alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Pozsonyhidegkút

Pozsonyhidegkút (szlovákul Dúbravka, németül Kaltenbrunn) Pozsony városrésze Szlovákiában. Közigazgatásilag a Pozsonyi kerület Pozsonyi IV. járásába tartozik.

Fekvése 
Pozsony központjától 5 km-re északnyugatra fekszik.

Története 
Területén már a történelem előtti időkben is laktak emberek. Kerültek elő leletek a késői kőkorszakból, a korai bronzkorból, majd a kelta és római korból is, ahonnan egy Villa Rustica alapjai kerültek elő.

A települést horvát telepesek alapították a 16. század közepén. Írásos forrás 1574-ben említi először a dévényi váruradalom részeként. A 17. századtól 1945-ig a Pálffy család malackai uradalmához tartozott. Az 1768-as urbárium szerint 58 jobbágytelke volt. 1809-ben a Morva völgyében Bécs felé vonuló francia csapatok felégették. 1831-ben kolerajárvány pusztította. 1866-ban érintette a porosz-osztrák háború is. Tűzoltóegyesülete 1889-ben alakult.

Vályi András szerint „HIDEG KÚT. Kaltenbrun, Dubravka. Tót falu Posony Várm. földes Ura G. Pálfy Uraság, lakosai katolikusok, fekszik Posonyhoz 1 mértföldnyire, a’ hol vagyonnyait jól el adhattyák, határja közép termékenységű, rozsot, és árpát terem, réttye van, szőleje nints, épűletnek való fája is van.”

Fényes Elek szerint „Hidegkút, (Dubravka), tót falu, Pozson vmegyében, Pozsonhoz 1 órányi távolságra, a Kobelhegy alatt. Kath. paroch. templom. 582 kath. lak. Itt sok kővé vált tengeri csigák találtatnak.”

A trianoni békeszerződésig Pozsony vármegye Pozsonyi járásához tartozott. 1946-óta Pozsony része.

Népessége
1910-ben 876, túlnyomórészt szlovák lakosa volt.

2011

Összlétszám: 32607

 szlovákok: 30036
 magyarok: 818
 ruszinok: 62
 romák: 24
 ukránok: 34
 csehek: 477
 németek: 61
 lengyelek: 34
 egyéb/na: 1061

Nevezetességei 
 Szent Kozma és Damján tiszteletére szentelt római katolikus temploma 1723-ban épült korábbi alapokon.
 Két kápolnája a 16. század végén és a 19. század közepén készült. Búcsújáróhely, a Rózsafüzér királynőjének kegyhelye.
 Szent Vendel szobra.
 Szűz Mária szobra.
 2003-ban a Szentlélek tiszteletére új katolikus templom épült.

Híres emberek 
Itt született 1913. január 10-én Gustáv Husák kommunista politikus, Csehszlovákia államfője.

Jegyzetek

További információk 
 Pozsonyhidegkút városrész hivatalos honlapja
 Rövid ismertető 
 Pozsonyhidegkút mint búcsújáróhely

A Pozsonyi IV. járás települései
Pozsony városrészei
Pozsony vármegye települései
Dúbravka (egyértelműsítő lap)

A Dúbravka településnév jelentései:

 Dobróka (Dubróka) szlovákiai község szlovák neve a Nagymihályi járásban
 Pozsonyhidegkút, Pozsony városrészének szlovák neve
Átírás

Általánosságban átírás (idegen szóval transzkripció) alatt egy adott kódrendszer elemeinek egy másik kódrendszerbe történő átkódolását értjük. Ezek a kódrendszerek bármilyen eredetűek lehetnek.

Átírás (angolul transcript) továbbá egy szöveg egyik hordozóról egy másik hordozóra való átírása is. Például az eredeti hang- vagy képfelvételt átírják egy más műszaki paraméterekkel (formátummal) rendelkező eszközre, vagy éppen papírra, emberi szemmel és nem géppel olvasható formában.

A biológiában a transzkripció a DNS átírását jelenti mRNS-re.
A nyelvészetben az átírás, más szóval transzkripció egy nyelv módszeres megjelenítése írott alakban. Ettől elkülönítendő az átbetűzés, más szóval transzliteráció, amely valamilyen írásrendszer átkódolása egy másikba. Ennek egy sajátos esete a betűhelyettesítés.
A zenében egy adott hangsor transzponálása más hangnembe vagy más hangszerre.
Átírásnak nevezik az irodalomban egy mű különböző mértékű átdolgozását is, amelynek egyik formája a parafrázis.
Előfordulhat egy adott műfajban megírt műnek más műfajba való átültetése is, amelyhez szintén szükséges lehet valamilyen megírásos tevékenység, ennek a műveletnek a neve adaptáció. Így jönnek létre a kimérák, például a musical film, a musicalből készített film.

Tudományos alapfogalmak
Alsóporumbák

Alsóporumbák (románul Porumbacu de Jos, németül Unter-Bornbach) falu Romániában, Erdélyben, Szeben megyében, az azonos nevű község központja.

Nevének eredete
Neve valószínűleg patakjának nyelvjárási német *Porrembich (‘pisztrángos patak’) nevéből ered, a román porumb ('kukorica') szó népetimológiás hatására. Először 1466-ban Porombak, majd 1546-ban Warembach, 1550-ben Warmbach, 1589-ben Also Porumbak alakban említették.

Fekvése
Nagyszebentől 34 km-re keletre, az Olt bal partján fekszik.

Népessége

A népességszám változása
Népessége a 19. század közepétől a két világháború közöttig valamivel 1500 fő alatt mozgott, azóta fogy.

Etnikai és vallási megoszlás
 1880-ban 1415 lakosából 1250 volt román, 64 német, 22 magyar és 78 egyéb (cigány) anyanyelvű; 948 ortodox, 378 görögkatolikus, 38 római katolikus, 26 zsidó és 22 evangélikus vallású.
 2002-ben 1102 lakosából 925 volt román és 169 cigány nemzetiségű; 927 ortodox, 121 görögkatolikus, 28 adventista és 13 római katolikus vallású.

Története
Fogaras vidéki román falu volt. 1632-ben nyolcvan jobbágy-, három szabados- és két darabontcsalád lakta. A fejedelemnek 1648-ban négy helyiségből álló, tornácos udvarháza állt benne. I. Rákóczi György és Lorántffy Zsuzsanna fejlesztette uradalmi központtá. Apafi Mihály gyakran tartózkodott itt, uralkodása idején országos tanácskozások színhelye lett.

1705. november végén Rabutin itt verte meg a Szappanyos Mihály vezette kurucokat. 1722-ben 42 boér, három jobbágy családfőt és hat sörházat írtak benne össze. 1742-ben római katolikus plébániát alapítottak benne, melyet 1902-ig a ferencesek gondoztak. Az addig német és magyar nyelvű plébániát 1888 és 1904 között magyar nyelvűvé tették, és körlelkészségként működött.

1748 előtt alapították ortodox szerzetesközösségét, amelyben 1748-ban egy pap, három szerzetes és egy apáca élt, és 1765-ben még működött. 1764 és 1851 között az orláti román határőrezred területéhez tartozott, de csak a lakosok kisebb része teljesített határőrszolgálatot. 1786-ban 1009 lakosának 67%-a volt jobbágy és 27%-a zsellér. Görögkatolikus temploma 1845 és 51 között, míg az ortodox 1850 és 54 között épült. 1900-ban megalapították benne a Porumbăceana népbankot. A környék román falvai között vagyonosnak számított. Termékeny földjének köszönhetően az 1900-as években itt folyt a legintenzívebb szántóföldi gazdálkodás Fogaras vármegyében, és a környék kallózó központja is volt.

