alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
I. Mikhaél bizánci császár

I. Mikhaél (, Mikhaél Rangabész, 782 – 844. január 11., uralkodott 811. október 2. – 813. július 11.) a Bizánci Birodalom császára, I. Niképhorosz veje és Sztaurakiosz sógora volt.

Trónra jutása 

Mikhaél atyja, Theophülaktosz Rhangabé az égei-tengeri bizánci flotta főparancsnoka volt, Niképhorosz pedig Prokópia nevű lányát adta hozzá, és kuropalatészi rangra emelte. Apósa halála és sógora bolgárok elleni csatában elszenvedett sérülése után a pátriárka és számos tiszt támogatta trónigényét, de Theophanó császárné is régensi babérokra tört, így a korona átvétele elhúzódott. Mikhaélt végül a nép, a hadsereg, a szenátus és a pátriárka október 2-án császárrá kiáltotta ki a Hippodromban, Sztaurakiosz pedig egy kolostorba vonult meghalni.

Uralkodása 

A képtisztelő Mikhaél uralkodása alatt szakított elődei pénzügyi szigorával és takarékossági intézkedéseivel, és bőséges adományokkal halmozta el az egyházat és híveit. Még a fanatikus, a moikheia-vita kapcsán államhatalomtól elszakadó szerzeteseket (zélóták) is sikerült megbékíteni a 809-es zsinat döntéseinek megváltoztatásával.

Elődjeivel ellentétben Mikhaél nem utasította el Nagy Károly követeit, sőt 812-ben Aachenben még császárnak is elismerte a frank uralkodót – igaz, nem a rómaiak császárának, így a koncepciónak megfelelően továbbra is Bizánc maradt egymaga az Imperium. A barátságos gesztusra egyébként Velence és Isztria elvesztése és a fenyegető balkáni helyzet sarkallta.

A váratlan 811-es győzelmet követően Krum bolgár kán folyton a bizánci területeket dúlta. 812 tavaszán elfoglalta Develtosz erődjét, lakóit deportálta, és megfutamította a többi határváros lakosságát is. Miután a császár habozott elfogadni a bolgár ultimátumot, a kán novemberben elfoglalta Meszembria fekete-tengeri kikötővárosát, ahol óriási arany- és ezüstkészleteket zsákmányolt – jó adag görögtűz-alapanyaggal együtt. Az eset megosztotta az elitet. Mikhaél és I. Niképhorosz pátriárka a kiegyezést, a zélóta Theodór Sztuditész azonban az ellencsapást szorgalmazta. Végül ez utóbbi párt vitte keresztül akaratát.

A csatára júniusban került sor Hadrianopolisz közelében, Verszinikia mellett. A jól szervezett és felszerelt bizánci had sokáig várakozott, hasonlóan a bolgár haderőhöz, mígnem végül Makedónia és Trákia sztratégosza rohamra nem indult. A képrombolást szívügyüknek tekintő anatóliai csapatok azonban ahelyett, hogy utánuk indultak volna, hirtelen megfutamodtak az Anatolikon thema parancsnoka, León vezetésével. A katasztrofális vereség hatására Mikhaél és a képtisztelők helyzete megingott, végül július 11-én León vette át a helyét.

Mikhaél még sokáig élt. Próte szigetére száműzték, ahol szerzetesként halt meg 844. január 11-én. Prokópiától házasságuk alatt legalább 5 gyermeke született. Az egyik fia, Ignátiosz később (847–858, 867–877) konstantinápolyi pátriárka lett.

Források 
Georg Ostrogorsky: A bizánci állam története. Budapest, Osiris, 2003. 

Középkori bizánci császárok
782-ben született személyek
844-ben elhunyt személyek
Pecsenyéd

Pecsenyéd (németül Pöttsching, horvátul Pečva) mezőváros Ausztriában, Burgenland tartományban, a Nagymartoni járásban.

Fekvése 
 Kismartontól 18 km-re délnyugatra fekszik.

Nevének eredete 
Neve a besenyő népnévből alakult át.

Története 
A régészeti leletek tanúsága szerint Pecsenyéd a környék egyik legősibb települése, melynek története a legkorábbi időkig nyúlik vissza. Lahmenwald nevű határrészén az „Avargyűrű” földvár maradványai látszanak. A kétszeres árokkal és 3 m-es földsánccal körülvett földvár délnyugati sarkán egy torony is emelkedett. A vár a magyar határvédelmi rendszer része volt, a 11. században ugyanis besenyő határőröket telepítettek itt le, melyek helyét a tatárjárás után német telepesek foglalták el. Szent Miklós püspök tiszteletére szentelt középkori temploma 1299-ben már állt.

A települést 1265-ben "Bechenev" néven egy adománylevélben említik először. 1325-ben "Beseneu", 1346-ban "Besenew", 1434-ben "Besenew al. nom. Pethynyed" , 1437-ben "Pechyned" alakban szerepel a korabeli forrásokban. Plébánosát 1437-ben említik.

1529-ben és 1532-ben elpusztította a török. Lakói a reformáció hatására 1580-ban evangélikusok lettek. 1641-ben a falu új templomot épített. 1669-ben lakói újra felvették a katolikus vallást, plébániáját ekkor alapították újra. A 17. századtól kegyura az Esterházy család volt. 1683-ban bécsi hadjárata során a török újra elpusztította, leégett a falu temploma is. Mai temploma 1722 és 1728 között épült a lerombolt helyett.

Vályi András szerint " PECSENÉD. Pötsing. Pieczva. Német falu Sopron Vármegyében, földes Ura Hg. Eszterházy Uraság, lakosai katolikusok, fekszik Sopronhoz 2 6/8 mértföldnyire, tágas határbéli földgye 2 nyomásbéli, melly búzát, rozsot, árpát, és zabot terem, szőleje közönséges, réttye tsekély, vagyon savanyú vize is, mellyet Bétsbe szoktak hordani, és az Uraság’ Tisztyeinek számokra épűltt ház egy emeletre; erdővel bővelkedik."

Fényes Elek szerint " Pecsenyéd, németül Pötsching, német falu, Sopron vgyében, Sopronhoz 3 mfd., a német-ujhelyi postautban, Austria határ szélén, 188 házzal, 1300 kath. lak., s paroch. templommal. Van 1969 3/8 hold szántófölde, 579 5/8 h. rétje, 3226 3/8 kapa szőlője, és 825 hold erdeje. Földe igen középszerü; bora savanyu; gyümölcse kevés; erdeje tölgy és fenyő, kevés bikk. Savanyuvizéből Bécsbe is hordanak. F. u. h. Eszterházy."

1910-ben 2009, túlnyomóan német lakosa volt. A trianoni békeszerződésig Sopron vármegye Nagymartoni járásához tartozott.

Nevezetességei 
 Szent Miklós tiszteletére szentelt plébániatemploma 1722 és 1728 között épült az 1683-ban elpusztult templom helyett.
 Savanyúvízforrása messze földön híres volt, egykor Bécsbe is szállítottak belőle. A forrás épülete a 18. - 19. században épült. 1901-ben Savanyúkút néven önálló község lett.

Jegyzetek

Források 
 Juhász László: ''Burgenland – Várvidék' (Bp., 1999)

Külső hivatkozások 
 A pecsenyédi Avargyűrű a magyar várak honlapján
 Magyar katolikus lexikon

Burgenland települései
Burgenlandi horvát közösségek
Sopron vármegye települései
Pinkóc

Pinkóc (,  ) község Ausztriában Burgenland tartományban a Németújvári járásban.

