alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Kovács Dénes (hegedűművész)

Kovács Dénes (Vác, 1930. április 18. – Budapest, 2005. február 11.) Kossuth-díjas és Liszt Ferenc-díjas hegedűművész, kiváló művész.

Életútja
A Fodor Zeneiskolában kezdett hegedülni tanulni Rados Dezsőnél, majd 1944-től Zathureczky Ede tanítványa volt. 1955-ben ő lett a londoni Flesch-hegedűverseny győztese. 1951 és 1961 között a Magyar Állami Operaház koncertmestere volt. 1957-től haláláig tanított a Zeneművészeti Főiskolán, amelynek főigazgatója (1967–1971), majd rektora (1971–1980) volt.

Igazgatósága alatt alapította meg a Zeneakadémia Nagydíját és a Kivételes Tehetségű Gyermekek Képzőjét. Versenyeket rendezett korábbi nagy magyar hegedűsök emlékére, emelte a zenekari muzsikus képzés színvonalát, és a Zeneakadémia hagyományainak megfelelően ismét szétválasztotta a tanár- és művészképzést, s nem utolsósorban az ő utasítására kapott önálló tanszaki rangot a kamarazene. Élete végéig koncertezett bel- és külföldön, zsűrizett rangos nemzetközi hegedűversenyeken.
 
„Távoztával a Zeneakadémia történetének egy fontos fejezete vált emlékké, és egyben példává növendékei és követői számára” – adta hírül Batta András, a Liszt Ferenc Zeneművészeti Egyetem rektora halálakor.

Művészete
Játékát a sallangmentesség, a fegyelmezettség, tisztaság és egyszerűség jellemezte. Szólistaként végigjátszotta szinte a teljes klasszikus repertoárt, de a kortárs zeneszerzők hegedűversenyei sem maradtak ki koncertjeiből, lemezfelvételeiből. Nagyszámú hangfelvétel őrzi mesteri játékát.
1959-ben Milánóban Giuseppe Ornati hegedűkészítőtől rendelt egy koncerthegedűt. Ezt követően
Kovács Dénes egy Guarnerin („Guarnerius del Gesù 1742”) játszott, amelyet halála után Kelemen Barnabás kapott meg használatra.

Díjai 
 Reményi-díj (1948)
 Liszt Ferenc-díj (1954, 1958)
 Carl Flesch verseny (London) I. díj (1955)
 Kossuth-díj (1963)
 Kiváló művész (1970)
 Munka Érdemrend arany fokozata (1974)
 Bartók–Pásztory-díj (1989, 2000)
 A Magyar Köztársasági Érdemrend tisztikeresztje (2004)

Jegyzetek

Források

Források 
Életrajza a Liszt Ferenc Zeneművészeti Egyetem honlapján
Elhunyt Kovács Dénes hegedűművész. HVG.hu, 2005. február 12.
Ottó Péter: A Mesterhegedűs. Kovács Dénes emlékezik. Budapest, 2007. Európa K.

További információk
Bächer Iván: Kovács Dénes (1930–2005). Muzsika, 2005. 4. sz. 49. o.
Fáy Miklós: Meghalt Kovács Dénes. Népszabadság Online, 2005. február 14.
https://web.archive.org/web/20190102033305/http://kovacsdenes.hu/ / Kovács Dénes honlapja

1930-ban született személyek
2005-ben elhunyt személyek
Váciak
20. századi magyar hegedűsök
Koncertmesterek
Magyar egyetemi, főiskolai oktatók
Kossuth-díjasok
Reményi-díjasok
Liszt Ferenc-díjasok
Bartók–Pásztory-díjasok
A Magyar Népköztársaság Kiváló Művésze díjasok
Nagygoroszló

Nagygoroszló (románul Someș-Guruslău, korábban Tranișul, németül Gross-Grosslau): falu Romániában Szilágy megyében.

Fekvése
Zilahtól 35 km-re északkeletre a Szamos jobb partján fekszik, Náprádhoz tartozik, melytől 6 km-re délre van.

Története
1387-ben Gorislav néven említik először. 1601. augusztus 3-án itt szenvedett vereséget Báthory Zsigmond erdélyi fejedelem serege Basta és Mihály vajda egyesített seregétől. A fejedelem Moldvába menekült. 1910-ben 759, túlnyomórészt román lakosa volt, jelentős magyar kisebbséggel. A trianoni békeszerződésig Szilágy vármegye Zsibói járásához tartozott.

Hivatkozások

Szilágy megye települései
Szilágy vármegye települései
Nagyilonda

Nagyilonda (, korábban Ilandă) falu Romániában Szilágy megyében.

Fekvése
Zsibótól 42 km-re északkeletre, Déstől 40 km-re északnyugatra a Szamos jobb partján fekszik.

Története
 
Nagyilonda nevét az oklevelek 1390-ben említették először Ylandmeze néven.
1467-ben említik mai nevén, ekkor a Csicsói vár tartozéka és a Bánffyak birtoka volt. A Bánffyaktól azonban Mátyás király hűtlenség miatt elvette és Szerdahelyi Kis Jánosnak és testvérének adományozta.

1570-ben II. János (Zsigmond) király az addig Csicsóvárhoz tartozó birtokot Kővár urának, Hagymási Kristófnak adta.

1650-ben Kővár tartozékának mondták.

1910-ben 1167 lakosából 661 román és 445 magyar volt. A trianoni békeszerződésig Szolnok-Doboka vármegye Nagyilondai járásának székhelye volt. 1992-ben társközségeivel együtt 2839 lakosából 2641 román, 167 cigány, 28 magyar és 2 német volt.
Határában feküdt egykor Kopaszfalva, mely 1566 után alakult és utoljára 1719-ben említik.

Nevezetesség 
 17. századi ortodox fatemplom
 Az 1814-es éhínség emlékműve

Híres emberek

Itt született 1898. április 22-én Fodor József Kossuth-díjas író, költő.
Itt született 1947. január 16-án Szabó Piroska újságíró, szerkesztő.

Nagyilonda környéke 1769–1773 között

Jegyzetek

Szilágy megye települései
Szolnok-Doboka vármegye települései
Nagylak (Románia)

Nagylak (románul Nădlac, szlovákul Nadlak)  kisváros Romániában, Arad megyében.

Fekvése 

Aradtól 40 km-re nyugatra, a Maros jobb partján, a magyar határon fekvő település, határátkelőhely.

Története 

A település alapítója a Monoszló nembeli Gergely a 13. század közepén. A várat a tatárok 1241-ben 7 napi ostrommal vették be, védőit legyilkolták. 1334-ben már egyházas hely volt, majd uradalmi központ lett. 1464-ben szerb telepesek érkeztek ide. A 15. század végén a Jaksics család kastély épített itt, melyet később palánkkal és vizesárokkal erősítettek meg. 1514. május 27-én Dózsa György serege váratlanul rajtaütött az apátfalvi győzelmet ünneplő nemeseken és a kastélyt felgyújtotta, másnap itt húzatta karóba Csáky Miklós csanádi püspököt, a nemesi sereg vezérét. 1518-ban a birtokos Jaksicsok téglából építették fel a várat. 1550-ben Kászim budai pasa foglalta el, de Losonczy István még az évben visszafoglalta és felgyújtotta. 1552-ben Izabella királyné serege foglalta el, majd a török és novemberben ismét magyar kézre került. 1553 júniusában ismét a töröké lett, de 1594-ben Báthory Zsigmond serege visszafoglalta. 1598-ban ismét a török foglalta el és 1616 körül lerombolta. 1699-ben a karlócai béke szabadította fel a török uralom alól. A várnak kevés alapfalmaradványa maradt, a többit a Maros elmosta. 1774-ben még a régi templom és a vár falai is jól látszottak.

