alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Petek

Petek (románul Petecu, németül Petek) falu Romániában Hargita megyében. A Székelyföld egyik peremfaluja.

Fekvése
Székelyudvarhelytől 18 km-re délre, a Verőfény-tető lábánál fekszik, Kányádhoz tartozik, melytől 5 km-re délre van. Földrajzi koordinátái:

Története
1478-ban említi oklevél. Régi temploma 1587-ben épült a falutól távolabb és 1811-ben szélvihar áldozata lett. Mai református temploma 1811 és 1824 között épült.
Innen ered a Petky család, melynek legnagyobb alakja Petky János
erdélyi kancellár. 1876-ig Felsőfehér vármegyéhez tartozott.
Ortodox temploma 1938-ban épült, 1966-ban bezárták.
1910-ben 844 magyar lakosa volt. A trianoni békeszerződésig Udvarhely vármegye Udvarhelyi járásához tartozott. 
A második bécsi döntés annak ellenére sem érintette, hogy az új határvonal mentén feküdt, és magyar többségű volt, de a döntőbírák Románia birtokában kívánták hagyni a Brassó–Tövis vasútvonal egészét. 
1992-ben 317 lakosából 307 magyar és 10 cigány volt.

Jegyzetek

Források
Ablonczy Balázs: A visszatért Erdély 1940–1944  Bp. 2011

Hargita megye települései
Udvarhely vármegye települései
Petrozsény

Petrozsény (románul Petroșani, németül Petroschen) megyei jogú város Romániában, Hunyad megyében.

Fekvése 
Vajdahunyadtól 70 km-re délkeletre, a Zsil völgyében fekszik.

Története 

A bányászvárost a 18. században alapították a közeli Petrosz faluból érkező lakosok, innen a neve. A trianoni békeszerződésig Hunyad vármegye Petrozsényi járásának székhelye volt. 1916-ban a várost megtámadta a román hadsereg. A települést egy bányászzászlóalj védelmezte, amely az utolsó szál emberig elesett a harcokban, de önként nem adta fel a várost. A román megszállás azonban (ekkor még) nem tartott sokáig, mert az egyesült osztrák–magyar–német seregek kiverték a románokat a városból. Ebben nagy szerepe volt Maderspach Viktornak, aki partizánalakulatot szervezve nyugtalanította a román hadsereg hadműveleteit.

Népessége 

1910-ben 12 193 lakosából 7748 (63,54%) magyar, 3250 román (26,65%) és 831 (6,82%) német volt.

1992-ben társközségeivel együtt 52 390 lakosából 45 387 (86,63%) román, 5682 (10,85%) magyar, 572 (1,09%) cigány, 531 (1,01%) német volt.

2002-ben társközségeivel együtt 45 149 lakosából 40 407 (89,50%) román, 3815 (8,45%) magyar, 528 (1,17%) cigány, 275 (0,61%) német volt.

Határában feketeszenet bányásznak.

Híres személyek
1910-ben itt kezdte tanári pályáját P. Marton Boldizsár Marcell karmelita szerzetes.
Itt született 1919-ben Esztó Zoltán bányamérnök.
Itt született 1928-ban Fodor Nagy Éva erdélyi festőművész, író, Fodor Sándor író felesége.
Itt született 1937-ben Szüszer-Nagy Katalin erdélyi művelődés- és közösségszervező.
Itt született 1967-ben Cristina Adela Foișor román sakkozó, női nemzetközi nagymester.
Itt tanított Mrenna József (1880-1956) gimnáziumi tanár, igazgató.
Itt szolgált Viglás Lajos (1887-1943) pedagógus.
Itt tanult Petrozsényi Nagy Pál (1942) magyar író, novellista, tanár.
Itt játszott Aurel Guga (1898-1936) román válogatott labdarúgó, csatár.

Testvérvárosok 
  Nova Zagora, Bulgária
  Várpalota, Magyarország

Jegyzetek

Külső hivatkozások 
 Petrozsény.lap.hu – Linkgyűjtemény

Kapcsolódó szócikkek 
 Zsil-völgyi magyar sajtó

Erdélyi városok
Hunyad megye települései
Hunyad vármegye települései
Pipe

Pipe (románul Pipea, németül Wepeschdorf, szászul Wepeschdref) falu Romániában, Maros megyében.

Fekvése
Segesvártól 12 km-re északra, Cikmántortól délre fekszik, Szásznádas községhez tartozik.

Története

Nevét 1325-ben Pype néven említették először mint a Szalók nemzetség tagjainak birtokát. Ekkor az e nemzetséghez tartozó Simon bán fiai osztoztak meg rajta (Gy  3: 559).

