alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
PHP

PHP: Hypertext Preprocessor je projekat otvorenog koda (open source) i jedan je od najboljih i najpoznatijih server-side rešenja. Server side scripting predstavlja vid izvršavanja web skripti na web-u, a samo mu ime kaže da se izvršava na serveru (suprotno od JavaScript-e koja se izvršava na klijentu (client-side) -- browseru).

Uvod 

PHP je lak za korišćenje i sličan je C-u i Perlu (od verzije 5+ sličan je i JAVA-i). Isto omogućava programeru da napravi dinamički web sadržaj bez znanja funkcija ili velikog iskustva.
Jedan od zanimljivih delova kod PHP-a jeste što on nije samo skriptni jezik. Zahvaljujući napretku jezika PHP može se koristiti kao GUI aplikacija (uz pomoć PHP-GTK) i može se koristiti iz komandne linije isto kao Perl ili Python.

PHP dozvoljava interakciju u dosta poznatih baza podataka, kao što je MySql,Oracle, IBM DB2, Microsoft SQL Server, PostgreSQL i SQLlite. Dosta Operativnih sistema podržava PHP kao što je Unix, Linuks, Vindous i Mac OS.

PHP je alternativa komercijalnim programima kao sto su majskrosoftskom ASP-u/VBScript/JScript, Makromediskom ColdFusion, San majkrosistemu JSP/JAVA i ne-komercijalnom CGI/PERL-u. Nekoliko poznatih projekta koji su napisani u PHP-u je phpBB pa čak kao i ovaj sajt - vikipedija

PHP je licenciran BSD-style licencom i |PHP licencom. Od verzije 4+ PHP je snadbevan Zend-om.

Istorija 
Na početku, 1994. godine, PHP je bio napisan Perl skriptama od strane Rasmusa Ledorfa za ličnu upotrebu, i nazvao ga je PHP/FI (Personal Home Page Tools / Form Interpreter). 1997. dva izraelca, Zeev Suraski i Andi Gutman, sa fakulteta Tehnion su nastavili ledoolfov rad i napravili su jezgro PHP3 jezika. Posle nekoliko meseci rada, novembra 1997, zvanično su objavili PHP/FI 2. Zeev i Andi su počeli da pišu novo jezgro PHP-a 1997, koje se zove Zend engine (strana www.zend.com  koja tvrdi da je PHP3 bio snabdeven sa Zend Engine 0.5). Oni su takođe osnovali Zend Technologies u Ramat Ganu, Izrael koja nadgleda unapređenje PHP-a. Maja 2000. je izašao PHP4. On je snabdeven Zend Enginom 1. 13. jula, 2004, je izašao PHP5, snabdeven Zend Enginom 2.

Eksterni linkovi 

 Zvanični sajt

Računarstvo
Programski jezici
Korisničko sučelje

Korisničko sučelje je agregat sredstava pomoću kojih ljudi komuniciraju s određenim strojem, napravom, kompjuterskim programom ili kompleksom alata.

Računarstvo
Miš (razvrstavanje)

Miš se može odnositi na:
 životinju;
 kompjuterski miš.
Tastatura

Tipkovnica ili tastatura je skup tipki (ili tastera) koji su organizirani u jednu cjelinu i njihova svrha je da omogućavaju slanje signala nekom stroju ili aparatu. Svaka tipka na tastaturi obično ima jedinstvenu funkciju, ali u praksi zbog komfora operatera i zbog praktičnosti u izgradnji tastature nekim tipkama dodjeljuje se više funkcija, a isto tako je moguće imati tipku s istom funkcijom na više mjesta. Tipkovnica je jedna od čestih ulaznih jedinica kod računala.

 Numeričke tipkovnice
 Dekadna tipkovnica
 Heksadecimalna tipkovnica

 Alfanumeričke tipkovnice
 AZERTY tipkovnica
 QUERTY tipkovnica
 QUERTZ tipkovnica
 Dvorak tipkovnica

 Specijalističke tipkovnice
 Braileova tipkovnica

 PC tipkovnice
 XT83 / Olivetti M24 / 102
 AT84
 Extended 101
 Extended 102
 Windows 104

Vanjski linkovi 

 Isprobavanje, usporedba i ocjenjivanje tastatura 

Ulazni uređaji
Monitor (razvrstavanje)

Monitor može značiti: 
 zaslon ili računali monitor, na kojem se prikazuje slika s računala.
 vrsta zvučnika
 vrsta vojnog broda nazvano po brodu američke ratne mornarice USS Monitor
 vrsta računalnog programa koji dozvoljava programeru da promjeni sadržaj memorije i za unošenje i promjenu programa u strojnom jeziku

fi:Näyttö
Prikazni uređaj

Elektronski prikazni uređaj, poznat kao monitor, ekran ili zaslon, je uređaj koji služi za prikazanje slova ili slike koji mogu biti pokretne ili statične. Slika koja se prikazuje na zaslonu obično se tvori u grafičkoj kartici, posebnom sklopu kojemu je funkcija stvaranje i obnavljanje slike.

Povijest

Tehnologije 
 katodna cijev - (engleska kratica CRT - catode ray tube) - prva poznata tehnologija, poznata još od crno bijelih televizora, ali pomalo nepraktična radi pomalo izobličene slike koju stvara zaobljena cijev. Korak naprijed je napravljen pojavom Trinitron ili Diamondtron katodnih cevi, koje su ravne po vertikali, pa je ljepše raditi za takvim zaslonom.
 tekući kristali - (engleska kratica LCD - liquid cristal display) - danas (2004) polako zamjenjuje CRT zaslone računala, predviđa se da će s padom cijena početi zamjenjivati i klasične CRT televizore.
 plazma zasloni
 video projektori

Boje 
 crno-bijeli
 monokromni
 boja

Razlučivanje (rezolucije) 
 CGA
 EGA
 VGA - 640x480 točaka ili piksela
 XGA
 SVGA

Pojmovi 
 Rezolucija - je broj piksela (pixel), koji su ustvari obojene tačke, na monitoru. Rezolucija je izražena u brojevima piksela koji se nalaze u vodoravnim i uspravnim linijama monitora, npr. 1024x768. 
 Brzina osvježavanja () - se odnosi na brzinu osvježavanje slike monitora koja se mjeri u hercima (Hz). Što je veća frekvencija to je slika stabilnija i nešto mutnija, ako je brzina osvježavanja manja onda je slika puno oštrija ali zato i nestabilnija i napornija za ljudsko oko.
 Veličina ekrana - se mjeri u inčima, neke poznatije veličine su: 15", 17", 19", 21", 22". Kod CRT-a monitora se mjeri dijagonala čitavog monitora što ne predstavlja stvarnu veličinu ekrana (marketinški trik), ako je veličina CRT monitora 17", stvarna veličina samog ekrana je 16". Kod LCD monitora to nije slučaj. 
 Standard prikaza () - standard prikaza kod većine monitora ili odnos širine i visine monitora je 4:3, iako postoje neke manje poznate kao 16:9 koji pretežno služi za DVD filmove na widescreen ekranima.
 Dubina boje () - je broj bitova koji sadrži jedan piksel, što je veća dubina boje to je veći broj boja i nijansi koliko ih može prikazati monitor. 
 Priključak - može biti analogni (VGA) i digitalni (DVI)
 OSD () - kontrole na monitoru pomoću kojih se na monitoru podešava kontrast, svjetlina, broj boja, geometrijski oblik slike i još mnogo toga

Najpoznatiji proizvođači 
 AOC
 Apple Computer
 BenQ
 Dell, Inc.
 Eizo
 HannsStar Display Corporation
 Iiyama Corporation
 LaCie
 LG Electronics
 NEC Display Solutions
 Philips
 Samsung
 Sony
 ViewSonic

Eksterni linkovi 

 Isprobavanje, usporedba i ocjenjivanje monitora  - bosanski hardver portal

Hardver
 

ca:Monitor d'ordinador
Fidžijci

Fidžijci su melanežanski narod u čijem porijeklu ima nešto polinežanskih primjesa. Žive na otočju Fidži gdje čine nešto iznad polovice stanovništva.