Látnivalók
 A tündérvölgyi (Valea Zânelor) „agyagkastély”.
 1756-ban épült postahivatal, ahol az Erdély és Olténia között közlekedő postakocsi-szolgálat a postalovakat váltotta.

Híres emberek 
 Itt töltötték mézesheteiket 1643 tavaszán II. Rákóczi György és Báthory Zsófia.

Jegyzetek

Források
 Weboldal a községről

További információk
 Vörösmustrás üvegbokály (18. század), Magyar Néprajzi Múzeum 
 Elkészült a mesebeli erdélyi agyagkastély

Kapcsolódó szócikkek

Szeben megye települései
Fogaras vármegye települései
Alsósófalva

Alsósófalva (, ) falu Romániában Hargita megyében.

Fekvése 
Alsósófalva az északi szélesség 46 fok 31 perc és a keleti hosszúság 25 fok 07 perc metszéspontján, a Görgényi-havasok és a Hargita érintkezési pontja közelében, a tengerszint feletti 520 méter magasságban terül el. A falut nyugaton a Só-hegy és a Harom-tető, délnyugaton a Siklódi-kő és a Küsmődi-kő, délen Görnyés teteje, délkeleten a Firtos magaslata és a Szoros-tető, keleten a Korondi-hegy határolja. A Felső-és Alsósófalva közti birtokhatárt a Korond-patak húzza meg, melynek a bal partján fekszik Alsósófalva.

A legközelebbi várostól, Szovátától 10 kilométerre, Székelyudvarhelytől 37 kilométerre, Csíkszeredától, a megyeszékhelytől 92 kilométerre fekszik. Legkönnyebben a 13/A országútról közelíthető meg, Felsősófalván kell letérni az országútról, majd a körülbelül 1 km-es aszfaltozott bekötőút visz a falu központjáig. A marosvásárhelyi repülőtértől 70 km, a Tövis – Balavásár – Szováta – Parajd vasútvonal végállomása 1 km-re található.

Története 
Az addig egységes Sófalva 1760-ban vált ketté Alsó-és Felsősófalvára. Sófalva településének (a későbbi Felsősófalva) lakóinak egy része az 1700-as években átköltözött a Korond-patak bal oldalára, létrehozva Kissófalvát, a jelenlegi Alsósófalvát. 1793-ban Sófalva-Alszeg néven szerepel. Alsósófalva 1803-ban vált ki Sófalvából. A Maros-Magyar Autonóm Tartomány felszámolásáig, 1968-ig, Sófalva község része (Felsősófalvával együtt). Ezt követően Parajd község része lett, de évek óta harcol önállóságáért.

1910-ben 1981, túlnyomórészt magyar lakosa volt. A trianoni békeszerződésig Udvarhely vármegye Parajdi járásához tartozott. 1992-ben 1680 lakosából 1622 magyar, 58 cigány volt.

Látnivalók 
Református temploma 1816 és 1822 között épült, tornya a második világháborúban megsérült.

A farsangtemetés hagyománya Kárpát-medencei szinten is híressé tették a települést. Élő hagyomány a sóvidéki székely tánc, mint ahogy Felsősófalván, Korondon és Parajdon is. A felsősófalvi Táncházban gyakran fellépnek az alsósófalviak is. Érdemes megtekinteni Felsősófalva táncosait, mert még ha nem is a híres Nyicu zenekar kíséri a táncot, de a sófalvi, sóvidéki táncot ezektől a táncosoktól (és elődeiktől) tanulták meg a gyűjtők.

Híres emberek 
 Itt született 1907-ben Bíró Sándor tanár, történész.
 Itt született 1900-ban Keresztes Lajos olimpiai bajnok birkózó.
 Itt született 1926-ban Kusztos Piroska népzenekutató.
 Itt született 1933-ban Sükösd Ferenc festőművész.

Kapcsolódó szócikkek 
 Felsősófalva

Jegyzetek

További információk 

 Alsósófalva - Egy falu a Sóvidék szívében
 Alsósófalva zalamedia.hu
 Szekeres Lukács Sándor: Kodáros kincsei, Fejezetek Felsősófalva és a Székely-Sóvidék történelméből
 Sóvidéki Turizmus
 Farkas Attila - Egyetemi dolgozat Alsósófalváról
 Biró Róbert - Egyetemi dolgozat Alsósófalváról - Általános bemutatás
 Biró Róbert - Egyetemi dolgozat Alsósófalváról - Életmód
 Biró Róbert - Egyetemi dolgozat Alsósófalváról - Mobilitás
Alsósófalvi tájképek

Hargita megye települései
Udvarhely vármegye települései
Alsóvalkó

Alsóvalkó (1899-ig Magyar-Valkó, románul Valcău de Jos) falu Romániában Szilágy megyében.
Községközpont, Felsővalkó, Füzespaptelek, Rátonbükk, Újvágás és Valkóváralja tartozik hozzá.

Fekvése
Szilágysomlyótól 14 km-re délnyugatra fekszik.

Nevének eredete
Neve a szláv vlk (= farkas) főnévből származik.

Története
Valkó nevét 1249-ben említették először az oklevelek Wolko néven, amikor IV. Béla király a Geregye nemzetséghez tartozó Pál országbírónak adományozta.

Valkó várát a 13. században építették, 1317-ben már Borsa Kopasz fia Bekcs volt a királyi vár ura, akihez 1277-ben a Geregye nemzetség utolsó tagjának, Miklósnak halála után kerülhetett. A Borsáktól Elefánti Dezső foglalta vissza. 1341-ben Károly Róbert király Dancs mesternek adományozta a Felvidéken lévő váraiért cserébe, majd a Dancsfiak kihalta után Nagy Lajos király Genyő (Gönyüi?) János Komáromi és Krasznai főispánnak adományozta.

1402-ben Genyő János fiának, Zsigmondnak halála után annak nővérére Annára szállt fiúsítás útján. Anna kezével losonci Bánffy László kapta meg, tőle pedig fiaira, Lászlóra és Györgyre szállt. 1404-ben Zsigmond király ostromolta, 1665-ben a török dúlta fel és már nem állították helyre. 1910-ben a falunak 900, többségben román lakosa volt, jelentős magyar kisebbséggel. A trianoni békeszerződésig Szilágy vármegye Krasznai járásához tartozott. 1992-ben társközségeivel együtt 3599 lakosából 3273 román, 201 cigány és 125 magyar volt.

Források

Jegyzetek 

Szilágy megye települései
Szilágy vármegye települései
Altorja

Altorja (románul Turia de Jos) egykor önálló község, ma Torja nagyközség része Romániában, Kovászna megyében. 1899-ben egyesült  Feltorjával.

Neve 
Régen temploma védőszentjéről Szentmiklóstorjának is nevezték.

Fekvése
Torja nagyközség alsó, azaz a tengerszinthez képest alacsonyabban fekvő része Kézdivásárhelytől 12 km-re északnyugatra, a Torja-patak völgynyílásában fekszik.

Története
1307-ben Thoria néven említik először. Az Apor család ősi fészke és birtokközpontja. 1899-ben Feltorjával egyesült. A trianoni békeszerződésig Háromszék vármegye Kézdi járásához tartozott.

Látnivalók
 Szent Miklós-templom:  római katolikus temploma román kori eredetű erődtemplom 15. századi védőfallal. A templomot az Apor család építtette, melynek ez volt a birtokközpontja és 1479-ben már biztosan állott. A templomot az 1802 évi földrengés után lebontották, csak a tornya maradt meg, a többi részt újjáépítették, védőfalait alacsonyították.
 Az Apor-kúria a 17. században épült, 1820 körül klasszicista stílusban bővítették. 
 Református temploma 1728-ban épült.