Későbbi névváltozatai: 1344-ben  p. Pype, 1466-ban Pipe, 1550-ben Pype, 1808-ban Pipe, aliis Pipa, 1888-ban Pipe, Pipin, Wepesdorf, 1913-ban Pipe, 1909-ben Pipia, Wepeschdorf.

1537-ben egy fennmaradt oklevél szerint a Szalók nembli Cikmántori Darlaszi Joga Pype-i jobbágytelkét (Demetertől lakott) bethleni Farkasnak adta cserébe.

1550-ben Pype birtokosa Eczeli Tabiási János volt.

1910-ben 336, túlnyomórészt magyar lakosa volt. Egykori lakosainak nagy része Szásznádasra költözött. A trianoni békeszerződésig Kis-Küküllő vármegye Erzsébetvárosi járásához tartozott. 1992-ben 105 lakosából 99 magyar, 5 cigány, 1 román volt, közülük 90 unitárius. A falu boráról és gyümölcséről volt híres. 2011-re lakossága 68 főre apadt.

Itt születtek, itt éltek
 Gyulai Zoltán neves fizikus itt született 1887-ben. Az unitárius templomban márványtábla őrzi emlékét.

Források

Hivatkozások

Maros megye települései
Kis-Küküllő vármegye települései
Póka

Póka (románul Păingeni, németül Pokendorf) falu Romániában Maros megyében, Marosvásárhelytől 15 km-re északra a Sár-patak jobb partján. Marossárpatak községhez tartozik.

Története
1323-ban Poukateluke néven. A falunak 1330-ban már volt temploma, ezt a 18. században újjáépítették a református hívek. A régi templomot 1942-ben az új református templom építésekor bontották le. Mai református temploma 1942 és 1948 között épült. 1910-ben 702, túlnyomórészt magyar lakosa volt.
A trianoni békeszerződésig Maros-Torda vármegye Marosi felső járásához tartozott. 1992-ben 507 lakosából 447 magyar és 60 román volt.

Hivatkozások

Maros megye települései
Maros-Torda vármegye települései
Pókakeresztúr

Pókakeresztúr () falu  Romániában, Maros megyében. Marossárpatak községhez tartozik. 1992-ben 302 lakosából 292 magyar, 10 román volt.

Fekvés
Marosvásárhelytől 13 km-re északra a Sár-patak jobb oldali 
mellékvölgyében fekszik.

Nevének eredete
Nevét a Szent Kereszt Felmagasztalása tiszteletére szentelt középkori templomáról kapta. Nevének előtagja a szomszédos Póka közelségére utal.

Története
1336-ban Sancta Cruce, 1357-ben Kerestwr néven említik. A 14. század közepén már állt temploma. Később átépítették, de régi hajója ma is áll.

Egykoron a Pókakeresztúri és Madéfalvi Székely család birtoka, innen kapták nemesi előnevüket. A család több tagja fontos hivatalokat töltött be különböző történelmi korokban, példáuk 1848-ban Székely Zsigmond Felcsík, Székely Károly Kászon királybírója volt.

Híres emberek
Székely László (Pókakeresztúr, 1741 – Pókakeresztúr, 1791): a bécsi magyar nemesi testőrség tagja, földbirtokos. A marosvásárhelyi református kollégiumban tanult. 1768-tól a testőrség tagja, 1773-ban alezredes és gárdapénztárnok lett. A Rózsakeresztes Társaság nevű szabadkőműves-szerű csoport tagjaként szenvedélyes alkimista volt. 1785-ben a haditörvényszék a pénztár hiányai miatt rangjának elvesztésére és hatévi börtönre ítélte. Büntetését II. József császár 1787-ben elengedte. Szülőfaluját kényszerlakhelyül jelölték ki számára, ahol jóformán csak alkimista kutatásainak élt. Pörének nagy visszhangja volt, mert az ítéletet és II. József beavatkozását a szabadkőművesek mint rájuk mért csapást fogták fel.

Hivatkozások

Maros megye települései
Maros-Torda vármegye települései
Pottyond

Pottyond (románul Potiond) falu Romániában Hargita megyében. A Fiság felső völgyének végső faluja. Eredetileg Ménaság egyik tízese volt.

