Andrej Arszenyjevics Tarkovszkij

„Ideálom: az ember, aki mindig hű marad önmagához.” – Andrej Tarkovszkij

Andrej Arszenyjevics Tarkovszkij (Андрей Арсеньевич Тарковский) (Zavrazsje falu, Ivanovói ipari terület (ma Kosztromai terület), Szovjetunió, 1932. április 4. – Párizs, 1986. december 29.) orosz származású szovjet filmrendező, forgatókönyvíró; a modern filmművészet korszakos, stílusteremtő alakja.

Élete 

Tarkovszkij édesapja Arszenyij Alekszandrovics Tarkovszkij Jeliszavetgrádban (ma Kropivnickij, Ukrajna) született, – lengyel felmenőktől – költő és műfordító volt. Édesanyja, Marija Ivanovna Visnyakova a Dubaszov nemesi család leszármazottja, a moszkvai Irodalmi Intézetet végezte el, itt végzett Arszenyij Tarkovszkij is.

Andrej hároméves volt, amikor apja elhagyta a családot. Anyjával és húgával egy vidéken bérelt házban laktak, de a második világháború kitörésekor menekülniük kellett. Tizenegy évesen tuberkulózist kapott, és egy évig kórházban ápolták. Gimnáziumban zenét és festészetet tanult, majd 1951-től két évig az arab nyelvet tanulmányozta a Keleti Nyelvek Intézetében. A keleti világszemlélet, azon belül is a taoizmus volt rá akkor nagy hatással.

Később a Bányászati Intézetbe került, de itt sem fejezte be tanulmányait. Két évet töltött Szibériában, egy geológiai expedíció tagjaként, majd Vaszilij Suksin író társaságában.
Onnan visszatérve, 1954-ben iratkozott be a Moszkvai Filmfőiskolára, ahol Mihail Iljics Romm osztályába került.

1960-ban megnősült, felesége főiskolai kolléganője, Irma Raus lett.

Karrierje 1962-ben kezdődött, ekkor forgatta az Iván gyermekkora című filmjét, mely rögtön hatalmas nemzetközi sikert aratott: a Velencei Nemzetközi Filmfesztiválon a legjobb rendezésért járó Arany Oroszlán díjat kapta. A L'Unità hasábjain Jean-Paul Sartre méltatta filmjét. Az 1966-os Andrej Rubljov forgatása közben már érték őt atrocitások a szovjet belügyi hatóságoktól, alkotói szabadságáért élete végéig harcolnia kellett. A forgatás alatt ismerkedett meg Larisza Kizilovával, aki második felesége, és az 1970-ben megszületett Andrej fia édesanyja lett. A filmet csak 1970-ben mutatták be. Ezekben az években forgatókönyveit visszautasították, csak 1972-ben forgathatott újra. A Solaris ismét hangos nemzetközi sikert aratott, az 1972-es cannes-i filmfesztivál zsűrije külön nagydíjjal jutalmazta. Az 1974-es Tükör című filmje után színházban rendezte meg a Hamletet.

A Sztalker forgatásakor a hatalom ismét szembehelyezkedett vele. Noha forgatókönyvét és a film németországi forgalmazását egy német filmforgalmazó vállalat előre megvette, a vállalattól a forgatásra küldött jó minőségű negatívot az Állami Filmbizottság mégsem juttatta el Tarkovszkijhoz, hanem azt más készülő filmekre elhasználta. Tarkovszkij így olyan negatívot kapott, melyet nem lehetett Moszkvában előhívni, így az első, csaknem leforgatott film nyersanyaga megsemmisült. Tarkovszkij ennek ellenére újra belekezdett a forgatásba, és 1978. áprilisi infarktusa sem akadályozta meg abban, hogy 1979-re elkészítse a film második variációját, amely – elmondások szerint – jelentősen különbözik az elsőtől.

