Bagod

Bagod község Zala vármegyében, a Zalaegerszegi járásban.

Fekvése 
Zalaegerszegtől 5 kilométerre nyugatra, a Zala folyó bal partján fekszik, a 76-os főút mentén. A Zala völgye itt viszonylag keskeny, alig egy kilométer.

Megközelítése 
A határában (a csurgaszi csárdánál) ágazik le a főútból a Zalalövő-Őriszentpéter felé vezető 7411-es út út. A településen áthalad a Zalaegerszeget Őriszentpéterrel és Szlovéniával összekötő , melynek korábban két megállója is volt itt, Bagod megállóhely és Csurgaszi csárda megállóhely, de már csak az előbbi működik. A Csurgaszi csárdai megállóhelyet nyomvonal-korrekció miatt hagyták fel 2009-ben, ott az egykori sínek helyén ma már a Zala-völgyi kerékpárút húzódik. A községbe Zalaegerszegről sűrűn járnak autóbuszok.

Története 
A mai Bagod három község egyesítésével keletkezett. Alsóbagod és Vitenyédszentpál 1944-ben egyesült Bagodvitenyéd néven, ez pedig 1977-ben egyesült Felsőbagoddal és az így létrejött község kapta a Bagod nevet.

Vitenyédszentpál nevének első említése 1247-ből való Wythenyed néven. A 13. században (1260 körül) épült a szentpáli falurész temploma. Kisebb méretű, késő román stílusú, Szent Pál tiszteletére emelt körtemplom. A 14. század elején két Bagodról tudni Alsó-Bagodról (vagy Egyházasbagod) és Felső-Bagodról, amelyek egymással rivalizáltak.

A törökök a településen adót szedtek. Báró gyöngyösi Nagy Ferenc (†1704), Kanizsával szembeni végek főkapitány-helyettese, egerszegi főkapitány, megszerezte az alsó- és felsőbagodi települést (az 1702. január 9.-én készített összeírásban szerepelt mint a két település egyetlen földbirtokosa). Az egyik lánya, báró gyöngyösi Nagy Sára férjhez ment báró kissennyei Sennyey Sándorhoz, aki a két települést örökölte. Az ő gyermekük báró Sennyey Antal (1713-1771), pallini Inkey Petronella (1722-1796) férje. A Bagody familia porcióját örökbe megvévén, báró gyöngyösi Nagy Ferenc egész Bagodot örökének tartotta és malmot is épített. Az egyik lányától váltott ki bizonyos részt nemes Foky János Vas vármegye alispánja, aki onnantól birtokos lett a településen.

Az egyik birtokos nemes Sümeghy Mihály, aki Zala vármegye főjegyzője volt 1716. szeptember 8. és 1727. augusztus 4. között. Felesége, nemes Foky Judit révén lett birtokos, mivel az úrnő az apjától, nemes Foky János (†1729) Vas vármegye alispánjától örökölt birtokot. Fia, nemes Sümeghy Ferenc (1723-c. †1766), táblabíró, Bagodban született, valamint feleségétől, pókafalvi Póka Marianna (1728-1797) úrnőtől született gyermekei is: köztük boldogfai Farkas Jánosné és lovászi és szentmargitai Sümeghy József (1757-1832) királyi tanácsos, zalai alispán.

Az 1768-ban kelt urbárium szerint Alsó-Bagodban 20 hold szántó, 6 szekér rét van. Ekkor 6 földesúr él a faluban: báró kisennyei Sennyeyné, özvegy nemes Sümeghy Ferencné Póka Marianna, özvegy besenyői és velikei Skublics Sándorné lukafalvi Zarka Anna, forintosházi Forintosné és miskei és monostori Thassy László árvái. A reformkorban Skublics Károly helyi középbirtokos felajánlotta 790 műből álló (összesen 1954 kötet) magánkönyvtárát Zala vármegyének.

Boldogfai Farkas Jánosné Sümeghy Judit és öccse, Sümeghy József alispán, jó viszonyt ápoltak, 1806. május 12.-én osztályos megállapodást kötöttek a söjtöri erdő egyenlő részekre osztásával kapcsolatban. Miután 1788-ban boldogfai Farkas Jánosné Sümeghy Judit özvegységre jutott, két pártában maradt leányával, Farkas Judittal (1776-1839) és Farkas Erzsébettel (1785–1857), valamint saját anyjával, özvegy nemes Sümeghy Ferencné pókafalvi Póka Marianna (1728-1797) asszonnyal, és a nőtlen öccsével, ifjabb Sümeghy Ferenncel (1761–1805), az alsóbagodi Sümeghy-kastélyban lakott; Sümeghy József pedig véglegesen Söjtörön telepedett le.