Fekvése 
Németújvártól 15 km-re északra fekszik.

Nevének eredete 
A betelepülő horvátok Pinkovacnak (= Pinka melletti ember) nevezték el. Magyar neve a horvátból való. Eredeti magyar neve Újfalu volt.

Története 
Egykori vaslelőhely volt. Azt, hogy már a vaskorban lakott hely volt bizonyítja az itt talált kelta kincslelet és az, hogy határában vaskori sírhalom van. Eredeti neve Újfalu volt, 1427-ben még "Vyfalu" néven szerepel először oklevélben. 1524-től a Batthyány család birtoka volt, magyar lakossága azonban az 1529-es és 1532 török hadjáratokban elpusztult. Ezután horvátokkal telepítették be, akik Pinkovacnak nevezték el. Az 1576-os urbárium már német nevét "Gyetenpach" (guter bach) alakban említi. A horvát családnevek bizonyítják, hogy a település ekkor már horvát többségű volt de jelentős volt a német kisebbség is. 1576-ban a falu bírája Ruiß, 1588-ban Knor nevezetű volt, a 17. század elején viszont horvát családi nevű bírót választottak. A horvát népesség a mai napig is meghatározó a település életében.

A jobbágyok sanyarú sorsán az 1848-as jobbágyfelszabadítás sem nagyon könnyített. A 19. század vége felé sokan vándoroltak ki a nélkülözések elől Amerikába, de a fő kivándorlási hullám az első világháborút követően indult meg.

Egyházilag a község 1847-ig Pusztaszentmihályhoz tartozott, ezután Újhegy filiája lett. 1968-óta Pinkóc önálló plébánia

Vályi András szerint „PINKÓCZ. Sindenbach, v. Sintebach. Elegyes horvát falu Vas Vármegyében, földes Ura Gróf Batthyáni Uraság, lakosai katolikusok, és másfélék is, fekszik Puszta Sz. Mihálynak szomszédságában, mellynek filiája, határja többnyire hegyes, földgye nem igen termékeny, sem réttyeik, mivel az áradások károsíttyák, szőleji jó borokat teremnek, gyümöltsös kertyei jók, fája mind a’ kétféle, és legelője is van, második osztálybéli.”

Fényes Elek szerint „Pinkócz, Gindenbach, horvát falu, Vas vmegyében, erdős hegyes vidéken, a németujvári uradalomban, 438 kath. lak.”

Vas vármegye monográfiája szerint „Pinkócz, 97 házzal és 725 r. kath. vallású, horvátajkú lakossal. Postája Puszta-Szt-Mihály, távírója Németújvár. Határában vaskori sírhalom van.”

1910-ben 1002 lakosából 852 horvát, 108 magyar, 42 német volt. A trianoni békeszerződésig Vas vármegye Németújvári járásához tartozott. 1921-ben Ausztria Burgenland tartományának része lett. A település infrastruktúrája az 1950-es évektől, különösen az 1960-as években épült ki. Azóta a község képe egyre épül és szépül. 2001-ben 1026 lakosából 820 horvát, 187 német, 14 magyar, 5 egyéb nemzetiségű volt.

Nevezetességei 
 Szent József tiszteletére szentelt római katolikus plébániatemplomát 1930-ban Karl Holey osztrák építész tervei szerint építették. Jellegzetességei három kör alaprajzú tornya, a majolikából készített oltár és keresztút.
 Kastélyát a 19. század végén építették.
 A településen egy modern kápolna is áll.

Jegyzetek

Külső hivatkozások 
 Pinkóc a burgenlandi települések honlapján
 Pinkóc a dél-burgenlandi települések honlapján
 A helyi önkéntes tűzoltóegylet honlapja

Burgenland települései
Vas vármegye települései
Pekelnik

Pekelnik (lengyelül Piekielnik [pʲɛ'kʲɛl'ɲik]) falu Lengyelország déli részén, az egykori Nowy Sącz, a mai Kis-lengyelországi vajdaságban.

Fekvése 
Trsztenától 20 km-re északkeletre, a Fekete-Árvába igyekvő Pekelnik patak mellett fekszik.

Története 
A falu a Magyar Királyság része volt, a 16. században Thurzó Ferenc telepíttette be.

A 18. század végén Vályi András így ír róla: „PEKELNIK. Tót falu Árva Vármegyében, földes Ura a’ Királyi Kamara, lakosai katolikusok, fekszik a’ felső járásban, Jablonkának szomszédságában; határja sovány, tsupán zabot terem, lakosai többnyire gyólts-készítésből élnek; erdeje van.”

Fényes Elek 1851-ben kiadott geográfiai szótárában így ír a faluról: „Pekelnik, tót falu, Árva vmegyében: 1396 kath., 9 zsidó lakossal. Kath. paroch. templom. Harminczad hivatal. Kereskedés gabonával és gyolcscsal. 51 2/3 sessió. F. u. az árvai uradalom. Ut. p. Rosenberg.”

A trianoni diktátumig Árva vármegye Trsztenai járásához tartozott.

Egyike a trianoni békeszerződés aláírása után egy hónappal, a belgiumi Spa-ban tartott diplomáciai konferencia által Lengyelországnak ítélt tizennégy felső-árvai falunak.

Népessége 
1910-ben 1239, túlnyomóan lengyel lakosa volt.

Ma 2100 lakosa van.

Híres emberek 
Itt született 1873-ban Tomcsányi János magyar műfordító, publicista és tanár, aki a két világháború közötti időben a lengyel-magyar kapcsolatok kiemelkedő alakja, az irodalmi Nobel-díjas Władysław Reymont „Parasztok” című regényének fordítója volt.

Látnivalók 
 Jellegzetes árvai faházai közül néhány még látható.
 Római katolikus temploma Szent Jakabnak van szentelve.
 A falutól délre nagyobb tőzeges terület fekszik.

Jegyzetek

További információk 

Kis-lengyelországi vajdaság települései
Árva vármegye települései
Szöveges felhasználói felület

A szöveges felhasználói felület (angolul: Text User Interface, elterjedt rövidítése: TUI) olyan felhasználói felület, ahol a monitoron színes, vagy fekete-fehér rendszer esetén színárnyalatos, szöveges feliratú karaktercellák jelennek meg. Itt a fő beviteli eszköz a billentyűzet, de a kurzor pozicionálásához valamilyen speciális mutatóeszköz (például a TAB billentyű vagy egér) is használható. A kijelzés nagy részben karaktersoros formában történik. Ez a típus nem a képernyő pixel alapú grafikus, hanem a szöveges üzemmódját használja, azonban a kiterjesztett ANSI karakterkészlet kvázigrafikus jelek alkalmazását is lehetővé teszi.

Kapcsolódó szócikkek
 Felhasználói felület
 NCurses

Felhasználói felületek
Perecseny

Perecseny (, ) város Ukrajnában, Kárpátalján, az Ungvári járásban.

Földrajz 
Ungvártól 20 km-re északkeletre, a Turja folyónak az Ungba torkolatánál fekszik.

