Óbuda (városrész)

Óbuda Budapest városrésze a III. kerületben. A jelenlegi városrész területe az egykori, Budával és Pesttel 1873-ban Budapest néven egyesített Óbuda városának csak egy kis részét foglalja magába.

Óbuda egyesítés előtti területe kiterjedt a mai III. kerületben található városrészek majdnem mindegyikére, kivéve Békásmegyert és Csillaghegyet, melyek Békásmegyer községet alkották, illetve Újlakot és Mátyáshegyet, melyek Budához tartoztak. A jelenlegi Óbuda városrész területe csak az egykori város 19. század végi belterületével egyezik meg.

Fekvése
Határai: a Duna folyam a Nagyszombat utcáig – Nagyszombat utca – Bécsi út – Vörösvári út – Hévizi út – Bogdáni út a Duna folyamig.

A szomszédos városrészek északon Kaszásdűlő és Aquincum, keleten a Duna-ág túloldalán Óbudaisziget, délebbre a külön városrészt alkotó Margit-sziget. Délen Újlak, nyugaton pedig Óbuda hegyvidéke  található.

Története 

A rómaiak a mai Dunántúl területén kialakított Alsó-Pannonia tartományuk északkeleti központját, Aquincumot e térségben alakították ki. A katonai tábort Óbuda területén létesítették, míg a kapcsolódó polgári város ettől északra, Aquincum városrész területén volt. A katonai amfiteátrumot a honfoglalás után valószínűleg Árpád fejedelem vezértársa, Kurszán használta. Ezzel a szakirodalomban széles körben elterjedt véleménnyel szemben Kristó Gyula szerint a középkori Óbuda területén található Kurszán vára helynévnek semmi köze nincs a honfoglaló fejedelemhez, akit Kuszálnak vagy Kuszánésznek neveztek, hanem a középkorban a környéken birtokos Kurszán-Kartal nemzetség névadó ősét kell a név mögött keresnünk.

1189-ben az óbudai királyi curiában látta vendégül III. Béla király a keresztes hadjáratra vonuló I. (Barbarossa) Frigyes császárt.

A királynéi vár építését  vélhetően a 13. század második évtizedében kezdte meg II. András király. III. András 1290-ben itt tartotta az országgyűlést, amelynek következménye volt az óbudai program kiadása.

1343-ban I. (Nagy) Lajos az óbudai várat édesanyjának, Erzsébetnek adományozta. Vélhetően ez a lépés vezetett Óbuda 1355-ben történő kettéosztásához, mivel addig az óbudai káptalannak a király évente egy márka aranyat fizetett. A város felosztásakor született határjárás Óbuda középkori topográfiájának egyik legfontosabb forrása. A város északi része a káptalan birtokában maradt. A déli fele, óbudai királyi várral együtt Erzsébet anyakirályné, majd a mindenkori magyar királynék birtoka lett. A 14. század második felétől ismert városi pecséten vélhetően a királynéi vár és a Piast-ház sasa látható, amely Erzsébet szerepére utalt. A közeli Buda jelentőségének megnövekedése miatt Óbuda nem tudott országos jelentőségű várossá válni a késő középkorban.

A 14. század végén Zsigmond király egyetemet alapított a káptalani városrészben.

1526-ban a mohácsi csatában győztes oszmán-török sereg elfoglalta Budát. A sereg Óbuda közelében vert tábort, a várost felgyújtották. Buda 1529-es ostroma során ismét Óbuda közelében táborozott le az oszmán-török haderő, amely újra kifosztotta a várost. Véglegesen 1541-ben került török kézre Buda elfoglalásával együtt.

A város a török hódoltság alatt is – 1596–1606 és 1684–88 kivételével – folyamatosan lakott volt, azonban ettől kezdve nem városnak (civitas), hanem mezővárosnak (oppidum) vagy falunak (possessio) számított.

A települést 1659-től 1765-ig a Zichy család (1671-ig id. Zichy István, 1700-ig ifj. Zichy István, 1726-ig Zichy Péter, 1745-ig Bercsényi Zsuzsanna, 1758-ig Zichy Miklós, végül Berényi Erzsébet) birtokolta, ezt követően ismét a kamaráé lett.

A török uralom megszűnése utáni újratelepülés során a település számos barokk épülettel gazdagodott. Ekkor alakult ki a keskeny, kanyargós utcákból álló korabeli településszerkezet.

Az 1838-as árvízben a lakóházak több mint fele összedőlt, további 40%-uk pedig különböző mértékben sérült, viszont halálos áldozat nem volt. (Ez utóbbi talán annak köszönhető, hogy a piacokra járáshoz sok lakosnak volt csónakja.) Az ezt követő újjáépítés során a város központi részén fésűs helyett sorházas beépítés vált jellemzővé, és megjelentek az emeletes házak is.