A 19. század elején Farkas János főjegyző és Sümeghy Judit fia, boldogfai Farkas János Nepomuk (1774-1847) táblabíró pénzen vásárolta meg báró Sennyey Károly (1787–1841) császári és királyi kamarástól az alsó- és felsőbagodi, valamint hagyárosi földbirtokait és ott telepedett le családjával. Az ő fia, boldogfai Farkas Imre (1811-1876) főszolgabíró, örökölte meg a bagodi és hagymárosi birtokállományt. Farkas Imre fivére, boldogfai Farkas János (1813–1858), gyámi szolgabíró, pedig birtokot örökölt Zalaboldogfán; Ifjabb Farkas János feleségétől, baranyavári Baranyay Petronella (1822–1892) asszonytól nem született gyermeke.

Farkas Imre feleségül vette a polgári származású Horváth Alojziát (1831–1919), aki korán megözvegyül három fiúgyermekkel hátrahagyva. Özvegy Farkas Imréné Horváth Alojzia ügyes módon gazdálkodott a megörökölt alsó- és felsőbagodi, valamint hagyárosi földbirtokokon, és egyben három fiát kiválóan nevelte fel. Férje halála után családi magánkápolnát építtetett a község temetőjén, és ott temette el az urát. Farkas Imre halála után három fiúgyermeke örökölte meg birtokállományát: boldogfai Farkas József (1857–1951), országgyűlési képviselő a felsőbagodi birtokot és kúriáját örökölte meg; ifjabb boldogfai Farkas Imre (1860–1895) kezébe jutott a hagyárosi földbirtok; az alsóbagodi földeket és a kúriát boldogfai Farkas Gábor (1863–1925) örökölte meg. A nőtlen Farkas Gábor halála után, az alsóbagodi földbirtoka és kúriája következő tulajdonosa, az unokaöccse, boldogfai dr. Farkas Tibor (1883-1940), legitimista politikus, országgyűlési képviselő lett. Farkas József már a politikától és közélettől visszavonultan Zalaegerszegre költözött, a felsőbagodi földbirtokát és kúriáját legidősebb fiára, boldogfai Farkas Kálmán (1880–1944) főszolgabíróra hagyva. Farkas József legkisebb fia, boldogfai Farkas Dénes (1884–1973), Bagodon nem örökölt földet, hanem édesanyja, lovászi és szentmargitai Sümeghy Rozália (1857-1924) öröksége után Söjtörön lett földbirtokos. A nőtlen Farkas Kálmán halála után, unokaöccse, Farkas Ferenc, aki Farkas Dénes fia, rövid ideig lett felsőbagodi földbirtokos, azonban a kommunizmus bejövetelekor minden felsőbagodi ingatlanát elveszített. Farkas Tibor özvegye, pálfiszegi Pálffy Judit (1906–1993) asszony, pedig minden alsóbagodi Farkas-féle ingatlanát elveszítette és gyermekeivel együtt kitelepítették.

A településen a 19. században a nemes Csertán család bírt földet Alsóbagodban. Csertán Károly (1845–1919) alispán 1884-ben elvette Farkas Józsefné Sümeghy Rozáliának a nővérét, lovászi és szentmargithai Sümeghy Magdolna (1855–1929) kisasszonyt. A házasság révén birtokállómánya Alsóbagodban gyarapodott és a régi Sümeghy család barokk kori kastélyát is szerezte meg. Csertán Károly halála után, leánya Csertán Margit (1893–1982) örökölte meg az alsóbagodi birtokot és a Sümeghy-kastélyt (már akkoriban Csertán-kastélyként ismerve) ahol férjével, miskei és monostori dr. Thassy Kristóf (1887-1959), országgyűlési képviselővel lakott. A kommunizmus bejövetele után, az alsóbgaodi ingatlanaitól megfosztották, Thassy Kristófot és Csertán Margitot kitelepítették.

A tanácsrendszerben Bagodvitenyéd majd Bagod a 60-as évektől közös tanácsi székhely volt, melyhez a 80-as években Boncodfölde, Hagyárosbörönd Kávás és Zalaboldogfa tartozott társközségként. A helyiek közül a legtöbben Zalaegerszegen a ruha- illetve tejiparban találnak munkát, helyben gépállomás létesült, a későbbi Mezőgép, illetve Zalagép.

