alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Cookovi Otoci

Kukovi ili Cookovi Otoci predstavljaju skupinu od 15 malih otoka u Južnom Pacifiku koji se nalaze u slobodnoj asocijaciji s Novim Zelandom.

Imaju oko 20.000 stanovnika, koji su većinom polinežanski Maori Cook Otočja. Glavna vjerska zajednica je krščanska Crkva Cook Otočja.

Glavni izvor prihoda je turizam.

Geografija 
Sastoji se od 15 malih ostrva u Južnom dijelu Pacifika, ukupne površine 240 km². Glavni grad ove države je Avarua, a službeni jezici su engleski, kukovski maorski.

Historija 
Otoke su između 9. i 12. stoljeća naselili Polinežani s Društvenih otoka i Samoe. Prvi Europljanin koji je pristao na otoke 1606 je španjolac Pedro Fernández de Quirós. Dok je zatim 1773 pristao i James Cook. Velika Britanija proglašava 1888 protektorat nad otocima, a 1900 prepušta Novom Zelandu.Otoci su 1965 dobili potpunu autonomiju i tako reći postali suvereni.

Stanovništvo 
 Kukovi otoci pripadaju polinezijskom govornom području, a njegovu većinu danas čine Maori (10,000, 2006., procjena UN-a); Bukabukanci ili Pukapukanci (1,000), narod srodan Samoancima; Manihikijci koji na Manihikiju žive barem od 1500 n.e. Njihovo porijeklo mora biti sa Rarotonge, odakle su se naselili na Rakahangu, pa na Manihiki. Od ostalih Polinezijaca ima i Tongarevanaca (300) sa otoka Penrhyn ili Tongareva; i Niujci (200); Nadalje Euronezijci (900); Anglonovozelanđani (700). Posljednje dvije grupe služe se engleskim jezikom, dok se domorodački narodi služe vlastitim polinežanskim jezicima.

Religiozno, stanovnici Kukuvog otočja pripadaju Kršćanskoj crkvi Kukovog Otočja, a druga najveća skupina su Rimokatolici. Također ima i pripadnika drugih vjera: Bahaista (čija je vjera bahaizam), Jehovinih svjedoka, baptista, mormona. 

Kukovi otočani imaju vlastitu upravu i specijalno partnerstvo sa Novim Zelandom, koje im dozvoljava dvojno državljanstvo, i mnogi su od njih iselili na Novi Zeland i na Australiju. Domorodačko stanovništvo veoma je srdačno.

Etničke grupe

Industrija 
Najrazvijenija grana industrije je turizam, koji prednjači u odnosu na offshore (bescarinskog) bankarstvo, trgovine biserima i izvozom voća.

Otoci 
 Aitutaki
 Atiu
 Mangaia
 Manihiki
 Manuae
 Mauke
 Mitiaro
 Nassau
 Palmerston
 Penrhyn
 Pukapuka
 Rakahanga
 Rarotonga
 Suwarrow

Eksterni linkovi 

 Rarotonga,Kukovi otoci fotografije 
 The Cook Islands 

 
Države u Oceaniji
Administrativna podjela Novog Zelanda
Nesamostalni teritoriji u Oceaniji
Polinezija
Male arhipelaške države u razvoju
Niue

Niue je otočna država smještena u Južnom Pacifiku, 2400 km sjeveroistočno od Novog Zelanda, unutar trokuta između Tonge, Samoe i Kukovih Otoka. Otok ima vlastitu vladu, ali se nalazi u slobodnoj asocijaciji s Novim Zelandom.

Prvi Evropljanin koji ga je otkrio bio je James Cook kome su domoroci godine 1774. spriječili pristajanje, pa je nazvan "Divljim otokom". Tek godine 1846. su se tamo iskrcali kršćanski misionari, nakon čega je otok postao britanskim protektoratom. Godine 1901. upravu je preuzeo Novi Zeland, da bi godine 1974. dobio samoupravu.

Nieu je prilično siromašan resursima (iako se u posljednje vrijeme špekulira o naslagama urana), pa je glavni izvor prihoda pomoć vlade Novog Zelanda te prodaja Internet nastavaka (.nu).

Stanovnika ima 2000, od čega 80 % pripada polinežanskoj domorodačkoj etničkoj grupi, dok ostatak otpada na Evropljane, Samoance i Tongance. Po vjeri su uglavnom protestanti, iako ima i nešto mormona.

Geografija 
Niue ima površinu od 260 km² i 13 naselja. Otok je najveći uzdignuti koraljni atol na svijetu.

Stanovništvo 
Niue ima 2.166 stanovnika (stanje srpanj 2005. Zbog snažnog iseljavanja u Novi Zeland, od 1966. se broj stanovnika smanjio za više od 50%. Niujci (Niueanci) govore vlastitim polinezijskim jezikom koji je najbliži tonganskom. Uz njega, kao drugi jezik se govori engleski.
Niueanci, polinežanski narod, danas (2006) broje u domovini tek 1,200 duša, no zato ih na Novom Zelandu ima 20,000, i nešto na Kukovom otočju (200) i 30 na Tongi. Anglo-Novozelanđana ima 70, nadalje 10 Kineza i oko 100 pripadnika sa drugih pacifičkih otoka. Niue 2006. ima svega 1,400 duša, prema UN-ovoj procjeni, dok CIA World Factbook, daje podatke o 2,166 stanovnika (za srpanj 2006; Niue Population)

Historija 
Niue su naselili Polinežani sa Tonge, Samoe i Kukovih otoka. Kako kasnije gotovo da nisu imali više kontakte sa susjednim otocima, razvijao se samostalno. To se ogleda u velikim razlikama između jezika i kulture susjednih otoka i Nuie.

Na otok je prvi došao James Cook 1774. Zbog neprijateljski raspoloženog domaćeg stanovništva nije pristao, a otoku je dao ime Otok divljaka. 

Oko 1846. su engleski misionari preveli na kršćanstvo veći dio stanovništva. 

Od 20. travnja 1900. do 11. lipnja 1901. Niue je bio dio Britanskih zapadnopacifičkih područja. 

11. lipnja 1901. je Novi Zeland anektirao Niue kao dio Kukovog otočja. 1904. se Niue odvojio od Kukovih otoka. 1974. je sklopljen ugovor o asocijaciji sa Novim Zelandom.

Ciklon Heta je 6. siječnja 2004. teško opustošio ovaj pacifički otok. Jedna je osoba poginula, a 200 otočana je ostalo bez krova nad glavom.Slike

Izvori

Eksterni linkovi 

 The Official Website of the People of Niue
 Electionworld file on Niue
 History of Niue
 Internet Users Society Niue site
 Map of Niue
 Internet Users Society of Niue
 Niuean Government site
 Niue National Telecommunications Policy 2003
 .nu domain name registry site
 Register article which mentions the impact of the cyclone
 World Factbook entry on Niue 
 Environment Department

 
Države u Oceaniji
Administrativna podjela Novog Zelanda
Nesamostalni teritoriji u Oceaniji
Polinezija
Male arhipelaške države u razvoju
Niue (razvrstavanje)

Niue se može odnositi na:
 otok-državu u Pacifiku;
 tamošnje domorodačku etničku skupinu;
 Niue jezik
Burkina Faso

Burkina Faso je država u zapadnoj Africi bez izlaza na more. Graniči s Malijem na zapadu i sjeveru, Nigerom na istoku te Togom, Beninom, Ganom i Bjelokosnom Obalom na jugu. Nekoć se zvala Gornja Volta po rijekama Crnoj, Bijeloj i Crvenoj Volti (danas Mouhoun, Nakambé i Nazinon) koje protječu kroz zemlju. To su joj ime dali francuski kolonijalni gospodari krajem 19. vijeka. Ime je zadržano i nakon 1960. godine kada je stekla nezavisnost od Francuske, ali je godine 1984. markističko-lenjinistički režim Thomasa Sankare uveo današnje ime koje na najzastupljenijim domaćim jezicima Mossi i Dioula znači "zemlja uspravnih ljudi".

