Hermann Oberth

Hermann Julius Oberth () a fost un savant german (sas), unul dintre părinții fondatori ai rachetei și astronauticii. Mama sa a fost fiica lui Friedrich Krasser.

Biografie 
Născut la Sibiu (în perioada dualismului austro-ungar), Hermann Oberth a fost, pe lângă rusul Konstantin Țiolkovski și americanul Robert Goddard, unul dintre cei trei părinți fondatori ai științei rachetelor și astronauticii. Cei trei nu au colaborat niciodată în mod activ, concluziile cercetărilor lor fiind în mod esențial identice, deși cercetarea a avut loc în mod independent.

Încă de la vârsta copilăriei (la aproximativ 11 ani), Hermann a fost fascinat de acest subiect prin cărțile lui Jules Verne, în special De la Pământ la Lună și În jurul Lunii, pe prima mărturisind că a citind-o de nenumărate ori până ce a ajuns aproape să o știe pe dinafară. În urma influenței acestor cărți și concluziei personale că ideile prezentate de Jules Verne nu erau întru totul fanteziste, Hermann a construit primul model de rachetă încă din școala generală, pe când avea în jur de 14 ani.

Hermann Oberth a realizat că, deși combustibilul rachetei se consumă, prin aceasta reducându-se masa rachetei, continuă totuși să existe un rezervor care conținea combustibilul consumat, acesta nemaifiind util din punct de vedere funcțional. Hermann a ajuns astfel, în mod independent, să inventeze conceptul de ardere în etape a combustibilului.

În 1912 Hermann Oberth a devenit student la medicină al Universității din München, participând apoi ca medic militar la Primul Război Mondial. Hermann a spus mai apoi că cea mai importantă concluzie personală, pe care a tras-o în urma experienței avute, a fost că nu va dori niciodată să profeseze ca medic. După război s-a întors la aceeași universitate, de data aceasta studiind fizica sub îndrumarea unora dintre cele mai luminate minți ale vremii în domeniu.

În 1922, lucrarea sa de licență despre știința rachetelor a fost respinsă la Universitatea din Heidelberg, fiind considerată utopică. Lucrarea a fost totuși tipărită folosind fonduri private și a produs controverse în presă. Hermann a comentat ulterior că s-a abținut, în mod deliberat, să scrie o altă lucrare de licență, cu scopul declarat de a deveni un om de știință mai valoros decât cei care i-au respins-o, chiar fără a fi recunoscut de aceștia. Oberth a fost un critic al sistemului de învățământ al vremii, comparându-l cu o mașină cu farurile ațintite înapoi, lipsită de viziune de viitor. Își susține licența cu aceeași lucrare în 1923 la Universitatea din Cluj, sub conducerea profesorului Augustin Maior. În 1923, Hermann Oberth a primit titlul de „profesor secundar” și a fost numit la un liceu din Sighișoara.

În 1923, Hermann Oberth a publicat cartea Racheta în spațiul interplanetar (titlul în ), în care autorul propune, între altele, zborul interplanetar și realizarea unei stații orbitale permanente, iar în 1929, Moduri de a călători în spațiu (). În anii 1928-1929, Hermann a lucrat la Berlin în calitate de consultant științific la primul film din istorie cu acțiune care se desfășura în spațiu: Femeile de pe Lună. Filmul a fost produs de UFA-Film Co., în regia lui Fritz Lang și a avut un succes enorm în popularizarea noii științe a rachetelor. 

În toamna lui 1929, Hermann Oberth a lansat prima sa rachetă cu combustibil lichid, numită Kegeldüse. În aceste experimente a fost asistat de studenți de la Universitatea Tehnică din Berlin, printre care se afla și Wernher von Braun. La construirea primei rachete de mari dimensiuni din lume, numită A4, dar cunoscută astăzi mai degrabă sub numele V-2, s-au folosit 95 dintre invențiile și recomandările lui Hermann Oberth.

Hermann Oberth s-a căsătorit în jurul vârstei de 35 de ani cu Tilli Oberth (născută Hummel), cu care a avut patru copii, dintre care un băiat a murit pe front în al Doilea Război Mondial, iar o fată a murit curând după aceea, în august 1944, într-un accident de muncă.

În 1938, familia Oberth s-a mutat din Sibiu. Mai întâi s-a mutat în Austria, unde a lucrat la Colegiul Tehnic din Viena, apoi în Germania, unde a lucrat la Colegiul Tehnic din Dresda, ajungând în final la Peenemünde (angajat sub numele fals Fritz Hann), unde Wernher von Braun construise deja racheta V-2.

La sfârșitul războiului, Hermann Oberth lucra la complexul WASAG, de lângă Wittenberg, la rachete cu combustibil solid, pentru apărare aeriană. După terminarea războiului și-a mutat familia la Feucht, lângă Nürnberg.