1739-ben a szerbek kivándoroltak, helyükre szlovák telepesek érkeztek.  A trianoni békeszerződésig Csanád vármegye Nagylaki járásához tartozott.  A települést a trianoni béke kettévágta, keleti része Romániához került 1920-ban.

Lakosság 
1910-ben  7651 szlovák (54,48%), 4330 román (30,83), 1439 magyar (10,24%), 251 szerb (1,78%), 150 német (1,06%) és 106 ruszin (0,75) volt.

2002-ben 8144 lakosából 3844 szlovák (47,20%), 3696 román (45,38%), 264 magyar (3,24%), 218 cigány (2,67%) és 30 német (0,36%).

Híres emberek 
 Itt született Faragó Rezső (Nagylak, 1887. október 23. – Buenos Aires, 1953. október 26.) magyar újságíró.
 Itt született Farkas Sándor (1887–1964) könyvtáros, utazó és író, Kőrösi Csoma Sándor rokona, több keleti útleírás és úti beszámoló szerzője.

Testvértelepülések 
  Gidrafa, Szlovákia
  Magyarcsanád, Magyarország
  Nagylak, Magyarország
  Tótkomlós, Magyarország

Jegyzetek 

Románia városai
Arad megye települései
Határátkelőhelyek
Csanád vármegye települései
Nagymajtény

Nagymajtény (románul Moftinu Mare, ) falu Romániában, Szatmár megyében.

Fekvése 
Nagykárolytól 14 km-re keletre a Kraszna bal partján fekszik,melytől 5 km-re keletre van.

Nevének eredete 
Neve valószínűleg szláv eredetű, korábbi alakja Mochtin lehetett.

Története 
1330-ban Mothen néven említik először, 1348-ban Mothen, 1387-ben Mahtin, 1490-ben már Maythen Oppidum alakban írják.

Hajdan nevezetes község volt, a 14. században már egyházas hely volt.

1360-ban földesurai Miklós és Petten, Szántai (Zanthoui) Tomay fiai.

1390-ben a Báthori-család tagjaié, akik 1417-ben újabb részt kaptak benne. Ettől kezdve az Ecsedi uradalomhoz tartozott, és annak egyik középpontja volt. Hozzátartozott Dob, Zsadány, Ombod, Amacz, Bazán, Givács, és Szentmiklós.

1609-ben a Báthoryak magvaszakadása után királyi birtok lett.

1638-ban mezővárosi kiváltságai voltak, de a 17. század közepétől ismét az ecsedi uradalomhoz csatolták, és a Bethlenek, majd a Rákócziak birtoka volt. 1647-ben egy itt álló udvarházat említenek a források. II. Rákóczi Ferenc 1698-ban elzálogosítja báró Károlyi Sándornak.

1711. április 30-án a falu melletti síkságon (a későbbi Kismajtény ugyanis ekkor még Nagymajtényhoz tartozó puszta volt) tette le zászlóit a császári főparancsnok előtt a kuruc hadsereg.

Károlyi Sándor zálogjogon a szatmári béke után is megtartotta, de csak fia, Károlyi Ferenc szerzi meg végleg a Rákóczi-örökös Aspremontoktól (1746). A háborúk által nagyon megviselt községből a még itt lakó kevés reformátust Károlyi Sándor Börvelybe telepítette, helyükre pedig Württembergből hozott svábokat.

1791-ben a község nagy része a templommal együtt egy nagy tűzvészben leégett.

1900-as évek elején gróf Károlyi Lajos birtoka volt.

1910-ben 1894, túlnyomórészt magyar lakosa volt. A trianoni békeszerződésig Szatmár vármegye Nagykárolyi járásához tartozott.

Források

Itt születtek 
 Vajthó László (Nagymajtény, 1887. június 21. – Kecskemét, 1977. december 23.) irodalomtörténész, műfordító, szerkesztő, pedagógus, az irodalomtudományok kandidátusa.
 Kese György (Nagymajtény, 1906. november 6. – Kolozsvár, 1977. november 27.) orvos, nőgyógyász, orvosi szakíró.
 Hegyi Endre (Nagymajtény, 1916. április 9. – Budapest, 1995. július 14.) költő, műfordító, nyelvész.
 Reszler István (Nagymajtény, 1893. július 31. – Rahó, 1968. június 10.) római katolikus áldozópap, esperes, plébános.

Hivatkozások 

Szatmár megye települései
Szatmár vármegye települései
Nagypatak (Hargita megye)

Nagypatak (románul Valea Mare) hajdani falu a mai Romániában, Hargita megyében, Gyimesközéplok része. 

A Tatrosba ömlő Nagy-patak völgyében fekszik, a DN12A főúttól délre. A völgyben kis fűrészüzem és borvízforrás is van. 

2016-ban az árvíz négy hidat rongált meg a faluban.

Jegyzetek 

Hargita megye
Településrészek
Nagypatak (Kovászna megye)

Nagypatak (románul Valea Mare) falu Romániában Kovászna megyében, 1999 óta önálló község.

Sepsiszentgyörgytől 21 km-re délkeletre a Nagypatak völgyében fekszik. Ortodox temploma 1793-ban épült. Határában a Gyökeres-patakban és a Hamvas-hágóra vezető út mellett kénes források törnek fel.
1992-ben 1132 lakosából 1090 román, 28 cigány és 14 magyar volt.
2002-ben 1177 lakosából 1147 román, 17 cigány és 13 magyar volt.

Hivatkozások

Kovászna megye települései
Nagypél

Nagypél (románul Pilu) falu Romániában Arad megyében.

Fekvése
Kisjenőtől 15 km-re északnyugatra az országhatár mellett fekszik.

Története
1283-ban Pyl néven említik először. A 13. században két Pél falu alakult ki itt Nemespél és Vámospél, később az előbbiből lett Kispél, utóbbiból pedig Nagypél. Nyugati határában feküdt egykor Kispél falu, mely 1596-ban pusztult el. Nagypél 1334-ben egyházas hely volt. A magyarok lakta falu a 16. század végén néptelenedett el. A magyarok helyére a 17. századtól románok települtek be.

1910-ben 1932, többségben román lakosa volt, jelentős magyar kisebbséggel. A trianoni békeszerződésig Arad vármegye Eleki járásához tartozott. 1992-ben Gyulavarsánddal együtt 1861 lakosából 1622 román, 173 magyar, 60 cigány és 4 német volt.

Nevezetességei
A településtől keletre halad el a szarmaták által 324 és 337 között épített, az Alföldet körbekerülő Csörsz-árok vagy más néven Ördögárok nyomvonala.

Jegyzetek

Arad megye települései
Arad vármegye települései
Timót

A Timót a görög-latin eredetű Timóteusz név magyar rövidülése. Női párja a Timótea.


Rokon nevek

 Timóteusz: a görög Timotheosz (Τιμόθεος) név latinos Timotheus formájának rövidüléseként keletkezett. Jelentése: istentisztelő.
 Timóteus: a Timóteusz név magyar ejtésváltozata.
 Timoti: a Timóteusz rövidült angol alakváltozata

Gyakorisága
Az 1990-es években a Timót, Timóteus és a Timóteusz egyaránt szórványos név, a Timoti nevet nem lehetett anyakönyvezni, a 2000-es években nem szerepelnek a 100 leggyakoribb férfinév között.