Iako se markističko-lenjinistički režim završetkom hladnog rata reformirao, te iako je zemlja danas nešto stabilnija u usporedbi s ranijim periodima koje su označavali stalni štrajkovi, demonstracije, državni udari i kratkotrajni Božićni rat godine 1985. s Malijem, još uvijek predstavlja jednu od najsiromašnijih zemalja svijeta. Velik broj stanovnika Burkine bio je zaposlen u njenim južnim susjedima, osobito u Bjelokosnoj Obali, ali njihova je prisutnost pridonijela političkoj nestabilnosti krajem devedesetih. Gospodarstvo se temelji na izvozu pamuka i doznakama iz inozemstva. BDP je u 2004. bio oko 1.100 USD po stanovniku, mjereno po PPP-u.

Gradovi 
 Popis gradova u Burkina Fasu

 
Države u Africi
Filipini

Republika Filipini (filipinski Repúbliká ng̃ Pilipinas, engleski Republic of the Philippines) je otočna država u jugistočnoj Aziji. Po ustavnom uređenju je predsjednička republika.

Stanovništvo 
Pismenost (2000.): muškarci 96%, žene 95%.
Stupanj urbanizacije (udio gradskog stanovništva) (2000.): 59%

Demografski podaci:
 rodnost (2000.): 27‰ 
 smrtnost (2000.): 5‰
 očekivana životna dob (2000.): 69 godina 

Narodnosni sastav (1995.):
 Tagaloganci 29%
 Cebuanci 23%
 Ilokanci 9%

Religija 
Verski sastav (1995.):
 rimokatolici 84%
 pripadnici nezavisne filipinske crkve (Church of Christ) 6%
 sunitski muslimani 5%
 protestanti 3%

Ekonomija 
Gospodarski sastav po djelatnostima (2000.):
 primarne 16%
 sekundarne 31%
 tercijarne 53%

BDP (2000.): 78 778 mil. $

BDP po stanovniku (2000.): 1040 $

Gradovi 
Veći gradovi: Popis gradova na Filipinima

 
Države u Aziji
Obala Slonovače

Obala Bjelokosti (francuski Côte d'Ivoire [kot divwaʁ]; službeno Republika Côte d'Ivoire, franc. République de Côte d'Ivoire), država u zapadnoj Africi. Graniči s Liberijom i Gvinejom na zapadu, Malijem i Burkinom Faso na sjeveru te Ganom na istoku, a na jugu izlazi na Gvinejski zaljev, dio Atlantika. Smatra se jednom od najprosperitetnijih zemalja zapadne Afrike, ali je njen razvoj u posljednje vrijeme usporen zbog političke nestabilnosti.

Ime joj dolazi od engleskog naziva Ivory Coast koji je poslije prešao u sve druge jezike. U oktobru 1985. vlada Obale Slonovače je zatražila da sve druge vlade u svijetu da kao standardni naziv počnu koristiti isključivo francuski naziv Côte d'Ivoire, ali to nigdje osim u samoj Obali Slonovače nije propisano zakonom.

Iako su Evropljani otkrili Obalu Slonovače još u 15. vijeku, ona nije potakla neki interes za kolonizaciju, pa čak ni trgovinu robljem. Tek je Francuska 1840-ih, za vrijeme početka Utrke za Afriku, počela stvarati uporišta na obali. 1890-ih je otpočeo pohod za širenje vlasti u unutrašnjost, završen tek 1917. Francuska vlast je stimulirala uzgoj kakaa, kave i banana - što je stimuliralo razvoj plantaža i dolazak relativno velikog broja evropskih doseljenika.

Pokret za nezavisnost Obale Slonovače je godine 1944. pod vodstvom otpočeo kao sindikat crnih radnika na plantažima pod vodstvom Felixa Houphoeta-Boignyja koji će vrlo brzo odbaciti radikalnu retoriku i postati prvi crni ministar u francuskoj vladi. Godine 1960. je Obala Slonovače dobila nezavisnost a Houphouet-Boigny njen prvi predsjednik. Zalaganje za očuvanje bliskih veza s Francuskom i inzistiranje na kapitalizmu dovelo je ekonomskog buma u 1960-im i 1970-ih, često zvanog "Bjelokosno čudo". Houphoet-Boigny je vladao čvrstom rukom, a nakon njegove smrti godine 1993. nasljednici nisu bili tako vješti u čuvanju etničke ravnoteže. Godine 1999. je proveden državni udar, a godinu dana kasnije na demokratskim izborima je predsjednik postao Laurent Gbagbo. Pod njegovom vladom su se intenzivirale vjerske napetosti između kršćanskog juga i muslimanskog sjevera, čemu je doprinio i veliki broj gastarbajtera iz drugih, pretežno muslimanskih, država Zapadne Afrike. Godine 2002. je izbila secesionistička pobuna na sjeveru, u što se upetljala i francuska vojska. Kriza je ponovno eskalirala kada je krajem 2010. Gbagbo odbio predsjedničkog rezultate izbora na kojima je pobijedio opozicijski kandidat Alassane Outtara. To je dovelo do sukoba u kojima je Gbagbo uz francusku vojnu pomoć poražen i zarobljen.

Vidi još 

 popis gradova na Obali Slonovače

Napomene

Izvori

Eksterni linkovi 

 
Države u Africi
Temne

Temne je naziv za pleme koji živi u Sijera Leoneu i čiji pripadnici govore temne jezikom iz zapadnoatlantske skupine nigersko-kongoanskih jezika.

Etničke grupe Sijera Leonea
Etničke grupe Gvineje
Fulbe

Fula ili Fulbe je naziv za etničku grupu rasprostranjenu po mnogim zemljama zapadne Afrike, od Mauritanije na sjeverozapadu do Kameruna na istoku. U Nigeriji i drugim zemljama, isto kao i u liteaturi, obično se zovu Fulani. Za sebe više vole koristiti izraz Fulɓe ( singular pullo). Postoje i mnogi drugi nazivi koji se koriste među njima i među drugim narodima kao što su Foulah, Peulh, Peul, Pulaar i Fulbe. Srodna skupina su Tukolor (Toucouleur) u centralnoj dolini Senegala.

Govore Pulaar jezikom, koji se isto tako naziva Fulfulde, u raznim varijantama, isto kao i Tukulor; svi lokalni ljudi koji govore jezikom se zovu "halpulaar", što doslovno znači "govornici Pulaara". "Hal" dolazi od pulaarskog glagola "halugol", što znači "govoriti". Tradicionalna odjeća Fula u većini slučajeva se sastoji do dugih haljina žarkih boja, sa skromno utkanim ukrasima. Većina Fula na selu provodi veći dio vremena u osami, vodeći krda stoke. Predstavljaju jedini veći lutalački narod Zapadne Afrike, iako većina Fula danas živi po gradovima.