Csíkszeredától 12 km-re keletre fekszik, Csíkszentgyörgyhöz tartozik.
A központ a Bükkfalva, a tőle északra levő rész a Lázárfalva nevet viseli. Hozzá tartozik a Vasond-pataka menti Borlokát is, melyet 1705-ben Graven labancai égettek fel. Mellette borvízforrás van.
Északi részén 19. századi római katolikus kápolna áll. A trianoni békeszerződésig Csík vármegye Kászonalcsíki járásához tartozott. 1992-ben 267 lakosából 265 magyar és 2 román volt.

Borvízforrások

Pottyondi borvízforrás

Hivatkozások 

Hargita megye települései
Violino piccolo

A violino piccolo (olasz, 'apró hegedű') vagy diszkant hegedű olyan – egy kb. negyedes vagy nyolcados hegedű méretével megegyező – vonós hangszer, melynek húrjai egy kvarttal magasabb hangmagasságon szólalnak meg a hegedű hangolásához képest, azaz a jelenlegi brácsa hangolásához képest egy oktávval magasabban. A violino piccolo  húrozása tehát:  c'-g'-d"-a". Lényeges, hogy a nyak és lengő húrhossz arányai nem a mai, gyerekeknek szánt tanulóhegedűk méretarányaival azonosak. A nyak méreteit a hangszertest hosszához képest, mind hosszban, szélességben és vastagságban is felnőtt kézhez igazították. Az első ilyen hangszer az Ambrasi Kastélyban, 1596 körül keletkezett, de igen korai hangszereket találhatunk még a Freibergeri dómban (1593-ból két darab különböző mérettel), ill. a lipcsei egyetemen.

A hangszer a 17. és 18. században élte fénykorát. Abban az időben igen nehéz volt a rendes hegedűn a magas fekvésekben játszani, ezért volt szükség erre a hangszerre.

Michael Praetorius Syntagma Musicum lexikonjában azt jövendöli (mivel az ő korában még nem volt neve a hangszernek), hogy a hangszert „…violino –, violetta piccola vagy rebecchino néven fogják illetni.”. Eme jóslata be is vált. Végül hivatalosan Johann Jacob Prinner 1677-ben javasolta a hangszernek ezt a nevet. Ő, és Daniel Speer is 1697-ben kijelentette, hogy a felső húrt nem tanácsos kétvonalas g fölé hangolni.

Fontosabb művek, melyekben violino piccolo is szerepel 
 Claudio Monteverdi: L'Orfeo opera
 Johann Sebastian Bach: 2 kantáta (Wachet auf, ruft uns die Stimme BWV 140, Herr Jesu Christ, der eigne Gottessohn BWV 96), 1. Brandenburgi verseny. A kantátákban a hangszert b-f'-c"-g"-re kell hangolni. Bach tévesen a hangszert oktávhegedűnek hívta; ez a megállapítás csak annyiból helyes, hogy a kotta transzponálva volt, ami azt jelenti, hogy a kotta olyan hangmagasságba volt megírva, hogy hegedűn is el lehessen játszani, de violino piccolo-n való előadásakor mindezt egy oktávval feljebb kellett játszani. A brandenburgi koncertben úgy írta le, mintha a húrozás a rendes hegedűé lenne, de természetesen a leírt kotta egy kisterccel feljebb szólt.
 Leopold Mozart, Wolfgang Amadeus Mozart édesapja és zenetanára, elég sok tandarabot írt rá (kisgyerek hegedűsöknek, akiknek ez a hangszer pont elég nagy volt), annak ellenére, hogy magát a hangszert már  feleslegesnek minősítette.

Fennmaradt hangszerek 

A 18. század folyamán sok ilyen méretű hangszert építettek, csak sajnos nehéz megállapítani, hogy ezek violino piccolók vagy feles hegedűk. Amiről meg tudjuk különböztetni őket, az a nyak és fogólap; ha azok a normál hegedű méretéhez közelítenek, akkor beszélhetünk pikolóhegedűről.

Újjászületése
A hegedűoktett tagjaként a 20. század második felében szopránhegedű néven kezdtek el újra violino piccolókat építeni.

Vonós hangszerek
Prépostfalva

Prépostfalva (románul Stejărișu, korábban Prostea, németül Probstdorf) falu Romániában Szeben megyében.

Fekvése 
Medgyestől 46 km-re délkeletre fekszik, Jakabfalvához tartozik. A település eredetileg a Hortobágy patak két oldalán helyezkedett el, a gyakori áradások miatt azonban északra költözött. Az egykori falu helyének emlékét egyes szász helynevek őrizték meg, mint pl. "der alder Kirch" ("a másik templom"), "den alten Dorf" ("a régi falu"). Régészek egy 1867-es ásatás során meg is találták a falu régi templomának maradványait.