Melanezija
Narodi
Melanežani Ostrva Lojaute

Melanežani Otoka Loyaute je naziv melanežansku etničku skupinu koja se sastoji od domorodaca otoka Loyaute u sastavu Nove Kaledonije.Poznati su po gajenju tropskog bilja.Odeću prave od biljnih vlakana.Ukrašavaju se tetoviranjem.U narodnoj umetnosti ističu se rezbarije rađene u živim bojama.Očuvao se kult predaka.

Melanezija
Narodi
Kanaci

Kanaci predstavljaju melanežansku etničku skupinu, odnosno potomke domorodaca Nove Kaledonije koji danas čine 39.1 % stanovništva prema popisu iz 2014. godine.

Melanezija
Narodi
Vanuatu (narod)

Ni-Vanuatu ili narod Vanuatu je naziv za melanežansku etničku skupinu, odnosno domoroce Vanuatua.

Melanezija
Narodi
Melanežani Solomonovih Ostrva

Melanežani Solomonskih Otoka predstavljaju melanežansku etničku skupinu koja sačinjava domorodačko stanovništvo Solomonskih Otoka.

Melanezija
Narodi
Bugenvilci

Bugenvilci predstavljaju melanežansku etničku skupinu koja živi na otoku Bougainville. 

1990-ih su se mnogi njeni članovi borili za nezavisnost otoka od Papue Nove Gvineje.

Melanezija
Narodi
Tolaji

Tolaji (Tolai) je naziv za melanežansku etničku skupinu koja predstavlja domoroce na Novoj Britaniji.

Melanezija
Narodi
Novogvinejci

Novogvinejci je naziv koji se upotrebljava za melanežanske domoroce Nove Gvineje.

Nova Gvineja
Melanezija
Narodi
Solomonski Otoci

Salomonski Otoci (također i Salamunovi Otoci, Salomonovi Otoci, Solomunski Otoci, Solomonski Otoci, domorodački je naziv "Saloma") su država u Melaneziji na jugozapadu Tihoga oceana, istočno od Papue Nove Gvineje. Preciznije, nalazi se u Melanežanskom arhipelagu u Okeaniji, istočno od Nove Gvineje.

Ova ostrva su vulkanskog porekla. Najveća ostrva su Gvadalkanal (najviši vrh 2.335 metara), Santa Izabel, Makira, Malajta, Nova Džordžija, Čoizel, a tu su i 992 manja ostrva i atoli. Brdovita ostrva su pokrivena tropskom vegetacijom. Uticaj okeana doprinosi blagoj klimi. 

Etnički, 94,5 % stanovništva su Melanežani, 3 % Polinežani, a 1,2 % Mikronežani. Pored njih, na ostrvima živi i manji broj Kineza, Indusa i Evropljana. U širokoj upotrebi su jezici tok pisin i bislama.

Solomonova ostrva su član Komonvelta. Najbliža susedna ostrva su Nauru, Kiribati, Tuvalu, Fidži i Vanuatu.

Vidi još 
 Himna Solomonovih ostrva
 Tihi ocean
 Melanezija
 Vice Bune
 Dalmatinski toponimi Pacifika

 
Države u Oceaniji
Male arhipelaške države u razvoju
I-Kiribati

I-Kiribati ili Gilbertijanci predstavljaju mikronežansku etničku skupinu koja živi uglavnom na otočju Kiribati (Gilbertovi otoci). 

Ima ih oko 100,000 te govore vlastitim gilbertijanskim jezikom.

Mikronezija
Narodi
Nauruanci

Nauruanci je naziv za mikronežansku etničku skupinu koja predstavlja domorodačko stanovništvo otoka Nauru.

Nauruanci govore vlastitim nauruanskim jezikom i čine 58 % populacije Naurua.

Mikronezija
Narodi
Maršalci

Maršalci predstavljaju mikronežansku etničku skupinu koja sačinjava domorodačko stanovništvo Maršalskih Otoka.

Govore vlastitim maršalskim jezikom, a po vjeri su većinom protestanti.

Mikronezija
Narodi
Mortlok

Mortločani ili Nomoi predstavljaju mikronežansku etničku skupinu koja živi na Mortlock Otocima i govori vlastitim mortločkim jezikom.

Mikronezija
Narodi
Kosrae

Kosrae može značiti:
 otok u Karolinskom Otočju
 Kosraenci, narod koji živi na otoku

Mikronezija
Kosraenci

Kosraenci ili Kusaijeanci predstavljaju mikronežansku etničku skupinu koja uglavnom živi na otoku Kosrae u Karolinskom Otočju.

Govore vlastitim kosraenskim jezikom.

Mikronezija
Narodi
Karolinci

Karolinci je naziv za mikronežansku etničku skupinu koja živi na sjevernim Marijanskim Otocima i govori karolinskim jezikom.

Mikronezija
Narodi
Ponape

Ponape, Pohnpei ili Bohnabee je naziv koji se koristi za: 

 otok u Federalnoj Državi Mikroneziji:
 mikronežanski narod koji živi na otoku;
 Ponape jezik naroda Ponape.
Ponape (narod)

Ponape ili Ponapejci su mikronežanski narod koji živi na otoku Ponape.

Mikronezija
Narodi
Tručani

Tručani i predstavljaju mikronezijsku etničku skupinu koja živi na otočju Truk, dijelu Federalne Države Mikronezije.

Govore tručkim ili čuučkim jezikom.

Mikronezija
Narodi
Samoa

Nezavisna Država Samoa, kraće Samoa je otočna država u Tihom oceanu. Do 1997. zvala se Zapadna Samoa. Nalazi se na otprilike pola puta između Havaja i Novog Zelanda.

Samoa se sastoji od dva veća otoka, Upolu (na kojem živi većina stanovništva) i Savai'i, te sedam manjih otočića. Pretpostavlja se da su je naselili doseljenici s Fidžija prije oko 3500 godina. Od 1899. do 1914. bila je kolonija Njemačke, a zatim je zemljom upravljao Novi Zeland do 1962. kada je, kao prva među državama Polinezije, postala neovisna.

Prirodne odlike 
Sastoji se od 9 ostrva (najveća su Savai i Upolu). Leži na vulkanskom tlu, klima je tropska vlažna, a temperature se kreću od 23°S do 30°S. Vegetacija je tropska (jedinstvena za ova ostrva).