Historija 
Fulani su oduvijek bili nomadska, stočarska zajednica koja je vodila krda krava, kozaand i ovaca preko velikih suhih oblasti u njihovom području, držeći se odvojeno od lokalnih poljoprivrednih zajednica. Tokom 16. vijeka Fule su se proširile kroz sahelske travnate površine koje su se prostirale od današnjeg Senegala do Sudana. Snaga Fulanija imala je temelj u snažnoj konjici koja se mogla brzo kretati kroz prostrano carstvo i poražavati neprijatelje. To je značilo da se Fulani ne mogu širiti na jug, jer konji nisu mogli izdržati bolesti na tim geografskim širinama.

Tokom 19. vijeka pod Usman dan Fodiom Fulani su postali vođe centraliziranog Fulani Carstva. Ovo carstvo je postojalo do godine 1903. kada su Fulani podijeljeni među evropskim kolonijalnim silama.

Na zapadu je Fouta Djallon, smještena uglavnom u današnjoj Gvineji kao i dijelovima Gvineje Bissau, Senegala i Sijera Leonea, bila velika država s pisanim ustavom i vladom u kojoj su se smjenjivale dvije stranke: Soriya i Alphaya. Država Fouta Djallon je stvorena godine 1735. kada su muslimanski Fulani odlučaki ustati protiv nemuslimanskih Fulana i Djalounkea kako bi stvorili konfederaciju pokrajina. Alpha Ibrahima Sory Maoudho bio je izabrana za prvog Almaamya godine 1735. u prijestolnici Timbou u današnjoj Gvineji. Država Fouta Djallon postojala je do godine 1898. kada su francuske kolonijalne trupe porazile posljednjeg vladara Bokar Biroa, ukinuli državu i njen teritorij integrirali u svoju novu koloniju Rivières du Sud, koja je postala Gvinejom.

Etničke grupe Benina
Etničke grupe Burkine Faso
Etničke grupe Čada
Etničke grupe Gambije
Etničke grupe Gane
Etničke grupe Gvineje
Etničke grupe Gvineje Bisau‎
Etničke grupe Kameruna
Etničke grupe Malija
Etničke grupe Mauritanije
Etničke grupe Nigera
Etničke grupe Nigerije
Etničke grupe Obale Slonovače
Etničke grupe Senegala
Etničke grupe Sijera Leonea‎
Etničke grupe Srednjoafričke Republike
Etničke grupe Sudana
Etničke grupe Toga
Balante

Balante je naziv za etničku skupinu koja govori jezicima iz zapadnoatlantske porodice te živi u Gvineji Bisau gdje sačinjava 30 % stanovništva. 

Balante su predstavljali srž gerilske vojske u doba pokreta za nezavisnost Gvineje Bisau od Portugala. Nakon nezavisnosti sačinjavaju srž oružanih snaga. Tenzije između Balante i ostalih etničkih skupina u Gvineji Bisau su jedan od razloga za latentnu političku krizu u toj zemlji.

Etničke grupe Gambije
Etničke grupe Gvineje
Etničke grupe Gvineje Bisau
Etničke grupe Senegala
Tukuler

Tukuler, Tukulor ili Toucouleuri (ili Haalpulaareni) su etnička skupina zapadne Afrike. Žive uglavnom na sjeveru Senegala (gdje čine 10% of stanovnuštva) u dolini Senegala, te u Mauritaniji i Maliju. 

Tukuleri su potomci države Takrur iz željeznog doba, a izraz "Toucouleur" je vulgarizacija tog naziva.

Tukuleri govore Peul dijalektom koji se zove Fouta-Toro. Sami sebe zovu Haapulaaren, što znači "oni koji govore pulaar", peul jezik. Poznati su po strogom poštivanju islamskih običaja i od ostalih Peula se razlikuju uglavnom po sjedilačkoj prirodi svog društva.

Toucouleursko društvo je patrijarhalno i podijeljeno po strogoj hijerarhiji, s 12 kasti podijeljenih u 3 klasa. Najvišu kastu, Toorobbê, sačinjavaju vjerske vođe i marabouti. 

El Hadj Umar Tall stvorio je Toucouleurski imperij u Maliju u 19. vijeku.

Etničke grupe Malija
Etničke grupe Mauritanije
Etničke grupe Senegala
Serer

Serer (također izgovarano kao Serreer, Sereer, Sèrèr, Sérér, Seréer, Sèréer, Séréer itd.) je naziv za drugu po veličini etničku skupinu u Senegalu i glavnu etničku skupinu u Gambiji. Njihove drevne države uključuju Kraljevstvo Sine i Saloum. Podijeljeni su u nekoliko skupina koje govore međusobno nerazumljivim jezicima:

 Serer-Sine govori se u Sine-Saloumu, Kaolacku, Diourbelu, Dakaru i mnogim drugim područja; predstavlja službeni jezik u Senegalu.
 Serer-Safen govori se u jugoistočnom Dakaru, u zaleđu Petit Cotea.
 Serer-Ndut govori se u Mont-Roland području sjeverozapadno od Thiesa.
 Serer-Noon govori se oko Thiesa.
 Serer-Palor govori se o manjem području između Rufisquea and Thiesa.
 Serer-Lehar govori se u manjem području sjeverno od Thiesa.

Svi Serer jezici osim Serer-Sinea (najvećeg) su klasificirani u posebnu grupu kao Cangin jezici. Sereri imaju prilično detaljni sistem tradicionalne vjere koji uključuje sveprisutnog boga zvanog Roog, različite dimenzije života i smrti, prostora i vremena, te teške pregovore s duhovima umrlih predaka. Sereri su se pružili priličan otpor širenju islama, te su mnogih od njih danas katolici. Najpoznatiji Serer, senegalski prvi predsjednik Léopold Sédar Senghor bio je Serer-Sine katolik. Kao druga po veličini skupina u Senegalu, stagnirali su u usporedbi s energičnijim i dominatnijim Wolofima. Većina Serera govori Wolof kao drugi jezik, a nakon migracije u gradove, često kao i prvi jezik.

Sereri vjeruju da su se u centralni Senegal doselili sa sjevera između 10. i 13. vijeka.

Etničke grupe Gambije
Etničke grupe Mauritanije
Etničke grupe Senegala
Wolof

Wolof (ili Volof) je izraz koji se koristi za:

 etničku skupinu u Senegalu;
 Wolof jezik;
 narode koji govore Wolof jezikom.
Wolof (narod)

Wolof je naziv za etničku skupinu koja živi u Senegalu, Gambiji i Mauritaniji. Njihov jezik se također zove "wolof" (v. wolof jezik).

U Senegalu Wolofi čine najbrojniju etničku skupinu. Oko 40% (cca. 4,5 miliona ljudi) stanovništva Senegala su Wolofi. U regiji od Dakara do Saint-Louisa, te zapadno i jugozapadno od Kaolacka, Wolofi čine većinu stanovništva. U Casamanceu i zapadu Senegala, pak, Wolofa skoro da i nema. No, s obzirom da 80% senegalskog stanovništva govori Wolof jezik, njihova kultura i jezik su prilično utjecajni.

U Gambiji, oko 15% (cca 200.000 ljudi) stanovništva su Wolofi. Ovdje su oni manjinau odnosu na Mandinke koji čine 40% stanovništva. Ali Wolof jezik i kultura i ovdje imaju veliki utjecaj zbog snažne prisutnosti u Banjulu, glavnom gradu Gambije, gdje su 50% stanovnika Wolofi.

U Mauritaniji manjina od 7% (cca. 185.000 ljudi) stanovništva su Wolofi te su uglavnom smješteni na južnim obalnim područjima države.