Nevének eredete 
A falu 1223-ban a szebeni prépostság birtoka lett, innen kapta nevét. Ezt megelőzően (az 1223-as adományozási levél alapján) Borothnik volt a neve.

Története 
1223-ban Borothnik néven említették először. Jelenlegi nevét először egy 1339-ben keltezett oklevélben használták (villa Prepositi).

1910-ben 873, többségben román lakosa volt, jelentős német kisebbséggel. A trianoni békeszerződésig Nagy-Küküllő vármegye Szentágotai járásához tartozott.

Látnivalók 
Lutheránus erődtemploma a 14. században épült, gótikus stílusban. Tornya 1500 körül épült, szentélyét 1860-ban átalakították, ekkor bontották le az egykori 3–4 m magas kerítőfalat.

Források

Hivatkozások

Külső hivatkozások 
 Képek

Szeben megye települései
Együttrezgő húr

Húros hangszerek esetén együttrezgő húr az a húr, amelyeket közvetlenül nem használnak (nem pengetik, vagy húzzák meg rajtuk a vonót), hanem amíg a többi húron játszanak, addig ez a húr a rezonancia következtében rezgésbe jön, erősítve, dúsítva ezzel a megszólaltatott húr felhangjait.

Együttrezgő húr van például az alábbi hangszereken:
 baryton
 fidula
 gadulka
 gudok
 hardanger fidula
 lira da braccio
 lira da gamba
a nyckelharpa bizonyos variánsai
 szitár
 viola d’amore

Hangszerészet
Tromba marina

A tromba marina (olasz nevének jelentése ’tengeri trombita’) vagy apácahegedű (német Nonnengeige, még Nonnentrompete, Marientrompete) egy egyhúros vonós hangszer. Hangja a trombitához hasonló, annak helyettesítésére is használták apácakolostorokban.

Leírása 
Háromszög alapú, elnyújtott csonka gúlához hasonló, talprészén gyakran nyitott, fából készült testéhez rövid nyakszerű rész, majd vályús hangolófej csatlakozik. Hosszúsága két méter, vagy annál is több. Legtöbbször egyetlen bélhúr fut végig a hangszer hosszában, ami egy két talpú, a hegedűéhez hasonló húrlábon törik meg. A láb aszimmetrikus, egyik talpa a tetőre támaszkodik, a másikat kicsiny rés választja el a tetőtől. A húrláb úgy van kiegyensúlyozva, hogy játék közben a hangrezgés ütemére ez a talp a tetőhöz csapódik, nagyon felhangdús, a trombitához hasonló, recsegő hangot adva. A csapódás helyén gyakran keményebb anyagot, elefántcsont vagy üvegberakást alkalmaztak. Időnként együttrezgő húrokkal is felszerelték.

Megszólaltatása 
Játék közben a hangszert a vállnak döntve, ferde helyzetben tartják. A vonós hangszerek többségétől, például a csellótól eltérő módon a vonó fölül, a nyaknál érinti a húrokat, a bal kéz pedig alul, a testnél. A különböző hangmagasságokat itt nem a húr fogólapra való leszorításával érik el, hanem csak megérintésével, a hosszú, mély hangra hangolt húr különböző rezgési móduszainak, üveghangjainak megszólaltatásával. Az, hogy a hangszer hangkészletét a természetes felhangsor adja, szintén a (natúr)trombitához teszi hasonlatossá. Ha a húr hangolása kontra C, akkor az egyvonalas oktávban c' -től c" -ig a diatonikus hangsorhoz közel álló hangkészlet érhető el.

Története 

Ábrázolása legelőször egy 12. századi francia szobron fordul elő. Ebben az időben a francia szövegekben felbukkan a monochorde d'archet, ’vonós monochord’ kifejezés is, ami ilyen hangszert jelölhetett. A 15. századtól kezdve elsősorban Németországban, apácakolostorokban használták a trombita helyettesítésére, mivel a kor erkölcsei a nők számára tiltották a fúvós hangszerek használatát. Rejtélyes elnevezése is ezzel hozható összefüggésbe, a francia trompette marine vagy az olasz tromba marina a német Marien-Trompete elnevezés félreértéséből adódhatott. A 18. századig volt használatban.

Források

Külső hivatkozások 

 Tanulmány angolul a tromba marináról
 Ismertető a hangszerről németül

Vonós hangszerek
Gagyvendégi

Gagyvendégi község Borsod-Abaúj-Zemplén vármegyében, a Szikszói járásban.