Névnapok
Timót, Timóteus, Timóteusz
 január 24.
 január 26.
 május 3.
 augusztus 22.

Híres Timótok, Timóteusok, Timóteuszok és Timotik 
 Biner Timót Hilarius (? - 1713) Hollandiában élő magyar evangélikus lelkész
 Timót (12. század) zágrábi püspök
 Timót († 1287) zágrábi püspök
 Szent Timotheosz („Szent Timon” „Szent Timóteus”, Kr. u. I. szd.)  - keresztény szent, püspök 
 Timotei Cipariu (1805–1887) román nyelvész - filológus
 Frideczky Timót (1818–1899) országgyűlési képviselő, Nyitra vármegyei al-, majd főispán, aranysarkantyús vitéz. 
 Timothy Dalton (1946) walesi színész
 Timothy Zahn (1951) - amerikai sci-fi-író
 Timothy Garton Ash (1955) - brit politikatörténész
 Timothy L. Spall (1957–) angol színész.
 Tim Robbins (szül. Tymothy Francis Robbins, 1958), amerikai színész
 Tim Cook (szül. Timothy D. Cook, 1960), az Apple Inc. vezérigazgatója 2011-től
 Tim Rice-Oxley (szül. Timothy James Rice-Oxley, 1976) a Keane alapítója, zenész, dalszerző, producer

Jegyzetek

Magyar keresztnevek (T)
Férfikeresztnevek (T)
Görög eredetű magyar férfikeresztnevek
Kamill

A Kamill férfinév eredete és jelentése bizonytalan, esetleg etruszk eredetű, de egyes vélemények szerint a latin camillus szóból származik. Camillusnak hívták a rómaiak a vallási szertartásokban segédkező, nemesi származású fiúgyerekeket. A név származhat a görög gaméliosz szóból is, aminek a jelentése ünnepi. Női párja: Kamilla.


Rokon nevek
 Kamilló: a Kamill olasz eredetű változata.
 Kamil: a Kamill rövid l-lel írt alakváltozata.

Gyakorisága
Az 1990-es években a Kamill és a Kamilló szórványos név, a Kamilt nem lehetett anyakönyvezni, a 2000-es években nem szerepelnek a 100 leggyakoribb férfinév között.

Névnapok
Kamill, Kamilló
 július 14. 
 július 18.

Híres Kamillok, Kamillók és Kamilok

Jegyzetek

Magyar keresztnevek (K)
Férfikeresztnevek (K)
Latin eredetű magyar férfikeresztnevek
Etruszk eredetű magyar férfikeresztnevek
Görög eredetű magyar férfikeresztnevek
Vitatott eredetű magyar férfikeresztnevek
Kamilla (keresztnév)

A Kamilla a Kamill férfinév női párja, egyúttal egy gyógynövény neve is. 


Rokon nevek
 Milka: a Kamilla név magyar beceneve, illetve a Ludmilla, Emília szláv kicsinyítése, egyúttal egy ismeretlen eredetű bibliai név is.

Gyakorisága
Az 1990-es években a Kamilla igen ritka, a Milka szórványos név, a 2000-es években a Kamilla 48-72. leggyakoribb női név, a Milka nem szerepel az első százban.

Névnapok
Kamilla
 március 3. 
 március 10. 
 május 18. 
 július 18. 
 július 27. 
 augusztus 29. 
 december 28. 
Milka
július 18.

Híres Kamillák, Milkák

Jegyzetek

Magyar keresztnevek (K)
Női keresztnevek (K)
Latin eredetű magyar női keresztnevek
Nagysink

Nagysink (románul Cincu, korábban Cincul Mare, németül Groß-Schenk) falu Romániában, Brassó megyében.

Fekvése 
Az Olt folyótól mintegy 10 km-re északra található, a legközelebbi folyóparti település Kissink.

A Szentágota-Kissink-Voila útvonal körülbelüli felezéspontjában helyezkedik el. (Szentágotától 18 km-re délkeletre; míg az Olt északi partján fekvő Kissinktől 10 km-re, illetve a túlsó parti Voilától 14 km-re északra fekszik. )

A legközelebbi nagyobb város, a 30 ezer lakosú Fogaras 18 km-re délkeletre található.

Nevének eredete 
Neve a német die Schenke (= kocsma, csapszék, italkimérés) főnévből ered.

Története 
1328-ban Chenk néven említik először. A nagysinki káptalan első említése 1351-ből maradt fenn.

Négy évszázadon át, a XV. századtól kezdve egészen 1876-ig Nagysinkszék-nek (az erdélyi szászok egyik székének) a névadó központja.

1474-ben a település már oppidum-ként szerepel. 1500 körül a településen már iskola működött. 1523-ban tűzvész pusztított. 1570-ben Báthory Zsigmond fejedelem heti- és éves vásár tartását engedélyezte. 1600-ban Mihály vajda csapatai kifosztották a települést. 1660-ban pestisjárvány pusztított. 1708-ban a kurucok dúlták fel a falut, a templomot is beleértve. 1727-ben 80 ház égett le. További tűzvészek pusztítottak 1789-ben, 1805-ben és 1818-ban.

Lakossága 
1500 körül a településen 64 gazda és 4 szegény élt, 1532-ben már 70 gazdáról tudunk. 1910-ben 2537 lakosából 1173 német, 1035 román és 139 magyar volt. Az 1876-os megyerendezéstől 1920-ig, a trianoni békeszerződésig  Nagy-Küküllő vármegye Nagysinki járásának székhelye volt. 1992-ben társközségével együtt 1866 lakosából 1009 román, 570 cigány, 209 német és 78 magyar volt.

Látnivalók 
13. századi eredetű szász monumentális erődített evangélikus templomát alacsony kerítőfal övezi. A 13. század első felében eredetileg háromhajós román stílusú bazilika épült, keleten két, nyugaton egy toronnyal. A középhajó 27,6 méter, az oldalhajók 38 méter hosszúságúak. 1500 körül a templomot gótikus stílusban építették át.

Jegyzetek

Külső hivatkozások 
 Képek

Brassó megye települései
Nagy-Küküllő vármegye települései
Nagysolymos

Nagysolymos (románul Șoimușu Mare) falu Romániában Hargita megyében.

Fekvése
Székelykeresztúrtól 10 km-re északnyugatra, a Nagysolymosi- (vagy Lok) patak völgyében fekszik.

Története
Egykor székely fejedelmi solymászok faluja, a régi falu a mai alatt, a patak két oldalán terült el. Ősvár nevű határrészén egykor 1,2 hektár területű földvár állott. A falut 1333-ban említik először, Solumus néven. 1910-ben 951 magyar lakosa volt. A trianoni békeszerződésig Udvarhely vármegye Székelykeresztúri járásához tartozott. 1992-ben 423 lakosából 393 magyar, 28 cigány és 2 román volt.

Látnivalók
 Református temploma 1848-ban épült, tornya középkori eredetű, 1885-ben magasították.
 Unitárius temploma 1836-ban épült.
 A faluban a Simén és a Koncz család nemesi kúriái állnak.

Hivatkozások

Külső hivatkozások
 Történet és legenda

Hargita megye települései
Udvarhely vármegye települései
Nagyteremi

Nagyteremi (románul Tirimia, korábban Teremia Mare, németül Gross-Wachsdorf) falu Romániában Maros megyében.

Fekvése
A falu Marosvásárhelytől 12 km-re délnyugatra, a Vajdakuta-, Verescserép- és a Botosédi-patakok találkozásánál fekszik a Somosd-tető előterében.