Óbuda 1872-ig önálló mezőváros maradt (1849–1861 kivételével, amikor rendeleti úton Budához csatolták), ekkor az 1871-es községi törvény szabályai szerint rendezett tanácsú várossá alakult. 1872-ben a Budapestről szóló törvény egyesítette Budát, Pestet és Óbudát. A mai városrész határai nagyjából a beltelkek 19. század végi határait követik.

A városközpontban 1969-1984 között tartott a panelházas lakótelep felépítése, amely szinte teljesen megváltoztatta a Flórián tér környékének addigi jellemzően kisvárosias arculatát. (Összesen 13 ezer lakás készült el.) (Az eredeti "földszintes" Óbudából a Fő tér és a Szentlélek tér környékén maradt meg felújítva néhány utcányi házsor.) A Flórián tér legismertebb épülete az 1973-1976 között felépült Flórián üzletközpont. A tér helyén korábban az Aquincumi római tábor bejárata volt. Az 1950-ben átadott és 1984-re kiszélesített Árpád híd felüljárói alatt, a gyalogos aluljáróban őrzi a római kori emlékeket a Fürdőmúzeum.

Alternatív elméletek Ősbudáról 

Az Árpád-kori Budának a mai Óbudával való azonosítása egyesek szerint nem bizonyított. Az elmélet követői szerint valahol a Pilisben található az igazi Óbuda, amelyet Ősbudának szoktak nevezni, megkülönböztetendő a mai Óbudától. Régészek és történészek ezt az elképzelést nem tartják megalapozottnak.

Műemlékek, múzeumok 
 Római katonai amfiteátrum
 Táborvárosi Múzeum
 Óbudai Múzeum
 Goldberger Textilipari Gyűjtemény
 Vasarely Múzeum
 Budapest Galéria – kiállítóház
 Budapest Galéria Varga Imre Gyűjteménye
 Kassák Lajos Emlékmúzeum
 Magyar Kereskedelmi és Vendéglátóipari Múzeum
 Zichy-kastély
 Goldberger-gyár
 Selyemgombolyító
 Hercules-villa
 Szent Péter és Pál-főplébánia-templom
 Óbudai református templom

Híres emberek 

 Itt született 1759-ben Österreicher Manes József orvos
 Itt született 1808-ban Finály Zsigmond orvos
 Itt született 1829-ben Harrer Pál polgármester
 Itt született 1902-ben Orován Egon fizikus, metallurgikus
 Itt született 1913-ban Földes Andor zongoraművész, zeneszerző

 Itt élt Fischer Ágoston hitoktató
 Itt élt Foerk Ernő építész
 Itt élt Gelléri Andor Endre író, novellista
 Itt élt Gruber Béla festő
 Itt élt Halász Gábor író, kritikus
 Itt élt Homoródi Lajos földmérő mérnök, geofizikus
 Itt élt Kállai Ernő művészettörténész, kritikus
 Itt élt Kassák Lajos író, költő, műfordító
 Itt élt Kerényi Grácia költő, műfordító
 Itt élt Kiss Károly költő, „Óbuda szerelmese”
 Itt élt Krúdy Gyula író
 Itt élt Merényi Gusztáv orvos vezérőrnagy
 Itt élt Peterdi Pál humorista, újságíró
 Itt élt Sinkovits Imre színművész
 Itt élt Sinkó László színművész
 Itt élt Tamkó Sirató Károly költő, műfordító
 Itt élt Tobak Tibor vadászpilóta
 Itt élt Ugray György szobrász
 Itt él Udvaros Dorottya színművész
 Itt él Zeffer András rockzenész (P. Mobil, Mobilmánia)

Óbuda a művészetekben, irodalomban

Irodalom 

Óbuda a címadó helyszíne Örkény István Az óbudai ikrek című egyperces novellájának.

Zene 

 Bilicsi Tivadar Jöjjön ki Óbudára című operettje Óbuda remek hangulatáról és vendéglátásáról tesz említést.

Jegyzetek

Források

További információk 
 Kolozsi Ádám, Ajpek Orsolya - A túrós csuszát kicsinálta a buldózer Index.hu, 2014.12.04.
 Óbudai Blog
 Óbuda – Történeti áttekintés
 360 fokos panoráma a Főtérről
 Óbuda.lap.hu – linkgyűjtemény
 Óriáspanoráma: kilátás a kerületre a Hármas-Határ hegyről
 Óbuda története. Tanulmánykötet; főszerk. Népessy Noémi, szerk. Láng Orsolya, Viszket Zoltán; Óbudai Múzeum, Budapest, 2020

 
Budapest városrészei
Budapest III. kerülete
Magyarország megszűnt települései