Istorija 
Samoa je bila naseljena već 1000 godina pne. Evropski istraživači su do Samoe stigli u 18. veku.

Ugovorom iz Berlina 1899. Nemačka i SAD podelile su arhipelag Samoa. SAD su uzele manji, istočni deo arhipelaga, a Nemačka veći, zapadni deo (Nemačka Samoa). 

Na početku Prvog svetskog rata Novi Zeland je bez borbe preuzeo Zapadnu Samou od Nemačke. 

Zapadna Samoa je stekla nezavisnost 1962.

Državno uređenje 
Samoa je parlamentarna demokracija, a na čelu države nalazi se državni poglavar koji nosi titulu o le Ao o le Malo. Nakon smrti Malietoa Tanumafili II. 2007. godine, koji je dužnost obnašao doživotno, novog poglavara Tupua Tamasese Tupuola Tufuga Efi izabrao je jednodomni parlament (Fono), na vrijeme od pet godina. Parlament ima 49 zastupnika, kojima mandat traje pet godina. Izvršnu vlast obavlja vlada kojoj je na čelu premijer, koji uživa većinu u parlamentu, a formalno ga imenuje šef države.

Pravni sustav temelji se ne engleskom common law sustavu, s utjecajem lokalnih običaja. Vrhovni sud najviša je sudska instanca.

Distrikti 
 A'ana
 Aiga-i-le-Tai
 Atua
 Fa'asaleleaga
 Gaga'emauga
 Gagaifomauga
 Palauli
 Satupa'itea
 Tuamasaga
 Va'a-o-Fonoti
 Vaisigano

Društvene odlike 
stanovništvo: 178.173 stanovnika (2003. procena)
urbano 22% ruralno 78%
veći gradovi: Apia, Siumu, Falealulo, Fagamalo...
narodnosti:
 Samoanci (Polinežani) 92,6%
 Evronežani 7,4%
religija: 
 hrišćani (protestanti) 97%
 bahaji 2%
 ostali 1%

Povezano 
 Popis gradova na Samoi

Reference 

 
Države u Oceaniji
Male arhipelaške države u razvoju
Maršalovi Otoci

Republika Maršalovi Otoci je otočna država u Tihom oceanu, sjeverno od Naurua i Kiribatija, istočno od Mikronezije i južno od američkog otoka Wake. Jedna je od država potpisnica Sporazuma o slobodnom udruživanju.

Geografija 
Država se sastoji od 29 atola i 5 izoliranih otoka. Najvažniji atoli i otoci formiraju dvije skupine: lanac Ratak i lanac Ralik (u prijevodu lanci "svitanja" i "zalaska sunca"). Dvije trećine stanovništva živi na atolu Majuro (glavni grad) i Ebeye. 

Maršalovi Otoci polažu pravo i na otok Wake, kojim upravlja SAD pod imenom Enen-kio.

Historija 
Iako su područje današnjih Maršalovih Otoka naseljavali Mikronežani još u 2. tisućljeću pr. Kr., malo je poznata njihova ranija povijest. Španjolski istraživač Alonso de Salazar bio je prvi Europljanin koji je vidio otoke 1526. godine, ali oni su ostali neposjećeni sve do dolaska britanskog kapetana Johna Marshalla 1788., po kojem su otoci dobili ime.

Njemačka trgovačka kompanija otvorila je svoje sjedište na otocima 1885., te su oni postali dio protektorata Njemačke Nove Gvineje nekoliko godina kasnije. Japan je zauzeo otoke u Prvom svjetskom ratu i upravljao njima kao mandatnim područjem Lige naroda.

U Drugom svjetskom ratu SAD su okupirale otoke (1944.) uništavajući ili izolirajući japanske vojarne. Maršalovi Otoci priključeni su Starateljskom području Pacifičkih Otoka. Od 1946. do 1958. SAD su testirale 66 nuklearnih oružja, uključujući i najveći nuklearni test koje su SAD ikad provele - Castle Bravo. 

1979. službeno je osnovana Vlada Maršalovih Otoka i država je postala samoupravno područje. 1986. stupio je na snagu Sporazum o dobrovoljnom pridruživanju s SAD-om, koji je zajamčio Republici Maršalovi Otoci suverenitet. Sporazum predviđa da SAD pruža pomoći i zaštitu, odnosno nadležnost SAD za vanjsku politiku i obranu otoka, a u zamjenu za mogućnost otvaranja vojnih baza i omogućavanje daljnjih testiranje projektila na atolu Kwajalein. Nezavisnost je i formalno potvrđena 1990. godine kada je UN službeno okončao starateljski mandat.

Stanovništvo

Etničke grupe

Politika 
Maršalovi Otoci su predsjednička predstavnička demokratska republika s višestranačkim sustavom. Predsjednik Maršalovih Otoka je šef države i šef vlade. Izvršnu vlast vrši vlada, dok zakonodavnu vlast vrše vlada i parlament Nitijela. Sudstvo je nezavisno od zakonodavne i izvrše vlasti.

Redovni parlamentarni izbori održavaju se svake četiri godine, na temelju općeg pravo glasa koje imaju svi državljani s navršenih 18 godina života. Predsjednika biraju 33 senatora Nitijela.

 
Države u Oceaniji
Male arhipelaške države u razvoju
Istočni Timor

Istočni Timor (tetum Timór Lorosa'e, port. Timor-Leste [ʧiˈmoχ ˈlɛʃʧi]; službeno Demokratska Republika Istočni Timor, tetum Repúblika Demokrátika Timór-Leste, port. República Democrática de Timor-Leste), otočna država u jugoistočnoj Aziji. Obuhvaća istočnu polovicu otoka Timor u Malajskom arhipelagu, dva manja susjedna otoka i eksklavu Oecussi-Ambeno u zapadnom dijelu Timora koja je indonezijskim teritorijem odvojena od matice. Graniči s Indonezijom na zapadu.

Istočni Timor je bivša portugalska kolonija i jedna od dvije većinski katoličke države u Aziji (druga su Filipini). Od 1975. do 2002. bio je pod okupacijom susjedne Indonezije. Okupacija je bila obilježena brutalnošću prema stanovništvu Istočnog Timora; broj žrtava je procijenjen na 100.000 do čak 250.000.

Istočni Timor jedna je od najsiromašnijh zemalja svijeta. Gospodarstvo se osniva uglavnom na poljoprivredi. Nade se polažu u iskorištavanje podmorskih ležišta nafte.

Gradovi 
 Popis gradova na Istočnom Timoru

Eksterni linkovi 

 
Države u Aziji
Male arhipelaške države u razvoju
Papua Nova Gvineja

Papua Nova Gvineja je država u Oceaniji. Zauzima istočnu polovicu otoka Nova Gvineja, te otoke Bismarckovog Arhipelaga (Nova Britanija i Nova Irska) i sjevernih Solomona (Bougainville) s mnoštvom manjih otočića. Graniči na zapadu s indonezijskom pokrajinom Irian Jaya. Papua Nova Gvineja je članica Commonwealtha i britanska kraljica formalni je šef države.