Népessége 
A Bethlenek a 18. században görögkatolikus románokat telepítettek az addig katolikus, majd unitárius, majd református faluba.

A népesség változása 1850-től:

Története
1263-ban Theremy néven említik először. Katolikus lakossága a 16. században unitárius lett, de Bethlen János 1662-ben református hitre térítette őket és 1672-ben megkapták a román kori templomot is. A megmaradt 16 unitárius család új templomhelyet kapott, ahol hamarosan fel is épült templomuk. A régi református templomot 1904-ben bontották le, mivel a falun kívül állott, újat a faluban építették.

A faluban a 16. század végén Sükösd György két udvarházat is építtetett. 1568-ban Bethlen János építtetett udvarházat, melyet a 17. században nagyobb szabású várrá építették ki.

A hagyomány szerint a Galamb-hegyen is vár állott, melyet Törökvárnak neveztek. A 18. század végén gr. Bethlen Kamilló épített kastélyt a lankás hegyoldalba, amely az első világháború után pusztult el, romjai láthatók.

1880-tól Kis-Küküllő vármegye Radnóti járásához tartozott. 1920-tól jud. Târnava mică, 1930-tól jud. Mureş, 1941-től Maros-Torda vármegye, 1956-tól Magyar Autonóm Tartomány, 1966-tó, Maros Magyar Autonóm Tartomány része volt.

Látnivalók
 A Kripta-hegy gr. Bethlen Farkas és gr. Bethlen Lipótné kriptájáról nevezetes, melyek ma is láthatók a temető legmagasabb pontján.

Hivatkozások

Maros megye települései
Kis-Küküllő vármegye települései
Náprád

Náprád (románul Năpradea, németül Rübendorf) falu Romániában, Szilágy megyében.

Fekvése 
Zilahtól 41 km-re, Zsibótól 13 km-re északkeletre a Szamos jobb partján fekszik.

Története 
A falut 1387-ben Naprad néven említik először, ekkor az Aranyosi várhoz tartozott.

1423-ban Naprad, 1464-ben Napprad, 1472-ben Oláh-Náprád, 1549-ben Nabrad, 1555-ben Nabrad, 1570-ben Napragh, 1636-ban Nagi-Náprád, 1637-ben Kisnáprád néven írták.

A Szamos partján, dombtetőn áll Náprád várának romja. A várat 1383-ban említik először, valószínűleg a 18. század elején robbantották fel a császáriak.

1423-ban Kusalyi Jakcs Dénes oláh falujaként említették.

Az 1500-as évek elején a Drágffyak is birtokosok voltak itt.

1585 és 1595 között Naprad a Kusalyi Jakcs család kezéről Báthory György és neje, majd a Gyulafiak birtoka lett.

1604-ben a Gyulafi családé volt.

1847-ben 2821 lakosa volt. Ebből római katolikus 2617, református 134, izraelita 45 volt.

1910-ben 1251, túlnyomórészt román lakosa volt.

A trianoni békeszerződésig Szilágy vármegye Zsibói járásához tartozott.

1992-ben társközségeivel együtt 3095 lakosából 3050 román, 43 cigány és 2 magyar volt.

Nevezetességek 
 Görögkatolikus kőtemploma 1836-ban épült.
 Római katolikus kápolnája 1860-ban épült a leégett 1856-os templom helyén. Anyakönyvet 1824-től vezetnek.

Hivatkozások

Források 
 

Naprad
Szilágy vármegye települései
Náznánfalva

Náznánfalva (régi neve Borzásszeg, románul Nazna) falu Romániában, Maros megyében.

Fekvése
Az egykor székely, de ma román többségű falu Marosvásárhelytől 5 km-re nyugatra a Maros jobb partján. A két világháború között Maroskisfaluddal egyesült. A déli részét képező Bodzaszeg is önálló falu volt egykor.

Története
Ősidők óta lakott hely. Határában bronzkori és római leleteket találtak. Itt említenek először marosszéki székelyeket az Árpád-kor végén, 1293-ban. Nevében a székelyek Náznán ágát őrzi.

1910-ben 575 lakosából 394 román és 181 magyar volt. A trianoni békeszerződésig Maros-Torda vármegye Marosi alsó járásához tartozott. 1992-ben 2029 lakosából 1827 román és 201 a magyar.

Látnivalók
 Római katolikus kápolnája 1743-ban épült, református temploma is van.
 1747-ben épített zsinagógája az egyik legszebb Erdélyben.
 Ortodox fatemploma 1853-ból, új kőtemploma 1992-ból való.

Hivatkozások

Maros megye települései
Netus

Netus (románul Netuș, németül Neithausen) falu Romániában, Erdélyben, Szeben megyében.

Fekvése 
Medgyestől 55 km-re délkeletre, a Hortobágy patak jobb partján fekszik.

Története 
1309-ben Nethus néven említették először. Ebben az évben már plébániatemploma volt, papja, Jakab a szász papok és a gyulafehérvári székeskáptalan perében szerepelt. Később Segesvárszék része lett.

1910-ben 533, többségben német lakosa volt, jelentős román kisebbséggel. A trianoni békeszerződésig Nagy-Küküllő vármegye Szentágotai járásához tartozott.

Látnivalók 
14. századi gótikus evangélikus erődített templomának szentélyére épült rá vaskos fagalériás tornya, amely erődjelleget ad a védművekkel nem rendelkező templomnak.

Jegyzetek

Források 
 

Szeben megye települései
Magfizika

A magfizika a fizika részterülete, amely az atommag felépítésével és viselkedésével foglalkozik.

A következő témakörök tartoznak ide:
 erős kölcsönhatás
 radioaktivitás
 Atommag modellek
 cseppmodell
 héjmodell
 kölcsönhatóbozon-modell
 maghasadás (fisszió)
 magfúzió
 magreakciók

Alkalmazásai
 magmágneses rezonancia
 Mössbauer-effektus
 nukleáris orvoslás
 atomerőművek
 nukleáris fegyverek

Feladata az atommagok kölcsönhatásainak, az atommag-reakcióknak a vizsgálata is.
A tipikus nagyságrendek az atommag-reakciók területén:
 Hossz: 1 Fermi = 1 femtométer = 1 fm = 10-15 m
 Energia: 100 keV-tól 100 MeV-ig

A magreakciók leírásának fontos fogalma a hatáskeresztmetszet, mely a reakció létrejöttének valószínűségét jellemzi, hasonlóan ahhoz, ahogy egy nagyobb céltáblát nagyobb valószínűséggel találok el.

