Abod

Abod aprófalu Borsod-Abaúj-Zemplén vármegyében, az Edelényi járásban.

Fekvése 
Edelénytől 14 kilométerre északkeletre helyezkedik el, a megyesszékhely Miskolctól mintegy 35 kilométerre északra.

A közvetlenül határos települések: észak felől Galvács (6 km), kelet felől Irota és Szakácsi (6 km), délkelet felől Lak, dél felől Ládbesenyő (8 km), délnyugat felől Szendrőlád, nyugat felől pedig Szendrő (11 km). A legközelebbi városok Szendrő és Edelény.

Megközelítése 
Csak közúton érhető el, Ládbesenyő vagy Galvács érintésével, a 2615-ös úton, Szakácsi felől pedig egy szilárd burkolatú, de számozatlan önkormányzati úton.

Története 
Abod minden bizonnyal létező település volt már a 13. században is. Egy 1300-ban kelt oklevél említi először, Vyobud (Újabod) néven. A nevezett birtokot Torna vármegye ispánjának fia, Dénes adja el az Apc (Opuz) nembéli Dethmar fia Domokosnak.
Abod nevét sokan a török eredetű, 'apa' jelentésű apa, aba főnévvel hozzák összefüggésbe. Szerintük az Abod név nem más, mint az Aba, Ab személynév kicsinyítő-becéző képzős származéka. Az Aba név ősi magyar nemzetséget takar: az Aba nemzetség Szent István korában a legtekintélyesebb és leggazdagabb család volt Abaúj, Sáros, Borsod és Heves vármegyében.

A 16. század közepén a települést már a Bebek család birtokában találjuk. A család birtokainak központja Szendrő, illetve a szendrői vár. Miután 1566-ban Bebek Györgytől - a vár megostromlásával - elvette jószágait a király, és Szendrő kincstári birtok lett, Abod a szendrői vár tartozékaként - a környező településekkel együtt - annak sorsában osztozott.

1576-ban a török kirabolta és felégette a falut, de ez nem jelentette Abod teljes elpusztulását; az 1577-es adójegyzéken ott szerepel a török adófizetők sorában  (Turcis subjecti). 

1690-ben a gróf Csáky család tulajdonába kerül, és az ő tulajdonukban marad egészen a 19. század közepéig. 

Az 1690-es évek végén szláv (ruszin) közösség telepedett le a faluban, s később sor került egy második és egy harmadik betelepülési hullámra is.

Podharszky Lajos abodi körjegyző 1864. május 5-én ezt írja: „ … tótok a' múlt században circa Annum 1711. Szepes Sáros 's Felső Abaúj megyéből itten telepedni kezdtek”. 

A Rákóczi-szabadságharc, és a megyén végigsöpört pestisjárvány nagy károkat okozott. A pestisjárványról Borsovai Lengyel Gyula szendrőládi református lelkész így ír 'Az ember sohasem tudhatja' című novellájában: „ …Felvett egy ágat, és visszafordult a templom felé. Ott megtámaszkodott a falnál és a kezében lévő üszkös faággal felírta az árván maradt templom falára: 'A familiák mind elhagytak. Abod helység pusztán marad az Úrnak 1710. esztendejében. A holtaknak legyen csendes nyugodalmuk'. Aztán bement a házba, vállára vetette a tarisznyát, füttyentett a fehér szőrű kutyának, s lehajtott fejjel elindult az Imolyás felé. … Az Imolyás tisztásán megállott. Ott terült el alatta a kihalt falu.”

A ruszinok igazán nagy betelepülési hulláma 1730 körül érte el a megyét és a 18. század közepéig tartott. 

A falu kivette részét a világháborúkból és az iparosításból is. Arra azonban semmilyen eszközzel nem tudták rákényszeríteni, hogy termelőszövetkezetet alakítson. Az abodiak a 'legkeményebb' kommunizmus idején is egyéni gazdálkodást folytattak.

A községnek valaha szénbányája is volt, kastélya is, a Czekeházy-kastély és major (ma már nem állnak). Említést érdemel még a Királykúti gazdaság és a falu pincesora.

A falu idősebb lakói szerint a 19. század végén még járható volt az az alagútrendszer, amely összekötötte a települést a szendrői várral, illetve az edelényi földvárral.

A rendszerváltás előtti időszakban a település közigazgatási szempontból Edelényhez tartozott, de 1992-ben önállósodott.

Közélete

Polgármesterei
 1992-1994: Abodi János (független)
 1994-1998: Abodi János (független)
 1998-2000: Abodi János (független)
 2000-2002: Restyánszki Gábor (FKgP)
 2002-2006: Zsemkó József (független)
 2006-2010: Restyánszki Gábor (független)
 2010-2014: Restyánszki Gábor (független)
 2014-2019: Rescsánszki Bertalanné (független)
 2019-től: Rescsánszki Bertalanné (független)

A településen 2000. április 9-én azért kellett időközi polgármester-választást tartani, mert az addigi polgármester, Abodi János 2000. január 21-én elhunyt.

Népesség 
A település népességének alakulása:

2001-ben a településen a lakosság 90%-át magyar, a 10%-át cigány származású emberek alkották.

A 2011-es népszámlálás során a lakosok 100%-a magyarnak, 12,9% cigánynak, 1,4% németnek, 15,7% ruszinnak mondta magát (a kettős identitások miatt a végösszeg nagyobb lehet 100%-nál). A vallási megoszlás a következő volt: római katolikus 21%, református 11%, görögkatolikus 47,1%, felekezet nélküli 5,7%, (3,3% nem nyilatkozott).

Nevezetességei 
 Református templom. A 13. század második felében katolikus templomnak épült román stílusban, de később a reformátusoké lett. 1929-ben átalakították. Egyszerű kis templom félköríves záródású ablakokkal, oromzatán fa huszártoronnyal.
 Görögkatolikus templom. 1775-ben épült barokk stílusban. Copf stílusú ikonosztáza képeit Dobrovolszky Lajos festette 1844-ben.

Abodi-tó
Abodi kilátó

Jegyzetek

Galéria

További információk 

Borsod-Abaúj-Zemplén megye települései
Borsod vármegye települései