Geografija 
Reljef je izuzetno raznolik. Uz južnu obalu Nove Gvineje nalaze se nizine koje ponegdje prelaze u velika močvarna područja. Planine središnjeg lanca koji se pruža u smjeru istok-zapad visinom prelaze 4000 m (najviši vrh Mount Wilhelm, 4509 m). Sjeverna obala je strmija i manje pristupačna od južne, s izuzetkom doline rijeke Sepik. Otoci Bismarckovog arhipelaga i sjevernih Solomona vulkanskog su podrijetla, s puno plodne zemlje. Velik dio površine Papue Nove Gvineje do visine od oko 1000 m prekriven je slabo pristupačnim tropskim kišnim šumama.

Historija 
Pretpostavlja se da su prvi naseljenici stigli na otoke prije oko 60.000 godina iz jugoistočne Azije. Arheološki ostaci otkrivaju tragove intenzivne poljoprivrede stare oko 7000 godina, a ljudske intervencije u okoliš osobito su vidljive u dolinama u središnjem gorju.

Španjolci i Portugalci doprli su do otoka u prvoj polovici 16. stoljeća i dali im imena Papua po malajskoj riječi za osobitu kosu Melanežana i Nova Gvineja smatrajući domoroce sličnima stanovnicima afričke Gvineje. Otoci su detaljnije istraženi i kolonizirani tek potkraj 19. stoljeća, kad je južnu polovicu današnje Papue Nove Gvineje zauzela Velika Britanija, a sjevernu Njemačka.

Tijekom prvog svjetskog rata Australija, kojoj je 1902. preneseno upravljanje Britanskom Novom Gvinejom zauzela je i njemačku koloniju, ali ih nije formalno ujedinila sve do 1946. Europljani su prvi put stupili u neke dijelove unutrašnjosti Nove Gvineje tek u 30-im godinama 20. stoljeća, otkrivši brojne nove etničke i jezične skupine.

Nakon proglašenja neovisnosti 1975. u zemlji je vladala politička nestabilnost s čestim izmjenama vlada. Od 1989. do 1998. trajao je gerilski rat za otcjepljenje otoka Bougainville na kojem se nalaze značajna nalazišta zlata; u njemu je poginulo oko 20.000 ljudi.

Stanovništvo 
Papua Nova Gvineja jedna je od etnički i jezično najheterogenijih zemalja svijeta. Stanovništvo se može podijeliti u dvije glavne grupe: Papuance, koji čine nešto više od 80% i Melanezijce, kojih ima nešto manje od 20%. U zemlji se govori više od 700 jezika, a službeni tok pisin i hiri motu služe kao lingua franca, jezici međusobnog sporazumijevanja različitih grupa. Većina stanovnika su protestanti, ima i dosta katolika, ali raširene su i domorodačke religije, a mnogi kršćani su zadržali elemente prijašnjih religija.

Ekonomija 
Većina stanovništva živi od poljoprivrede. Glavni izvozni proizvodi su nafta, zlato i bakar. BDP je u 2004. bio 2200 USD po stanovniku, mjereno po PPP-u.

Gradovi 
Popis gradova u Papuoj Novoj Gvineji

Povezano 
 Afera Sandline

 
Države u Oceaniji
Male arhipelaške države u razvoju
Pismo

Pismo može značiti:

 sistem znakova za memoriranje i obavještavanje
 pisana poruka
Grčki alfabet

Grčko pismo je pismo korišteno za grčki jezik još od otprilike 9. vijeka prije nove ere. To je i prvo pismo u modernom smislu, gdje je svaki znak korišten da označi poseban suglasnik ili samoglasnik. To je i najstarije pismo koje je i danas, uz manje ili veće izmjene, u upotrebi. Ta slova se također koriste da označe i brojeve.

Ovo pismo je originalno nastalo modifikacijom feničkog pisma, a doprinijelo je i stvaranju drugih pisama kao: gotice, glagoljice, ćirilice, koptskog pisma, te također i latinice.

Lingvistika
Grčki jezik
Pismenost

Pismenost (rjeđe alfabetizam) je izraz kojim se označava nečija sposobnost razumijevanja, odnosno korištenja znakova od kojih se sastoji neko pismo.

Oko 82% svetskog stanovništva je pismeno

Nepismenost 
Nepismenost ili analfabetizam je nepoznavanje pisma, neupućenost u veštinu čitanja i pisanja. Kriterijum po kojem se neka osoba svrstava u nepismeno stanovništvo različit je od države do države. Negde se smatra da je nepismena ako ne zna čitati ili pisati, a negde ako ne zna čitati i pisati. U nekim državama, kao što su Japan, Hong Kong i Gvajana, osoba se smatra nepismenom ako ne poseduje osnovno obrazovanje. UNESKO svojom rezolucijom iz 1958. godine preporučuje da se nepismenima nazivaju ljudi koji ne znaju pročitati ili napisati jednostavan tekst u vezi sa svakodnevnim životom. Najviše je nepismenih u Aziji, a najnepismenije je stanovništvo Afrike, jer pojedine države imaju veoma visoku stopu nepismenosti.

Oko 20% svetskog stanovništva je nepismeno

Veze 
 Funkcionalna pismenost

Reference 

 
Primijenjena lingvistika
Ekonomska sociologija
Znanje
World Wide Web

World Wide Web [wɜːld waɪd wɛb] (engl. svjetska mreža, akr. WWW ili www [ˈdʌbəljuː ˈdʌbəljuː ˈdʌbəljuː], udomaćeno [ʋê ʋê ʋê], odn. W3 [ˈdʌbəljuː θɹiː]) ili, jednostavno, web (engl. izg. [wɛb], udomaćeno [ʋêb]) (engl. tkanje; paučina; mreža), informacijski prostor s otvorenim kodom gdje su dokumenti i drugi web resursi identificirani URL-ovima, međusobno povezani hipertekstualnim linkovima i pristupačni putem interneta. Katkad se naziva jednostavno mreža. World Wide Web imao je središnju ulogu u razvoju informacijskog doba i primarni je alat koji milijarde ljudi upotrebljava za interakciju na internetu.

World Wide Web izumio je 1989. engleski znanstvenik Tim Berners-Lee. God. 1990. on je napisao prvi web browser dok je radio na CERN-u u Švicarskoj.

Web stranice su primarno tekstualni dokumenti formatirani i anotirani s pomoću HyperText Markup Languagea (HTML). Web stranice mogu osim formatiranog teksta sadržavati slike, video i softverske komponente koje se u korisnikovu web browseru renderiraju kao koherentne stranice s multimedijalnim sadržajem. Uklopljeni hiperlinkovi dopuštaju korisnicima da navigiraju među web stranicama. Mnogostruke web stranice sa zajedničkom temom i/ili zajedničkim nazivom domene mogu se zvati website. Sadržaj websitea može uvelike pružati izdavač ili može biti interaktivan u slučaju kad korisnici sami doprinose sadržaju ili sadržaj ovisi o korisnicima i njihovim akcijama. Websiteovi mogu biti većinom informativni, primarno namijenjeni za zabavu ili uvelike imati komercijalnu svrhu.

Povijest 

Web su stvorili Englez Tim Berners Li i Belgijanac Robert Cailliau 1989. godine, radeći u CERN-u u Genevi u Švicarskoj.