Híres emberek
 Itt született 1676-ban Apor Péter történetíró.
 Itt született 1815-ben Apor Károly író a Kemény Zsigmond Irodalmi Társaság alapító elnöke.  
 Itt született 1810-ben Kálnoky Sándor honvéd alezredes.

Források 
 

Torja
Településrészek
Alsómicsinye

Alsómicsinye (szlovákul Dolná Mičiná) község Szlovákiában, a Besztercebányai kerület Besztercebányai járásában.

Fekvése
Besztercebányától 10 km-re délkeletre található.

Története 
Területe már a korai kőkorszakban lakott volt, ezt bizonyítják az ebből az időszakból előkerült cseréptöredékek.

A falu a 14. század második felében keletkezett, első említése 1402-ből való „Alsowfalu” néven. 1565-ben „Mychyna”, 1572-ben „Also Mykefalwa” néven tűnik fel a forrásokban. Kezdetben a Micsinyei, később a Beniczky család birtoka volt. Lakói főként mezőgazdasággal foglalkoztak. 16. századi várkastélyát 1667-ben bővítették, majd a 18. században harmadik szintet és kápolnát építettek hozzá.

A 18. század végén Vályi András így ír róla: „Alsó, és Felső Micsinye. Két tót falu Zólyom Várm. földes Ura Beniczky Uraság, lakosaik katolikusok, az Alsó Felsőnek filiája, földgyeik némelly helyett soványosak, hegyesek, legelőjök elég van, híres marha kereskedés folytatnak, fájok mind a’ két féle, piatzozások Zólyomban egy mértföldnyire.”

A falunak 1828-ban 92 háza és 490 lakosa volt, akik mezőgazdasággal, állattartással, szövéssel foglalkoztak.

Fényes Elek 1851-ben kiadott geográfiai szótárában így ír a faluról: „Alsó-Micsinye, tót falu, Zólyom vmegyében; Beszterczéhez délkeletre, 5 fertály órányira: 64 kath., 426 evang. lak.”

A 20. század elején Badinyi Lajos birtoka volt. A trianoni diktátumig Zólyom vármegye Besztercebányai járásához tartozott.

Várkastélya a második világháborúban súlyosan megrongálódott, romos állapotban van.

Népessége
1880-ban 362-en lakták, ebből 3 magyar és 339 szlovák anyanyelvű.

1890-ben 351 lakosából 341 szlovák, 1 német, 9 egyéb anyanyelvű; ebből 317 evangélikus, 33 római katolikus és 1 izraelita vallású volt.

1900-ban 372 lakosából 365 szlovák anyanyelvű volt.

1910-ben 361-en lakták, ebből 2 magyar, 15 egyéb és 344 szlovák anyanyelvű.

1921-ben 339 lakosából 338 csehszlovák volt.

1930-ban 323 lakosából 318 csehszlovák volt.

1991-ben 326 lakosából 309 szlovák és 17 cigány volt.

2001-ben 340 lakosából 337 szlovák és 2 cseh volt.

2011-ben 367 lakosából 347 szlovák és 3 cseh.

Nevezetességei 
 Beniczky-várkastély (16. század második fele).
 A falutól délre ásványvízforrás található.

Híres emberek 
 Itt született Beniczky Lajos 48-as honvéd ezredes, kormánybiztos, az 1848–49-es szabadságharc utáni magyar függetlenségi szervezkedések egyik vezetője.
 Itt született 1828-ban Beniczky Irma írónő.
 Itt született 1838-ban Beniczky Emil költő.

Jegyzetek

További információk 
 A várkastély ismertetője (szlovákul)
 Községinfó
 Alsómicsinye Szlovákia térképén
 Tourist-channel.sk
 E-obce.sk

Alsomicsinye
Alsomicsinye
Alsópalojta

Alsópalojta (szlovákul Dolné Plachtince) község Szlovákiában, a Besztercebányai kerület Nagykürtösi járásában.

Fekvése
Nagykürtöstől 3 km-re nyugatra található.

Története 
A község területén a bronzkorban a pilinyi kultúra települése állt, melynek hamvasztásos urnasírjait is megtalálták.

1243-ban Palatha néven említik először. 1245-től a sági prépostság birtoka. 1275-ben vámszedési jogot, majd mint mezőváros vásártartási jogot kapott. 1332-ben a pápai tizedjegyzék már említi Szent Márton tiszteletére szentelt templomát is. A középkorban Palothának és Prépostpalojtájának is nevezték.

Palojta egykori várát csak 1306-ban említik, amikor Csák Máté elfoglalta a Zólyomiaktól, valószínűleg ekkor pusztult el. Felszíni nyoma nem maradt.

Palojta később három önálló falu lett, melyekből a legdélebbi település Alsópalojta. Első írásos említése 1337-ben "Palatha Inferior" néven történt. Birtokosai a Dacsó, majd a Luka és Simonfi családok voltak. 1715-ben malma és 76 háztartása létezett. 1720-ban 80 háztartással bírt. 1776-tól a rozsnyói káptalan birtoka. 1828-ban 129 háza és 786 lakosa volt.

Vályi András szerint "Alsó, Felső és Középső Palojta. Három tót faluk Hont Vármegyében, Alsónak földes Ura a’ Rozsnyói Káptalanbéli Uraság, Felsőnek, és a’ Középsőnek pedig több Uraságok, mellyek Alsó Palojtának filiájik, Középsőnek Ispotállya is van; lakosaik katolikusok, és evangelikusok, határbéli földgyeik közép termékenységűek, mivel valamennyire hegyesek. Alsó Palojtának fája nints, más egyéb javaik is lévén, második osztálybéliek."

Fényes Elek szerint "Palojta (Alsó), Dolne Plachtincze, tót falu, Honth vármegyében, Nógrád vmegye szélén: 774 kath., 5 evang. lak. Kath. paroch. templom. Földje javitást kiván. Bort és gyümölcsöt termeszt. Savanyuviz forrás. F. u. a rosnyói káptalan. Ut. p. Balassa-Gyarmat." 

A trianoni békeszerződésig Hont vármegye Ipolynyéki járásához tartozott.

Mezőgazdasági jellegét később is megőrizte. 1930-ban egy nagy tűzvészben a falu fele leégett. A szlovák nemzeti felkelés idején partizánok tevékenykedtek környékén.

Népessége
1910-ben 618, túlnyomórészt szlovák lakosa volt.

2001-ben 600 lakosából 560 szlovák volt.

2011-ben 609 lakosából 537 szlovák.

2021-ben 603 lakosából 525 szlovák, 7 magyar (1,16%), 7 cigány, 2 német, 1 ukrán, 61 ismeretlen nemzetiségű.

Jegyzetek

További információk 
 Községinfó
 Alsópalojta Szlovákia térképén
 E-obce.sk

Alsopalojta
Hont vármegye települései
Alsósebes

(1912-ig ez volt a neve Oltalsósebesnek és Sajósebesnek is!)
Alsósebes (szlovákul Nižná Šebastová) Eperjes városrésze Szlovákiában, az Eperjesi kerület Eperjesi járásában.

Fekvése 
Eperjes központjától 3 km-re északkeletre fekszik.

Története 
1621-ben említenek itt egy nemesi udvarházat, valószínűleg a mai Haller-kastély elődjét.