A magfizika története 

 1896: Becquerel felfedezte a radioaktivitást (uránszurok érc)
 1897: J. J. Thomson felfedezte az elektront
 1904: J. J. Thomson megalkotta az első atommodellt (mazsolás puding modell: 10^-10 m méretű pozitív gömbök és köztük elszórva azonos számú elektronok) 
 1896–1904: Pierre Curie és Marie Curie kimutatták az alfa-, a béta-, és a gamma sugárzást mágneses eltérülés alapján
 1911 : Ernest Rutherford szórási kísérletéből következtetett az atommag sugarára (mérési eredménye: 10^-15 m) és az elektronfelhő sugarára (mérési eredménye: 10^-10 m)
 1912: Bohr-féle atommodell: 10^-15 m méretű atommag körül keringenek kötött pályákon az elektronok. A pályák energetikailag stabilak, ezért az elektronok keringésük közben nem adnak le energiát.
 1919: Aston feltalálta a tömegspektrográfot, aminek segítségével meg tudta mérni az atommag tömegét.
 1919: Rutherford felfedezte a protont (alfa sugarakkal bombázta a nitrogén atommagot). Atommagmodell: az atommagot protonok alkotják. Az elektronok a mag körül keringenek.
 1930: Boethe-Becker könnyű elemeket alfa sugárzással bombáztak, nagy áthatoló képességű sugárzás felfedezése
 1932: Joliot Curie: nagy áthatoló képességű sugárzással magátalakulást hozott létre
 1932: Chadwick felfedezte semleges töltésű neutront
 1932: Heisenberg-féle atommag-modell: a 10^-15 m sugarú atommagban protonok és neutronok találhatóak, az atommag körül 10^-10 m sugarú gömbben elektronok keringenek
 1939: Otto Hahn, Fritz Strassmann: maghasadás felfedezése
 1942: Enrico Fermi és társai megalkotják Chicagóban az első atomreaktort

Lásd még 
 A mikrofizika története évszámokban

További információk 
 A Magyar Nukleáris Társaság honlapja
 Az ATOMKI honlapja (ATOMKI = Atommagkutató Intézet, Debrecen)
Donald Arthur Glaser

Donald Arthur Glaser (Cleveland, Ohio, 1926. szeptember 21. – Berkeley, Kalifornia, 2013. február 28.) amerikai fizikus és neurobiológus. 1960-ban ő kapta meg a fizikai Nobel-díjat „a buborékkamra kifejlesztéséért”.

Az amerikai Ohio-beli Clevelandben született. 1946-ban végezte el a Case Institute of Technology fizika és matematika szakát, fizika doktoriját ugyanitt szerezte 1950-ben. Elfogadta oktatói kinevezését a Michigani Egyetemen és 1957-ben professzorrá nevezték ki. 1959-től a University of California (Berkeley) fizikaprofesszora. 1964-ben megszerezte a molekuláris biológia professzora címet is. (1989-től) fizikát és a neurobiológiát tanított.

Jegyzetek

Források 
 Donald A. Glaser
 A Glaser Lab honlapja
 Nobel-honlap 

Amerikai fizikusok
Neurobiológusok
Nobel-díjas fizikusok
Amerikai Nobel-díjasok
Az év embere (Time magazin)
Clevelandiek
1926-ban született személyek
2013-ban elhunyt személyek
Amerikai egyetemi, főiskolai oktatók
Karola

A Karola a Károly férfinév latin alakjának, a Carolusnak a női párja.


Rokon nevek
 Karolina: a Karola továbbképzése.
 Karolin: a Karolina magyar becenevéből önállósult név.
 Karla: a Károly név német, holland, cseh és lengyel női változata.
 Lina: a Karolina beceneve.
 Linett: a Lina francia eredetű, kicsinyítőképzős alakja.
 Linetta: a Linett latinos továbbképzése.
 Lotti: a Karola francia alakjának, a Charlotte névnek a német és angol beceneve.
 Sarlott: a Karola francia alakjának, a Charlotte névnek a magyaros ejtésű és írású változata.
 Sárlott: a Sarlott alakváltozata.

Gyakorisága
Az 1990-es években a Karola igen ritka, a Karolina ritka, a Karolin, Karla, Lina, Linett, Linetta, Lotti és a Sarlott szórványos név volt, a 2000-es években nem szerepelnek a 100 leggyakoribb női név között.

Névnap
Karola
 január 28.
 május 9.
 november 4.
Karolin, Karolina
 február 2.
 május 9.
 november 4.
Karla, Sarlott
 május 9.
 november 4.
Lina, Linett, Linetta
 szeptember 23.
 november 4.
Lotti
július 17.

Híres névviselők

Híres Karolák, Karolinák és Karolinok
 Csűrös Karola színésznő (született Karolinaként)
 Ágai Karola opera-énekesnő
 Bettelheim Caroline osztrák–magyar opera-énekesnő
 Caroline Bonaparte, Napóleon Bonaparte húga
 Caroline Grimaldi monacói hercegnő
 Carolina Izsák venezuelai magyar szépségkirálynő, fotómodell
Carolina Kostner, olasz műkorcsolyázó
 Karolina Kurkova cseh modell
 Caroline Trentini brazil modell
 Caroline Vis holland teniszezőnő
 Caroline Wozniacki dán teniszező
 Ember Karolina az országos nőiparegylet iskolaigazgatója
 Karoline Amalie von Mehling, Gebhard Leberecht von Blücher, Wahlstatt hercegének felesége
 Karolina Goceva macedón énekesnő
 Karoline Pichler osztrák-német regényíró
 Karolina Šprem horvát teniszezőnő
 Karoline Wilhelmine Blamauer (Lotte Lenya), német színésznő, énekesnő, a Koldusopera első női főszereplője
 Margit Karolina szász királyi hercegnő
 Mária Jozefa Karolina szász hercegnő
 Mária Karolina főhercegnő, Mária Terézia lánya
 Mária Karolina Ferdinanda nápoly–szicíliai királyi hercegnő

Híres Karlák, Sarlottok és Sárlottok
 Carla Bruni olasz manöken, a francia köztársasági elnök felesége
 Czegei Carla írónő
 Carla Gugino amerikai színésznő
 Carla Suárez Navarro spanyol teniszezőnő
 Charlotte Brontë – angol írónő
 Charlotte Church walesi színésznő

Linák, Linettek, Linetták és Lottik
 Lina Medina, a legfiatalabb édesanya a világon
 Lina Pagliughi olasz opera-énekesnő

Jegyzetek

Magyar keresztnevek (K)
Női keresztnevek (K)
Latin eredetű magyar női keresztnevek
Linda (keresztnév)

A Linda germán eredetű női név, a -linda, -linde végű női nevek önállósult beceneve, jelentése: hársfából készült pajzs.


Rokon nevek
Adelinda, Belinda, Ermelinda, Relinda

Gyakorisága
Az újszülötteknek adott nevek körében az 1990-es években ritkán fordult elő. A 2000-es és a 2010-es években sem szerepelt a 100 leggyakrabban adott női név között.

A teljes népességre vonatkozóan a Linda sem a 2000-es, sem a 2010-es években nem szerepelt a 100 leggyakrabban viselt női név között.

Névnapok
február 13.,

Híres Lindák

Kitalált személyek 
 Linda, magyar tévésorozat

Jegyzetek

Magyar keresztnevek (L)
Női keresztnevek (L)
Germán eredetű magyar női keresztnevek
Léna (egyértelműsítő lap)

Léna, női keresztnév
 Léna, kelet-szibériai folyó
 Léna (Spina), 2017-es cseh–szlovák film
Hasonló
 Lena (egyértelműsítő lap)
Blazár

A blazárok 100 MeV-nál magasabb energián megfigyelt aktív galaxismagok. A nevüket a két fő fajtájuk, a BL Lacertae objektum és (az optikailag hevesen változó kvazárok után) a kvazár szó egyesítésével kapták.

Valószínű, hogy ezeknek az objektumoknak az egyik relativisztikus anyagsugara éppen a Föld irányába néz, ezért az egész galaxis emisszióját az anyagsugárban fellépő jelenségek uralják. Az aktív galaxismagok közül a blazárok sugároznak a legszélesebb frekvenciatartományban, a rádiótól a gamma-sugarakig.

A színképükben – ellentétben a kvazárokéval – nem figyelhetőek meg emissziós vonalak, és a kvazárokkal szemben százszor halványabbak a Seyfert-galaxisoknál.