U starijim francuskim izvorima se ponekad koristi izraz "Ouolof" umjesto "Wolof". Potonji izraz se proširio zbog engleskog izraza za gambijske Wolofe. U izvorima iz 19. vijeka se ponekad koriste izrazi "Volof" ili "Olof".Volofi su uglavnom muslimani oko 90%, islam su primili od jedanaestog vijeka.Ima ih nesto animista i katolika

Etničke grupe Gambije
Etničke grupe Malija
Etničke grupe Obale Slonovače
Etničke grupe Senegala
Proterozoik

Proterozoik je u geologiji zadnji eon prije širenja života na Zemlji. Proterozojski eon ima raspon od prije 2400 Ma do 545 Ma (miliona godina). 

Tokom proterozojske ere su počele stvarati zalihe kiseonika na Zemlji. Pojavili su se prvi višećelijski organizmi. U prošlostio se kao međa između proterozoika i Paleozoika ustalilo dno kambrijskog perioda kada su pronađeni prvi fosili životinja zvanih trilobiti i arheocijatidi appeared. U drugoj polovici 20. vijeka pronađen je određen broj fosila u prakambrijskim stijenama, ali je međa proterozoika ostala fiksirana na dnu kambrija -- trenutno oko 542 Ma. 

Proterozoik se sastoji od 3 geološka periodas (ere) koji se, od najstarijeg prema najmlađem, zovu:
 Paleoproterozoik
 Mezoproterozoik
 Neoproterozoik

Najvažniji događaj ovog eona bilo je stvaranje kisika u atmosferi, koje se najvjerojatnije dogodilo u Mezoproterozoiku te nekoliko glacijacija od kojih se najve
a zbila u kasnom Neoproterozoiku. 

Proterozoik
Afifa

AFIFA, rijetko muslimansko žensko ime orijentalnog porijekla, nastalo od arapske riječi afīfä = čestita, poštena, nevina, skromna; hipokoristici Afa, Fifa (Muslimanska imena). Ime postoji i kod Arapa u obliku Afifah te kod turkofonih naroda (npr. kod Tatara u obliku Afife) (Tošićev ER5).

Kod Arapa postoji i muško ime Afif.

Arapska imena
Derventa

Derventa je grad u Bosni i Hercegovini koji administrativno pripada Republici Srpskoj. Ima oko 10.000 stanovnika i nalazi se 30 km od Bosanskog Broda. Rijeka koja teče kroz Derventu zove se Ukrina.

Geografski položaj 
Opština Derventa se graniči sa opštinama Brod, Modriča, Doboj, Prnjavor i Srbac, a na sjeveru je rijeka Sava koja predstavlja deset kilometara dugu granicu sa Republikom Hrvatskom. Na prostoru površine 517 kvadratnih kilometara u pedeset šest sela i gradu Derventi, prije rata živelo je 56.489 stanovnika.

Stanovništvo 
Po posljednjem službenom popisu stanovništva iz 1991. godine, općina Derventa imala je 56.489 stanovnika, raspoređenih u 57 naselja.

2011: Procjena od strane same republike, kada je pravljen prostorni plan Republike Srpske do 2015. godine da u Derventi trenutno živi 32.000 stanovnika.

Popisi 1971. – 1991.

Derventa (naseljeno mjesto), nacionalni sastav

Naseljena mjesta

Kultura

Znamenite ličnosti           
 Sena Ordagić, poznata folk pjevačica
 Milojko -"Mile" Kitić, folk pjevač
 Andrija Bjelošević, privrednik
 Azemina Grbić, pjevačica
 Senad Lupić, nogometaš  osvajač Kupa Maršala Tita 1988.   
 Ilija i Marko Begić, poznati pjevači izvorne muzike
 Abas Arslanagić ili Abaz, rukometni trener i golman
 Josip Glavaš, rukometni trener 
 Dragan Đurić, Predsjednik FK Partizan Beograd i vlasnik kompanije "Zekstra Group".
 Mario Tokić, nogometaš
 Muhamed Memić, rukometaš osvajač olimpijske medalje
 Radovan Pazurević, privrednik
 Affan Ramić, bosanskohercegovački slikar
 Sredoje Nović, političar
 Jahija Gračanlić, poznati pjevač
 Zoran Dokić, rukometaš i rukometni trener
 Slobodan Ćustić, poznati glumac
 Slavica Tešendić, manekenka i model
 Dobro Čečavac, bivši rukometaš
 Branislav Živanić, rukometni trener 
 Đulesma Bašić, atletičarka
 Zvonimir Zubak, poznati biznismen
 Mara i Derventske lole, poznata izvorna grupa
 Kruno Šarić, dramski umjetnik
 Vedran Ćorluka, nogometaš, prvak Hrvatske s NK Dinamo Zagreb
 Prof. dr. Dali Džonlagić, redovni profesor, bio rektor Univerziteta u Mariboru
 Goran Teofilović, poznati tekvando trener
 Miro Vasić, svestrani sportista Me-Ne-Ra-Li i član udruženja "Sunce" Derventa
 Fadil Pelesić, slikar
 Zlatko Bašagić, šahista i šahovski sudija
 Ifeta Jankelić, poznata profesorica
 Miroslav Mikerević, rukometaš
 Ilija Tolić, hrvatski politički emigrant i revolucionar.
 Bojko Gatarić, privrednik
 Brano Teofilović, fudbaler
 Slaven Teofilović, poznati boks trener
 Petar A. Ćosić, magistar medicinskih znanosti, književnik

Vanjske veze 

 Zvanična stranica općine Derventa
 Derventa Dream 
 Derventa
 Informacioni Portal 
 Tvornica cijevi Derventa
 Moja Derventa
 Radio Derventa
 Gatarić Group Derventa
 Sanino d.o.o.Tvornica obuće Derventa
 Srpska Pravoslavna Crkva Derventa 
 Braća Đukić - Derventa 
 Posavska Televizija
 Posavske Novosti 
 Derventa Srcem 
 Hotel Biser Derventa
 Motel Dvor - Derventa 
 SRC"OLIMP"Derventa
 Derventski list
 AUTO PLANET DERVENTA 
 
 KUDM"Bosiljak"Derventa
 Mandić komerc d.o.o. Derventa
 Filozofski fakultet - Učiteljski odsjek Derventa
 Informacioni Portal o studiranju 
 Demos a.d. 

Republika Srpska
Naseljena mjesta u Republici Srpskoj
SI izvedena jedinica

SI izvedene jedinice su deo jedinica SI sistema mera, a izvedene su od sedam osnovnih SI jedinica.

Jedinice sa posebnim imenima i simbolima

Ostale veličine i jedinice

Pretvaranja između kelvina i Celzijusovih stepeni 

Jedan stepen Celzijusa je jednak jednom kelvinu.

Temperatura u stepenima Celzijusa = temperatura u kelvinima - 273.15. Stoga, Kelvinova skala može da se zamisli isto kao i Celzijusova, ali sa nultom tačkom spuštenom do apsolutne nule. To je istorijski tačno; međutim postalo je zgodnije da se ispravi standard za kelvin, pa je tako Celzijusova skala proizišla iz tog standarda (tj. sada zavisi od apsolutne nule i trojne tačke vode sa razmakom od 0,01 K—tačka ključanja vode više nikakve veze sa zvaničnom definicijom Celzijusovog stepena).

Razlike u temperaturi se često mere u stepenima Celzijusa; međutim, to nije bitno: razlike u temperaturi su jednake ako se koriste ili kelvini ili stepeni Celzijusa.

Veze 
 SI
 SI osnovne jedinice
 Plankove jedinice

Literatura 
 I. Mills, Tomislav Cvitas, Klaus Homann, Nikola Kallay, IUPAC: Quantities, Units and Symbols in Physical Chemistry, 2nd edition (June 1993), Blackwell Science Inc (str. 72.)