Történelem 
Az ősi település a középkorban a nevickei és az ungvári vár tartozéka. 1910-ben 2534 lakosából 1447 ruszin, 605 magyar és 179 német volt. A trianoni békeszerződésig Ung vármegye Perecsenyi járásának székhelye volt. Határában márványt és mészkövet bányásznak.

2020-ig a Perecsenyi járás székhelye volt.

Népesség 
6600 lakosú település.

Közlekedés 
A települést érinti a Csap–Ungvár–Szambir–Lviv-vasútvonal.

Látnivalók 
 Egykori református templomának nevezetessége egy Báthory-sírkő, a templom ma már nem működik.
 Barokk temploma 1750-ben épült.

Híres emberek 
 Itt született 1902. március 13-án Ungvári Lajos Kossuth-díjas szobrászművész.

Galéria

Az Ungvári járás települései
Ung vármegye települései
Pereszlő

Pereszlő (1899-ig Priszlop, , ) falu Ukrajnában, Kárpátalján, a Huszti járásban.

Fekvése
Ökörmezőtől 30 km-re északra a Priszlop-patak partján fekszik.

Története
Pereszlő (Priszlop) a Lipcseiek  kenézfalva volt. Nevét 1642-ben említette először oklevél. Ekkor 5 család élt itt. 1671-ben 16 ház állt a településen és ekkor Lipcsei István birtoka volt.

Lakói egykor gabona- és faszállítással keresték kenyerüket.

1910-ben 1391 többségben ruszin lakosa volt, jelentős német kisebbséggel. A trianoni békeszerződésig Máramaros vármegye Ökörmezői járásához tartozott. 

1939-től Nagypriszlop a neve, később Titokvölgyet és Határvölgyet csatolták hozzá.

Népesség 
900 lakosú ruszin falu.

Nevezetességek
 Görögkatolikus fatemplomuk és harangtornyuk - 1795-ben épült Szent Miklósnak szentelve.

Források
 A történelmi Magyarország atlasza és adattára 1914 

A Huszti járás települései
Máramaros vármegye települései
Pisztraháza

Pisztraháza (, ) falu Ukrajnában, Kárpátalja Munkácsi járásában, Munkácstól 15 km-re délkeletre. A település közigazgatásilag Munkács községhez tartozik.

Története
1428-ban Pisztrángfalva néven említik. 1910-ben 730, többségben ruszin lakosa volt, jelentős magyar kisebbséggel. 
A trianoni békeszerződésig Bereg vármegye Munkácsi járásához tartozott. 
Ma 770 görögkatolikus ruszin és ukrán lakosa van, de ennek kb. fele magyar eredetű a családnevek alapján. 1984-ben a Szovjet Hadsereg a Munkács melletti régi Dnyesztr–M ballisztikusrakéta-előrejelző lokátorállomás felváltására egy modernebb, Darjal típusú radart kezdett el építeni a falu közelében. A radarállomás építése ellen a helyi lakosság is tiltakozott. A Szovjetunió összeomlása miatt a radar építését nem fejezték be. Az elkészült építményeket 2003-tól kezdődően lebontották.

Ismert személyek 
 Itt kezdte pályáját tanítóként Demkó Mihály kárpátaljai magyar újságíró, nemzetiségi politikus, miniszteri tanácsos, országgyűlési képviselő (1897−1946)

Hivatkozások 
Pisztraháza az Ukrán legfelsőbb Tanács közigazgatási adatbázisában (ukránul)

A Munkácsi járás települései
Bereg vármegye települései
Gaas

Gaas település Franciaországban, Landes megyében.

Népesség

Jegyzetek

További információk

Landes megye települései
Bottal létrehozott francia település cikkek
Nagyközség (önkormányzati rendszer)

A nagyközség a községek egyik jogi kategóriája Magyarországon. Jellemzően a nagy- és óriásfalvak jogállása.

A Magyarország helyi önkormányzatairól szóló 2011. évi CLXXXIX. törvény 20. § (2) szerint a nagyközségi címet azok a községi önkormányzatok használhatják, amelyek a törvény hatálybalépésekor nagyközségi címmel rendelkeztek, továbbá azok, amelyek területén legalább 3000 lakos él.

Története és jellemzői 

1990 után azon települések képviselő-testületei használhatják a nagyközségi címet, amelyek az új Önkormányzati törvény hatályba lépése előtt a tanácsrendszerben nagyközségi tanácsok voltak, továbbá azok is, amelyek területén legalább ötezer lakos él.

Ez a szabályozás azonban egyik kritérium tekintetében sem egyértelmű. Egyrészt nem teszi világossá, hogy a korábbi nagyközségi közös tanácsok községei közül csak a székhely, vagy valamennyi társközség jogosult-e a cím használatára, esetleg egyikük sem. Így a jelenleg nyilvántartott nagyközségek között van olyan, amely 1990-ben nagyközségi közös tanács nem székhely társközsége volt, viszont több olyan község nem használja a nagyközségi címet, amely 1990-ben nagyközségi közös tanács székhelye volt és önálló jegyzőt tart. Másrészt a képviselő-testület hatáskörébe utalja az 5000 fős népességi küszöb elérésének megállapítását.

Az Önkormányzati törvény 1994-es módosítása további feltételhez kötötte a nagyközségi cím használatát. Eszerint ha a körjegyzőség székhelye nagyközség, a körjegyzői feladatokat a nagyközségi jegyző a polgármesteri hivatal bevonásával látja el. Ez azt jelenti, hogy ha egy nagyközség más községekkel körjegyzőségbe lép és nem tud megfelelni e szabálynak, akkor megszűnik a joga a cím használatára.

A nagyközségekről az önkormányzatok ügyeiért felelős minisztérium nyilvántartást vezet és a Központi Statisztikai Hivatal a Magyar Köztársaság Helységnévkönyvében közreadja azt.

Magyarországon 2010. január 1-jén 119 nagyközség volt, ahol összesen 463 ezer ember élt. A nagyközségek száma 1990-hez képest elsősorban a várossá nyilvánítások nagy száma (1990 és 2010 között 164) miatt csökkent. 2013. július 15-én a 119 nagyközségből 14-et (4 községgel együtt) várossá nyilvánítottak.

Kapcsolódó szócikkek 

Magyarország nagyközségeinek listája

További információk 

A Magyar Köztársaság Helységnévkönyve 2010. január 1. 

Magyarország közigazgatása
Gazdasági rendszer

A társadalmak gazdasági rendszerekbe szerveződnek az alapján, hogy hányféle módon lehet megválaszolni a mit?, hogyan?, és kinek? kérdését. A közgazdaság pedig tanulmányozza a különféle gazdasági mechanizmusokat, módszereket, melyeket a társadalmak a szűkös erőforrások elosztására használnak.

Az elméleti gazdaságtan alapvetően két eltérő gazdaságszervezési módszert különböztet meg egymástól: piacgazdaság, ahol az egyének és a vállalkozások hozzák meg a döntéseket; valamint az utasításos gazdaság, ahol a hierarchia csúcsán a kormányzat döntései állnak.

Tiszta piacgazdaság 
A piacgazdaságban (market economy) az egyének és a magántulajdonban levő vállalatok hozzák meg a termelést és a fogyasztást érintő döntéseket. A leggyakoribb tulajdonforma a magántulajdon. A vállalatok a legnagyobb nyereséget, profitot hozó fogyasztási cikkeket részesítik előnyben, ezen áruk előállításához költségminimalizáló stratégiát követnek. Az egyének a munkával megkeresett munkabérüket, illetve a különböző tulajdonokból származó jövedelmeiket költhetik el, s ezzel döntenek a fogyasztásról. Végeredményben a vállalatok kínálatának és a háztartások keresletének kölcsönhatása határozza meg a piacon értékesített termékek árát és az eladott mennyiséget.