Fekvése 
Miskolctól közúton körülbelül 50 kilométerre északkeletre található, a 2622-es út mentén. A környező települések közül a település legközelebbi szomszédja a mintegy 2 kilométerre fekvő, zsákfalunak számító Gagybátor, amely csak innen érhető el, a 26 129-es úton. Légvonalban 4-5 kilométernyi távolságban található még délkeleti irányban Abaújlak és Gadna, kelet felől pedig Gagyapáti és Felsőgagy is. A legközelebbi város Encs, körülbelül 19 kilométerre.

Története 
Gagyvendégi (Gagy-Vendégi, Puszta-Vendégi) az Aba nemzetségből származó Gagyi család birtoka volt. 1327-ben Gagyi Gereven kapta királyi adományként Károly Róbert királytól.

A település a korábbi évszázadokban már két alkalommal teljesen elpusztult, először a Thököly féle hadjáratban. 1600 és 1800 között mostani határának felső végén állt a falu, s Eresztvény néven ismerték. Az 1800-as évek elején a település porrá égett, ekkor kapta a puszta elnevezést, és ekkortájt építették mai helyére és nevezték el birtokosa a Gagyi Vendég család után.

Egykor itt élt Aba fejedelem utolsó leszármazottja, Vendéghy Gábor nagybirtokos. Kúriájában ma a Csereháti Településszövetség központja található.

A 18. század végén Vályi András így ír róla: „VENDÉGI. Magyar falu Abaúj Várm. földes Urai Vendégi, és több Uraságok, lakosai külömbfélék, fekszik F. Gagynak szomszédságában, mellynek filiája; határja középszerű, piatzozása távol esik."

Közélete

Polgármesterei
 1990–1994: Kerekes János (független)
 1994–1998: Kerekes János (független)
 1998–2002: Kerekes János (független)
 2002–2006: Kerekes János (független)
 2006–2010: Kerekes János (független)
 2010–2014: Nagy Miklós (független)
 2014–2019: Nagy Miklós (független)
 2019-től: Nagy Miklós (független)

Népesség 
A település népességének változása:

2001-ben a település lakosságának 93%-a magyar, 7%-a cigány nemzetiségűnek vallotta magát.

A 2011-es népszámlálás során a lakosok 99,5%-a magyarnak, 20,6% cigánynak, 1,4% szlováknak mondta magát (a kettős identitások miatt a végösszeg nagyobb lehet 100%-nál). A vallási megoszlás a következő volt: római katolikus 43%, református 27,1%, görögkatolikus 20,1%, evangélikus 0,5%, felekezeten kívüli 2,3% (7% nem válaszolt).

Jegyzetek

Források 
 Borovszky Samu: Abaúj-Torna Vármegye.
 Vályi András: Magyar Országnak Leírása

További információk 
 Gagyvendégi adatai

Borsod-Abaúj-Zemplén megye települései
Abaúj-Torna vármegye települései
Gagybátor

Gagybátor község Borsod-Abaúj-Zemplén vármegye Szikszói járásában, Miskolctól közúton körülbelül 50 kilométerre északkeletre. A zsáktelepülésnek tekinthető faluba egyedül a 2622-es útról leágazó 26 129-es út vezet, Gagyvendégi irányából.

Környező települések 
A legközelebbi települések Gagyvendégi mintegy 2 kilométer, illetve Abaújlak körülbelül 5 kilométer távolságra; a legközelebbi város Encs, körülbelül 22 kilométerre.

Története 
Nevét 1323-ban említették először az oklevelek Bathur néven.

1332-ben a neve Bator'', Batur formában volt említve.

A falu az Aba nemzetséghez tartozó Gagyi család''' birtokai közé tartozott.

1323-ban Bátor nevét a jánoki uradalom határjárásában említették.

1332-ben a pápai tizedjegyzék összeírása szerint papja 15 garas, 1334–1335-ben 7 garas pápai tizedet fizetett.

Lakóinak többsége református.

Közélete

Polgármesterei
 1990–1994: Ifj. Balla Ferenc (független)
 1994–1998: Ifj. Bosnyák István (független)
 1998–2002: Bosnyák István (független)
 2002–2006: Balla Ferenc (független)
 2006–2010: Balla Ferenc (független)
 2010–2014: Tóth Istvánné (független)
 2014–2019: Tóth Istvánné (független)
 2019–2021: Horváth Kálmán (független)
 2022-től: Horváth József (független)

2022. június 26-án a településen időközi polgármester választást kellett tartani, mert a 2019-ben megválasztott Horváth Kálmán 2021. december 24-én elhunyt.