 
SI jedinice
Berberi

Berberi (koji se nazivaju i Imazigeni, "slobodan čovjek", Amazigh) su etnička grupa koja živi u sjevernoj Africi, i govori berberski jezik. U sjevernoj Africi ima oko 20 miliona ljudi koji govore berberski, a koji žive pretežno u Maroku i Alžiru sa manjim zajednicama koje žive na području do Egipta na istoku, i do Burkine Faso na jugu.

Vanjske veze 

 Imazighen Slike Berbera, genetika i historija.
 Amazigh Startkabel interesting
 Amazigh links  some of which are in English
 North African Kingdom of Numidia (Warning: Popup trap, tries to install spyware)
 Tawalt
 http://berber.startkabel.nl/
 Rachid Aadnani on the problem with the term "Berber" 

 
Afroazijski narodi
Etničke grupe Alžira
Etničke grupe Burkine Faso
Etničke grupe Egipta
Etničke grupe Libije
Etničke grupe Malija
Etničke grupe Maroka
Etničke grupe Mauritanije
Etničke grupe Nigera
Etničke grupe Tunisa
Jan Mayen

Jan Mayen je otok koji predstavlja prekomorsku teritoriju Norveške.

Geografija 
Jan Mayen je arktički vulkanski otok površine od 373 km², djelomično pokriven ledenjacima i podijeljen na dva dijela koje povezuje prevlaka. Nalazi se 600 km sjeverno od Islanda, 500 km istočno od Grenlanda i 1000 km zapadno od norveškog kopna na . Otok je pun planina, najviša od kojih je Beerenberg na sjeveru (2277 m).

Klima

Ekonomija 
Otok Jan Mayen nema nikakve važne prirodne resurse. Ekonomska aktivnost je ograničena na usluge za zaposlenike norveških radio i meteoroloških stanica koje se nalaze na otoku. Na otoku postoji nepokrivena sletna staza dužine 1585 metara, a na 124,1 kilometara obale nema nikavih luka ni pristaništa, jedino vanjska sidrišta. Otok su za kitolov počeli koristiti Nizozemci između 1633. i 1640. godine, ali je to prestalo kada je nizozemski tim od sedam kitolovaca umro od skorbuta, a grendlanski kitovi umalo izumrli. Spor između Norveške i Danske oko eskluzivne ribarske zone između Jan Mayena i Grenlanda je riješen godine 1988. time da je Danska dobila veći suverenitet. Jan Mayen predstavlja integralnu teritoriju Norveške|. Od godine 1995. njime upravlja okružni guverner (fylkesmann) Nordlanda, međutim, dio vlasti je prepušten zapovjedniku stanice Norveške logističke organizacije (CIS), vida oružanih snaga.

Historija 
Henry Hudson otkrio je otok godine 1607. i nazvao ga Hudson's Tutches ili Touches. Od tada je nekoliko puta pronalažen od strane moreplovaca koji su se proglašavali njegovim otkrivačima i davali mu nova imena. Tako su ga godine 1611. ili nešto kasnije kitolovci iz Hulla nazvali Trinity Island. Jean Vrolicq, francuski kitolovac, nazvao ga je Île de Richelieu, a godine 1614. engleski kapetan John Clarke nazvao ga je Isabella, ali se ime nije ustalilo i slijedeće godine ga je Joris Carolus imenovao prema jednom od rtova Jan Meys Hoeck, odnosno kapetanu jednih od brodova. Trenutno ime otoka potječe od danas odbačene tvrdnje da ga je godine 1611. otkrio nizozemski moreplovac Jan Mayen. 

Otok nastanjuje osoblje koje brine o navigacijskoj (Loran-C) bazi koja ima 14 ljudi te osoblje meteorološke stanice s četvoro ljudi. Osoblje obje stanice živi u Olonkinbyenu (engleski: Olonkin City), što je naziv za smještaj osoblja Loran-C baze. Loran-C sistem je ugašen 31. 12. 2005. godine. Otok nema domaćeg stanovništva, ali ima ISO 3166-1 country code SJ, Internetski nastavak .no uz (.sj koji se ne koristi ) and data code JN. Njegov radio-amaterski pozivni znak ima prefiks JX.

Reference 

Administrativna podjela Norveške
Nesamostalni teritoriji u Evropi
Otoci u Norveškoj
Otoci Grenlandskog mora
Otoci Norveškog mora
Arktik
Paragvaj

Paragvaj je država na prijelazu južnog u središnji dio Južne Amerike, bez izlaza na more. Na sjeverozapadu graniči s Bolivijom, na sjeveroistoku s Brazilom te na jugozapadu s Argentinom.

Geografija 
Rijeka Paragvaj dijeli zemlju na dva dijela: na sjeverozapadu je ravni i rijetko naseljeni Gran Chaco, dok je istok reljefno raznolikiji (na jugoistoku se nalazi najviši vrh, Cerro Pero, visok 842 m) i naseljeniji (u njemu živi 95% paragvajskog stanovništva).

Klima je u Gran Chacu tropska s velikim varijacijama temperature, a na istoku suptropska.

Povijest 
Europljani su stigli na ovo područje početkom 16. stoljeća, a 1537. Španjolci su osnovali Asunción koji je ubrzo postao središte kolonijalne pokrajine. Isusovci su kroz mrežu misija kolonizirali ostatak istočnog Paragvaja, ali su u drugoj polovici 18. stoljeća istjerani. Godine 1776. cijelo je područje postalo dio Potkraljevstva Rio de la Plata sa sjedištem u Buenos Airesu. Paragvaj je proglasio neovisnost zbacivši lokalne španjolske vlasti 15. svibnja 1811.

Rat trojnog saveza kojeg je zemlja od 1864. do 1870. vodila protiv Brazila, Argentine i Urugvaja gotovo ju je uništio. Izgubila je dvije trećine muškog stanovništva i 140.000 km² teritorija. Sljedećih pola stoljeća Paragvaj je gospodarski stagnirao. Ropstvo je ukinuto 1870. godine. U Ratu za Chaco od 1932. do 1935. uspio je obraniti zapadni dio zemlje od bolivijskog napada. Od 1954. do 1989. zemljom je vladao diktator Alfredo Stroessner, isprva blizak SAD-u, a kasnije Brazilu. Razvoj demokracije koče korupcija i nedostatak demokratske političke kulture.

Stanovništvo 
Paragvajsko je stanovništvo među najhomogenijima na kontinentu: 95% pučanstva čine mestici Španjolaca i Američkih Indijanaca koji uglavnom govore guaranskim, a tri čevrtine stanovništva koristi se i španjolskim. 4 700 000 paragvajskih državljana govori nekim od indijanskih jezika kao materinskim (više od 90% od ukupnog stanovništva), a najrasprostranjeniji je guarani (4 650 000). Manje zajednice doseljenika iz Njemačke, Japana, Koreje i drugih zemalja djelomice su zadržale svoj jezik i kulturu. Vjerski, stanovnici uglavnom pripadaju rimokatoličkoj crkvi, uz manje skupine menonita i drugih protestanata.

Gospodarstvo 
Paragvaj ima tržišno gospodarstvo s velikim sektorom sive ekonomije zbog tradicionalno nižih cijena nego u susjednom Brazilu i Argentini. Značajan je izvoz poljoprivrednih dobara te električne energije koja se proizvodi u golemoj hidroelektrani Itaipu, najvećoj na svijetu po instaliranoj snazi, koja se nalazi na rijeci Parani na granici s Brazilom, i također velikoj elektrani Yaciretá na granici s Argentinom.

