munkát, aki a vasbeton francia úttörője volt. 1910 októbere és 1911 márciusa között Berlin közelében egy neves építésznek, Peter Behrensnek dolgozott, és folyékonyan megtanult németül. Ez idő tájt találkozott Ludwig Mies van der Rohéval és Walter Gropiusszal is. Mindkét személy nagy hatást gyakorolt későbbi munkásságára. 1911-ben a Balkánra utazott, bejárta Görögországot és Törökországot. Itt vázlatfüzetekbe rajzolta, amit látott, többek közt a Parthenont, amit fel is használt az Új építészet felé című könyvéhez.

Tevékenysége

Az új építészet öt pontja 
Les 5 Points d'une architecture nouvelle (1926)

 A tartófalak pillérekre való cserélése az új esztétika alapja
A tartófalak hiányának köszönhetően szabadon alakítható a belső tér
A homlokzat szerkezeti funkcióktól való mentesítésével az szabadon alakíthatóvá válik
A vízszintes ablakok, amik a homlokzatot teljes hosszában elvágva egyenletesen világítják be a szobákat
A lapos tetejű házakon tetőkertet kell kialakítani, ami nem csak teret ad vissza a természetnek, hanem meg is védi a beton tetőt valamint háztartási célokra is lehet használni.

A Modulor 

Lényege az emberi test arányainak alapul vétele a tervezésben. Egyértelmű, hogy alkalmazta az aranymetszést, a Fibonacci-számokat és a kétszeres egységet az egységek kidolgozásánál. Úgy gondolta, hogy az ő rendszere folytatása Vitruvius, Leonardo da Vinci, Leon Battista Alberti és mások művének, mely az emberi test arányait veszi alapul az épületek megformálásakor és térszervezésekor. A garchesi Villa Steinben (1927) mutatta be a Modulor használatát a nagyvilágnak. Általános használata nem terjedt el.

Épületei 
 La Chaux-de-Fonds, (Svájc): Villa Jeanneret-Perret, 1912
 Poissy: Villa Savoye, 1929-1931
 Párizs: Svájci diákok pavilonja, 1930-1932
 Marseille: Unité d'habitation, 1942-1952
 Saint-Dié-des-Vosges: Claude et Duval gyár, 1948-1951
 Ronchamp: zarándokkápolna, 1950-1952
 Csandígarh: Nemzetgyűlési és Igazságügyi Palota együttese, 1951-1956
 Berlin: Lakóépület (Az INTERBAU- programban)
 Moszkva: Centroszojuz székház (1928-33)

Ronchamp-i kápolna 

A Magasságos Miasszonyunk-kápolna (Notre Dame du Haut), közismertebb nevén a Ronchamp-i kápolna sajátos megfogalmazású. Különlegességét domború és homorú felületekből álló oldala adja. Vitorlásra emlékeztető héjazata van. Ablakai szabálytalanul helyezkednek el, színes üvegbetétei vannak. Ennek ellenére meghitt nyugalmat áraszt.

Marseille-i nagy lakóegység 

A marseille-i nagy lakóegység (Unité d'Habitation, 1947-1952) 12 emeletes, vékony lábakon álló épület. Közepén helyezkednek el a kiszolgálóegységek, üzletek, posta, étterem. A játszótér, úszómedence és sportpálya a tetején kapott helyet.

Főbb írásai 
 Vers une architecture. – Crès, Paris 1923 – (németül: Kommende Baukunst, hrsg. von Hans Hildebrandt, Berlin und Leipzig 1926 u. Ausblick auf eine Architektur. Ullstein, Berlin-Frankfurt am Main-Wien 1963)
 Urbanisme. – Crès, Paris 1925 – (németül: Städtebau. Deutsche Verlagsanstalt, Berlin-Leipzig 1929)
 L'Art décoratif d'aujurd'hui. – Crès, Paris 1925
 Précision sur un état présent de'l architecture et de l'urbanisme. – Crès, Paris 1930 -(németül: Feststellungen zu Architektur und Städtebau. Ullstein, Berlin-Frankfurt am Main-Wien 1964)
 La Ville radieuse. – Editions de l'Architecture d'Aujourd'hui, Bologne-sur-Seine 1935
 Quand les cathédrales étaient blanches: Voyage au pays des timides. – Plon, Paris 1937
 Le lyrisme des temps nouveaux et urbanisme. – Le Point, Colmar 1939
 Sur les quatre routes. N.R.F., – Paris 1941
 Urbanisme de CIAM, Charte d'Athènes. (Jean Giraudoux előszavával) – Plon, Paris 1943

Magyarul 
A jövő nagyvárosai; ford. Gerő Balázs, bev. Pogány Frigyes; Gondolat, Bp., 1968
Modulor; szerk. Vámossy Ferenc, közrem. Sódor Alajos, H. Sipos Edith; Magyar Építőművészek Szövetsége, Bp., 1971 (A Magyar Építőművészek Szövetségének elméleti sorozata)
Új építészet felé; ford. Rozgonyi Ádám, utószó Major Máté; Corvina, Bp., 1981

Jegyzetek

Fordítás

Szakirodalom 
 Szerk.: Kubinszky M.: Modern Építészeti Lexikon (p. 170-176) – Bp. Műszaki K. 1978. – 
 Nagy Elemér: Le Corbusier (Akadémiai Kiadó, 1969, Architectura sorozat)
Passuth Krisztina: Le Corbusier, Maillol, Braque; Képzőművészeti Alap, Bp., 1970 (Az én múzeumom)
Vadas József: Le Corbusier; Gondolat, Bp., 1983 (Szemtől szemben)
Imre Kálmán: Le Corbusier: Ronchamp; szerzői, Miskolc, 1992 (A XX. század európai építészetének gyöngyszemei)
 Pierre Vago: L'UIA, 1948-1998, Epure, 1998 ()
 Pierre Vago: Pierre Vago, une vie intense – Archives d'Architecture Moderne, Bruxelles 2000 – ()
 Pierre Vago: Egy mozgalmas életút (Az építészet mesterei sorozat) (L.C. egy önálló fejezet: p. 96-105) – Holnap K. Bp. 2002 
Jean-Louis Cohen: Le Corbusier, 1887–1965. Az építészet líraisága a gépkorszakban; ford. Szikra Renáta; Taschen–Vince, Köln–Bp, 2006
 Wend Fischer: Bau Raum Gerät (p. 129, 131, 133.) – R. Piper Verl. München, 1957
Művészlexikon (2/p, 369.) – Corvina K. Bp. 1995

További információk 
 Le Corbusier Alapítvány 
 "Nagy" épületek
 Német nyelvű lap
 Életrajz (angol)

Várostervezők
Francia építészek
Modern építészet
1887-ben született személyek
1965-ben elhunyt személyek
Formatervezők