A 18. század végén Vályi András így ír róla: „Alsó, Felső Sebes. egygyik Mezőváros, másik tót falu Sáros Várm. földes Ura Gr. Haller Uraság; Szentiványi Uraságnak kastéllya van itten; ’s a’ Sz. Ferentz’ Szerzetebéli Atyáknak Klastromjok; lakosaik katolikusok, fekszenek egymáshoz nem mezsze, Eperjeshez fél mértföldnyire; Ispotállya is van; határbéli földgyeik középszerűek, fájok, legelőjök elég van; piatzok közel.”

Fényes Elek 1851-ben kiadott geográfiai szótárában így ír a településről: „Alsó-Sebes, tót m. v. Sáros vmegyében, Eperjeshez keletre egy kis mfdnyire: 941 kath., 10 evang., 10 zsidó lak. Van itt egy franciskanus kolostor, egy más kath. szentegyház, régi kastély és kert, sok korcsma és urasági épület, pipagyár, nagy erdő. F. u. gr. Haller nemzetség.”

A trianoni diktátumig Sáros vármegye Eperjesi járásához tartozott. 1925-ben a ferences kolostor körüli ügy kapcsán a csendőrség a tömegbe lőtt, aminek egy halálos áldozata volt.

Népessége
1880-ban 837 lakosából 18 magyar, 53 német és 746 szlovák anyanyelvű volt.

1890-ben 840 lakosából 23 magyar, 46 német és 748 szlovák anyanyelvű volt.

1900-ban 851 lakosából 57 magyar, 25 német és 761 szlovák anyanyelvű volt.

1910-ben 866 lakosából 74 magyar, 20 német, 1 ruszin, 745 szlovák és 26 egyéb anyanyelvű volt.

1921-ben 768 lakosából 16 magyar, 24 zsidó, 716 csehszlovák és 11 állampolgárság nélküli volt.

1930-ban 1003 lakosából 7 zsidó, 4 magyar, 3 német, 940 csehszlovák és 49 állampolgárság nélküli volt.

1970-ben 2088 lakosából 1 magyar és 2043 szlovák volt.

Nevezetességei 
 A Haller-kastély, továbbá ezen kívül még egy klasszicista kastély is van a faluban.
 Ferences temploma és rendháza a 17. század közepén épült.
 A határában levő sós forrásokra fürdő épült.

Lásd még 

Eperjes
Németsóvár
Sebeskellemes
Sebessalgó
Sóbánya
Tótsóvár

Jegyzetek 

Alsosebes
Eperjes (Szlovákia) városrészei
Alsólápos

Alsólápos (1892-ig Alsó-Laps lengyelül Łapsze Niżne ['wapʃɛ 'ɲiʒnɛ], szlovákul Nižné Lapše ['ɲiʒné 'lapʃe]) falu Lengyelországban, az egykori Nowy Sącz, a mai Kis-Lengyelország vajdaságban. 1400 lakosa van.

Fekvése 
Szepesófalutól 8 km-re nyugatra, a Lapszanka-patak mellett fekszik.

Nevének eredete 
Neve a gorál „lapsy” (= lapu) főnévből ered.

Története 
A falut a 13. században akkori birtokosai, Miechow templomos lovagjai alapították. 1274-ben említik először. 1593-ban a Horváth család birtoka lett. 1680-ban említik Labsánszky Albert itteni kő udvarházát.

A 18. század végén Vályi András így ír róla: „LAPS. Alsó és Felső Laps. Két falu Szepes Vármegy.”

1846-ban a lengyel felkelők innen indultak Nowy Targ ellen. 1910-ben 617, túlnyomórészt szlovák lakosa volt. A trianoni diktátumig Szepes vármegye Szepesófalui járásához tartozott.

Látnivalók 
 Szent Kvirin temploma a 14. század elején épült, később többször átépítették.

Híres emberek 
Nemesdedinai Dedinszky Antal (1796. - ?) nemesi származású, 1848-as nemzetőr őrnagy, zászlóalj parancsnok.

További információk 
 Alsólápos hivatalos oldala (lengyelül)

Jegyzetek 

Kis-lengyelországi vajdaság települései
Szepes vármegye települései
Alsólipnica

Alsólipnica  (lengyelül Lipnica Wielka, szlovákul Dolná Lipnica) falu Lengyelországban, a mai Kis-lengyelországi vajdaságban.

Fekvése 
Jablonkától 3 km-re nyugatra, Krakkótól 66 km-re délre fekvő falu, amely 16 km hosszan húzódik a Lipnica-patak völgyében.

Története 
A falu a 17. század elején alapították Żywiec környékéről érkezett telepesek. 

A trianoni békeszerződésig Magyarországhoz Árva vármegye tartozott. Árva vármegye (lengyelül: Orawa) közigazgatási egység az egykori Magyar Királyság felvidéki részében. A vármegye területének nagyobbik fele ma Szlovákia, míg kisebbik fele Lengyelország része. 1918 után Lengyelország a Nowy Targtól nyugatra és keletre fekvő egykor Árva és Szepes vármegyéhez tartozó területre, valamint Trencsén vármegye néhány településére bejelentette igényét. A szepesi részre az évszázadokon át fennálló elzálogosítás, Árva vármegye egy részére pedig az ott élő lengyelül beszélő lakosság miatt. Itt a lakók 93%-a vallotta magát lengyelnek az 1910-es népszámláláson.

A határvita 1920-ban átmenetileg tizenhárom község (Alsózubrica, Bukovinapodszkle, Chizsne, Felsőlipnica, Felsőzubrica, Harkabúz, Hladovka, Jablonka, Oravka,  Pekelnik, Szárnya és Szuchahora) Lengyelországhoz csatolásával jutott nyugvópontra. 1924-ben került sor a cseh-lengyel külön megállapodásra, melynek alapján Csehszlovákia visszakapta Hladovkát és Szuchahorát, cserébe viszont Alsólipnicát átengedte Lengyelországnak. Ezzel a  Magyar Királyságtól 589 km területet csatoltak el 25.000 fős lakossággal, amelyből közel 1000 fő magyar volt.  

A második világháborúban a németek, a szlovákok és a szovjetek Lengyelország területét felosztották. 1939.10.21-28 között Szlovákia bekebelezte az 1920-1924-ben az antant által Lengyelországnak ajándékozott és a történeti Magyarország részét képező területeket. 

Végül 1945-ben minden visszaállt az 1924-es állapotra. A Lengyelországhoz került rész 1975-ig a Krakkói vajdasághoz, ezután 1998-ig az Újszandeci vajdasághoz (województwo nowosqdeckie) tartozott, azóta pedig a Kis-lengyelországi vajdaság része.

Népessége 
Az 1910-es magyar népszámlálás szerint a falut összesen 2634-en lakták, ebből:
 Lengyel: 98,1% (2584 fő)
 Zsidó: 0,8% (21 fő)
 Magyar: 0,3% (8 fő)
 Német: 0,04% (1 fő)
 Egyéb: 0,76% (20 fő)

Vallási összetétel 
Első templomát 1500 előtt Szent Lukács tiszteletére szentelték, lakói 1550 körül még evangélikusok voltak. Római katolikus temploma 1769-ben épült.Az 1910-ben tartott népszámlálás során a vallásra, felekezetre is rákérdeztek. Alsólipnica esetében ez nagyon homogén volt, a falu legnagyobb része római katolikus vallású volt.

További információk 
 Alsólipnica hivatalos oldala (lengyelül)

Kis-lengyelországi vajdaság települései
Árva vármegye települései
WAV

A WAV-formátum digitális audióállományok egyik adatformátuma. Bár a WAV formátum támogatja a tömörítést, általában nem tömörítve tárolja az audioadatokat, szemben az MP3 és más adatformátumokkal.