Ahhoz, hogy egy aktív galaxismagot blazárnak tekintsünk, a következő feltételeket kell teljesítenie:

 erős rádiósugárzás;
 erős optikai polarizáció;
 nagy mértékű optikai változások rövid idő (kevesebb mint néhány nap) alatt.

Lásd még 
 kvazár
 galaxis
 extragalaktikus csillagászat

Jegyzetek  

Extragalaktikus csillagászat
Spanyolország himnusza

Spanyolország nemzeti himnusza, a Marcha Real („Királyi induló”) egyike azon kevés nemzeti himnusznak, amelyeknek jelenleg nincs hivatalosan szövege.

Története
A spanyol himnusz Európa egyik legrégebbi nemzeti himnusza, eredete ismeretlen. Először 1761-ben említik, a Libro de Ordenanza de los toques militares de la Infantería Española-ban, azaz a spanyol gyalogosok trombitajeleinek jegyzékében, amelyet Manuel de Espinosa állított össze. Itt Marcha Granadera, „a gránátosok indulója” címen említik, de szerzőjét nem tüntetik fel.

1770-ben III. Károly hivatalos Becsület-indulóvá nyilvánította a Marcha Granaderát, ami így helyet kapott a különböző ünnepségeken.

A spanyolok nemsokára nemzeti himnuszuknak kezdték tekinteni az indulót, és elnevezték Királyi indulónak, mert mindig hivatalos ünnepségeken, a királyi család jelenlétében játszották.

A Második Spanyol Köztársaság idején (1931–1939), a nemzeti himnusz az 1820-tól ismert Himno de Riego lett, Francisco Franco azonban a polgárháború után újra a Marcha Real-t nyilvánította himnusznak (a régi nevén, Marcha Granadera-ként.) A jelenlegit, Francisco Grau változatát az 1978-as spanyol alkotmány tette hivatalossá.

1997 októberében I. János Károly spanyol király nyilatkozatot adott ki, melyben szabályozta a Marcha Real használatát.

Szöveges változatok

Eduardo Marquina szövegével

A Franco-korszak alatt
A spanyol himnusz Francisco Franco időszaka alatt használatos szövege (¡Viva España!):

Külső hivatkozások
 MIDI-állomány: A spanyol himnusz

Nemzeti himnuszok
Himnusz
Nyárádandrásfalva

Nyárádandrásfalva (románul Sântandrei, németül Andreasdorf): falu a mai Romániában Maros megyében. 1941 óta Nyárádszereda része.

Fekvése
A falu a Kis-Nyárád völgynyílásában fekszik. 1409-ben Andrásfalva néven említik. 1910-ben 722 lakosa volt, 4 kivételével mind magyarok. A trianoni békeszerződésig Maros-Torda vármegye Nyárádszeredai járásához tartozott. Református temploma és ortodox fatemploma van.
Temetőjében nyugszik Deák Farkas (1832–1886) történész, drámaíró, akadémikus, a Makk-féle összeesküvés egyik résztvevője.

Maros megye
Településrészek
Maros-Torda vármegye települései
Románia megszűnt települései
Nyárádgálfalva

Nyárádgálfalva (románul Gălești, németül Gallendorf) falu Romániában Maros megyében, Nyárádgálfalva község központja.

Fekvése 
A Marosvásárhelytől 15 km-re délkeletre Nyárád jobb partján fekvő falu a Középső-Nyárádmente egyik községközpontja. Nyárádszeredától 7,7 kilométerre fekszik, ahonnan a DJ135 és DJ151D megyei utakon közelíthető meg.

Története 
A hagyomány szerint egyik dombján kolostor állott, ahonnan romtöredékek, harangok maradványai kerültek felszínre.

1910-ben 841, túlnyomórészt magyar lakosa volt. A trianoni békeszerződésig Maros-Torda vármegye Marosi felső járásához tartozott.

1968-ban hozzacsatolták a vele egybeépült Nyárádszentlászlót, mely falu 2004 áprilisában nyerte vissza települési jogát népszavazás útján. 1992-ben 1294 lakosából 1221 magyar, 59 cigány, 13 román és 1 német volt.

Látnivalók 
 A falu közepén áll műemlék unitárius temploma.
 A falu közepén áll műemlék református temploma.
 A Szentiványi-udvarház a 19. század első éveiben épült.
 A kultúrház
 Az alszegen a Sportbázis és Halastó

Híres emberek 
 Itt született 1813-ban Szentiváni Mihály költő, politikus, szobra az iskola előtt áll.
 Kiemelkedő szerepet töltöttek be a Fekete család tagjai a falu történetében.

Jegyzetek 

Maros megye települései
Maros-Torda vármegye települései
Nyárádkarácson

Nyárádkarácson (románul Crăciunești, németül Christendorf) falu Romániában Maros megyében, Nyárádkarácson község központja.

Fekvése
Az Alsó-Nyárádmente egyik községközpontja a Nyárád jobb partján, Nyárádtőtől 14 km-re keletre. A község a Marosvásárhely Metropoliszövezethez tartozik.

Népessége
1910-ben 646, többségben magyar lakosa volt, jelentős cigány kisebbséggel. A trianoni békeszerződésig Maros-Torda vármegye Marosi alsó járásához tartozott. 1992-ben 2464 lakosából 1852 magyar, 589 cigány és 23 román volt.

2002-ben a községnek 4348 lakosából 3169 magyar, 1071 cigány és 108 román volt.

Története
1444-ben Karachonfalwa néven említik először.
1602-ben már iskolája volt.
1968-ban Nyárádkarácson néven vált községközponttá Csiba, Folyfalva, Káposztásszentmiklós és Karácsonfalva összeolvadásával.
2006-ban e településrészek újból külön településekké alakultak a községen belül.

Látnivalók
 Református temploma 1810-ben épült a középkori templom helyére. A falunak ortodox temploma is van.
 A faluban a Sasa családnak volt egykor kastélya, amely később a Toldalagiaké lett, alapjait a 19. század közepén tárták fel.

Híres emberek 
 Itt született 1956. február 23-án Bálint Zsombor képzőművész.

Jegyzetek

Maros megye települései
Nyárádköszvényes

Nyárádköszvényes (románul Mătrici) falu Romániában Maros megyében. Közigazgatásilag Nyárádremete községhez tartozik.

Fekvése 
A falu a Nyárád jobb partján, Marosvásárhelytől 28 km-re északkeletre, Deményházától 5 km-re északra, a Bekecs-hegy (1080 m) lábánál, a Mező-havas (1777 m) közelében fekszik.

Története 
1484-ben Keezwenes néven említik. A falu északi részén 13 halom látszik, ahol a hagyomány szerint a tatárok által legyilkoltak nyugszanak. 1719-ben a falut pestis pusztította. 1842-ben vásárjogot szerzett, három országos vásárt tarthatott, hetivásárai kedden voltak. 1910-ben 1045, túlnyomórészt magyar lakosa volt. A trianoni békeszerződésig Maros-Torda vármegye Nyárádszeredai járásához tartozott. 1992-ben 795 lakosából 766 magyar, 23 cigány és 5 román volt.

Régi lebontott temploma 1484-ben épült. Az 1484. évi oklevél plébánosról ír.
1522-ből származó faragott kő felírása is a templomról tanúskodik. Tűzvész után ezt a régi templomot lebontották, 1822 és 1826 között újat építettek. A régiből megmaradt a keresztelőmedence, és egy kehely 1633-ból: Memorare novissima tua. A. D. 1633.
Az új templom építését kőbe vésett felirat örökíti meg: Fundum via cambiali cedente Dno Ludovico Pálfi de Péterlaka 1822. Aedes et turris aedificata est anno 1823.
A reformációkor több évig pap nélkül maradtak, amikor református prédikátorok próbálkoztak tért hódítani, de a nők elűzték őket.
1629-től két boszniai ferences (Salinai István és Lapara István) gondozza őket Domokos Kázmér tolmácsolásával. 1664-ben Nagy Mihály egyházmegyés pap a plébános és főesperes.
1860-tól katolikus iskolája is volt, amelyet 1948-ban államosítanak.