Népesség 
A település népességének változása:

2001-ben a település lakosságának 65%-a magyar, 35%-a cigány nemzetiségűnek vallotta magát.

A 2011-es népszámlálás során a lakosok 99%-a magyarnak, 41,2% cigánynak mondta magát (1% nem válaszolt; a kettős identitások miatt a végösszeg nagyobb lehet 100%-nál). A vallási megoszlás a következő volt: római katolikus 38,7%, református 46,4%, görögkatolikus 7,2%, evangélikus 0,5%, felekezeten kívüli 1% (6,2% nem válaszolt).

Itt született híres emberek 
 Béres Ferenc (1922–1996) népdal- és nótaénekes
 Béres János (1930–2022) furulyaművész

Nevezetességek 
 Református templom
 A Jakabfalvy-kúria maradványai
 Béres Ferenc szülőháza

Források 
 Györffy György: Abaújvármegye.

Jegyzetek 

Borsod-Abaúj-Zemplén megye települései
Abaúj-Torna vármegye települései
Galvács

Galvács község Borsod-Abaúj-Zemplén vármegye Edelényi járásában.

Fekvése 
Szendrő keleti szomszédságában fekszik, attól mintegy 5 kilométerre, a megyeszékhely Miskolctól közúton 38 kilométerre északra. Észak felől Meszessel, északkelet felől Rakacaszenddel, dél felől pedig a 6 kilométerre fekvő Aboddal is határos, de közúti kapcsolata csak Szendrővel és Aboddal van, mindkettővel a 2615-ös út köti össze.

Nevének eredete 
Neve feltehetően egy szláv eredetű szóból eredhet, melynek jelentése nagy fejű ember.

Története 
A pápai tizedlajstrom említi először 1332-ben, Kaloach néven. A 16. században Galwacz, majd Galvats a neve. Jelenleg a harmadik helyén áll, az elsőt a törökök felégették, a másodikat, amely a felső-galvácsi réten állt, a Rakaca-patak vize öntötte el.

A Rákóczi-szabadságharc után felvidéki telepesek lakták a falut, ők később elmagyarosodtak.

A 19. század második felében a galvácsi birtok ura, Glatter Henrik felépíttette azt a kastélyt, melyet ma Törley-kastélyként ismernek utolsó tulajdonosa, a pezsgőgyáros Törley után. Ő 1936-ban vásárolta meg a kastélyt és a birtokot, a második világháború utáni földosztáskor azonban elveszítette, a kastélyban sokáig a község iskolája kapott helyet.

Közélete

Polgármesterei 
 1990–1994: Németh Józsefné (független)
 1994–1998: Németh Józsefné (független)
 1998–2002: Németh Józsefné (független)
 2002–2006: Slezsák József (független)
 2006–2010: Gregó Lajos (független)
 2010–2014: Slezsák József (független)
 2014–2019: Slezsák József (független)
 2019–2021: Slezsák József (független)
 2022-től: Filó Gergő (független)

A településen 2022. július 3-án időközi polgármester-választást kellett tartani, mert az előző faluvezető 2021. március 17-én váratlanul elhunyt [emellett egyetlen nappal korábban meghalt az elődje is]. A haláleset és az időközi választás dátumai közt eltelt, szokatlanul nagy időtávot a koronavírus-járvány miatt elrendelt korlátozások indokolták, mivel a járványhelyzet ideje alatt Magyarországon nem lehetett új választást kitűzni.

Népesség 
A település népességének változása:

A 2001-es népszámlálás adatai szerint a településnek csak magyar lakossága volt.

A 2011-es népszámlálás során a lakosok 95,5%-a magyarnak, 1,1% németnek mondta magát (4,5% nem válaszolt; a kettős identitások miatt a végösszeg nagyobb lehet 100%-nál). A vallási megoszlás a következő volt: római katolikus 62,5%, református 13,6%, görögkatolikus 17%, felekezeten kívüli 2,3% (4,5% nem válaszolt).

Látnivalók 
 Törley-kastély
A kastélyt Glatter Henrik kezdte el építtetni 1865-ben, de mai formáját csak 1910-ben nyeri el. A kastély nevét Törley Tibor pezsgőgyáros tulajdonosról kapta. Az 1950-60-as években a kastély az államosítás következtében közösségi funkciókat kapott. Jelenleg magántulajdonban van. 

 Görög-bérc Tanösvény

Jegyzetek

Képek

További információk 
Galvács honlapja

Borsod-Abaúj-Zemplén megye települései
Borsod vármegye települései
Gelej

Gelej község Borsod-Abaúj-Zemplén vármegye Mezőcsáti járásában. 
A település lakosságának közel 100 %-a magyar nemzetiségűnek vallja magát.