În 1948, lucra în calitate de consultant independent și scriitor în Elveția. În 1950, a încheiat în Italia munca pe care o începuse la WASAG. În 1953, s-a întors la Feucht pentru a ajuta la publicarea cărții sale Omul în spațiu în care descria ideile sale legate de un reflector spațial, o stație spațială, o navă spațială electrică și costume de cosmonaut.

Între timp Wernher von Braun fondase un institut pentru explorare spațială în Statele Unite ale Americii, la Huntsville, Alabama, unde i s-a alăturat și Hermann Oberth. Aici Hermann Oberth a fost implicat într-un studiu numit Dezvoltarea tehnologiei spațiale în următorii zece ani. La sfârșitul lui 1958, Hermann Oberth, din nou în Feucht, a găsit timpul să își pună pe hârtie și să publice gândurile sale legate de posibilitățile tehnologice ale unui vehicul lunar, o catapultă lunară, un elicopter și un avion silențios și altele. În anul 1960, a lucrat la Convair, în calitate de consultant tehnic de-a lungul dezvoltării rachetelor Atlas, în Statele Unite.

Hermann Oberth s-a retras în 1962, la vârsta de 68 de ani. Criza petrolului din 1977 l-a făcut să se concentreze asupra surselor alternative de energie, aceasta ducând la concepția planului unei centrale eoliene. Principalele sale activități, după ce s-a retras, au fost însă legate de filosofie, Hermann Oberth mai scriind încă niște cărți legate de acest subiect. Hermann Oberth s-a stins din viață la 28 decembrie 1989, la vârsta de 95 de ani, la Nürnberg. 

După moartea sa, s-a deschis la Feucht Muzeul Spațial "Hermann Oberth" iar în 1994, la 100 de ani de la naștere, la Mediaș, s-a deschis Casa Memorială "Hermann Oberth".

Societatea Hermann Oberth aduce laolaltă oameni de știință, cercetători și astronauți din toată lumea pentru a-i continua opera.

Lucrări 
 Die Rakete zu den Planetenräumen, 1923
 Die Möglichkeit der Weltraumfahrt. Allgemeinverstliche Beiträge zum Raumschiffahrtsproblem, 1928 (gemeinsam mit Franz Hoefft, Walter Hohmann und Willy Ley)
 Wege zur Raumschiffahrt, 1929
 Menschen im Weltraum. Neue Projekte für Raketen- und Raumfahrt, 1954
 Das Mondauto, 1959
 Stoff und Leben. Betrachtungen zum modernen Weltbild, Remagen: Der Leuchter Otto Reichl Verlag, 1959, 216 pag.
 Katechismus der Uraniden. Haben unsere Religionen eine Zukunft? Gedanken aus philosophischen Vorträgen und zum Teil noch unveröff. Schriften, 1966
 Politik und Kunst, München: Deutsche Akademie für Bildung und Kultur, 1975, 28 pag. (Schriftenreihe der Deutschen Akademie für Bildung und Kultur in München; Heft 10) 
 Kakokratie, der Weltfeind Nr. 1, Feucht: Uni-Verlag Dr. Roth-Oberth, 1976, 33 pag.
 Wählerfibel für ein Weltparlament, Feucht: Uni-Verlag Dr. Roth-Oberth, 1983, 287 pag.
 Forschung und Jenseits, Johannes Baum Verlag, Pfullingen/ Württ., 1930
 Vorwort vom 24. Februar 1978 zum Buch von S.E. Waxmann Unsere Lehrmeister aus dem Kosmos, Exoarchäologie: Die große Wende ISBN 3-88608-150-8
 PRIMER For Those Who Would Govern, Verlag West-Art New York 1987, mit Vorwort von B.John Zavrel. ISBN 0-914301-06-3

Cinstirea memoriei lui Hermann Oberth 
 În anul 1991 a fost ales membru post-mortem al Academiei Române.
 La Feucht (Germania) Muzeul Spațial Hermann Oberth (în ) îi este consacrat.
 Facultatea de Inginerie din cadrul Universității „Lucian Blaga” din Sibiu îi poartă numele: Facultatea de Inginerie „Hermann Oberth”.
 Un bust al lui Hermann Oberth a fost amplasat la Sibiu.
 Un bust al lui Hermann Oberth a fost amplasat și la Sighișoara, acolo unde a făcut liceul. O stradă și o piațetă din același oraș îi poartă numele. În 1994, el a fost declarat „Cetățean de onoare al orașului Sighișoara”.
 Casa Memorială „Hermann Oberth” din Mediaș.
 Un crater de pe fața ascunsă a Lunii și asteroidul 9253 Oberth îi poartă numele.
 Aeroclubul Sibiu a luat numele „Hermann Oberth”