A rendszerváltás után a volt székhelyközségből és a társközségekből megalakultak az önálló önkormányzatok. A megalakulás után létrejött körjegyzőség rövid időn belül megszűnt és így Bagodban 1992-től önálló polgármesteri hivatal működött. 2001-től a település ismét körjegyzőségi székhely, Hagyárosbörönd községgel egy körjegyzőséghez tartozik. A településen polgárőrség működik.

Közélete

Polgármesterei
 1990-1994: Polgár József (SZDSZ-FKgP-KDNP)
 1994-1998: Mogyorósi József (SZDSZ)
 1998-2002: Mogyorósi József (független)
 2002-2006: Mogyorósi József (független)
 2006-2010: Mogyorósi József György (független)
 2010-2014: Mogyorósi József György (független)
 2014-2019: Sipos Ferenc (független)
 2019-től: Sipos Ferenc (független)

Bagodi római katolikus plébánosok
Vive István Mátyás (*1721- † Kiskutas, 1779. július 28.) (1748-tól 1788-ig)
Mikó János (*1754- † Alsóbagod, 1818. január 18.), (1788-tól 1818.-ig)
Joós István, (1818-tól 1828-ig)
Granekker György (*1807- † Alsóbagod, 1854. március 17.), (1828-tól 1854-ig)
Erős István (*1810- †Alsóbagod, 1857. augusztus 24.) , (1854-től 1857-ig)
Sipos József (*Sárvár, 1817. szeptember 25.), (1857-től 1900-ig)
Táncsics József, (1900-től 1910-ig)
Fábián Gábor, (1910-től 1916-ig)
Szilner József, (1916-tól 1930-ig)
Steffanics Elek, (1930-tól 1933-ig)
Bedics Mihály, (1933-tól 1936-ig)
Koósz Vince, (1936-tól 1949-ig)
Koltay Lajos, (1949-től 1981-ig)
Móricz Imre, (1981-től 1986-ig)
Kónya László, (1986-tól 1990-ig)
Farkas Károly, (1990-től)

Látnivalók 

 A Szentpál (Vitenyédszentpál) falurészben 2002-ben helyreállították a műemlék temetőkápolnát, amelynek szentélye a 13. században eredetileg rotundának épült. Ezt 1755-ben kelet felé kibővítették és tornyot építettek rá.
 A Boldogfai Farkas-kúria, amely a település faluháza. Makovecz Imre építész alakította át 1986-ban.

Híres bagodiak 
 Itt született és hunyt el lovászi és szentmargitai Sümeghy József (1757–1832) királyi tanácsos, zalai alispán, bagodi földbirtokos.
 Itt született és hunyt el boldogfai Farkas Imre (1811–1876) hites ügyvéd, főszolgabíró, táblabíró, vármegyei bizottmányi tag,
 Itt élt és hunyt el Csertán Károly (1845–1919), jogász, 20 évig Zala vármegye alispánja, alsóbagodi földbirtokos.
 Itt született boldogfai Farkas József (1857–1951), jogász, felsőbagodi földbirtokos, országgyűlési képviselő.
 Itt született boldogfai Farkas Kálmán (1880–1944) zalai főszolgabíró, felsőbagodi földbirtokos, megyebizottsági tag.
 Itt született boldogfai dr. Farkas Tibor (1883–1940), jogász, politikus, nemzet- és országgyűlési képviselő, alsóbagodi földbirtokos.
 Itt született boldogfai Farkas Dénes (1884–1973), mezőgazdász, politikus, országgyűlési képviselő, söjtöri földbirtokos.

Népesség 
A település népességének változása:

A 2011-es népszámlálás idején a nemzetiségi megoszlás a következő volt: magyar 96,8%, német 1,5% cigány 0,8%. 70,2% római katolikusnak, 1,3% reformátusnak, 0,6% evangélikusnak, 5,2% felekezeten kívülinek vallotta magát.

Képgaléria

Források 
 Gerő László (1984): Magyar műemléki ABC. (Hungarian Architectural Heritage ABC.) Budapest
 Gervers-Molnár Vera (1972): A középkori Magyarország rotundái. (Rotunda in the Medieval Hungary). Akadémiai Kiadó, Budapest
 Káldi Gyula (2002): A Bagodvitenyéd-szentpáli római katolikus temetőkápolna műemléki helyreállítása, illetve néhány adalék annak építéstörténetéhez. Műemlékvédelem, 46. 5. sz. 279-286.

Jegyzetek 

Zala megye települései