Zalaba

Zalaba (szlovákul Zalaba) község  Szlovákiában, a Nyitrai kerület Lévai járásában.

Fekvése 
Lévától 32 km-re délre, a Szikince-patak partján fekszik.

Története 
A régészeti leletek tanúsága szerint területén már az újkőkorban is éltek emberek. A vonaldíszes kultúra településeinek nyomait tárták itt fel. Előkerültek hamvasztásos sírok és használati eszközök is a kora és a késői bronzkorból, valamint késő vaskori csontvázas sírok is. Ugyancsak találtak településmaradványokat és sírokat a nagymorva időszakból.

A mai települést 1349-ben említi először oklevél, amikor birtokosa a Hont-Pázmány nembeli Fedemus Miklós és fia László voltak. Története során több tulajdonosa is volt. A 15. századtól a lévai váruradalom része,  a 19. században az Eszterháziaké, 1875-től pedig a Huszár és Pongrácz családé. Határában gazdag legelőkkel rendelkezett, a Szikincén pedig vízimalmai működtek. 1715-ben malma és 15 háztartása létezett. 1828-ban 43 házában 260 lakos élt. Lakói mezőgazdasággal, szőlőtermesztéssel foglalkoztak. A 19. század végén olvasókör alakult, a kultúra háza 1898-ban épült fel. A falu a 20. század elejére érte el legnagyobb lélekszámát, ekkor több mint 400-an lakták.

Vályi András szerint "ZALABA. Hont Várm. földes Ura Hg. Eszterházy Uraság, fekszik Kis Gyarmathoz közel, és annak filiája; határja jó."

Fényes Elek szerint "Zalaba, Honth m. magyar falu, a Szikincze völgyében: 53 kath., 192 ref. lak. Rétje, legelője igen jó. F. u. h. Eszterházy. Ut. p. Esztergom."

Hont vármegye monográfiája szerint "Zalaba, magyar kisközség, a Szikincze völgyében, 96 házzal és 410 ev. ref. vallású lakossal; saját vasúti állomása, postája és távirója van. A Hunt-Pázmán nemzetség birtoka volt. 1349-ben Miklós és fia László bizonyítványt nyertek arról, hogy Szent István király óta Zalaba mindig az őseiké volt. Okleveles említést 1437-ben találunk is a községről, a mikor Zsigmond király zálogba adta Lévai Cseh Péternek azt. A mult század elején a herczeg Esterházy-féle hitbizományhoz tartozott, 1875-ben pedig Huszár István szerezte meg. Jelenleg özv. gróf Pongrácz Vilmosnénak van itt nagyobb birtoka. Ev. ref. temploma 1789-ben épült."

A trianoni békeszerződésig Hont vármegye Vámosmikolai járásához tartozott. 1938 és 1944 között újra Magyarország fennhatósága alatt állt.

Népessége
1880-ban 394 lakosából 381 magyar és 5 szlovák anyanyelvű volt.

1890-ben 372 lakosából 368 magyar és 3 szlovák anyanyelvű volt.

1900-ban 410 lakosából 407 magyar és 3 szlovák anyanyelvű volt.

1910-ben 390 lakosából 387 magyar és 3 szlovák anyanyelvű volt.

1921-ben 362 lakosából 355 magyar és 7 csehszlovák volt.

1930-ban 349 lakosából 328 magyar, 16 csehszlovák és 5 állampolgárság nélküli volt. Ebből 263 református, 82 római katolikus és 4 evangélikus vallású. 

1941-ben 324 lakosa mind magyar volt.

1970-ben 294 lakosából 271 magyar és 18 szlovák volt.

1980-ban 262 lakosából 246 magyar és 16 szlovák volt.

1991-ben 192 lakosából 181 magyar és 11 szlovák volt.

2001-ben 177 lakosából 152 magyar és 25 szlovák volt.

2011-ben 177 lakosából 152 magyar és 25 szlovák volt. Ebből 95 római katolikus, 67 református, 3 evangélikus és 2 görög katolikus vallású.

2021-ben 141 lakosából 116 (+2) magyar, 24 (+2) szlovák és 1 ismeretlen nemzetiségű volt.

Nevezetességei 
 Református templomát 1789-ben emelték, tornyot 1845-ben építettek hozzá.
 Csontos Vilmos emlékház.

Neves személyek 
Itt élt hosszú ideig Csontos Vilmos (1908–2000) költő, a szlovákiai magyar irodalom egyik neves képviselője.
Itt született 1925-ben Urbán Sándor író.
Itt tanított Lovicsek Béla tanár, író, újságíró.

Képtár

Jegyzetek

Külső hivatkozások 

 Községinfó
 E-obce.sk
 Alapinformációk a régió honlapján

Zalaba
Hont vármegye települései