Lied der Deutschen

Cântecul germanilor  (în ) este imnul național al Germaniei. Versurile sale sunt scrise de către August Heinrich Hoffmann von Fallersleben în 1841, pe o melodie de Franz Joseph Haydn.

Istorie 
Melodia a fost compusă în 1797, ca parte dintr-un cvartet de coarde. Inițial acest cântec a fost folosit drept imnul împăratului Francisc II, "Gott erhalte Franz den Kaiser" ("Domnul să-l aibă în pază pe împăratul Franz"). Cântecul a devenit imn național oficial german abia în 1922. După 1952 el redevine imn național, dar numai de-facto. La ocazii oficiale se cântă numai strofa a treia. Aceasta este situația și până în ziua de azi în Germania reunită.

Cântecul este cunoscut în general prin primul său vers, "Deutschland, Deutschland über alles", chiar dacă acest vers nu este rostit/cântat des, din motivele explicate mai jos.

Fallersleben a scris textul pe vremea când încă nu exista un stat unit german, ci doar o mulțime de regate și principate. El a vrut să-și exprime dorința pentru o Germanie unită și puternică. Pe acest fundal, primul vers „Deutschland, Deutschland über alles, über alles in der Welt” trebuie înțeles la origine ca un apel la populația și suveranii germani de a crea o Germanie unificată. În timpul lui Fallersleben, acest text a avut și o conotație revoluționară, de vreme ce dorința pentru o Germanie unită era mai mare decât cea pentru libertatea presei sau pentru alte drepturi liberale.

După ce aceste drepturi au fost stabilite în urma Primului Război Mondial, toate cele trei strofe au fost folosite în Imnul Național German de la 1922. În anii ce au urmat, totuși, partidele naționaliste precum Partidul Nazist al lui Hitler au impus în interes propriu și abuziv reinterpretarea a primului vers „Deutschland, Deutschland über alles”. Interpretarea impusă a fost „Germania ar trebui să conducă toată lumea”, iar idea lui Fallersleben despre o țară-mamă unificată pentru toți germanii a fost inclusă în inițiativa „Heim ins Reich” (traducere aproximativă: Reîntoarce-te în Reich), care a cauzat finalmente Al Doilea Război Mondial.

Din 1945 până în 1949 imnul a fost interzis în zona de ocupație americană. În 1949, când Germania de Vest (Bundesrepublik Deutschland - Republica Federală Germania) a început să se reconstituie ca o nouă țară democrată, a apărut ideea că toate aceste conotații ar face imposibilă continuarea existenței imnului cu toate strofele. Astfel, în 1952, la cererea cancelarului Konrad Adenauer, președintele Theodor Heuss a aprobat cântecul germanilor, cântat la ocazii oficiale numai cu ultima strofă. Cântecul acesta a devenit din nou imn național, dar numai de-facto, adică fără o bază legală formală.

După reunificarea Germaniei, președintele Richard von Weizsäcker a constatat într-o scrisoare, datată la 19 august 1991, către cancelarul Helmut Kohl că strofa a treia este imnul Germaniei reunite. Pe 23 august 1991 Helmut Kohl a răspuns afirmativ în numele guvernului german. Până în 1990, RDG a avut un alt imn, intitulat Auferstanden aus Ruinen (Ridicați dintre ruine).

Versuri și traducere 
Acestea sunt versurile  asa cum au fost scrise de Hoffmann von Fallersleben.

Doar a III-a strofă este folosită ca imnul național al Republicii Federale Germane.

Notă: Ultimele două fraze care au semne de repetiție ( |: și :| ) sunt cântate de două ori.

Vezi și 
 Gott erhalte Franz den Kaiser

Referințe

Legături externe 
  Imnul național al Germaniei
  Cântecul germanilor

Germania
Imnuri naționale
Cântece patriotice germane