A piacgazdaság szélsőséges formáját laissez-faire gazdaságnak nevezik.

Utasításos gazdaság 

Az utasításos gazdaságban (command economy) a kormányzat hozza meg az összes fontos döntést a termelésről, elosztásról (a mit, hogyan, és kinek kérdésekkel kapcsolatos döntések alapvetően állami előírások formáját öltik). A legfőbb termelési tényezők (föld, tőke) állami tulajdont képeznek.

A tiszta központi gazdaság a piacgazdasággal szemben nem képest nem ösztönöz hatékonyságra, ellenben képes kezelni a piac által figyelembe nem vett negatív jelenségeket (recessziók, válságok, munkanélküliség, externliák...).

Vegyes gazdaság 
A mai modern gazdaságokat vegyes gazdaság (mixed economy) jellemzi. Ezek elsődleges szabályozó mechanizmusa a piaci árrendszer, azonban ezt kiegészítik az állami beavatkozások (adóztatás, transzferek, monetáris szabályozás) a piaci kudarcok korrigálása, elkerülése érdekében.

Gazdasági rendszerek listája 

Az alábbi etimológiai lista ábécé-sorrendben felsorolja a lehetséges gazdasági rendszereket anélkül, hogy kísérletet tenne a hierarchizálásra. Ha egy adott rendszernek több neve van, a többi is megtalálható mellette.

 Anarchizmus
 Anarcho-kapitalizmus
 Anarchokommunizmus ismert még Liberális szocializmus, Liberális kommunizmus és Baloldali anarchizmus néven
 Autokrácia
 Buddhista gazdaság
Csere gazdaság
 Feudalizmus
 Gandhi gazdaság
 Hagyományos gazdaság
 Hiánygazdaság
 Hidraulikus despotizmus
 Kapitalizmus 
 Kolonializmus
 Kommunizmus
 Koordinátorizmus
 Létfenntartó gazdaság 
 Merkantilizmus
 Neokolonializmus
 Piaci szocializmus ismert még Szocialista piacgazdaság néven
 Ökokapitalizmus
 Öngazdálkodás
 Részvételi gazdaság
 Szociális piacgazdaság 
 Szocializmus
 Szintetikus gazdaság
 Tervutasításos gazdaság ismert még Tervgazdaság néven
 Testületi kapitalizmus
 Turbo kapitalizmus
 Új gazdaság
 Vegyes gazdaság

Jegyzetek
Társadalmi struktúra

Társadalmi struktúra (vagy ahogy még említeni szokták: társadalmi rend, társadalmi rendszer) egy olyan rendszer, amelyben emberek különböző személyes kapcsolatokkal kialakult mintázatok alapján társadalomba szerveződnek.

A társadalmi struktúra egy elv, amellyel funkciók, jelentések és célok alapján csoportosítható a társadalom. A család, a vallás, a jog, a gazdaság, és a csoport mind társadalmi struktúrák, amelyeket a társadalmi rétegződés ír le egy olyan elv alapján, hogy minden társadalom rétegekre bomlik társadalmi különbözőségek szerint, mint például rassz, osztály, nem.

A társadalmi struktúra a társadalom működésének szükségletei szerint formálódik különböző nagy csoportokból, úgy is mint foglalkoztatottak, vezetők, tudósok, katonák stb., illetve ezen csoportok közötti konfliktusokból (például pártok versengése, vagy az elit és a tömegek versengése.)

A társadalmi struktúrát a gazdasági rendszer, a jogrendszer, a politikai rendszer és a kultúra tölti fel tartalommal.

Társadalmi rend és fenntarthatóság
A klímaváltozás globális, nemzeti és helyi szinten is befolyásolhatja az adott társadalmi struktúra fenntartásának feltételeit.

Jegyzetek

Tarsadalmi str
Pandóra (Epimétheusz felesége)

Pandóra (görögül: Πανδώρα) a görög mitológia szerint az első (földi, vagyis halandó) nő, akit istenek teremtettek.

Hésziodosz szerint Héphaisztosz és Pallasz Athéné teremtették Zeusz útmutatásai alapján, de minden isten adott valamilyen egyedi ajándékot a létrehozásához, vagy a teremtménynek. Más mitológiai változatban Zeusz utasította Héphaisztoszt, hogy nedves földből (agyagból) gyúrjon egy lényt, aki büntetésére lesz az emberiségnek Prométheusz árulásáért, aki ellopta az istenek tűzét és azt az embereknek adta; ehhez a bosszúhoz az összes isten csatlakozott, felajánlva a születendő lénynek egy-egy "csábító ajándékot". Zeusz Pandórát használta fel a bosszúra. Magát Prométheuszt a tettéért azzal büntette, hogy egy sziklához láncoltatta, ahol egy sas minden nap lakmározott a májából.

Nevének eredete
Neve, a (görög Πανδώρα, azaz „csupa ajándék”. A szóösszetétel a πᾶν (pan): „minden” és a δῶρον (dóron) „jutalom”, „ajándék” szavakból ered; a jelentése pedig „a mindennel felruházott”, „a mindennel megáldott”, vagy „az összes adományt birtokló” is lehet. A Pandóra mitológia az isteni igazságosság kérdéskör korai felvetése, melyben arra keresik a választ az emberek, miért is létezik a gonosz a földön.

Története
Zeusz féltékenyen látta, hogy a tűz a halandók birtokába került. Haragosan megfenyegette Prométheuszt:

Így büntette meg Zeusz az embereket, amiért elfogadták a tüzet Prométheusz kezéből.

Epimétheusz és Pandóra lánya volt Pürrha, az emberiség ősanyja az özönvíz után, egyes mítoszváltozatokban Deukalión és Pürrha egyik gyermekét is Pandórának nevezték el nagyanyja után.

Források

 GÖRÖG REGÉK ÉS MONDÁK Trencsényi-Waldapfel Imre Kilencedik kiadás

Kapcsolódó szócikkek 
 Édenkert
 Prométheusz
 Deukalión és Pürrha

Görög mitológiai alakok
Deukalión és Pürrha

Deukalión (Δευκαλίων) és Pürrha (Πύρρα) a görög mitológia özönvíz-történetének főszereplői, akik újra benépesítették a földet.

Az özönvíz előtti aranykornak Árkádia földjén Zeusz akkor vetett véget, mikor Lükaón király megsértette az istenek királyát azzal, hogy egy kisfiút áldozott fel neki. Az istenek tiltották az emberáldozatot, Zeusz büntetésül farkassá változtatta Lükaónt. Ezután meglátogatta Lükaón ötven fiát, akik saját testvérüket, Nüktimoszt főzték meg neki. Zeusz haragra gerjedt és özönvizet bocsátott a földre.

Deukalión Prométheusz fia volt, Pürrha pedig Prométheusz testvérének, Epimétheusznak és az első asszonynak, Pandórának a lánya. Az özönvíz előtt Prométheusz utasította őket, hogy építsenek hajót, hogy megmeneküljenek. Mikor kilenc nap után a folyók visszatértek medrükbe és az özönvíz véget ért, egyedül ők ketten voltak életben. Hajójuk kikötött a Parnasszosz hegyén (más változatok szerint az Etnán vagy az Athosz-hegyen.)