A WAV formátumot (pontos neve: RIFF WAVE) a Microsoft definiálta a Windows operációs rendszer számára "Resource Interchange Format" (RIFF) néven.

Egy Wav állományban három adatblokk van, ún. chunkok (részek) a következő adatokkal:
 A Riff-rész az állományt azonosítja, mint WAV állományt.
 A formátum-rész néhány jellemzőt tárol, mint a mintavételezési gyakoriságot.
 A data-részben a tényleges adatok vannak.

Mi egy audio-állomány?

Audio állományok egy hang digitalizált formái, tehát egy rezgés diszkrét hordozói. Egy adott időpontban a rezgés amplitúdóját jelenti egy adat.

A fölvett hang minősége két értéktől függ főleg: 
 A mintavételi frekvenciától (milyen gyakran veszünk mintát?)
 a mintában levő bitek számától (az amplitúdó ilyen értékeket vehet fel).

Egy általánosan olvasható WAV-formátum adatai
 átvéve a http://www.lightlink.com/tjweber/StripWav/Canon.html oldalról

A Riff fejléccel kezdődik:

A fmt-rész a minta formátumát írja le:

Az adat-részben a mintaadatok vannak:

Jegyzetek

Irodalom
 Born, Gunter: File Formats Handbook. 1995, ITP Boston

További információk
https://web.archive.org/web/20050315074109/http://www.kgw.tu-berlin.de/KW/Studio/ProTools/audio-formate/wav/index.html
https://web.archive.org/web/20050316033359/http://www.it.fht-esslingen.de/~schmidt/vorlesungen/mm/seminar/ss00/HTML/node107.html (nagyon részletes leírás németül)
https://web.archive.org/web/20041123070646/http://www.fh-friedberg.de/fachbereiche/e2/telekom-labor/zinke/nw/vp/doku/dito41.htm
 Hogy lehet audio CD-k adatait wave formátumba áttenni?
Péter kis waveszerkesztője
A WAVE adatformátum, szerző tjw
Programpéldák wave-ra és más adatformátumokra
Adatformátumok leírása

Fájlformátumok
9P/Tempel 1

A 9P/Tempel 1 periodikus üstökös.

1867. április 3-án Ernst Wilhelm Leberecht Tempel Marseille-ben dolgozó német csillagász fedezte fel. A felfedezés idején periódusa 5,68 év volt, de a Jupiter zavaró hatása miatt a periódusidő mára lecsökkent 5,5 évre.

A Tempel 1 nem egy fényes üstökös; fényessége napközelben is maximum 11 magnitúdó volt, jóval a szabadszemes láthatóság alatt. Átmérőjét 6 kilométerre becsülik. Forgása lassabb, mint a Földé.

Pályája a Mars és a Jupiter között helyezkedik el, a Naptól való távolsága nagyjából 1,5 CsE ez azonban a Jupiter közelsége miatt változik, távolsága a Naptól fokozatosan növekszik. A pálya excentricitása 2008-ban 0,5.

2005. július 4-én a Tempel 1-be csapódott a NASA Deep Impact szondájának több mint 300 kilogrammos „leszállóegysége”. A keletkezett kráter méreteit még nem ismerjük pontosan, valószínűleg 200 méter átmérőjű és 30–50 m mély. Az értékek lehetnek kisebbek is, a Tempel 1 belső szerkezetétől függően. Az üstökösből kiszabadult anyagot a szonda másik része figyelte.

További információk 

 NASA: Solar System Exploration - Tempel 1
 NASA: Comet Tempel 1 Nucleus Shape Model

Üstökösök
Ernst Wilhelm Leberecht Tempel

Ernst Wilhelm Leberecht Tempel (Niedercunnersdorf (ma Kottmar része), Szász Királyság, 1821. december 4. – Arcetri, Olaszország, 1889. március 16.) német csillagász és litográfus.

Életrajza 
1837-től Meißenben kitanulta a litográfia (kőnyomtatás, kémiai nyomtatás) mesterségét. 1840-től több éven keresztül tartanak vándorévei, melynek során eljut Koppenhága, Stockholm és Christiana (ma Oslo) városába is.

1858-ban felszabadult litográfusként telepedett le Velencében, és megházasodott.
Litográfiái és rajzai részletgazdagságát értékelték, emiatt gyakran dolgozott botanikusoknak és más természettudósoknak.

Tempel, aki tanulóévei óta érdeklődött a csillagászat iránt 1858-ban négycolos lencsés távcsövet (refraktor) szerzett magának. Ezzel fedezett fel egy üstököst és egy reflexiós ködöt a Fiastyúkban. Az utóbbi felfedezését később kétségbe vonták, mivel a Fiastyúkot sokan rendszeresen figyelték anélkül, hogy a halvány ködöt felfedezték volna.

Bár Tempel amatőr csillagász volt teljesítménye alapján 1860-ban meghívták a marseillei királyi csillagvizsgálóba. A következő években fedezett fel 5 kisbolygót és 21 üstököst többek között az 55P/Tempel-Tuttle üstököst, a Leonidák meteorraj szülőüstökösét. 1870-ben a porosz–francia háború miatt Olaszországba ment. 1875-ben átvette a nem sokkal azelőtt épített arcerti-i csillagvizsgáló vezetését. (Arcerti Firenzétől délre található.)

A csillagászati teljesítményéért többször kitüntették. Az ő emlékét őrzi egy 40 km-es Holdkráter és a 3808 Tempel kisbolygó. Több általa felfedezett üstökös őrzi a nevét, például a 9P/Tempel 1, amely a Deep Impact nevű NASA-misszió célja.

Jegyzetek

Források

További információk 

Német csillagászok
Német litográfusok
1821-ben született személyek
1889-ben elhunyt személyek
Katmai Nemzeti Park

A Katmai Nemzeti Park és Vadrezervátum az Alaszkai-félszigeten helyezkedik el, a Kodiak-szigettel szemközt. Területe 19 122 km², melynek nagy része vadonnak van nyilvánítva (13 696 km²). A park központja King Salmon városában található, légvonalban 466 km-re délnyugatra Anchorage-tól.

1918. szeptember 24-én nemzeti emlékparkot alapítottak a területen, hogy a Novarupta vulkán 1912-es kitörése által létrehozott egyedülálló tájat, a Tízezer Füst Völgyét (Valley of Ten Thousand Smokes) megvédjék. A mintegy 100 km² kiterjedésű völgyet vulkanikus hamu tölti ki, 30-200 méter vastagságban. Nevét a kitörés után működő fumarolákról kapta. Az emlékparkot 1980. december 2-án nyilvánították nemzeti parkká.

Napjainkban legalább tizennégy aktív vulkán található a parkban. Állatvilágának legismertebb képviselői a barna medvék és a lazacok. A medvék legkedveltebb lazacfogó helye, a Brooks-vízesés, sok természetfotós kedvelt helyszíne.

Külső hivatkozások 
 A Katmai National Park hivatalos oldala 
 Fényképek a Katmai NP-ból – Terra Galleria 
 us-national-parks.net – Katmai NP  
 A XX. század legnagyobb vulkánkitörése Harangi Szabolcs cikke a Természet Világa 2012 évi 8. számban. 

Alaszka nemzeti parkjai
Andrásfalu

Andrásfalu (szlovákul Liptovská Ondrašová) Liptószentmiklós város része Szlovákiában, a Zsolnai kerület Liptószentmiklósi járásában.

Fekvése 
A városközponttól 2 km-re északnyugatra, a Szentmáriai-víztározó északkeleti partján fekszik.