BDP je za 2019. procijenjen na 14.131 USD po stanovniku, mjereno po PPP-u.

Gradovi

Izvori 

 
Države u Južnoj Americi
Dogoni

Dogoni su etnička grupa koja živi u centralnoj visoravni Malija, južno od zavoja Nigera u regiji Bandiagara. Ima ih oko 300.000. Dogoni su najpoznatiji po svojoj mitologiji, plesovima s maskama, drvenim skulpturama i arhitekturi. U posljednjem vijeku bilježe se velike promjene u društvenoj organizaciji, kulturi i vjerovanjima Dogona, djelomično zbog toga što je zemlja Dogona postala jednom od najvećih turističkih atrakcija Malija.

Dogoni su također poznati po mitologiji vezanoj uz zvijezdu Sirius B, nevidljivu golim okom sa Zemlje, što je izvor špekulacija o drevnim kontaktima s vanzemaljskom civilizacijom.

Vanjske veze 

 General information about the Dogon and Sirius from a "Metaphysical and Science Website"
 "Dogon and Sirius" from The Skeptic's Dictionary.
 The contribution of linguistics and language studies in unravelling the history of the Dogon Plateau 

Etničke grupe Malija
Etničke grupe Nigera
Kabre

Kabre je naziv za pleme koje živi u sjeveroistočnom Togu i broji oko 225.000 pripadnika.

Eksterni linkovi 

 Kabre Information

Nigersko-kongoanski narodi
Etničke grupe Benina
Etničke grupe Gane
Etničke grupe Toga
Grusi

Grusi je naziv za zapadnoafričku etničku skupinu koja živi u sjevernoj Gani, te obližnjim područjima Burkine Faso i Obale Slonovače. Govore grusi jezikom iz centralnogurske skupine nigersko-kongoanskih jezika.

Literatura 

 Bayili, Blaise. Religion, droit et pouvoir au Burkina Faso. Les Lyele du Burkina Faso. Paris: L'Harmattan, 1998.
 Duperray, Anne M. Les Gourounsi de Haute Volta. Conquête et colonisation, 1896-1933. Stuttgart: Steiner, 1984.
 Jacob, Jean-Pierre. Le sens des limites: maladie, sorcellerie, religion et pouvoir chez les Winye, Gourounsi du Burkina Faso. Neuchâtel: Faculté des lettres [doktorat], 1988.
 Levtzion, Nehemia. Muslims and Chiefs in West Africa. Oxford: Clarendon Press, 1968.
 Tauxier, Louis. Le noir du Soudan, pays mossi et gourounsi. Paris: Emile Larose, 1912.
 Tauxier, Louis. Nouvelles notes sur le Mossi et le Gourounsi. Paris: Emile Larose, 1924.

Nigersko-kongoanski narodi
Etničke grupe Burkine Faso
Etničke grupe Gane
Etničke grupe Obale Slonovače
Senufo

Senufo (frankofonski naziv Senoufo se također koristi) je naziv za etnolingvističku grupaciju koja se sastoji od raznolikih podgrupa koji žive u području od južnog Malija i krajnjeg zapadnog dijela Burkine Faso do Katiole u Obali Slonovače. Jedna grupa, Nafana, može se naći u istočnoj Gani. Senufo a ima oko 1,5 do 2,7 miliona  i govore različitim senufo jezicima. Korhogo, drevni grad u sjevernoj Obali Slonovače koji datira iz 13. vijeka, je glavni grad naroda Senufo. Senufoi su uglavnom ratarski narod koji uzgaja proso, slatki krumpir, kikiriki i rižu. Senufi su pretežno animisti (oko 70%), značajan je procenat muslimana (oko 25%) i nešto kršćana.

Bilješke i literatura

Napomene 
  Garber (1987) procjenjuje totalni broj Senufoa na 1,5 miliona; Ethnologue (15. izdanje), temeljen na različitim procjenama stanovništva, navodi broj od 2,7 miliona.

Literatura 
 Holas, Bohumil (1957) Les Sénoufo (y compris les Minianka) (preface by Geneviève Calame-Griaule). Paris: Presses Universitaires de France.

Vanjske veze 

 The Senufo people at Art&Life in Africa.
 'About the Senoufo People', Masabo Culture Company.

Etničke grupe Burkine Faso
Etničke grupe Gane
Etničke grupe Malija
Etničke grupe Obale Slonovače
Bobo (narod)

Bobo je naziv za etničku skupinu koja živi u zapadnoj Burkini Faso i Maliju. Bave se poljoprivredom, imaju prilično decentraliziranu društvenu organizaciju i po vjeri su animisti. 

Populacija broji nešto preko 100.000 ljudi. Bobo su stoljećima živjeli na ovom prostoru, neki smatraju još od 8. stoljeća. 

Bobo imaju svoj jezik koji poznajemo pod nazivom Mandinke. Neka druga plemena s kojima se bobo povremeno dolaze u kontakt jesu Senufo, Bamana, Lobi i Bwa.

Zanimljivosti koje vežemo uz narod bobo tiču se njihove umjetnosti i odjeće. Bobo izrađuju maske od lišća, tkanina i drveta. lišće i tkanine koriste i za odjeću. takva odjeća i maske koriste se dramatičnim plesnim ritualima na početku proljeća, kada počinje poljoprivredna sezona. Maske predstavljaju povoljnu prisutnost prirodnih dobara većinom u obliku gotovo apstraktnih ptica i božanskih ikona. 

Posjedovanje maske podrazumijeva socijalne i moralne vrijednosti. Maska se dobiva tokom inicijacije mladića u odrasle muškarce. ona ih dalje štiti od zlih duhova te sile zemlje, sunca i kiše dovodi u ravnotežu. Tokom nošenja maske, osoba se depersonalizira u korist toga što maska predstavlja. da bi "postao" maska, on mora obrisati sam sebe, prestati biti on, baciti svoju individualnost. 

Tokom ceremonija, vrlo kompleksnim, žestokim i energičnim plesovima moraju se probuditi mrtvi te protjerati svi duhovi koji više nisu dobrodošli u svijetu živih. Osim na ceremonijama prije početka vegetacijske sezone te ceremonija inicijacija, maske se nose i tokom pogrebnih rituala.

Bobo su poljoprivrednici. Glavne poljoprivredne kulture koje uzgajaju jesu crveni sirak, proso, slatki krumpir i kukuruz. Također su poznati po uzgoju pamuka, koji dalje trguju.

Bobo su decentralizirana grupa. Njihov 'politički sustav' temeljen je na određenim vezama među najstarijim pojedincima plemena koji čine vijeće starješina. Ideja stavljanja vlasti u ruke jednog čovjeka strana je Bobo narodu. Zapravo, oni vjeruju da je to opasno jer bi moglo dovesti do izvršenja nekih odluka koje ne bi bile po volji njihovom bogu.

Religija 
Bobo, kao i mnoga druga plemena, imaju svoju religiju. Bog stvoritelj zemlje i životinja u Bobo narodu zove se Wuro. Vjeruju da je sve na zemlji stvorio iz grude blata, a prvi čovjek kojega je stvorio bio je kovač po zanimanju. On se nikada ne predstavja u nekom fizičkom obliku niti se može se opisati riječima. Bog wuro je odgovoran za raspoređivanje svih stvari na svijetu u parove, koji uvijek moraju biti u ravnoteži. Međutim, čovjek svakodnevno narušava tu ravnotežu. 
Drugi po važnosti je bog Swo, bog koji je odgovoran za pomaganje ljudskoj vrsti. On je karika koja stoji između ljudi i glavnog boga.