Miután hálaáldozatot mutatott be Zeusznak, Deukalión kikérte Themisz orákuluma véleményét arról, hogyan népesítsék be újra a földet. A jóslat úgy szólt, hogy dobálják anyjuk csontjait a háta mögé. Megértették, hogy anya alatt a földanyát, Gaiát kell érteni, akinek csontjai a kövek. A hátuk mögé dobált kövekből emberek lettek; Deukaliónéiból férfiak, Pürrháéból nők. A mítosz szerint ezért hívják az embereket görögül laoinak (a laasz, azaz „kő” szóból.)

Deukaliónnak és Pürrhának legalább két gyermeke volt, Hellén és Prótogeneia. Más változatok szerint több más is volt, többek közt Amphiktüón és Pandóra.

Deukalión és Pürrha története párhuzamot mutat más mitológiák özönvíz-történeteivel.

Leszármazottaik 
<center>

{{családfa | | | | | | | |`| ARN | | | | |`| PER |ARN=Arné|PER=Peiszidiké}}

</center>

Források
 Apollodórosz: Mitológia.'' Budapest: Európa. 1977
  Online elérés

Görög mitológiai alakok
Hármasfalu (Ausztria)

Hármasfalu (korábbi nevén Podgoria, , ) Bándol településrésze, egykor önálló község Ausztriában, Burgenland tartomány Felsőőri járásában.

Fekvése 
Rohonctól 16 km-re nyugatra a Kőszegi-hegység déli oldalán fekszik.

Nevének eredete 
Régebbi neve a szláv podgorje ('hegyalja') szóból származik, az újabb pedig arra utal, hogy három korábbi falu összeolvadásával jött létre.

Története 
A falu Alsó- és Felsőpodgoria, valamint Parapaticshegy egyesüléséből jött létre. 1906-ban a Podgoria nevet Hármasfalura magyarosították. Alsópodgoriát (Bošnjak Brig) a 17. században a környező falvakból betelepülő horvát telepesek alapították. Korábban csak a Geiger család lakta, innen származik német Geigermeierhof neve. A hegyek alatti Felsőpodgoria (Unterwald, Malo Podgorje) lakosait 1517 és 1547 között az Erdődy család telepítette be Boszniából. Parapaticshegyet (Parapatić Brig) a 16. század második felében a környékről betelepült horvátok alapították, nevét korábbi birtokosáról kapta. A 20. század elején Bándoltelepnek is nevezték.

Vályi András szerint " PODGORIA. Horvát falu Vas Vármegyében, földes Ura Gróf Erdődy Uraság, lakosai katolikusok, fekszik Bándolynak szomszédságában, mellynek filiája, határja középszerű."

Fényes Elek szerint " Alsó- és Felső-Podgorje, két egyesitett horvát falu, Vas vmegyében, a vörösvári uradalomban, 128 kath. lak."

Vas vármegye monográfiája szerint "Podgoria házainak száma 55, lélekszám 367, lakosai horvát- és német-ajkúak, vallásuk r. kath. Postája Bándoly, távírója Rohoncz."

"PARAPATICS. Falu Vas Vármegyében, földes Ura Gróf Erdődy Uraság, lakosai külömbfélék, fekszik Bándolynak szomszédságában, mellynek filiája, határja is hozzá hasonlító."

1910-ben 324, többségben horvát lakosa volt, jelentős német kisebbséggel. A trianoni békeszerződésig Vas vármegye Kőszegi járásához tartozott. 1921-ben Ausztria Burgenland tartományához csatolták. 1971-ben Bándol része lett.

Külső hivatkozások 
 Felsőpodgoria a dél-burgenlandi települések honlapján
 Alsópodgoria a dél-burgenlandi települések honlapján
 Parapaticshegy a dél-burgenlandi települések honlapján

Jegyzetek 

Harmasfalu
Vas vármegye települései
Pittsburghi Szimfonikus Zenekar

A Pittsburghi Szimfonikus Zenekar egyike az Egyesült Államok legismertebb zenekarainak.

Története
A zenekart 1895-ben alapította a Pittsburghi Művészeti Társaság a pennsylvaniai Pittsburghben és az ezt követő évben adta első koncertjét. Első karmestere Frederic Archer volt, aki több, a Bostoni Szimfonikus Zenekarból érkező zenésszel erősítette az új együttest.

Archert 1898-ban Victor Herbert váltotta, az ő helyére 1904-ben Emil Paur érkezett. A zenekar ezekben a korai években számos híres vendégkarmestert vonzott, mint Edward Elgar vagy Richard Strauss, de 1910-ben pénzügyi nehézségek miatt feloszlatták.

Csak 1926-ban alakult meg újra, tagjai a próbákért nem kaptak fizetést és mindegyikük adományokkal is hozzájárult a következő év előadásainak létrejöttéhez. A zenekar vezetője, Elias Breeskin ezekben az években egyben karmestere is volt. 1930-ban ezt a szerepet átvette tőle Antonio Modarelli. 1937-től a karmesteri pálca Otto Klemperer kezébe került, aki feladatul kapta a zenekar átszervezését is. Vezetésével az együttes hamarosan nemzetközi színvonalúvá vált.

Azóta folyamatosan léteznek és koncerteznek, zenei igazgatóként Reiner Frigyes (1938–1948), William Steinberg (1952–76), André Previn (1976–1985) és Lorin Maazel (1986–96) dolgozott velük, 1996 óta pedig Mariss Jansons tölti be ezt a pozíciót.

A zenekar első éveiben a Carnegie Hallban koncertezett, majd a Syria Mosque következett (ez ma sajnos parkolóház). 1971-ben költöztek a Heinz Hallba, amelyet Henry J. Heinz, a H J Heinz Company elnöke alapított.

2004-ben, első amerikai zenekarként a Pittsburghi Szimfonikusok koncertet adtak II. János Pál pápának. Az előadásban szerepelt Mahler II. szimfóniája, és különleges módon a pápa személyesen kért tőlük ráadást.

Vendég karmesterek 
A zenekar megalakulásától jelentős vendégkar mesterekkel koncertezett, köztük Edward Elgar, Richard Strauss, Leopold Stokowski, Leonard Bernstein, Erich Leinsdorf, Charles Munch, Paul Paray, és Victor de Sabata.

Vezető karmesterek 
  Frederic Archer (1896–1898)
  Victor Herbert (1898–1904)
  Emil Paur (1904–1910)
1910 és 1926 között a zenekar nem működött
  Antonio Modarelli (1930–1937)
  Reiner Frigyes (1938–1948)
  William Steinberg (1952–1976)
  André Previn (1976–1984)
  Lorin Maazel (1988–1996)
  Mariss Jansons (1996–2004)
  Sir Andrew Davis (2005–2008)
  Manfred Honeck  (2009-

További információk 
 Hivatalos oldal 

Szimfonikus zenekarok
Pittsburgh
Pennsylvania zenei élete
Rábort

Rábort (németül Rauchwart im Burgenland) község Ausztriában Burgenland (magyarul Felsőőrvidék) tartományban a Németújvári járásban.

Fekvése 
Németújvártól 12 km-re északnyugatra, a Strém bal partján fekszik.