Látnivalók 
 A faluban sós források vannak.
 Római katolikus temploma.

Népszokások, hagyományok 
Hagyomány szerint évente többször bált tartanak. A Búcsút Nagyboldogasszony ünnepén, augusztus 15-én, Mária mennybevitelének napján tartják.

Bartók Béla 1914-ben Köszvényesen gyűjtötte az alábbi dalt:

Csëndësën foljó víz télbe megaluszik,

Csëndësën foljó víz télbe megaluszik.

Télbe megaluszik, nyárba megmelegszik,

Aj, de jaz én szüvem soha meg nem nyugszik.

A kottát lásd a Magyar Elektronikus Könyvtár honlapján, itt:

Több köszvényesi dallam hallgatható még a Bartók Béla népzenei gyűjtései online adatbázisban, itt:

Híres emberek 
 Itt nőtt fel Viola József, aki a moldvai fejedelem orvosa volt.
 Itt született Kászonújfalvi Szabó János (1767–1858), földrajztudós, olvasókanonok, kolozsmonostori apát, gyulafehérvári majd kolozsvári plébános.
 Itt született 1880-ban Kiss Menyhért, költő, író, újságíró, tanár. Budapesti és a kolozsvári egyetemi tanulmányai után 1906-ban államtudományi doktorátust szerzett. 1920-tól nemzetgyűlési képviselő.
 Itt volt római katolikus plébános a kézdiszentléleki Pászka Ágoston 1946–1958 között
 A falu plébánosa jelenleg Msgr. Csíki Dénes pápai káplán, kanonok.

Képek

Jegyzetek

Források
 
 Erdélyi Utazás

További információk 
Rejtekhely-vadászat Erdélyben  

Maros megye települései
Maros-Torda vármegye települései
Nyárádmagyarós

Nyárádmagyarós (románul Măgherani, németül Ungarischdorf) falu Romániában Maros megyében, Nyárádmagyarós község központja.

Fekvése
A falu Nyárádszeredától keletre 10 km-re a Kis-Nyárád partján, a Súgó és Cigány-patakok egyesülésénél a Bekecsalján fekszik.

Története
Határában a Várbérc nevű helyen régi falu helyét vélik a helybeliek a Kisiklad aljában a tatárjáráskor használt vermek láthatók.
1910-ben 1465, túlnyomórészt magyar lakosa volt. A trianoni békeszerződésig Maros-Torda vármegye Nyárádszeredai járásához tartozott. 1992-ben 769 lakosából 753 magyar, 12 cigány és 4 román volt.
1937. december 20-án a felsőoroszi választókörzetbe szavazni indult 800 nyárádmagyarósi polgárt a mikházai jegyző (Iuliu Pereni/Perényi Gyula) és a román csendőrség feltartóztatták. A továbbindulni kívánó nyárádmagyarósiakra a jegyző és a csendőrök tüzet nyitottak. Tizenegy személyt ért találat, többségük maradandó fogyatékosságot szenvedett. ketten a helyszínen haltak meg, ketten utólag: Márton Károly, Sükösd Sándor, Balogh Antal, Siklódi Sándor. A sebesültek: Siklódi József, Sinka Károly, Barabás György, Bodon János, Csont Benjámin, Bodoni Péter, Balázs Antal.
2003. december 7-i helyi népszavazás eredményeként 7 település különválik Nyárádmagyarós községtől Székelybere központtal.

Látnivalók
 Református temploma 1791-ben épült, 1846 és 1866 között fejezték be.
 Római katolikus kápolnája a 20. század közepén épült a Vass család adományából.
 A falu északkeleti határában kurgánszerű földpiramisok találhatók, melyeket mindezideig még nem vizsgáltak meg komolyabban. Egyes kutatók szerint mesterséges eredetűek, erre bizonyíték lehet szabályos elhelyezkedésük.

Híres emberek 
Itt született 1903-ban Udvarhelyi Károly földrajztanár.
Itt született 1921. június 7-én Kacsó Albert gyógyszerész, gyógyszerészeti szakíró, gyógynövénykutató.

Hivatkozások

Marosszék települései
Maros megye települései
Nyárádselye

Nyárádselye (románul Șilea Nirajului) falu Romániában, Erdélyben, Maros megyében.

Nevének eredete
Neve a hagyomány szerint onnan származik, hogy ez Marosszék szélső faluja.

Fekvése
A Kisnyárád vidékének legmagasabban fekvő települése Marosvásárhelytől 27 km-re északkeletre, a Bekecs-tető alatt fekszik kb. 550 méteres tengerszint feletti magasságban.

Története
1487-ben Syle néven említik először. Határában a Bekecs-tetőn egykor Szent Antal kápolna állott, melynek romjai ma is láthatók. A 18. században dőlt romba. Emlékét a sekrestye falában elhelyezett 1600-as évszámú kőkereszt jelzi. A hagyomány szerint a szomszédos Körtvélyes-tetőn régen vár is állott, melynek azonban nyoma sem maradt. A Súgó-patak bal partján egy Palota nevű dombon egykor kolostor állott, melyet a tatárok pusztítottak el. A környék lakosságát a Bekecs keleti aljában fekvő Veszely mezején mészárolták le. 1719-ben a lakosság fele pestisben pusztult el. 1910-ben még 1055 lakosa volt. A trianoni békeszerződésig Maros-Torda vármegye Nyárádszeredai járásához tartozott. 1992-ben 604 lakosa 2 román kivételével mind magyar.

Látnivalók
 Református temploma 1778 és 1800 között épült, 1925-ben átépítették.
 Római katolikus temploma 1722 és 1787 között épült.
 Az első világháború itteni véres harcaira emlékmű emlékeztet.

Híres emberek
 Itt született 1848-ban Bod Károly író.
 Itt született 1910-ben Péterfy László egyházi író.

Jegyzetek

Külső hivatkozások
 Nyárádselyei hagyományőrző táncosok – YouTube-videó

Maros megye települései
Marosszék települései
Nyárádszentanna

Nyárádszentanna (románul Sântana Nirajului, németül Sankt Anna): falu a mai Romániában Maros megyében.

Leírása 

A falu községközpontjától Nyárádszeredától 2 km-re nyugatra a Nyárád bal partján fekszik.
 
1332-ben Sancta Ana néven említik először. A Vártetőn avar erődítmény nyomai találhatók. 1910-ben 460-an lakták, 3 kivételével mind magyarok. A trianoni békeszerződésig Maros-Torda vármegye Nyárádszeredai járásához tartozott.
Református temploma a 13. században épült román-gót stílusban, később átalakították. A katolikusoknak 1905-ben épült kápolnájuk van.

Ismert emberek 

Itt született 1926. november 25-én Molnár Vince orvos, az igazságügyi orvostan előadója és kutatója, orvosi szakíró.

Maros megye
Településrészek
Maros-Torda vármegye települései
Románia megszűnt települései
Nyárádszentbenedek

Nyárádszentbenedek (románul Murgești, németül Sankt Benedikt) falu Romániában, Erdélyben, Maros megyében. Marosvásárhelytől 10 km-re délkeletre, a Nyárád jobb partján, Ákosfalva belterületének keleti szomszédságában fekszik.