Opis 

Web je jedna od usluga interneta čije se informacije prenose preko protokola koji se zove HTTP. HTTP je skraćenica od engleskog Hypertext Transfer Protocol. 

Komponente weba su web server, web klijent, HTML (Hypertext Markup Language), URL (Uniform Resource Locator) i HTTP (Hypertext Transfer Protocol). To je protokol, tj. skup pravila koja se koriste za prijenos hipertekst dokumenata (Web stranica) između dva računala. Najčešće traženi sadržaji su HTML dokumenti, tj. Web stranice.

Web stranica je zapravo tekst kodiran HTML jezikom, koji sadrži linkove, a može sadržavati i slike te audio i video zapise. Dok je web sajt (site) skup smisleno povezanih Web stranica koje se nalaze na nekom Web serveru. Pregledanje ovih stranica se vrši putem posebnih programa odnosno web preglednika (Internet Explorer, Opera, Mozilla Firefox, Safari itd.).

Besplatni web sajtovi obično imaju svoju URL adresu u sljedećem obliku: www.domenski-naziv.com te većinom dobivaju novac kroz svoje oglase (en. adds ili advertisements).

Vidi još 
 alati za razvoj weba
 elektroničko izdavaštvo
 internetska sigurnost
 internetske metafore
 lista websiteova
 Prestel
 streaming
 Web 1.0
 web graf
 web pismenost

Reference

Eksterni linkovi 

Internet
Web search engine

Web search engine [wɛb sɜːt͡ʃ ˈɛndʒɪn] (od engl. web: mreža + search engine: stroj za pretraživanje), softverski sistem dizajniran za pretraživanje informacija na World Wide Webu. Katkad se za nj upotrebljavaju još nazivi web tražilica i web pretraživač, posljednje često istovremeno za web browser. Rezultati pretraživanja općenito su predstavljeni linijom rezultatâ, odnosno stranicama tražilice s rezultatima ili SERP-ovima (akr. od engl. search engine results page). Informacije mogu biti mješavina web stranica, slika i drugih tipova datoteka. Neke tražilice često kopaju podatke dostupne u bazama podataka ili otvorenim direktorijima. Za razliku od web direktorijâ, koje održavaju tek humani urednici, tražilice također održavaju informacije u realnom vremenu tako što pokreću algoritam na web crawleru.

Najpoznatiji današnji web search engine jest Google Search, a od drugih su poznati Yahoo! Search i Bing.

Historija 

Same internetske tražilice postojale su prije debija weba u decembru 1990. Pretraživanje korisnika WHOIS postoji od 1982., a mnogomrežno pretraživanje korisnika Knowbot Information Service (KIS) prvi put je implementirano 1989. Prva dobro dokumentirana tražilica koja je pretraživala sadržajne datoteke, prije svega datoteke FTP-a, bio je Archie, koji je debitirao 10. septembra 1990.

Vidi još 

 najpopularnije internetske tražilice
 usporedba web tražilica
 dohvaćanje informacija
 lista tražilica
 question answering
 Quora
 True Knowledge
 Wolfram Alpha
 Googleov efekt
 upotreba web tražilica u bibliotekama
 semantički web
 spell checker
 alati za razvoj weba
 efekt manipulacije tražilicom

Reference

Eksterni linkovi 

 tražilice  na DMOZ-u

Internet
Mrežni preglednik

Mrežni ili internetski preglednik, poznat i kao veb-pregledač i veb-brauzer (), jest softverska aplikacija za dohvaćanje, predstavljanje i pregledavanje informacijskih resursa na World Wide Webu. Informacijski resurs identificira se s pomoću uniformnog resursnog identifikatora (URI/URL), a može biti web stranica, slika, video ili drugi komad sadržaja. Hiperlinkovi prisutni u resursima omogućavaju korisnicima da preglednicima lako navigiraju do vezanih resursa.

Iako su preglednici primarno namijenjeni za upotrebu World Wide Weba, mogu se također upotrijebiti da se pristupi informacijama koje na privatnim mrežama pružaju web serveri ili datotekama u datotečnim sistemima.

Najpopularniji mrežni preglednici jesu: Google Chrome, Mozilla Firefox, Microsoft Edge, Safari i Opera.

Vidi još 
 geobrowsing
 internetski OS
 lista web browsera
 mobilni browser
 kronologija web browsera
 web browser engine
 bezglavi browser

Reference

Eksterni linkovi 

 Architecture of the World Wide Web, Volume One
 WorldWideWeb: Proposal for a HyperText Project
 How Browsers Work: Behind the scenes of modern web browsers

 
Internet
Softver
HTTP

HTTP (engl. HTTP, HyperText Transfer Protocol) je glavna i najčešća metoda prijenosa informacija na Webu. Osnovna namjena ovog protokola je omogućavanje objavljivanja i prezentacije HTML dokumenata, tj. web stranica. 

HTTP je samo jedan od protokola aplikativne razine koji postoje na Internetu. Drugi značajniji internetski protokoli na aplikacijskoj razini su: FTP, HTTP, HTTPS, IMAP, IRC, NNTP, POP3, RTP, SIP, SMTP, SNMP, SSH, SSL, Telnet, UUCP, BitTorrent ...

Razvoj i standardizaciju HTTP protokola nadgledju World Wide Web Consortium (W3C) i radne skupine Internet Engineering Task Force.

HTTP protokol 
HTTP je request/response protokol za komunikaciju između poslužitelja (servara) i klijenta. HTTP klijent, kao što je web preglednik najčešće inicira prijenos podataka nakon što uspostavi TCP (vidi TCP/IP) vezu s udaljenim web serverom na određenom portu. 

Server konstantno osluškuje zahtjeve na određenom mrežnom komunikacijskom portu (tipično port 80), čekajući da klijent pošalje niz znakova (string), kao što je "GET / HTTP/1.1" - kojim će zahtjevati uspostavljanje komunikacije - a nakon toga i tekstualnu MIME poruku koja sadrži nekoliko slovnih nizova (zaglavlje) koji određuju aspekte zahtjeva, te paket neobaveznih podataka. 
Nakon "GET" poruke, klijent mora poslati niz znakova koji određuju adresu virtualnog hosta, na primjer "HOST:www.example.com". 

Zahtjev (engl. request) klijenta će rezultirati slanjem odgovora (engl. response) sa poslužitelja, kao što je "200 OK" - nakon čega će server poslati i svoj paket podataka koji najčešće sadrži traženu datoteku ili poruku o grešci. Odmah po ispunjenju zahtjeva klijenta, server će prekinuti komunikaciju. 

HTTP se razlikuje od ostalih TCP protokola kao što je npr. FTP, po tome što se konekcija i komunikacija sa serverom prekida odmah nakon izvršenja zahtjeva klijenta (isporičenog paketa traženih podataka). Zbog ovoga je HTTP idealan za Web, gdje je stranica obično povezana sa drugim stranicama na drugim poslužiteljima. Ova karakteristika HTTP protokola povremeno stvara probleme web dizajnerima, s obzirom da nedostatak "perzistentne konekcije" s poslužiteljem moraju ... uporabom drugih metoda za očuvanjem korisničkog "stanja". Jedna od tih metoda uključuje uporabu HTTP cookie-a.