Története 
1286-ban említik először. A falu már a 13. században létezett, a Pongrácz család birtoka volt. Néhány 17-18. századi nemesi kúriája van.

A 18. század végén Vályi András így ír róla: „ANDRÁSFALVA. Tót falu Liptó Vármegyében, totúl Andrásova. Birtokosa Pongrátz Uraság, a’ kinek kastéllya is van itten; más nemes házakkal egyetemben, lakosai katolikusok, fekszik nem meszsze Vág vizétöl, Fűzesse hajdan a’ késértetekröl vala híres. Ambár e’ helységnek határja lejtős helyeken fekszik, mind az által jó termékenységű, elegendő legelője, fája hasonlóképen; Szent Miklós mező Várostól, 1/4 órányi járásra lévén, fuharozással, és kézi munkával is keresnek, ’s más javai is lévén, első Osztálybéli.”

Fényes Elek 1851-ben kiadott geográfiai szótárában így ír a faluról: „Andrásfalva, (Andrássova), tót falu, Liptó vgyében, a Vágh jobb partján: 199 kath., 380 evang., 1 ref. lak. – Kath. fiók-szentegyház. Földje a buzát, rozsot is megtermi. Van két urasági kastély. F. u. a Pongrácz család. Okolicsnához 1 1/2 óra.”

A trianoni diktátumig Liptó vármegye Liptószentmiklósi járásához tartozott.

1930-ban 9 magyar és 838 csehszlovák lakta. 1960-óta Liptószentmiklós része.

Népessége
1880-ban 580-an lakták, ebből 34 magyar, 37 német és 484 szlovák anyanyelvű; továbbá 413 evangélikus, 135 római katolikus, 29 izraelita és 3 református vallású volt.

1890-ben 508 lakosából 27 magyar, 19 német és 460 szlovák anyanyelvű volt.

1900-ban 539 lakosából 40 magyar, 25 német és 474 szlovák anyanyelvű volt.

1910-ben 619-en lakták, ebből 42 magyar, 13 német és 564 szlovák anyanyelvű.

1921-ben 814 lakosából 23 magyar, 42 német, 5 zsidó, 729 csehszlovák, 2 egyéb és 13 állampolgárság nélküli volt.

1930-ban 867-en lakták: 9 magyar, 7 német, 838 csehszlovák és 13 állampolgárság nélküli; továbbá 477 evangélikus, 355 római katolikus, 5-5 izraelita és görög katolikus valamint 25 egyéb vallású volt.

Nevezetességei 
 Neogótikus római katolikus temploma 1911-ben épült.
 A Pongrácz-kápolna a 19. század közepén épült.
 Evangélikus temploma a 20. század elején épült.

További információk 
 Andrásfalu a térképen

Lásd még 

 Liptószentmiklós
 Andaháza
 Benic
 Bodafalu
 Deménfalu
 Illanó
 Kispalugya
 Okolicsnó és Sztosháza
 Plostin
 Verbic
 Vitálisfalu

Jegyzetek 

Andrasfalu
Liptószentmiklós városrészei
Apátkolos

Apátkolos (1899-ig Kolos-Hradistye, szlovákul Klížské Hradište) Nagykolos településrésze Szlovákiában, a Trencséni kerület Simonyi járásában.

Fekvése 
Simonytól 14 km-re délre fekszik, Nagykoloshoz tartozik.

Története 
A település a 11. században egy korábbi szláv erődített településből fejlődött ki. Nevét a templomosok Szent László-kori kolostoráról kapta, melynek romjai még láthatók. Első írásos említése 1293-ból származik "Haradische" néven. A nagykolosi uradalom része volt. 1553-ban 5 és fél porta után adózott. 1775-ben 384 lakosa volt. 1828-ban 56 házában 388 lakos élt. Lakói földművelésből, szőlőtermesztésből, bognármesterségből éltek. 1850 után morva telepesek érkeztek a községbe.

Vályi András szerint "KOLOS. Kics, Klicze. Tót falu Nyitra Várm. földes Ura a’ Religyiói Kintstár, az előtt a’ Pozsonyi Szent Klára Szerzetebéli Apátzáknak birtokok vala, lakosai katolikusok, fekszik Zsámbokréthez másfél mértföldnyire, az előtt Apáturasága is vólt. Határja közép termékenységű, fája van, fa szerszámokat is készítenek lakosai, makkja is terem, réttyei jók, legelője elég, piatzozása Nagy Tapolcsánon, Báton, és Oszlánon."

Fényes Elek szerint "Hradistye (Kolos), tót falu, Nyitra vmegyében, Kolosfaluval összeolvadva: 336 kath. lak. F. u. a religyiói kincstár. Ut. p. Nyitra."

A trianoni békeszerződésig Nyitra vármegye Nyitrazsámbokréti járásához tartozott. Lakói főként mezőgazdaságból éltek. A szlovák nemzeti felkelés idején partizáncsoport tevékenykedett itt.

Népessége
1910-ben 515, túlnyomórészt szlovák anyanyelvű lakosa volt.

Nevezetességei 
 A temetőben álló templom 12. századi, eredetileg román stílusú, 1936-ban megújították és tornyot építettek hozzá.
 Római katolikus temploma 1801 és 1803 között épült klasszicista stílusban, a korábbi templom helyén.

További információk 
E-obce.sk

Jegyzetek 

Apatkolos
Nyitra vármegye települései
Angyalkút

Angyalkút, 1904-ig Kisfalud (románul Fântânele, 1948-ig Engelsbrunn, németül Engelsbrunn vagy Engelsbronn) falu Romániában, a Bánságban, Arad megyében.

Fekvése 
Aradtól 6 km-re délkeletre, a Maros bal partján fekszik.

Nevének eredete 
Először Kyssfalwd néven említették 1457-ben és így is hívták a németek beköltözéséig. Telepítője a területén ásott öt kút egyike fölé angyalt ábrázoló kőszobrot emeltetett és lakói 1768-ban kérvényezték, hogy a falu kapja meg az Engelsbrunn ('angyalkút') nevet. Hivatalos román nevének jelentése: 'kutak'.

Története 
Kisfaludot 1457-ben Soprony faluval együtt mint a Czibak család birtokát említették. 1466-ban a Ravazdiak és Garaiak birtoka volt, az 1561 évi adólajstrom pedig Balogh Imre birtokaként említette.

A 18. században a Maros menti nádasban szórtan álló kevés házában románok éltek. 1766-ban Neumann József lippai sótári tiszt telepítette a falut 104 német családdal, főként Trier környékéről, Lotaringiából, Luxemburgból és a Saar-vidékről. A románokat ekkor Kisszentmiklósra és Lippára költöztették.

1848. október 21-én Zurits Ferenc és Asztalos Sándor a falu mellett verték meg a kitörő aradi várőrséget. A 20. század elején jelentős volt ló- és szarvasmarhatartása, de téglagyára is működött. Temes vármegye Újaradi járásához tartozott.

1945-ben 161 sváb lakosát hurcolták a Szovjetunióba, akik közül 42-en ott haltak meg. 1960-ban kezdődött meg a svábok kitelepülése Németországba, elhagyott házaikba Máramaros, Bihar, Beszterce-Naszód megyei és moldvai románok, magyarok és Bihar és Szilágy megyei szlovákok költöztek.

Az ortodoxok 1980 és 1997 között építették föl díszes templomukat, előtte csak kis kápolnájuk volt. 2000-ben a reformátusok is templomot szenteltek a faluban.