Note

Bibliografie 
 Nagy Viorica: Hermann Oberth, Biblioteca Județeană ASTRA Sibiu, Seria Personalia, nr. 16, Sibiu, 2007 
 Alfred Fritz: Der Weltraumprofessor. Hermann Oberth - ein Leben für die Astronautik und das Abenteuer der Raumfahrt. Mit einem Vorwort von Wernher von Braun. Reutlingen: Ensslin & Laiblin, 1969, 200 S.
 Hans Barth: Hermann Oberth. "Vater der Raumfahrt". Autorisierte Biographie. Bechtle, Esslingen u.a. 1991. ISBN 3-7628-0498-2
 Boris V. Rauschenbach: German Obert 1894 - 1989. [Rossijskaja Akademija Nauk]. Naucnoe izd.. Moskva: Nauka, 1993, 186, [16] S. (Naucno-biograficeskaja serija)
 Rolf Hochhuth: Hitlers Dr. Faust. Tragödie. Rowohlt, Reinbek bei Hamburg 2000. ISBN 3-499-22872-6 (Das Theaterstück thematisiert am Beispiel von Hermann Oberths Forschungen das Dilemma des Naturwissenschafters (friedliche und militärische Nutzung der Raketentechnik))
 Michael Kroner: Hermann Oberth. [Der Bund der Vertriebenen gratuliert mit dieser Schrift Hermann Oberth, einem der bedeutendsten Pioniere der Raumfahrt zu seinem 90. Geburtstag]. Hrsg.: Bund der Vertriebenen - Vereinigte Landsmannschaften und Landesverbände, Bonn: Bund der Vertriebenen, 1984, 16 S. (Arbeitshilfe / Hrsg.: Bund der Vertriebenen, Vereinigte Landsmannschaften und Landesverbände; Nr. 41)
 Hans Barth: Hermann Oberth - Leben Werk Wirkung. Feucht: Uni-Verlag Dr. E. Roth-Oberth, 1985, 416 Seiten
 Boris Rauschenbach: Hermann Oberth 1894-1989. Über die Erde hinaus. Eine Biographie. Boris Rauschenbach. Mit einem Vorwort von Ernst Stuhlinger. [Aus dem Russischen übersetzt in Zusammenarbeit mit dem Verfasser, bearbeitet von Erna Roth-Oberth und Adolf Oberth]. Wiesbaden: Böttiger, 1995, 286 S., ISBN 3-925725-23-7 (deutsche Übersetzung der 1993 in Moskau erschienenen Biographie)

Vezi și 
 Robert H. Goddard
 Konstantin Țiolkovski
 Wernher von Braun
 Conrad Haas
 Augustin Maior
 Bogdan Marcu
 Motor de rachetă
 Racheta în trepte
 Rachetă

Legături externe 

 Membrii Academiei Române din 1866 până în prezent – O
 Muzeul Hermann Oberth din Feucht, Germania
 Pagină dedicată lui Hermann Oberth
 Hermann Oberth - părintele astronauticii, 27 iunie 2009, Valentin Zaschievici, Alexandru Boariu, Jurnalul Național
 Cucerirea cosmosului, de la vis la realitate, 3 mai 2004, Ioana Moldoveanu, Jurnalul Național
 Hermann Oberth, părintele astronauticii, cunoscut mai mult în străinătate decât în țara sa natală- România, 29 decembrie 2012, Alexandru Boariu, Capital
 Români în maratonul spațial, 9 ianuarie 2008, Vasile Surcel, Jurnalul Național
 Hermann Oberth a lucrat deopotrivă pentru Hitler și pentru NASA , 16 decembrie 2011, Virgil Lazar, România liberă
 William Totok, Polemica legată de Hermann Oberth - la 21 de ani de la moarte, RFE, 18 ianuarie 2011
 Pe urmele lui Jules Verne - Hermann Oberth

Nașteri în 1894
Nașteri pe 25 iunie
Decese în 1989
Decese pe 28 decembrie
Membri post-mortem ai Academiei Române
Activiști ai spațiului extraterestru
Astronautică
Eponime ale craterelor de pe Lună
Fizicieni germani
Fizicieni români
Germani expatriați în Statele Unite
Inventatori germani
Inventatori români
Luterani germani
Luterani români
Oameni de știință germani din secolul al XX-lea
Oameni de știință români din secolul al XX-lea
Pionieri ai rachetelor
^ Oberth, Hermann
Români expatriați în Germania
Români expatriați în Statele Unite ale Americii
Români pe mărci poștale românești
Sași transilvăneni
Sibieni
Scriitori de popularizare a științei
Cetățeni de onoare ai Sighișoarei