HTTPS je sigurna verzija HTTP protokola, koja koristi SSL/TLS za zaštitu i skrivanje prometa, odn podataka koji se razmjenjuju između klijenta i poslužitelja. Ovaj protokol obično koristi TCP port 443. SSL (donekle) omogućava zaštitu komunikacije, čak i us lučaju kada je samo jedna strana (obično poslužitelj) autentificirana.

Lokacija HTTP (i HTTPS) dokumenata se određuje pomoću URL adrese. URL adresna sintaksa je kreirana posebno za povezivanje web stranica.

Internet
HTML

HTML, skraćenica od HyperText Markup Language, je standarizovani jezik koji se koristi pri strukturiranju tekstova, medija i ugrađenih objekata u web stranice i elektronsku poštu. Kao modifikovanu i pojednostavljenu verziju SGML jezika, HTML standarizuje i održava World Wide Web Consortium (W3C). 

Ova web stranica, kao i mnoge druge, su potpuno ili djelomično označene HTML jezikom. Iako se HTML znakovi (tags) često nazivaju kodom, tehnički HTML nije kod jer kompjuterski kod su instrukcije koje od računara traže da izvrši određenu operaciju. Svrha HTML znakova je da se se struktura dokumenta "označi" tako da bi korisnikov agent (user agent), tj. internet pretraživač mogao da prepozna strukturu dokumenta i ispravno je prikaže u prozoru internet pretraživača kojeg korisnik koristi.

Za dodatno modifikovanje web stranica, do sada su izašli neki dodaci: 
 CSS ili Cascading Style Sheets za izgled i položaj prezentacije
 Skriptni jezici (Javascript, VBScript) za omogućavanje dinamičnosti i interaktivnosti na web prezentacijama,
 DOM ili Document Object Model, koji označava vezu između skripte i elementa na stranici 

Gornji dodaci, u paketu sa HTML jezikom, ponekad se nazivaju DHTML ili Dinamični HTML.

Pored HTML-a, na internetu danas postoje jezici koji se koriste da korisnikovom agentu serviraju HTML koji će zavisiti od toga šta je korisnik tražio. Kod se u tom slučaju izvršava na serverima i HTML koji je rezultat procesa biva serviran korisniku. Neki od ovih jezika su: ASP (Active Server Pages) i PHP (Hypertext Preprocessor).

Takođe pogledati 
 XHTML
 SGML

Vanjske veze 

 Oficijelna stranica World Wide Web konzorcijuma (Engl.)
 HTML škola 
 W3C/CSS o CSS-u na W3C (Engl.)
 W3C/DOM o DOM/u na W3C (Engl.)
 (njemački HTML projekt)
 (Srpskohrvatski HTML tutorijal)

Internet
HTML
Wiki

Wiki (havajski: wiki – „brz”) jest ime za internetsku stranicu koja se upotrebljava za posebnu vrstu hipertekstualne kolekcije dokumenata ili za posebnu vrstu (collaborative software) programa koji se koristi za stvaranje takve dokumentacije. Informacije koje se nalaze na vikiju može menjati svaki posjetitelj. Postoje vikiji na kojima je neophodno za to biti registrovan, ali na većini ni to nije potrebno.

Integritet informacije čuva se time što svaka stranica čuva historiju izmjena, pa je vrlo jednostavno vratiti staru verziju stranice ako se na njoj unese neka nepoželjna izmena, kao i mogućnošću potpunog i preciznog nadgledanja svih izmjena na vikiju (ili samo na određenim stranicama). Iako na prvi pogled izgleda da ovaj koncept ima dosta mana, osmogodišnji rad prvog vikija pokazalo je da je on uspešan. On omogućava veoma brz rast informacija i dosad nepostojeće mogućnosti za suradnički rad. Uz nešto manju sigurnost informacija, dolaze veća neutralnost, korisnost i kvalitet.

Spoljašni linkovi 

Wikipedija
Softver
Internet
Novinarstvo

Novinarstvo ili žurnalistika predstavlja djelatnost prikupljanja, analize, provjere i prezentacije informacija o tekućim događajima, uključujući one vezane uz dugoročne trendove, probleme ili važne ljude. Oni koji se bave novinarstvom zovu se novinarima ili žurnalistima.

Prve novine u istoriji su bile list Relation aller Fürnemmen und gedenckwürdigen Historien koje je na njemačkom izdavao Johann Carolus (1575−1634) u Strasbourgu od 1605. godine i koje su tiskane do 1667. godine.
Prve novine u Francuskoj su bile La Gazette, koje je prokrenuo Théophraste Renaudot u Parizu u maju 1631.; u Italiji su bile Gazzetta di Mantova, koje su izlazile od 1664.; u Engleskoj The London Gazette 7. novembra 1665. a potom je Daily Courant redovno izlazio od 1702. Austrijski Wiener Zeitung je objavljen od 1703.

Vrste novinarstva 
 Sportsko novinarstvo
 Naučno novinarstvo
 Poslovno novinarstvo
 Modno novinarstvo
 Istraživačko novinarstvo
 Novo novinarstvo
 Gonzo novinarstvo
 Video novinarstvo
 Online novinarstvo
 Žuto novinarstvo

Vidi također 
 Sloboda štampe
 Novinarska etika
 Novinarski žanrovi
 Objektivnost (novinarstvo)
 Građansko novinarstvo
 Pulitzerova nagrada

Bilješke

Izvori

Bibliografija

Novinarstvo
Novine

Novine su naziv za štampane periodičke publikacije koje redovno izlaze - najčešće dnevno ili tjedno - te donose vijesti s raznih područja društvene, političke, kulturne i sportske djelatnosti, izvještavaju o dnevnim događajima, donose priče, romane u nastavcima i stripove, vremensku prognozu, objavljuju oglase, reklame itd. Vijesti mogu sadržavati i fotografiju/e.

Novinari ili žurnalisti su ljudi koji su za svoj poziv odabrali pisanje sa novine. Djelatnost pisanja i 
izdavanja novina naziva se novinarstvo ili žurnalistika (, od  – žurnal = "novine").

Historija 
Novine su najstariji način širenja vijesti, a u današnjem obliku su nastale prije otpilike tri stotine godina.

Iako daleke prethodnike imaju u službenim obavijestima u Starom Rimu, svoj današnji oblik su profilirali tek u 17. vijeku, s razvojem trgovine i pismenosti.

Sve do druge polovice 20. vijeka i pojave televizije su predstavljali najvažniji izvor informacija u svijetu, odnosno najvažnije sredstvo za kreiranje javnog mnijenja.

Novine 
 Dnevni avaz (BiH)
 Nezavisne novine (BiH)
 Dani (BiH)
 Oslobođenje (BiH) 
 Pobjeda (novine) (Crna Gora)
 Jutarnji list (RH)
 Večernji list (RH)
 Politika (novine) (Srbija)
 Dnevnik (Novi Sad) (Srbija)
 Resavski poštonoša 
 Delo (novine) (Slovenija)
 Nova Makedonija (Makedonija)
 Le Figaro (Francuska)
 Corriere dela Sera (Italija)
 Renmin Ribao (Kina)
 Frankfurter Allgemeine Zeitung (Njemačka)
 Pravda (novine) (Rusija)
 The New York Times (SAD)
 The Washington Post (SAD)
 The Times (UK)
 The Guardian (UK)

 
Mediji
Novinarstvo
Telegraf

Telegraf predstavlja svaki onaj uređaj ili sistem za prenošenje pisanih poruka na daljinu pomoću posebnog sistema signala.