Népessége 
 1900-ban 1580 lakosából 1486 volt német, 74 román és 19 magyar anyanyelvű; 1508 római katolikus és 66 ortodox vallású.
 2002-ben 2224 lakosából 1719 volt román, 280 magyar, 134 szlovák, 55 német és 20 cigány nemzetiségű; 1561 ortodox, 288 római katolikus, 171 református, 105 pünkösdista és 83 baptista vallású.

Látnivalók 
 Római katolikus temploma 1780-ban épült. A templomkertben, az egykori angyalos kút helyén bádog angyalszobor áll kitárt szárnyakkal egy talapzaton.
 Két klasszicista kastélya is van a 19. század első feléből: a Kövér–Appel és a Porcia családoké.

Oktatás 
1961-ig az iskola kizárólag német tannyelvű volt. Szlovák nyelvű tagozata csak 1990 és 1997 között működött, négyosztályos összevont magyar tagozata viszont ma is.

Híres emberek 
 Itt született 1895. november 18-án Josef Zauner eszperantista, a páneurópai gondolat előharcosa.

Jegyzetek 
 Elena Rodica Colta: Die slowakische Minderheit aus Fântânele (Kreis Arad, Rumänien) zwischen Identität und Integrierung. In Andó György – Eperjessy Ernő – Grin Igor – Krupa András (szerk.): A nemzetiségi kultúrák az ezredfordulón (esélyek, lehetőségek, kihívások). Békéscsaba – Budapest, 2001, 285–292

További információk 
 Német nyelvű website Angyalkútról
 A falu oldala a www.virtualarad.net site-on 
 Fényképek a Kövér–Appel-kastélyról
 A római katolikus templom orgonája (leírás és fényképek) 

Arad megye települései
Temes vármegye települései
Angyalos

Angyalos (románul Angheluș) falu Romániában, Erdélyben, Kovászna megyében. Közigazgatásilag Gidófalvához tartozik.

Fekvése
Sepsiszentgyörgytől 8 km-re keletre, a Bodoki-hegység déli végében, a Feketeügybe ömlő Angyalos-pataka völgyében fekszik.

Története
Ősidők óta lakott hely. A falu északi részén 7-8. századi település nyomaira bukkantak. A hagyomány szerint a falu eredetileg a Kurtapatak mellett a Kápolna nevű hely közelében feküdt, onnan költöztették mai helyére. 1332-ben Agelsu néven említik. 1910-ben 549 magyar lakosa volt. A trianoni békeszerződésig Háromszék vármegye Sepsi járásához tartozott. 1992-ben 681 lakosából 675 magyar és 6 román volt. A 2002-es népszámláláskor 692 lakosa közül 656 fő (94,8%) magyar, 22 (3,2%) cigány, 13 (1,9%) román, 1 fő (0,1%) pedig német volt.

Látnivalók
Református temploma 1830-ban épült a középkori templom helyére. 
Angyalosi Országzászló talapzata a mai napig megvan, amin a második világháború végéig a magyar zászló lengett.

Híres emberek
 Itt született 1813-ban Forró Elek honvéd ezredes, Marosvásárhely, majd Déva katonai parancsnoka.
 Itt született 1887-ben Kovásznai Gábor jogász, ügyvéd, szerkesztő, közgazdasági szakíró.
 Itt született 1908-ban dr. Imreh Barna református lelkész, helytörténész.
 Itt született 2000-ben  Incze Csaba ismertebb nevén: Mr Originality/Csabika vlogger, youtuber.

Jegyzetek

További információk 

 Fényképfelvételek Angyalosról

Kovászna megye települései
Háromszék települései
Apahida

Apahida (románul Apahida, németül Bruckendorf, latinul Pons Abbatis) falu Romániában, Erdélyben, Kolozs megyében, az azonos nevű község központja.

Fekvése 
Kolozsvártól négy kilométerre északkeletre, a Kis-Szamos jobb partján fekszik.

Nevének eredete 
Neve onnan származik, hogy a kolozsmonostori bencés apátság itteni birtokán híd vezetett át a Kis-Szamoson. Az apát és a híd főnévnek birtokos személyjellel ellátott összetétele. Először egy 1326-os oklevélben említik, Apathyda néven, mai nevén 1469-ben fordul elő (Apahyda).

Története 
Jelentős régészeti lelőhely, közelében dák temetőt és római villát tártak fel. Az 1889-ben és 1968-ban megtalált két gepida uralkodói sír a legjelentősebb népvándorláskori leletek közé tartozik Erdélyben.

A kolozsmonostori apátság vámszedő helye volt. Határában feküdt a középkorban az 1326-ban említett Misketelke falu. 

1381 és 1497 között a faluban tartotta ítélőszékeit Kolozs vármegye. 1660 körül elpusztult, az 1708–1711-es pestisjárványban elnéptelenedett, majd 1775-ben ismét csak puszta. Teleki Sándor még a szabadságharc után is úgy találta, hogy „Apahida már nem arab-duár, de még nem falu.” 1870-ben azonban megépült a Szászrégen–Mócs–Apahida kövezett út, 1881-ben pedig vasúti csomóponttá vált, ami lökést adott a fejlődésének. Egy áttérést követően 1877-ben alakult meg görögkatolikus egyháza. 1911-ben gyógyszertárat nyitottak benne. Itt volt a Kolozsvárról induló távgyalogló versenyek célpontja. Közelében 1944 őszén harcok dúltak.

Népessége 
 1910-ben 1517 lakosából 1137 volt román, 235 magyar és 137 cigány anyanyelvű; 719 görögkatolikus, 587 ortodox, 103 zsidó, 51 római katolikus és 46 református vallású.
 2002-ben 4582 lakosából 4121 volt román, 304 cigány és 152 magyar nemzetiségű; 4025 ortodox, 111 pünkösdista és 110 református vallású.

Gazdasága 
 Hullámkartongyár
 Nyílászárók, műanyag padlók, szaniterek gyártása
 A község 7822 hektáros mezőgazdasági területéből 4136 ha szántó, 2781 ha legelő és 683 ha kaszáló. Erdeje nincs.

Nevezetességek 
 Ortodox fatemplomát 1806-ban egy szilágynádasdi mester építette és 1808-ban egy alsóegregyi mester festette ki.
 1839-ben itt megtalált gepida fejedelmi sír

Híres emberek 
 Itt született 1914. május 14-én Ștefan Pascu történész.
 Itt született 1900. december 10-én Gspann Károly orvos, orvosi szakíró.
 E településen él családjával Martin Codoba „Florin” (Kodoba Florin, 1977) a Magyarpalatkai Banda cigányprímása.

Képek

Hivatkozások

Források 
 Az Erdély története a két apahidai kincsről

További információk 
 Leletek az első apahidai kincsből 
 Falutérkép

Kolozs megye települései
Kolozs vármegye települései
Apatelek

Apatelek (Mokra, , ) falu Romániában, Arad megyében, Borosjenőtől 5 km-re délre.

Nevének eredete
Neve a magyar Apa személynévből ered (1169: villa Apa), de 1198-ban Macra néven szerepel, melyet a román név őrzött meg. Ez a szláv *mokr (= nedves) szóból származik. Az Apatelek név először 1796-ban jelenik meg.

Története
1214-től szőlőhegyei az aradi káptalan birtokai, majd a Losoncziaké. A település évszázadokig a Mokra-hegy szőlőiről volt híres. Határában feküdt a középkorban Borostelek és Gyarak falu, mindkettőt a török égette fel.

1786-ban görögkatolikus románok és református magyarok lakták. 1798-ban 594 holdnyi úrbéres szőlőjén 323 család gazdálkodott, közülük 201 bebíró.