1979-ben készítette el a Nosztalgia forgatókönyvét. A filmet már Olaszországban forgatták, és az 1983-as cannes-i filmfesztiválon elnyerte az legjobb rendezés díját. 1983-ban operát rendezett Londonban: a Borisz Godunov-ot. Ekkoriban Olaszországban és Angliában tartott előadásokat. Többéves huzavona után (a szovjet hatóságok nem akarták tartózkodási engedélyét meghosszabbítani) 1984-ben jelentette be, hogy nem tér vissza a Szovjetunióba, fia, Andrej azonban csak 1986-ban mehetett utána. Az 1986-os, Svédországban befejezett Áldozathozatal ismét külön nagydíjat nyert Cannes-ban.

Következő filmtervei a Hamlet, az E. T. A. Hoffmann művei alapján készülő Hoffmanniádia, a Szent Antal megkísértése, a Szent János Patmosz szigetén, a Rudolf Steiner művei alapján forgatott Golgota voltak.

Párizsban halt meg, tüdőrákban. Itt temették el, Sainte-Geneviève-des-Bois község orosz temetőjében. Sírján ez a felirat olvasható: „Az embernek, aki meglátta az angyalt”.

Filmjeit áthatják a keleti és nyugati kereszténység és a keleti nagy vallások hatásai. Tarkovszkij művei egyedülállóan koherens módon kapcsolódnak egymáshoz, saját életét, hitét, gondolatait, az orosz kultúra és társadalom, valamint az emberiség jövőjének kérdéseit ábrázolja egyéni stílusban.

Művei

Filmek

Főiskolás filmek 
 1958: Gyilkosok (Убийцы) főiskolai rövidfilm Hemingway Gyilkosok c. novellája alapján
 1958: Концентрат főiskolai rövidfilm
 1959: Ma senki sem utazik el (Сегодня увольнения не будет) főiskolai rövidfilm 
 1961: Úthenger és hegedű (Каток и скрипка), orosz, színes vizsgafilm, 42 perc (magyar címváltozata: Az én nagy barátom), 
Forgatókönyv: Andrej Tarkovszkij és Andrej Koncsalovszkij
Fényképezte: Vagyim Juszov (Вадим Юсов, Vagyim Juszov)
Szereplők: Igor Fomcsenko (Szása), Vlagyimir Zamanszkij (Szergej), Nyina Arhangelszkaja (a lány), Marina Adzsubej (az anya)

Játékfilmek 

 1962: Iván gyermekkora (Иваново детство) orosz, fekete-fehér, 91 perc 
 1966: Andrej Rubljov (Андрей Рублёв); orosz, fekete-fehér/színes, 215 perc teljes film 1. rész 
 1972: Solaris (Солярис) orosz, fekete-fehér/színes, 165 perc teljes film 1. rész 
 1974: Tükör (Зеркало) orosz, fekete-fehér/színes, 106 perc 
 1979: Vigyázz, kígyó! (Берегис, змей) szovjet (üzbég) színes bűnügyi film, 106 perc (forgatókönyvíróként) 
 1979: Sztalker (Сталкер) orosz, fekete-fehér/színes, 161 perc teljes film 1. rész 
 1983: Nosztalgia (Nostalghia – Ностальгия), olasz, színes, 130 perc 
Forgatókönyv: Andrej Tarkovszkij és Tonino Guerra
Fényképezte: Giuseppe Lanci
Zene: C. Debussy, G. Verdi, R. Wagner
Szereplők: Oleg Jankovszkij (Gorcsakov), Domiziana Giordano (Eugenia), Erland Josephson (Domenico), Patrizia Terreno (Gorcsakov felesége)
 1986: Áldozathozatal (Offret – Жертвоприношение), svéd-francia, színes, 149 perc
Forgatókönyv: Andrej Tarkovszkij
Fényképezte: Sven Nykvist
Zene: J. S. Bach, japán és svéd tradicionális zene
Producer: Katinka Faragó
Szereplők: Erland Josephson (Alexander), Susan Fleetwood (Adelaide), Valérie Mairesse (Julia), Allan Edwall (Otto), Gudrun Gisladottir (Maria), Tommy Kjellqvist (a kis ember), Sven Wollter (Victor), Filippa Franzen (Marta)

Könyvek magyarul 
 Napló; ford. Vári Erzsébet; Osiris, Bp., 2002 (Osiris könyvtár. Film) 
 A megörökített idő; ford. Vári Erzsébet; Osiris, Bp., 1998 (Osiris könyvtár. Film) 
 