Najstarije forme telegrafa su se pojavile još u drevnim carstvima, kada su korišteni vatreni i dimni signali. U 18. vijeku je izmišljen semafor.

U 19. vijeku je izmišljen elektromagnetski telegraf, što danas predstavlja najpopularnije značenje riječi. Kao sredstvo za prenošenje signala je korištena bakrena žica, odnosno Morseova abeceda.

Od 1895. se za prijenos signala počinju koristiti radio-valovi, a uređaji se nazivaju radio-telegrafi.

U 20. vijeku se pojavljuju teleprinteri, odnosno teleks uređaji koji telegrafske signale automatski konvertiraju u slova na papiru. Još kasnije se pojavljuju telefoto uređaji koji umjesto poruka prenose sliku. Iza njih su došli telefaks uređaji.

E-mail i drugi sistemi za prijenos poruka preko Interneta se također mogu podvesti pod telegrafske sisteme.

Elektrotehnika

ml:കമ്പിത്തപാല്‍
Pisanje

Pisanje je ljudska aktivnost kojom se na nečemu ostavlja trag u vidu simbola (slova) iz skupa unaprijed utvrđenih znakova (pisma).

Za pisanje je potrebno ispuniti četiri zahtjeva. To su poznavanje jezika na kojem se piše, poznavanje gramatike, pravopisa i slova.

Ostavljeni trag naziva se tekst, spis ili zapis.

Svaki čovjek ima vlastiti način pisanja, rukopis, po kojem se nedvojbeno može ustanoviti tko piše. Ta osobnost koristi se i za potpis.

Pisanje je i misaoni proces kreiranja sadržaja zapisa.

Jača upotrebljiva pisma 
 latinica
 ćirilica
 arapsko pismo
 hargeul
 devanagari
 syllbary
 kinesko pismo

Pisanje

kk:Жазу
Čamac

Čamac (čije ime dolazi od turske riječi čam za jelu, odnosno jelovu brodicu) je otvoren ili poluzatvoren plovni objekt koritastog oblika, a manjih dimenzija, gonjen ljudskom snagom, vjetrom ili mehaničkom snagom.

Ponekad se čamcima nazivaju (pogotovo u ratnoj mornarici) brodice pokrivene palubom, pa i manji brodovi koji se upotrebljavaju u osobite svrhe, npr. patrolni, torpedni i drugi čamci.

Prema vodi u kojoj plove čamci se dijele na riječne, jezerske i morske čamce.

Prema vrsti pogona razlikuju se:
 čamci gonjeni ljudskom snagom (vesla, lopatice ili motke);
 čamci na jedra;
 čamci s mehaničkim pogonom.

Prema upotrebi dijele se na:
 čamce ratne mornarice;
 čamce na trgovačkim brodovima;
 lučke čamce;
 peljarske čamce;
 ribarske čamce;
 sportske čamce;
 čamce za obalno spašavanje;
 brze trkačke čamce.

Precizni kriterij za razlikovanje čamca od broda ne postoji, ali u pravilu čamci mogu biti dio broda dok brod ne može biti dio čamca.

Na istočnoj obali Jadrana se za čamac često koristi izraz barka.

Plovila
Vlak

Vlak ili voz je kompozicija više povezanih šinskih vagona koje vuče ili gura jedna ili više lokomotiva, takođe mora biti propisno zakačen i obeležen. Reč voz je nastala od glagola voziti, a pre pojave današnje železnice je korišćena za povorku od nekoliko kola koja su povezana, a vuku ih volovi. Uvođenjem železnice u Srbiju, većina novih pojmova je prevedena upotrebom postojećih srpskih reči, tako što im je značenje prošireno na novi pojam, osim vagona i lokomotive.

Podjela po vrsti vlaka 
U osnovi razlikujemo:
 putničke vlakove
 teretne vlakove
 kombinirane putničko-teretne ili teretno-putničke vlakove.

Podela prema načinu pogona 

Prvi vozovi su bili vučeni konopcima, koristili su silu gravitacije ili su ih vukli konji, ali su ih početkom 19. veka zamenile parne lokomotive. Od 1920ih njih su počele da zamenjuju dizel i električne lokomotive, koje su zahtevale manje napora za upravljanje i bile su čistije, ali i složenije i skuplje. 

Električna vuča pruža nižu cenu po pređenom kilometru, ali ima više početne troškove, koji se mogu opravdati samo na linijama sa velikom gustinom saobraćaja. Pošto je izgradnja električnog sistema potrebnog za rad električne lokomotive viša po pređenom kilometru, električna vuča je manje poželjna na dužim linijama, osim na sistemima kojima se putuje velikim brzinama.

Motorni vlak 
Posebna vrsta vlaka je motorni vlak, koji služi samo za prijevoz putnika.

Vlak velike brzine 
Pod pojmom vlaka velike brzine (, , ) se obično podrazumijeva vlak, kojemu je prosječna brzina vožnje 200 i više km/h.

Album

Povezano 
 Željeznica
 Podzemna željeznica

Željeznička vozila
Automobil

Automobil je motorno vozilo s karoserijom raznih oblika postavljenom na dvije osovine s četiri kotača, a većinom se koristi za prijevoz putnika. Razgovorno se automobil najčešće naziva auto, a vrlo rijetko se koristi i samovoz, što je doslovni prijevod tuđice "automobil".

Razvoj današnjih automobila je počeo 1886. godine u Njemačkoj. Prvi automobil je konstruirao i napravio Karl Benz, 3. jula 1886. u Mannheimu. Kratko nakon toga su i Gottlieb Daimler i Wilhelm Maybach u blizini Stuttgarta kao i Siegfried Marcus u Beču proizveli svoje verzije automobila.

Povezano 
 Popis proizvođača automobila
 Klasifikacija automobila

Vanjske veze 

 Auto dictionary.
 Automobil - web site, online magazin, Šabac 
 Russian Car Market, July 2006.
 NHTSA.gov.
 Automobile Information at MadeHow.com - Background, History, Raw Materials, Design, The Manufacturing Process, and Quality Control.
 Wikicars.org
 Automuseum Dr. Carl Benz, Ladenburg/Germany
 Bertha Benz Memorial Route

 
Vozila
Čamoroi

Čamoroi (Chamorro) predstavljaju etničku skupinu, odnosno domorodačko stanovništvo na otoku Guam i Sjevernim Marijanskim Otocima.

Smatra se da su Čamoroi porijeklom malajski narod koji se na otoke doselio oko 2000. godine pne. Danas je njihovo porijeklo heterogeno - uslijed miješanja rasa u sebi imaju eurazijske, pacifičke, američke i afričke primjese.

Govore čamoroanskim jezikom u kome se često mogu naći tragovi bivših i sadašnjih gospodara - španski, engleski i japanski.

Vanjski linkovi 

 Link Chamorro zajednice

Mikronezija
Camoroi
Jap (narod)

Jap predstavlja austronezijsku etničku skupinu koja živi na otoku Yap u Mikroneziji.