Fekvése
A vármegye déli részén fekszik, Miskolctól 42 kilométerre délre található, a Mezőkeresztest Mezőcsáttal összekötő 3305-ös út mentén. Legközelebbi szomszédjai a 4 kilométerre fekvő Mezőnagymihály és a 11 kilométerre lévő Mezőcsát. Mezőkeresztestől 8, Csincsétől mintegy 15 kilométerre fekszik. A települést a Csincse-patak szeli ketté.

Története 

Gelej Árpád-kori település. Nevét már 1261-ben, majd 1323-ban említette oklevél Geley néven, Barátnyárád határjárásában.

1334-ben neve szerepelt a pápai tizedjegyzékben: papja ekkor két garas pápai tizedet fizetett, ez alapján feltételezhető, hogy a települést ekkor nem sokan lakják.

A 14. században a Geley család, az Örsúr nemzetség Geszty ága volt itt birtokos. Ekkor már Kis- és Nagygelej néven szerepelt, és a Farmosi és Nyilas családok voltak itt birtokosok.

Az 1549-es összeíráskor nyolc nemesi portát írtak itt össze, de 1564-ben már csak ötöt.

A 16. század közepén már jelentős községként volt említve. E század végén tűnnek fel a birtokosok között a Forgács, a Wértes, a Farkas, a Szentmarjai, valamint a Lónyai, a Mósa, az Wza, és a Homonnai családok.

A mezőkeresztesi csata után a vármegye déli része elnéptelenedett, ebben a sorsban osztozott Gelej is; a falu a török hódoltság alatt lakatlan volt, 1730-ban Felső- és Alsó-Gelejt csak pusztaként említik. 1723-ban birtokosai között szerepeltek a Herman, a Vincze, a Petra családok is.

1735-ben a kamaráé, a szepesi kamara ekkor el akarta adni a geleji pusztát, amely szerinte a koronára szállt. Borsi Mihály leányai, Borsi Anna és Katalin 2000 Rénes forintot ígértek a birtokért, a zálogbirtokosok azonban már előre nádori adományt szereztek ősi birtokukba, így Gelej birtokosai a Petra, Vincze, Papp, Pásztor, Bársony, Forrai, Lipcsei, Makai, Menyhárt, Szomódi, Melléte (Millétei), Kiss, Hermány (Herman), Kovács, Kékedi és Sinka családok lettek. A 18. század végén – Borsod vármegyében egyedülálló módon – a lakosság közel 80%-a nemes volt, akik egyetlen földesúr alá sem tartoztak (kuriális község).

A faluban született Miskolci Kovács Gyula, fiatalon elhunyt 19. századi költő.

Közélete

Polgármesterei
 1990–1994: Dr. Demeter József (független)
 1994–1998: Dr. Demeter József (független)
 1998–2002: Dr. Demeter József (független)
 2002–2006: Demeterné Nyeste Erzsébet (független)
 2006–2010: Demeterné Nyeste Erzsébet (független)
 2010–2014: Demeterné Nyeste Erzsébet (független)
 2014–2019: Demeterné Nyeste Erzsébet (független)
 2019-től: Demeterné Nyeste Erzsébet (független)

Népesség 
A település népességének változása:

A 2011-es népszámlálás során a lakosok 77,3%-a magyarnak, 0,5% németnek mondta magát (22,7% nem válaszolt; a kettős identitások miatt a végösszeg nagyobb lehet 100%-nál). A vallási megoszlás a következő volt: római katolikus 16,2%, református 52,7%, görögkatolikus 0,2%, felekezeten kívüli 3,2% (27,4% nem válaszolt).

Jegyzetek

További információk 
 Gelej Község hivatalos honlapja

Borsod-Abaúj-Zemplén megye települései
Borsod vármegye települései
Nógrád (egyértelműsítő lap)

Nógrád (Szlovákia), történelmi régió a korábbi Nógrád vármegye Szlovákiához tartozó részén
 Nógrád (település), község Nógrád vármegyében
 Nógrádi vár
 Nógrád (napilap), a Nógrád Megyei Hírlap (1948–2016) címe 1964–1990 között
 Új Nógrád (napilap), a Nógrád Megyei Hírlap címe 1990 után 

hasonló
 Nógrád vármegye, magyar vármegye (1950 és 2022 között hivatalosan: Nógrád megye)

Jegyzetek
Teodóra

A Teodóra név a Teodor férfinév női párja.  Két ógörög szó, az „isten” jelentésű θεός, theosz és az „ajándék” jelentésű δῶρον, doron összetételéből származik.