 Andrej Koncsalovszkij–Andrej Tarkovszkijː Az ikonfestő. Andrej Rubljov; ford. Rab Zsuzsa; Gondolat, Bp., 1972

Dokumentumfilmek Tarkovszkijról 
 1980: Úton (Tempo di viaggio), olasz, színes, 63 perces dokumentumfilm a Nosztalgia forgatásáról
Forgatókönyvíró: Tonino Guerra
Fényképezte: Luciano Tovoli
Rendező: Tonino Guerra, Andrej Tarkovszkij
 1988: Rendezte: Andrej Tarkovszkij (Regi Andrej Tarkovskij), svéd, színes, 101 perces dokumentumfilm az Áldozathozatal forgatásáról
Forgatókönyvíró, rendező: Michał Leszczyłowski

Díjak 
 Iván gyermekkora
1962 – Arany Oroszlán – Leone d'oro (Velencei Nemzetközi Filmfesztivál)
1962 – Legjobb rendező – Golden Gate Award (San Francisco Nemzetközi Filmfesztivál)
 Andrej Rubljov
1969 – FIPRESCI-díj – (22. Cannes-i Nemzetközi Filmfesztivál)
1971 – Legjobb külföldi film – Best foreign film (Francia filmkritikusok szövetsége (SFCC))
1973 – Legjobb külföldi film – Jussi (Jussi fesztivál, Finnország)
 Solaris
1972 – Külön Nagydíj – (25. Cannes-i Nemzetközi Filmfesztivál)
 Stalker
1980 – Ökumenikus zsűri díja – (33. Cannes-i Nemzetközi Filmfesztivál)
1983 – Közönségdíj – Audience Jury Awards (Special Mention) (Fantasztikus filmek nemzetközi fesztiválja – Fantasporto, Porto)
 Nosztalgia
1983 – Legjobb rendezés díja (Robert Bressonnal megosztva) – (36. Cannes-i Nemzetközi Filmfesztivál)
1983 – FIPRESCI-díj – (Cannes-i filmfesztivál)
1983 – Ökumenikus zsűri díja – (Cannes-i filmfesztivál)
 Áldozathozatal
1986 – Külön Nagydíj – (39. Cannes-i Nemzetközi Filmfesztivál)
1986 – FIPRESCI-díj – (Cannes-i filmfesztivál)
1986 – Ökumenikus zsűri díja – (Cannes-i filmfesztivál)
1986 – Legjobb művészi hozzájárulás díja – Sven Nyqvist – (Cannes-i filmfesztivál)
1986 – Arany szeg – Espiga de Oro (Semana nemzetközi filmfesztivál. Valladolid (SEMINCI))
1987 – Legjobb film – Bästa film (Guldbaggegalan, svéd filmfesztivál)
1987 – Legjobb férfi főszereplő – Erland Josephson – Bästa manliga huvudroll (Guldbaggegalan, svéd filmfesztivál)
1988 – Legjobb nem angol nyelvű film – Best Foreign Language Film (British Academy of Film and Television Arts Awards (BAFTA)

Irodalom 
 
 
 
 
 {{cite book | coauthors=Szilágyi Ákos |author= Kovács András Bálint |title=Tarkovszkij, az orosz film Sztalkere |publisher=Helikon |location=Budapest |year=1997 |isbn= 963-208-478-0}}
 
 
 

 Róla mondták 

 Jegyzetek 

További információk

 Arszenyij Tarkovszkij versei a Tükör és a Sztalker című filmekből: Az első találkozások (Первые cвидания) (1) illetve Csakhogy ez már nem elég ("Только этого мало" – eredetileg cím nélkül) Fórizs László honlapján
 Tarkovszkij-lap
 Rövid életrajz
 Képek Tarkovszkij környezetéből (orosz szöveggel)Five filmmakers. Tarkovsky, Forman, Polanski, Szabó, Makavejev''; szerk. Daniel J. Goulding; Indiana University Press, Bloomington–Indianapolis, 1994

Orosz filmrendezők
Orosz forgatókönyvírók
1932-ben született személyek
1986-ban elhunyt személyek
Szovjet filmrendezők
Lengyel származású oroszok