Predstavlja uglavnom potomke drevnih malajskih doseljenika, iako su na vanjskim Yap otocima primjetne polinežanske primjese.

Poznati su kao vrhunski moreplovci. U prošlosti su sa svojim kanuima bili u stanju preploviti nevjerojatne oceanske udaljenosti.

Narodi
Palauanci

Palauanci su melanežanska etnička skupina koja predstavlja domorodačko stanovništvo otočja Palau.

Govore vlastitim palauanskim jezikom, a od 1915. godine se među njima razvila Modekgnei ili Ujedinjena sekta koja u svom vjerskom učenju kombinira elemente kršćanstva i drevnih animističkih tradicija. Njoj pripada trećina svih stanovnika Palaua.

Narodi
Borilačke vještine

Borilačke vještine (eng. martial arts), sustav tradicija i vježbi čija je izvorna namjena bila priprema tijela i uma za borbu. U svojoj modernoj formi koristi se za održavanje tjelesne spremnosti, meditiranje te izgrađivanje osobe. Mnoge kulture svijeta kroz povijest stvorile su svoje sisteme za prenašanje borilačkih vještina, no trenutno najpopularnije i najrašireniji sistemi borilačkih vještina su one koje potječu iz azijskih zemalja: Koreja, Japan, Kina, Tajland i Filipini.  

Iako se borilačke vještine obično smatraju sustavom tjelesnih vježbi čiji borilački pokreti podsjećaju na borbu sa sjenama, poseban značaj im je u mističnoj ili duhovnoj dimenziji. Takve borilačke vještine vuku korijene iz budističkih učenja.  

Neki primjeri azijskih borilačkih vještina su:
 aikido
 jujutsu
 karate
 ninjutsu
 kempo (chuan fa)
 kung fu
 Tai Chi Chuan
 kendo
 taekwondo
 arnis/eskrima/kali
 džudo
 kyokushin

Sve azijske borilačke vještine vuku korijene iz davne Indije kada je to bila vještina koje je služila primarno kao način ujedinjenja uma i tijela odnosno buđenja i usklađenja unutrašnje energije svakog čovjeka. Ta je pradavna vještina (sansk. Vajramukti) u svojoj osnovi meditacija u pokretu. Kroz povijest neke borilačke vještine su izbacile duhovni aspekt i počele su se prakticirati kao sport, pa se tako danas održavaju turniri iz Karatea, Tae Kwon Do-a itd.

Iz Indije borilačko umijeće širi se ostatkom Azije, te naposljetku dolazi do Kine, Koreje i Japana, gdje postaje način života. Iz tih zemalja "izvozi" se na zapad u 19. stoljeću.
U Europi borilačke vještine najbolje su bile razvijene u Grčkoj i Rimu, odakle i potječe do danas preživjela vještina grčko-rimskog stila hrvanja.

Moderne borilačke vještine 

Sve veća popularnost na zapadu (posebice u Europi i Americi) dovela je do pretvaranja većine tradicionalnih borilačkih vještina u sportove s jasno definiranim pravilima.
S vremenom nastaje potreba za vraćanjem borilačkih vještina u njihovu prvobitnu svrhu - samoobranu. Moderne borilačke vještine nastaju na temeljima "starih" (orginalnih) borilačkih vještina, prilagođavajući ih modernim uvjetima, ili kombinirajući više raznih vještina u jedan zaokružen sistem samoobrane.

Neke moderne borilačke vještine nastale na "starijim" temeljima:
 Brazilski Jiu-Jitsu
 Dennis Survival Ju-Jitsu
 Realni Aikido

Neke moderne boriačke vještine nastale kombinirajući više različitih vještina ili stilova:
 sambo
 systema
 krav Maga
 nanbudo
 budokai
 urbana sistem
 mješovite borilačke vještine

Izvori

Vanjske poveznice 

 Croring Portal Dnevno najnovije informacije iz svijeta borilačkih vještina
 Kendo Hrvatska 
 Kempo
 Karate savez Hrvatske
 Russian Martial Arts Split - Hrvatska
 Hrvatski Kyokushin Karate Savez

 
Sportovi
Sjekira

Sjekira (ijek.) ili sekira (ek.), oruđe u obliku klina sa širokim sječivom. Služi za cijepanje, rezanje, sječenje i tesanje. U nekim kulturama i periodima je služila kao oružje.

Vidi još 

 Bojna sjekira

Eksterni linkovi 

Alat
Oružje
Mač

Mač je oružje za borbu prsa u prsa. Sastoji se od zašiljene jednosjekle i dvosjekle oštrice, pričvršćene o držak (balčak) i zaštićene metalnom navlakom (tok ili korice).

Prvobitno su se mačevi izrađivali od bronce. Rimljani su prvi stali upotrebljavati željezni mač (spada). Srednjovjekovna spatha se razvija od latinskog mača. Feudalni vitezovi bili su veoma teškim mačevima koji su se morali držati s oba dvije ruke te su služili za posijecanje neprijatelja, jer im je vrh bio zaobljen. U srednjem vijeku su se najbolji mačevi izrađivali u Toledu i Damasku (tzv. dimiskije). Danas je u popularnoj kulturi često prisutna i japanska katana.

S razvojem vatrenog oružja mač je poprimio uglavnom simboličko značenje te ga u današnjim vojskama isključivo drže radi dekoracije. Prilikom predaje se mač predaje neprijatelju, a prilikom degradacije se oficiru mač uzima i lomi. 

Mačem se danas ipak najviše služe sportaši koji se bave mačevanjem.

Hladno oružje
Mačevanje
Vatreno oružje

Vatreno oružje je naziv pod kojim se podrazumijeva svaki uređaj koji ispaljuje jedan ili više projektila pri velikim brzinama koristeći plinove koji se razvijaju izgaranjem eksploziva odnosno punjenja, u cijevi.

Danas se obično dijeli na artiljerijsko i streljačko oružje.

Kao punjenje najčešće služi barut.

Pronalazak vatrenog oružja u 13. vijeku te njegov kasniji razvitak postepeno je revolucionirao ratovanje, učinivši ga najvažnijim i jedinim relevantnim oružjem u svačijem arsenalu.

Oružje
Indofidžijci

Fidži Indijci ili Indofidžijci predstavljaju etničku skupinu koja se sastoji od potomaka indijskih doseljenika na Fidžiju.

Indijce su na Fidži od godine 1879. do 1916. naseljavali britanski kolonizatori kao radnu snagu na poljima šećerne trske. Velika većina je odlučila ostati na Fidžiju. Njihovi potomci su s vremenom nadvladali etničke, kastinske i vjerske podjele iz domovine te stvorili vlastiti nacionalni identitet.

Od kraja 1950-ih do kraja 1980-ih Fidži Indijci su činili većinu stanovništva na Fidžiju, što je dovodilo do napetosti i sukoba s domorodačkim Fidžijcima. Zbog toga je bilo i odgođeno proglašenje nezavisnosti sve do pronalaženja etničkog ključa za raspodjelu vlasti.

Danas udio Fidži Indijaca u stanovništvu Fidžija opada, uglavnom zbog emigracije u Indiju i zapadne zemlje.

Narodi