1800 körül br. Péterffy János békéscsabai szlovákokat telepített be. 1803-ban Atzél István vásárolta meg, aki uradalmat alakított ki köré. 1883-ban az Atzél családtól br. Solymossy László vette meg az uradalmat.

A 19. század végén a szőlők kétharmada már kisbirtokosok tulajdonában volt. A lakosság megélhetését a szőlőmunka, a fuvarozás, a selyemhernyó-tenyésztés, a seprűkötés és a kosárfonás adta. A 22383 holdas Solymossy-uradalomban a bortermelés mellett szarvasmarhát tenyésztettek. Andezitbányája 1893-ban 4284 m³ épület- és 3318 m³ törmelékkövet, kavicsbányája 1801 m³ törmelékkavicsot termelt.

Zaránd vármegyéhez, majd Arad vármegye Borosjenői járásához tartozott.

Lakossága
1900-ban 1267-en lakták, közülük 803 román, 231 szlovák és 225 magyar anyanyelvű; 705 görögkatolikus, 299 evangélikus, 118 római katolikus, 107 ortodox, 21 református és 17 zsidó vallású.
2002-ben 895 lakosából 659 román, 136 cigány, 72 magyar és 22 szlovák nemzetiségű; 708 ortodox, 56 római katolikus, 56 pünkösdista és 40 evangélikus vallású.

Látnivalók
 Az 1636-ban I. Rákóczi György parancsára sziklába vájt, eredetileg hétezer hektoliter bor befogadására alkalmas ún. Rákóczi-pince ma több teremre osztott, kocsival is járható pincekomplexum.
 A Borosjenő felé vezető út mellett áll az 1834-ben, klasszicista stílusban épült Solymossy-kastély. Rossz állapotú; 1957 óta elmegyógyintézet működik benne. Park veszi körül.
 Az evangélikus templom 1783 és 1791 között épült, 1885-ben átépítették. Az ortodox templom 1866-ban épült.

Jegyzetek

További információk
 A falu a "www.virtualarad.net" oldalon 
 A pszichiátria honlapja, képekkel 

Arad megye települései
Arad vármegye települései
Apáca (Brassó megye)

Apáca (románul Apața, németül Geist, latinul Monachalis, szászul Gist) falu Romániában, Brassó megyében.

Fekvése 
Sepsiszentgyörgytől 22 km-re északnyugatra, Brassótól 35 km-re északra, az Olt bal partján fekszik.

Nevének eredete 
Neve egykori kolostorának lakóiról, az apácákról származik.

Története 
1460-ban Apáczija néven említik. A krónika szerint I. Lajos király alapította, mikor Hétfaluba székely határőröket telepített. Várát is ők építették, majd a török időkben megerősítették, valószínűleg a harcok során pusztult el. A falunak már a 14. században volt temploma, amely 1794-ben tűzvészben leégett. 

A falut a 17. században többször pusztította pestis, 1658-ban a tatárok dúlták fel. 1794-ben, 1822-ben és 1866-ban tűzvész sújtotta. 1831-ben kolerajárvány volt. 1802-ben, 1806-ban és 1838-ban földrengés pusztított.

Népesség

1910-ben 1930 lakosából 1561 magyar, 354 román, 11 német volt. 1992-ben társközségeivel együtt 2745 lakosából 1404 magyar, 747 román, 593 cigány és német volt.

2002-ben 2995 lakosából 1220 magyar, 1625 román, 146 cigány, 2 német és 2 orosz volt. 

2011-ben 3169 lakosából 1093 magyar, 1348 román, 545 cigány volt, továbbá 182-en nem nyilatkoztak hovatartozásukról.

2021-ben 3275 lakosából 937 magyar, 1206 román, 805 cigány volt, 2 pedig egyéb nemzetiségűnek vallotta magát, továbbá 325-en nem nyilatkoztak hovatartozásukról. Anyanyelvi szempontból 949 személy magyar anyanyelvűnek, 1995 román anyanyekvűnek és 6 személy cigány anyanyelvűnek vallotta magát, ugyancsak 325-en nem nyilatkoztak.

Látnivalók 
 Várából ma már csak az öregtorony romjai láthatók csekély alapfalmaradványokkal a falu északi részén. Ettől északra régi alapfalak látszanak, a hagyomány szerint erődített kolostor romjai.
 Apácakolostorának csekély maradványai a falu déli végén vannak.
 Mai evangélikus templomát 1804-ben építették.
 A Nagykőpatak völgyében található a korábban Hiúzliknak nevezett, 1974-ben feltárt Apáczai Csere János barlang.
 A Persányi-hegységben található a Tolvajos cseppkőbarlang.

Híres szülöttei 
 Itt született 1625. június 10-én Apáczai Csere János, Erdély nagy pedagógusa, filozófiai író, református teológus. A róla elnevezett utcában álló egyik lakóház falán tábla jelöli a falu nagy szülöttének emlékét.
 Itt született 1893-ban Bartalis János költő.
 Itt született 1940-ben Vogel Sándor történész, szerkesztő.

Jegyzetek

További információk 
 Szász András: Apáca

Brassó megye települései
Brassó vármegye települései
Apáti

Apáti (románul Apateu), falu Romániában, Arad megyében.

Fekvése
Borosjenőtől 22 km-re észak-északnyugatra fekszik.

Története
Apáti Árpád-kori település. Nevét az oklevelek 1219-ben említették először Apati néven. 

1333-ban már templomos helynek írták, lakói magyarok voltak.

1453-ban említették birtokosa nevét is: ekkor a Keczer család birtoka volt, 1497-ben pedig a Micskeiek voltak birtokosai. 

1851-ben báró Ditrich család birtoka. Ekkor 3022 lakosa volt.

1910-ben 2873 lakosából 2658 román és 183 magyar volt. A trianoni békeszerződésig Arad vármegye Borosjenői járásához tartozott. 1992-ben társközségeivel együtt 3960 lakosából 3897 román, 60 cigány és 2 magyar volt.

Nevezetességek
 1437 szeptemberében a Budai Nagy Antal vezette parasztfelkelésben itt aratott győzelmet a parasztsereg a nemesség serege felett.

 Váraskeszi várának maradványai - a falutól délnyugatra.

Jegyzetek

Források
 Fényes Elek: Magyarország leírása
 
 Demény Lajos: Parasztfelkelés Erdélyben 1437–1438. Gondolat.  (1987)  

Arad_megye_települései
Arad_vármegye_települései
Apold

Apold (románul Apold, németül Trappold) falu Romániában Maros megyében, Apold központja. Községközpont, Segesd, Szászdálya és Volkány tartozik hozzá.

Fekvése
Segesvártól 11 km-re délre a Segesd-patak mellett fekszik.

Története
1309-ben Apoldia néven említik először. Az evangélikus templom 1309-ben már biztosan állott. Kapubástyáján 1529-es évszám látható. 1910-ben 1207, többségben német lakosa volt, jelentős román kisebbséggel. A trianoni békeszerződésig Nagy-Küküllő vármegye Segesvári járásához tartozott. 1977 és 1992 között több mint 400 szász lakos hagyta el a falut, helyükre románok települtek. 1992-ben 691 lakosából 548 román, 60 cigány, 42 szász, 41 magyar volt.

Látnivalók
 Szász gótikus erődített evangélikus temploma kis halmon áll. Kettős védőfal övezi, melyet belül kettő, kívül négy torony erősít.

Híres emberek
 Itt született Michael Albert szász költő.

Jegyzetek

További információk
 Képek
 Szász András: Apold

Maros megye települései
Nagy-Küküllő vármegye települései