Dwo se pojavljuje tokom ceremonije s maskama. dwo bira živjeti u maski sve dok se ona ne izliže i ne raspadne, a tada se njegov duh nastanjuje u onome tko je masku nosio. nosioc maske je tada u mogućnosti prenositi ostalima dwoovu volju.

Religijski sustav bobo naroda temelji se na vraćanju stvari u red i ravnotežu kroz mnoge ponude i žrtve.

Vanjske veze 

 Bobo Information 
 Bobo People 

Etničke grupe Burkine Faso
Etničke grupe Malija
Lobi (narod)

Lobi su etnička grupa koja je ispočetka živjela u današnjoj Gani. Od godine 1770. mnogi Lobiji su migrirali u Burkinu Faso i kasnije Obalu Slonovače. Trenutno broje oko 160.000 ljudi. Lobi je također naziv za jezik kojim govore.

Eksterni linkovi 

 Lobi information from University of Iowa

Etničke grupe Burkine Faso
Etničke grupe Gane
Etničke grupe Obale Slonovače
Mosi

Mossi ili Mosi je naziv za narod koji živi u centralnoj Burkini Faso. Ima ih približno 5,5 miliona u Burkini Faso gdje tvore 40% populacije i govore More jezikom.

Predstavljaju najveću etničku skupinu Burkine Faso. Žive uglavnom u selima i bave se poljoprivredom. Po vjeri su uglavnom animistioko 50%, iako ima muslimana oko 40%, pogotovo u višoj klasi, nesto je katolika oko 10%.

Eksterni linkovi 

 Mossi people of Burkina Faso

Etničke grupe Burkine Faso
Etničke grupe Gane
Etničke grupe Obale Slonovače
Siderij

Siderij (od grčke riječi sideros, "željezo") je prvi geološki period u Paleoprotozojskoj eri koji je trajao od prije 2500 Ma do prije 2300 Ma (miliona godina). Umjesto na stratigrafiji, ovi datumi su izvedeni kronometrijski.

Prisutnost naslaga vezanog željeza (BIFova) je doživjela vrhunac tokom ovog perioda. BIFovi su se formirali dok su alge stvarale kisik, koji je zajedno s željezom formirao magnetit (Fe3O4, željezni oksid). Ovaj proces je očistio mora od željeza i nekoć crvenkasta mora su postala bistra. Proces je konačno doveo do današnje atmosfere bogate kisikom.

Huronijska glacijacija je započela u sideriju prije 2400 Ma i završila u kasnom Rhyaciaju prije 2100 Ma.

Vanjski link 
 GeoWhen Database - Siderian

Proterozoik
Stratigrafija

Stratigrafija je grana geologije koja se u svojoj suštini svodi na proučavanje naslaga stijenja i njihovog taloženja (stratifikacije). Uglavnom se koristi za proučavanje sedimentnih i nataloženih vulkanskih stijena. Njen predmet je u suštini bio izumljen i prvi put temeljito ispitan od strane Williama Smitha u Engleskoj u 1790-ima i ranim 1800-ima. Smith, poznat kao Otac engleske geologije, kreirao je prvu geološku kartu Engleske i prvi prepoznao značaj strata u naslagama stijenja.

Stratigrafija uključuje dvije srodne pod-grane: litologija ili litostratigrafija i biološka stratigrafija ili biostratigrafija.

Vanjski linkovi 
 University of South Carolina Sequence Stratigraphy Web
 Front Range stratigraphy 
 International Commission on Stratigraphy
 University of Georgia (USA) Stratigraphy Lab

Geologija
Atmosfera

Zemljina atmosfera
 atmosfera (plinoviti omotač) nebeskog tijela
 standardna atmosfera, stara mjerna jedinica za tlak
 tehnička atmosfera, stara mjerna jedinica za tlak
 mješavina plinova ili umjetna atmosfera
 ambijent ili ugođaj
Huronij

Huronij ili Huronijska glacijacija trajala je od prije 2400 mya do 2100 mya, tokom siderijskog i rhyacijskog perioda Paleoproterozojske ere.

Geologija
Glacijacija

Glacijacija (za koju se ponekad koristi izraz Glacijalni period, označavajući poseban period određene ere, kao i proces Visokoglacijalne aktivnosti), često nazivana i ledeno doba, je geološki fenomenon tokom koga se masovni ledeni pokrov formira u Arktiku i Antarktiku te prodire prema ekvatoru. Isto tako se izraz interglacijal, interglacijalija ili Interglacijalni period, poput današnje ere, koristi za označavanje odsutnosti masovne glacijalije na globalnoj razini — npr. ne-ledeno doba. Interglacijacne epohe su, u pravilu, kraće od glacijalnih.Ona je potaknula u prošlosti preseljenja stanovništva s kontinenta na kontinent.

Geologija
Glaciologija
Bakve

Bakve ili Bakwe je etnička skupina koja koristi bakve jezik i živi u Obali Slonovače.

Nigersko-kongoanski narodi
Etničke grupe Obale Slonovače
Anji

Anji ili Anyi je etnička grupa koja govori jezikom iz akanske porodice te živi u jugoistočnom dijelu Obale Slonovače i južnoj Gani. Ima ih oko 2,500.000, od čega 1,800.000 u Obale Slonovače i 700.000 u Gani. Religija im je animistička i kršćanska.

Vanjske veze 

 Anyi People

Etničke grupe Gane
Etničke grupe Obale Slonovače
Baule

Baule je etnička skupina koji broji 400.000 pripadnika te živi u centralnoj Obali Slonovače. Govore jezikom iz akanske porodice. 

U prošlosti su živjeli na području današnje Gane gdje su se borili za prevlast s Ašantijima. Kada su Ašanti prevagnuli u 18. vijeku, kraljica Baulea Aura Poku povela je svoj narod na područje u kojem danas žive. Njen potomci uživaju veliko poštovanje i titulu nominalnog kralja.

Vanjske veze 

 Baule People

Etničke grupe Obale Slonovače
Bete

Bete su etnička skupina koja pripada Bassa narodima te živi u centralnoj i zapadnoj Obali Slonovače. Ima ih oko 600.000. Po vjeri su uglavnom animisti.

Vanjske veze 

 Bete of Cote d'Ivoire 

Etničke grupe Obale Slonovače
Adangme

Adangme je naziv za etničku skupinu u Gani koja govori adangme jezikom iz ga-adangme grane kwa jezika. Ima ih oko 825.000.

Etničke grupe Gane
Fanti

Fante ili Fanti su etnička grupa iz južne Gane, a dio ih živi i u Obali Slonovače. Trenutno ih ima 500.000. 

U 18. vijeku su tvorili Fante Konfederaciju. Bili su saveznici Britanaca u Ašanti ratu (1873–1874). Fante je izraz koji se također upotrebljava za fante jezik.

Etničke grupe Gane
Etničke grupe Obale Slonovače
Ašanti

Ašanti (ili Asante) su jedna od najvećih etničkih grupa u Africi. Ašanti govore jednim od dijalekata akana. Prije evropske kolonizacije, Ašanti Konfederacija bila je jedna od vodećih država u Africi, pogotovo u periodu od 1570. to 1900. godine. Ašanti su svoju moć temeljili na zalihama zlata na području pod svojom kontrolom.