Története 
Eredetileg Őr volt a neve, és határőrtelepülés volt. Később németek települtek ide és ekkor ennek fordítása Wart lett a neve, amely elé jelzőként a rauch (= füst) került, annak jeleként, hogy az őrök füstjelzéseket adtak egymásnak. Mai magyar neve a németből lett. Egykor vaslelőhely volt. 1600-ban "Ewr" alakban említik először, német neve 1676-ban bukkan fel az írott forrásokban. A Batthyány család birtoka volt, Németújvár uradalmához tartozott.

Vályi András szerint " RAUBART. Német falu Vas Vármegyében, földes Ura Gróf Batthyáni Uraság, lakosai katolikusok, fekszik Puszta Sz. Mihályhoz nem meszsze, mellynek filiája; földgye termékeny, legelője elég, fája van mind a’ kétféle, réttyei jók, de néha az áradások károsíttyák; szőlőhegye, és gyümöltsös kertyei is vannak, Stájer-Ország mellett fekszik, a’ hol keresetre módgyok van, első osztálybéli."

Fényes Elek szerint " Rauchwart, német falu, Vas vmegyében, a németujvári uradalomban, 618 kath. lak. Földe nehéz mivelésü; szőlője és gyümölcs kertjei vannak."

Vas vármegye monográfiája szerint " Rábort, 134 házzal és 886 r. kath. és ág. ev. vallású, németajkú lakossal. Postája Puszta-Szent-Mihály, távírója Német-Ujvár. Birtokosok a Batthyányak."

1910-ben 1031 lakosából 973 német, 51 magyar, 7 egyéb nemzetiségű volt. A trianoni békeszerződésig Vas vármegye Németújvári járásához tartozott. 1921-ben Ausztria Burgenland tartományának része lett. 2001-ben 464 lakosa volt, melyből 455 német, 2 magyar, 7 egyéb nemzetiségű volt.

Nevezetességei 
 Szent István tiszteletére szentelt római katolikus temploma Pusztaszentmihály filiája.
 Határában fürdésre is alkalmas tó található, melyhez kemping és sportpályák tartoznak.

Külső hivatkozások 
 Hivatalos oldal
 Rábort a dél-burgenlandi települések honlapján
 Rábort az Osztrák Statisztikai Hivatal honlapján
 Geomix.at

Jegyzetek 

Burgenland települései
Vas vármegye települései
Julianna

A Julianna női név a Juliánusz férfinév női párja. 


Rokon nevek
 Juliána: a Julianna névnek a latin eredetihez közelebb álló alakja. 
 Julinka: a Julianna magyar becenevéből önállósult. 
 Juliska: a Julianna magyar becenevéből önállósult. 
 Liána: a Julianna önállósult beceneve. 
 Uljána: a Julianna orosz változata. 
Lilla, Júlia, Julietta, Julitta, Julilla, Zsüliett

Gyakorisága
Az 1990-es években a Julianna ritka, a Liána igen ritka, a Juliána, Julinka, Juliska és az Uljána szórványos név volt, a 2000-es évek elején nem szerepelnek a 100 leggyakoribb női név között.

A KEKKH adatai alapján a teljes népességre vonatkozóan a Julianna 1998-ban a 8., 2001-től a 2010-es évek elejéig a 9., napjainkban a 14. leggyakoribb női név, a többi nem szerepel az első százban.

Névnapok
Julianna, Julinka, Juliska, Juliána
 február 16. 
 április 5. 
 május 14. 
 május 22. 
 június 19. 
Liána:
 június 19.
Uljána
 május 22.

Híres Juliannák, Juliánák, Julinkák, Juliskák, Liánák és Uljánák

 Arany Julianna, Arany János és Ercsey Julianna lánya
 Csapó Julianna tanár, könyvtáros, irodalomtörténész
 Ercsey Julianna, Arany János felesége
 Fábián Juliánna író, újságíró
 Festetics Julianna grófnő, múzeumalapító, Széchényi Ferenc felesége, Széchenyi István anyja
 Géczy Julianna a „lőcsei fehér asszony”
 Kiss Julianna válogatott labdarúgó
 Lisziewicz Julianna biológus, vegyész

 Németh Pálné Parragh Julianna himzőasszony
 Rákóczi Julianna, II. Rákóczi Ferenc nővére
 Szabados Julianna újságíró
 Szajlai Julianna válogatott labdarúgó
 Vajda Julianna, Csokonai szerelme
 Vári Juliánna festőművész
 Zsigray Julianna írónő, költőnő

Külföldiek 

 Juliana Bernes angol heraldikai, solymászati, vadászati író
 Juliana Fabritius-Dancu erdélyi szász festő, néprajzkutató, művészettörténész
 Juliana Leonyigyivna Fedak ukrán teniszező
 Julianna Margulies amerikai színésznő

 Julianna Rose Mauriello amerikai színésznő, énekes, táncos
 Julianne Moore amerikai színésznő
 Norwichi Julianna, angol középkori misztikus
 Juliana Pasha albán énekesnő

Uralkodók
 Julianna holland királynő

Jegyzetek

Magyar keresztnevek (J)
Női keresztnevek (J)
Latin eredetű magyar női keresztnevek
Récény

Récény (németül Ritzing, horvátul Ricinja) község Ausztriában, Burgenland tartományban, a Felsőpulyai járásban.

Fekvése 
Felsőpulyától 18 km-re északra, Brennbergbányától 1 km-re délnyugatra, a Soproni-hegység déli lábánál fekszik.

Népessége

Nevének eredete 
Neve a német Ritzo személynév -ing képzős származéka. Magyar neve a németből való.

Története 
1229-ben említik először. Egykori vaslelőhely, Lánzsér várához tartozott. 1424-től a Garai család birtoka, 1425-ben "Poss. Ryczyngh" alakban szerepel egy oklevélben. Római katolikus temploma román kori eredetű, a 15. században, majd 1640 és 1647 között átépítették.

Vályi András szerint " RICZING. Német falu Sopron Várm., földes Ura Hg. Eszterházy Uraság; lakosai katolikusok, fekszik Haratsonynak szomszédságában, Sopronhoz 1 6/8 mértföldnyire; hegyes határja 2 nyomásbéli, leginkább rozsot, búzát, árpát, zabot, ’s a’ pohánkát is megtermi; szőleje, réttye tsekély, erdeje elég vagyon."

Fényes Elek szerint " Riczing, német falu, Sopron vmegyében, Sopronhoz 1 1/2 mfd., dombon, 848 kath. paroch. templommal. Határa hegyes völgyes és sovány. Majorsági birtoka nem tudatik; a lakosság bir 791 hold szántóföldet, és 182 hold rétet. Van két patakja. Tulajdonos h. Eszterházy Pál."

1910-ben 1434, túlnyomórészt német lakosa volt. A trianoni békeszerződésig Sopron vármegye Soproni járásához tartozott.