Története
1332-ben Sancto Benedicto néven említik először. A Rákóczi-szabadságharc alatt határában verte szét gr. Bethlen Samu seregét Ilosva kapitány 500 székellyel megerősített csapata. 1910-ben 547, túlnyomórészt magyar lakosa volt. A trianoni békeszerződésig Maros-Torda vármegye Marosi alsó járásához tartozott. 1992-ben 502 lakosából 457 magyar, 34 cigány és 11 román volt. A 2002-es népszámláláskor 494 lakosa közül 463 fő (93,7%) magyar, 20 (4,0%) cigány, 10 (2,0%) román és 1 (0,2%) német volt.

Látnivalók
 Református temploma 1830-ban épült, körülötte láthatók a 12. századi bencés kolostor maradványai, régi templomát a 18. században bontották le.
 Görögkatolikus fatemploma is van.
 A Toldalagi-kastély a 19. században Toldalagi Zsigmond által építtetett, barokkos klasszicista stílusban, a második világháborúban kifosztották, majd a 20. század végéig a helyi állami mezőgazdasági vállalat székhelyéül használták, jelenleg a falu alapítványának tulajdonát képezi, s két kisebb helységében helyet biztosít a falu néprajzi gyűjteményének. Napjainkban súlyosan leromlott állapotban áll, részleges felújítása előkészületben.
2020 augusztusában befejezték a kastély külső felújítását.Ezzel megmentődött az enyészettől. Eredeti barokkos-klasszicista formájában látható újra.

Híres emberek
 Itt született 1909-ben Ferenczy Júlia festőművész.
 Itt született 1900. szeptember 16-án Ady László magyar néprajzkutató, helytörténész.

Jegyzetek

Külső hivatkozások 
 Képek a nyárádszentbenedeki Tholdalagi-kastélyról

Marosszék települései
Maros megye települései
Nyárádszentimre

Nyárádszentimre (románul Eremieni, németül Sankt Emmerich) falu Romániában, Maros megyében.

Fekvése
A falu Marosvásárhelytől 24 km-re keletre a Kis-Nyárád bal oldali 
mellékvölgyében, az Amé és a Barót-patakok összefolyásánál fekszik.

Története
1332-ben Sancto Emerico néven említik először. 1661-ben a templomba menekült emberekre rágyújtották a templomot, csontjaik az 1940-es ásatásoknál kerültek elő. 1910-ben még 640 lakosa volt. A trianoni békeszerződésig Maros-Torda vármegye Nyárádszeredai járásához tartozott. 1992-ben 265 lakosából 263 magyar és 2 cigány volt.

Látnivalók
 Református temploma a 13. században épült; 1576-ban és 1676-ban átépítették.
 Szent Imre mellszobra, amit születésének 1000. évfordulóján állítottak föl 2007-ben.

Híres emberek

 A Medgyes család püspököket, horvát bánokat, hadvezéreket adott az országnak.
Itt született Balogh József (Nyárádszentimre, 1750 – Guyana, 1781) orvos, botanikus. 1779-ben Lei­denben szerezte meg orvosi oklevelét. 1779-ben holland ösztöndíjjal Dél-Amerikába ment, Guyanában és Brazíliában flórakutatásokat végzett. 1780-ban Mária Terézia hazahívta, és kinevezte a kolozsvári fűvészkert igazgatójának. Hazatérése alatt halt meg. – Fm.: Specimen inaugu­rale botanicomedicum sistens praecipuas plan­tas in M. Transylv. (Lungduni Batavorum, 1779): – Irod.: B. J. (Term. tud. Közlem., 1891).
 Itt született 1915. július 10-én Szabó Bálint néprajzkutató és helytörténész.

Jegyzetek 

Maros megye települései
Maros-Torda vármegye települései
Nyárádszentlászló

Nyárádszentlászló (románul Sânvăsii): falu Romániában Maros megyében.

Fekvése
A falu Marosvásárhelytől 18 km-re délkeletre a Középső-Nyárádmentén a Nyárád jobb partján a Nyomát-patak torkolatánál fekszik, községközpontjával, Nyárádgálfalvával összeépülve.

Története
1332-ben Sancto Ladislao néven említik először. A hagyomány szerint temploma helyén Szent László által alapított kolostor állt, innen a neve. 1968-ban beolvadt a vele összeépült Nyárádgálfalva településbe, mely községközpont lett. 2004 áprilisa óta újból önálló település, melyet helyi népszavazás útján vívott ki (2002. október 7.).
1910-ben 561 lakosa volt, mind magyarok. A trianoni békeszerződésig Maros-Torda vármegye Marosi felső járásához tartozott.
Ma a több mint háromszáz lelkes falu lakói zömmel reformátusok (156 fő) és unitáriusok, kisebb részben katolikusok.

Látnivalók
 Unitárius temploma a 14. században épülhetett gótikus stílusban, valószínűleg a román stílusú templom átalakításával. Freskói 1497-ből valók, 1896-ban tárták fel őket. Tornya is az 1490-es években épült, alatta a Sigér család sírboltja, itt nyugszik Sigér Mátyás fejedelmi kincstárnok is.
 Református templomát 1999. október 1-jén szentelte fel Csiha Kálmán püspök. A régi vályogtemplom helyén épült.
 Ma is áll a Nagy család udvarháza. 
 A Sigér-kastély már a 19. század elején is romos volt.

Jegyzetek 

Maros megye települései
Szent László nevét viselő települések
Maros-Torda vármegye települései
Nyárádszentmárton

Nyárádszentmárton (románul Mitrești, németül Sankt Martin) falu Romániában, Maros megyében.

Fekvése
Marosvásárhelytől 18 km-re keletre, Nyárádszeredától északra, a Nyárád bal partja közelében. Csíkfalvához tartozik, mellyel teljesen egybeépült. Eredeti Csíkszentmárton nevét névazonosság miatt 1872-ben belügyminiszteri rendelettel változtatták meg.

Története

Nevét 1332-ben Sancto Martino néven említette először oklevél.

1453-ban Zenthmarton-i János fia György neve is szerepelt a sáromberki határkiigazítással kapcsolatban.

1498-ban  egy oklevél említette a ZenthMarton határán, a Nyárád vizén lévő kétkerekű malmot, 1614-ben pedig Szentmártonon 21 családfőt számoltak össze.

1661-ben a templomba menekült népre Ali basa török-tatár hada rágyújtotta az épületet.

A trianoni békeszerződésig Maros-Torda vármegye Nyárádszeredai járásához tartozott.

1910-ben 544 lakosából 532 magyar, 8 román volt. Ebből 49 római katolikus, 92 református, 361 unitárius volt.

1992-ben 371 lakosából 363 magyar és 8 cigány volt.

Látnivalók
 Unitárius temploma 13. századi késő román épület. A 17. században átépítették, négy fiatornyos tornya 1698-ban készült.
 Római katolikus harangláb és kápolna
 Világháborús hősök emlékműve
 Temetkezési kápolna, 2009-ben készült el
 Lovasfogadó - szállás foglalás a Facebookon és a Booking.com oldalakon lehetséges

Híres személyek
Pozsonyi P. Szentmártoni Kálmán (Nyárádszentmárton, 1879. február 8. – Kolozsvár, 1968. június 11.) népmesegyűjtő, tanár.

Galéria

Hivatkozások

Külső hivatkozások
Nyárádszentmárton unitárius temploma – képes ismertető

Maros megye települései
Maros-Torda vármegye települései