Trgovina robljem 
Drugi važan izvor moći Ašantija, koji je došao do izražaja pod vladavinom poglavara zvanih "Asantehene" bilo je sudjelovanje u afričkoj trgovini robljem. Ašanti su često zarobljavali pripadnike susjednih plemena te ih prodavali evropskim trgovcima robljem. Ta je trgovina postepeno odumirala od početka do sredine 19. vijeka, a pogotovo nakon britanske formalne zabrane ropstva, tako da je Ašanti konfederacija formalno zabranila trgovinu robljem 1850-ih.

Otpor Evropljanima 
Ašanti su bili od rijetkih afričkih država koja je bila u stanju ozbiljno se oduprijeti evropskim osvajačima. Britanija je vodila četiri rata protiv Ašanti kraljeva od 1826. do 1896. (tzv. Ašanti ratovi), od kojih se jedan ističe po tome što je u njemu po prvi put upotrijebljen čuveni mitraljez tipa Maxim. Godine 1900. Britanci su konačno pokorili kraljevstvo i preimenovali ga u koloniju Zlatnu obalu. Jedna od najomiljenijih ličnosti Ašanti historije je Yaa Asantewaa, vođa otpora protiv britanskog kolonijalizma u 1896.

Teritorija bivšeg Ašanti Kraljevstva je sada dio nezavisne države Gane. Nasljednik Ašanti prijestolja se nastavlja štvovati kao nominalni kralj od strane pripadnika Ašanti naroda.

Povezano 
 Ašanti mitologija
 Akanska imena
 Historija Gane

Nigersko-kongoanski narodi
Etničke grupe Gane
Akan

Akan se može odnositi na:
 Akan (narod), etničku grupu iz zapadne Afrike
 Akan države, koje su u 16. i 17. vijeku stvorili Akani
 Akanski jezici, skupina dijalekata kojima govore Akani i njima srodni nardoi
 Okrug Akan, Hokaido
 Akan, Hokaido, grad u okrugu Akan na Hokaidu
 Akan (vulkan), vulkan na Hokaidu u Japanu
 Akan, Wisconsin, grad u SAD
 Akan, sin Ezerov, lik spomenut u Knjizi Postanka
Akani

Akani su etnička grupa u Zapadnoj Africi. Ova grupa uključuje Ašante, Fante i narod Nzema u Gani i Obali Slonovače. Grane akanskih naroda također uključuju Abron i Afutu.

Od 15. do 19. vijeka Akani su dominirali iskopavanjem zlata i trgovinom zlatom u regiji. Poznati su po svojim zlatnim utezima koji su se pravili korištenjem metode kovanja poznate kao "izgubljeni vosak". 

Neke od njihovih najvažnijih mitoloških priča su poznate kao Anansasem. Anansesem također može značiti i "putničke priče" ("Paukove priče" su poznate kao Nyankomsem "riječi nebeskog boga"). Te priče se uglavnom, ali ne uvijek, vrte oko Kwaku Anansea, prevaranta-paučnog duha.

Najvažniji bog je Brekyirihunuade ("onaj koji zna i vidi sve").

Povezano 
 Akanski jezik
 Akanska imena
 Bono država

Vanjske veze 

 Akan gold trade 
Primjeri akanskog jezika
 Akan (Akuapem)
 Akan (Asante)
 Akan (Fante)
 The Dictionary of Standard Written Akan 

Nigersko-kongoanski narodi
Etničke grupe Benina
Etničke grupe Gane
Etničke grupe Obale Slonovače
Etničke grupe Toga
Ewe

Ewe je etnička grupa iz Zapadne Afrike koja živi u Gani, Beninu i Togou. V. Ewe (narod) i Ewe muzika.
 Ewe je također ime za Gbe jezik kojim govori Ewe narod; v. Ewe jezik.
Ewe (narod)

Ewe je narod koji živi u južnoj Gani i Togu. Govore ewe jezikom i srodni su drugim narodima koji govore gbe jezicima kao što su Fon i Aja u Togou i Beninu. Na današnju teritoriju su došli sa istoka, njihova pradomovina je Oyo u zapadnoj Nigeriji. 

Ewe su patrilinealni narod i osnivač zajednice je poglavica, a njegovi nasljednici rodbina po očevoj liniji. Religija Ewe se zasniva na Mawu, božanstvu koje je stvorilo svijet.

Etničke grupe Benina
Etničke grupe Gane
Etničke grupe Toga
Fon (narod)

Fon predstavljaju jednu od glavnih zapadnoafričkih i etničkih i lingvističkih skupina. Oni žive u Beninu ili Dahomeju te jugozapadnoj Nigeriji. Ima ih više od 2 miliona. Fon jezik je glavni jezik kojim se govori u južnom Beninu, te pripada gbe jezičkoj skupini. Kulture srodne Fonima jesu Ewe, Aja i Guin narodi. Za Fone se tvrdi da su nastali u Tadou, selu u jugoistočnom Togou, blizu granice s Beninom.

Kultura je patrilinealna i dozvoljava poligamiju i razvod. Pogrebi (i obljetnice smrti) su najvažniji kulturni događaji, a žalovanje uključuje bubnjanje i plesanje koje traje danima. Foni vjeruju da dio osobe umire a dio se reinkarnira.

Većina Fona danas živi u selima i malim gradovima gdje su kuće od blata. Gradovi koje su sagradili Foni uključuju Abomey, historijsku prijestolnicu Dahomeya i Ouidah. Ovi gradovi su bili središta trgovine robljem.

Fonska vjera 

Dok mnogi Foni za sebe tvrde da su kršćani, većina ispovjeda beninsku nacionalnu religiju Vodun. Fon naziv za boga ili duha je "Vodu". Rituali mogu uključivati bubnjanje kako bi se izazvala posjednutost jednim od tih bogova ili duhova. Fon religija je politeistička, s vrhovnim (ali ne i svemoćnim) božanstvom poznatim kao Nana Buluku.

Fonski utjecaj na Novi Svijet 
Mnogi potomci Fona danas žive na američkom kontinentu zbog atlantske trgovine robljem. Zajedno s mnogim drugim kulturnim grupama iz Fon regije kao što su Yoruba i Bantu, Fon kultura se stopila s francuskom, portugalskom i špnaskom kako bi stvorila specifične religije (Vudu, Candomblé i Santería) te plesne i muzičke stilove (Arará, Yan Valu).

Etničke grupe Benina
Etničke grupe Toga
Ebira

Ebira, također poznata pod nazivom Igbira ili Igbirra, je etnojezična grupa koja živi u Nigeriji, najviše u saveznim državama Kogiju, Kwari, Nasarawi i Edu. Ebira broji oko 2,000.000 pripadnika, a njihov dominantni jezik je ebira (1,000.000) iz benue-kongoanske grane nigersko-kongoanske porodice. Glavne religije su islam, kršćanstvo i animizam.

Literatura 
 
 
 

Nigersko-kongoanski narodi
Etničke grupe Nigerije
Idoma

Idoma je naziv za etnolingvističku skupinu u Nigeriji. Ona pripada Kwa skupini naroda i govore jezikom iz kwa skupine.

Literatura 

 Abraham, R.C., The Idoma Language. Idoma Wordlists. Idoma Chrestomathy. Idoma Proverbs. Published by the Author on behalf of the Idoma Native Administration, Government of Nigeria. 1951.
 Armstrong, Robert G. 1983. journalofwestafricanlanguages.org The Idomoid languages of the Benue and Cross-River valleys 
 Bennett, Patrick R. & Sterk, Jan P. (1977) "South Central Niger–Congo: A reclassification" Studies in African Linguistics 8: vol. 13, br. 1, str. 241–273;

Nigersko-kongoanski narodi
Etničke grupe Nigerije