Nevezetességei 
 Szent Jakab apostol tiszteletére szentelt római katolikus temploma 13. századi román kori eredetű, a 15. században gótikus, majd 1640 és 1647 között barokk stílusban építették át. A román kori részletek maradtak fenn a hajó északi falának kváder falazatában. Gótikus a szentély és a hajó egy része. A kősisakos négyzetes barokk torony és a főoltár 17. századi. Lőréses védőfallal körülvett ősi temető övezi. A templom előtt az udvaron 1705-ben készített kereszt áll Mária és Szent János apostol mellékalakjával.
 A falu felső részén álló Szent Rozália kápolna 1732-ben épült, oromzatán Madonna-szobor áll. Berendezése barokk.
 Az iskola mellett álló Mária-oszlop a 18. században épült, tetején Immaculata-szobor áll, mellékalakjai Szent Sebestyén és Szent Rókus.
 Ilona akna (Helenenschacht) ma Récény településrésze. A 19. század közepén nyitották, barnaszenet bányásztak. 1895 és 1902 között népiskola is működött itt. A Trianoni békeszerződést követően meghúzott államhatár 1922-ben elvágta Brennbergbányától. A bányát véglegesen 1952-ben hagyták fel. Ma környéke szép és csendes erdővel borított táj távol a világ zajától. (Mióta Magyarország csatlakozott a schengeni övezethez, Brennbergbánya és Újhermes felől is elérhető kiépített műúton.)
 A récényi tófürdő egy fürdésre is alkalmas pihenőhely.

Külső hivatkozások 
 Hivatalos oldal 
 Récény az Osztrák Statisztikai Hivatal honlapján
 Magyar katolikus lexikon
 Récény temploma a magyar várak honlapján
 A récényi önkéntes tűzoltóegylet honlapja
 Geomix.at

Jegyzetek 

Receny
Sopron vármegye települései
Rendek

Rendek (németül Liebing) Répcekethely része, egykor önálló község Ausztriában Burgenland tartományban a Felsőpulyai járásban.

Fekvése 
A Kőszegtől 6 km-re északnyugatra, Lékátó 7 km-re keletre, a Gyöngyös patak völgyében fekszik.

Nevének eredete 
A 10. században a vaskohászat elsődleges műveletét szlávul rednek-nek nevezett vasasok végezték, a falu az ő településük volt.

Története 
Nevének tanúsága szerint területén ősidők óta vaskohók működtek, ahol a környező területeket bányászott vasércet dolgozták fel. A mai települést 1390-ben "Lennek" alakban említik először abban az oklevélben, melyben Luxemburgi Zsigmond király a lékai váruradalmat a Kanizsai családnak adja. 1397-ben "Alsó Lennyk", 1411-ben "Inferior Lybnyk", 1492-ben "Rennek", 1519-ben "Rednegh" alakban szerepel a korabeli forrásokban. Léka várának uradalmához tartozott. 1529-ben és 1532-ben elpusztította a török, de újjáépítették.

Vályi András szerint " RENDEK LIBING. Német falu Vas Vármegyében, földes Ura H. Eszterházy Uraság, lakosai katolikusok, és másfélék is, fekszik Rattersdorfnak szomszédságában, mellynek filiája; határja hegyes, fája van, legelője elég, réttyei néhol tsekélyek, mivel az áradások járják."

Fényes Elek szerint " Liebing, német falu, Vas vármegyében, Sopron vármegye szélén: 308 kath. lak., bortermesztéssel. F. u. h. Eszterházy. Ut. posta Kőszeg."

Vas vármegye monográfiája szerint "Rendek, régi község, mely már a XIV. századbeli okiratokban szerepel. Van 48 háza és 273 németajkú r. kath. és ág. ev. lakosa. Postája helyben van, távírója Kőszeg. A község a Gyöngyös patak mellett, a Kőszegtől Aspang felé tervezett vasútvonal mentén fekszik."

1910-ben 310, többségben német lakosa volt, jelentős cigány kisebbséggel. A trianoni békeszerződésig Vas vármegye Kőszegi járásához tartozott.
A község településcsere révén került Rőtfalva mellett Ólmod és Szentpéterfa ellenében osztrák uralom alá 1923-ban (ld. még soproni népszavazás/További területváltozások a soproni siker nyomán). Mára a szomszédos Rőtfalvával teljesen egybeépült.

Nevezetességei 
Római katolikus temploma 1762-ben épült. Ausztria legvastagabb szelíd gesztenyefája Mária Terézia idejéből való - amely a településtől nyugatra található - átmérőjét 10 m-re, korát 350 évre becsülik.

Külső hivatkozások 
Répcekethely hivatalos oldala

Jegyzetek 

Burgenland települései
Vas vármegye települései
Júlia

A Júlia A Júlia név a Latin eredetű Julianus névből alakult, jelen alakjában a Gyula és a  Júliusz férfinevek női párja. Jelentése: Ragyogó,  Júliusz nemzetséghez tartozó. 


Rokon nevek

 Julietta: a Júlia francia és olasz kicsinyítőképzős, magyaros ejtésű alakja. 
 Julilla: A Júlia latin kicsinyítőképzős formája. 
 Julitta: a Júlia önállósult beceneve. 
 Zsüliett: a Júlia francia eredetű, kicsinyítőképzős alakja.

Juliána, Julianna, Julinka, Juliska, Lili, Lia, Lilla

Gyakorisága
Az 1990-es években a Júlia ritka, a Julietta igen ritka, a Julilla, Julitta és Zsüliett szórványos név, a 2000-es évek elején a Júlia az 50-81. leggyakoribb női név, a többi nem szerepel a 100 leggyakoribb női név között.

Névnapok
Júlia, Julilla:
 április 8. 
 május 22. 
 július 21. 
Julietta, Julitta:
 július 30. 
Zsüliett:
 április 8. 
 május 22. 
 július 21. 
 július 30.

Híres Júliák, Julillák, Julietták, Julitták és Zsüliettek
 Básti Juli színésznő
 Bereczky Júlia színésznő
 Billiart Szent Júlia
 Czegléd Júlia keramikus iparművész
 Csiki Júlia táncművész
 Déry Júlia írónő
 Ferenczy Júlia festőművész
 Hamari Júlia opera-énekesnő
 Julie Andrews színésznő
 Julie Coin francia teniszezőnő
 Julie Christie színésznő
 Julie Ditty amerikai teniszezőnő
 Julie Garwood amerikai romantikus írónő
 Julie Gonzalo argentin teniszező
 Julia Görges német teniszező
 Juliette Binoche francia színésznő
 Juliette Gréco francia énekesnő
 Julie Halard-Decugis francia teniszező
 Julie McNiven amerikai színésznő
 Julija Olegovna Volkova énekesnő, a T.A.T.u egyik tagja
 Julia Roberts amerikai filmszínésznő
 Julia Stiles amerikai színésznő
 Julija Vakulenko ukrán születésű spanyol teniszező
 Julija Volodimirivna Timosenko ukrán politikusnő
 Julie Walters angol színésznő
 Király Júlia közgazdász
 Kudlik Júlia bemondónő, műsorvezető
 Orosz Júlia opera-énekesnő
 Osváth Júlia opera-énekesnő
 Sebestyén Júlia műkorcsolyázó
 Szendrey Júlia költő, Petőfi Sándor felesége
 Várady Júlia énekesnő
 Szász Júlia színésznő
 Demeter Júlia színésznő
 Júlia Babo portugál énekesnő

Jegyzetek

Magyar keresztnevek (J)
Női keresztnevek (J)
Latin eredetű magyar női keresztnevek

it:Giulia
Rumpód

Rumpód (németül Rumpersdorf, horvátul Rupišće) Bándol településrésze Ausztriában Burgenland tartományban a Felsőőri járásban.

Fekvése 
Felsőőrtől 13 km-re északkeletre a Rumpód-patak partján fekszik.

Története 
A falu ősi település, egyesek szerint azonos a 860-ban említett "Kumpelsdorf"fal. Neve személynévi eredetű, a német Rumpold névből származik aki első birtokosa lehetett. A vörösvári uradalomhoz tartozott. A Németújváriak, majd a 16. századtól az Erdődyek birtoka. 1532-ben a török ezt is elpusztította, utána horvátokat és Fiume környéki olaszokat telepítettek ide. 1563-ban még kápolna állt itt, melyet 1693-ban bővítettek, majd 1772-ben átépítettek és toronnyal bővítettek. A templomot Szent Péter és Pál apostolok tiszteletére szentelték fel, Bándol filiája.

Vályi András szerint " RUMPOD. Rumperdorf. Horvát falu Vas Várm. földes Ura Gr. Erdődy Uraság, lakosai katolikusok, fekszik Bándolyhoz nem meszsze, és annak filiája, földgye sovány, vagyonnyai kevesek."

Fényes Elek szerint " Rumpód, Rumpelsdorf, horvát falu, Vas vgyében, a vörösvári uradalomban, 180 kath. lak."

Vas vármegye monográfiája szerint " Rumpód, 34 házzal és 243 r. kath. vallású, horvát és németajkú lakossal bír. Postája Bándoly, távírója Rohoncz. Kath. temploma e század elején épűlt. A községben államilag segélyezett iskola van."

1910-ben 241, többségben horvát lakosa volt, jelentős német és cigány kisebbséggel. A trianoni békeszerződésig Vas vármegye Kőszegi járásához tartozott. 1921-ben Ausztria Burgenland tartományához csatolták. 1971-ben közigazgatásilag Bándol része lett. Ma a községnek mintegy 100 lakosa van.

Nevezetességei 
Szent Péter és Pál apostolok tiszteletére szentelt római katolikus temploma mai formájában 1772-ben épült.

Külső hivatkozások 
Rumpód a dél-burgenlandi települések honlapján

Jegyzetek 

Burgenland települései
Vas vármegye települései
Bering-földhíd

A Bering-földhíd vagy Beringia Alaszkát és Kelet-Szibériát (Csukcsföldet) kötötte össze egyes jégkorszakokban, amikor a világtenger szintjének csökkenése miatt a Bering-szorosban lévő víz visszahúzódott. Ez mintegy 35 ezer évvel ezelőtt, valamint i. e. 22 ezer és 7000 között többször is megtörtént. A földsáv legnagyobb szélessége mintegy 1600 km lehetett.

Az eljegesedések idején az óceánok vizének egy része a Föld északi és déli sarkain képződő jégsapkákban gyűlik össze, így a világtenger vízszintje alacsonyabb lesz. Mivel a Bering-szoros, a tőle északra lévő Csukcs-tenger és a délre lévő Bering-tenger egyaránt sekély, akár a tengerfenék is a felszínre kerülhet.

Feltételezések szerint az amerikai kontinens a Bering-földhídon keresztül népesült be mind bizonyos állatfajokkal (például oroszlán, gepárd – melyek azóta itt kipusztultak), mind emberekkel. Az őslakók szárazföldön keresztül történt bevándorlásának időszaka kb. 12 ezer éve lehetett, de egyes feltételezések szerint már korábban áthajózott néhány Kelet-Ázsia partjain élő csoport, melyek a másik földrészen szintén a part mentén telepedtek le. Ha léteznek leletek, melyek ezt megerősítik, azok az egykori partvonalon, azaz a maitól több kilométer távolságra, a tenger mélyén fekszenek.

A Beringia szót használják az oroszországi Kolima folyótól a kanadai Mackenzie folyóig terjedő régió megnevezésére is.

További információk 

Bering Land Bridge National Preserve 
D.K. Jordan: Beringia Chronology  
 Paleoenvironmental Atlas of Beringia 
Yukon Beringia Interpretive Centre 
Paleoenvironments and Glaciation in Beringia 
A Material Case for a Late Bering Strait Crossing Coincident with Pre-Columbian Trans-Pacific Crossings 
Czehelszky Zsuzsanna: Amerikai betelepülési elméletek pro és kontra (Klió, 2004/1.)

Kapcsolódó szócikkek 
Alaszka–Oroszország-alagút

Ősföldrajz
Selegszántó

Selegszántó (1899-ig Ottova, , ) község  Ausztriában Burgenland tartományban, a Nagymartoni járásban.

Fekvése 
Kismartontól 7 km-re délre, a Vulka folyó partján fekszik.

Nevének eredete 
Korábbi neve, az Otava (Ottova) a helyi horvátajkú lakosság által használt elnevezés volt. Az Országos Községi Törzskönyvbizottság 1905-ben - több névvariáció megtárgyalását követően  - a község melletti folyó után a Vulkaszántó elnevezést javasolta, amit azonban mind a község, mind a megye megfellebbezett arra hivatkozva, hogy a folyó régi neve Seleg volt, a települést tehát Selegszántó néven kérik törzskönyveztetni.  A név második része arra utal, hogy földművelésre kötelezett szolgálónépek lakták.

Története 
1245-ben "Zantho" néven említik először. 1360-ban "Poss. Zantho ultra fluvium Selyek",  1381-ben "Poss. Zantho ultra fluvium Bulka", 1390-ben "Poss. Zanthou et pratum Nadasreth dictum iuxta fluvium Bulka al nom. Selegh dictum", 1401-ben "Poss. Zantho", 1435-ben "Poss. Zantho" alakban említik. Valószínűleg a 13. században vára is volt, de nyoma sincs. Szent András apostolnak szentelt temploma 1390-ben már állt. A török 1529-ben, 1532-ben és 1683-ban is elpusztította. A 16. században az elpusztult lakosság pótlására horvátokkal telepítették be. 1605-ben és 1620-ban Bocskai István, illetve Bethlen Gábor felkelői dúlták fel. A 17. századtól az Esterházy család birtoka volt. 1713-ban pestisjárvány pusztított.

Vályi András szerint "ANTAU. Népes német falu Sopron Vármegyében, birtokosa Hertzeg Eszterházy Uraság, lakosai katolikusok, fekszik a’ felső járásban. Korabinszky Mátyás Úrnak Lexikonnya szerént 1773. esztendőben ötven háznál több elégett itten a’ lakosoknak nem kevés kárával. Patakja van, szántó földgyei jók, szőlő hegye nintsen; második Osztálybéli."

1910-ben 908, többségben horvát (487 fő) lakosa volt, jelentős német (388 fő) kisebbséggel. A trianoni békeszerződésig Sopron vármegye Nagymartoni járásához tartozott.

2001-ben 753 lakosából 6 volt magyar, 489 német, 223 horvát és 35 horvát.

Nevezetességei 
Szent András apostol tiszteletére szentelt római katolikus temploma 1810-ben épült a 14. századi templom felhasználásával.

Híres emberek 
Itt született 1909. június 5-én Gombás Pál Kossuth-díjas fizikus, az MTA tagja.

Jegyzetek

Külső hivatkozások 
 Selegszántó az Osztrák Statisztikai Hivatal honlapján
 Magyar katolikus lexikon

Burgenland települései
Burgenlandi horvát közösségek
Sopron vármegye települései