Rokon nevek 
 Fedóra: a Teodor férfinév orosz alakjának, a Fjodor névnek a női párja.
 Feodóra: a Teodóra orosz változata.
 Tea
 Dóra

Gyakorisága 
Az 1990-es években a Teodóra igen ritka, a Fedóra szórványos név, a 2000-es években nem szerepelnek a 100 leggyakoribb női név között.

Névnapok 
Teodóra
 február 11.
 április 5.
 április 28.
 szeptember 2.
 szeptember 11.
Fedóra:
 április 28.

Idegen nyelvi változatai 
 Theodora (német)

Híres Teodórák 
 I. Theodora császárné (500–548), I. Justinianus császár felesége.
 II. Theodora császárné (810 körül – 867), Theophilosz császár felesége.
 III. Theodora császárnő (985–1056), uralkodott: 1055–56.
 Bán Teodóra balettművész, koreográfus
 Uhrik Teodóra táncművész, koreográfus

Egyéb Teodórák, Fedórák, Feodórák 
 Theodora – Georg Friedrich Händel oratóriumának címe
 Fedora Core

Jegyzetek 

Magyar keresztnevek (T)
Női keresztnevek (T)
Görög eredetű magyar női keresztnevek
Rebáb (egyértelműsítő lap)

A rebáb, rabáb, rabába, rubáb stb. (arab ربابة) hangszernév Észak-Afrikában, az arab országokban, Délkelet-Ázsiában főleg vonós hangszereket jelöl, míg Iránban, Közép-Ázsiában inkább pengetett lantokat.

 rebáb: a muszlim világban sokfelé elterjedt félgömb testformájú nyárshegedű
 rebáb: közel-keleti négyszögletes testformájú vonós hangszer
 rebab: indonéziai nyárshegedű
 rebáb: északnyugat-afrikai, hajó- vagy körteformájú vonós hangszer

 rebáb, rubáb: Afganisztán területén használt pengetős lantféle
Vonós zongora

A vonós zongora vagy Geigenwerk (német: Bogenflügel, Geigenwerk) ötlete a 15. században keletkezett. Célja egy billentyűs hangszer (zongora) létrehozása volt. Ezt a problémát különböző módokon oldották meg. Leggyakrabban vagy egy begyantázott korong megy végig a húrokon, vagy valamilyen szalag, vagy kolofónium.

Az ötlet feltehetőleg Leonardo da Vincitől származott (aki hangszerének a viola organista nevet adta). Először részletesen Michael Praetorius foglalkozott vele.

A kevés fellelhető forrás alapján Sławomir Zubrzyczki lengyel zongorista, zeneszerző és hangszerkészítő építette meg e hangszer egy példányát 2012-ben, Krakkóban. 

Vonós hangszerek
Crwth

A crwth (ejtsd: [kruːθ] vagy [krʊθ]) vagy krotta egy ősi kelta eredetű vonós hangszer Walesből.

Felépítése a klasszikus lyrához hasonlít. Érintők nélküli fogólapja van, és 6 húrja, melyek általában G-g-D-d-C-c. A G húr a fogólap mellett, vele párhuzamosan halad, valószínűleg ezt pengetésre is használták. Ami még említésre méltó, hogy a láb egyik talpa itt a tető kiiktatásával egy lyukon keresztül közvetlenül a lélekre (vagyis a hátra) támaszkodik, csak a másik van kapcsolatban a tetővel.

A középkorban igen kedvelt volt, többek között a minnesängerek és a trubadúrok is használták.

A crwth-on elég sokféleképpen lehet játszani: lehet úgy tartani, mint a hegedűt, úgy mint a csellót, de akár úgy is, hogy a hangszert a mellünkhöz támasztjuk, és úgy húzzuk a vonót.

A hangszer hangja csak hangterjedelmében marad el a modern hegedűtől; hangjának erőssége, „stabilitása” méltán kelhetne versenyre a hegedűvel.

Vonós hangszerek
Wales
Solar Orbiter

A Solar Orbiter európai űrszonda, mely heliocentrikus pályáról vizsgálja minden korábbinál részletesebben a Napot. A programban az ESA vezetése alatt a NASA is részt vesz.

Küldetés
A tervek szerint 2017-ben az amerikai Cape Canaveralből Atlas V hordozórakétával indítják a Solar Orbitert. Elliptikus pályáját úgy hangolják be, hogy a csillag forgását követheti, ezzel lehetővé válik, hogy egy különleges területet sokkal hosszabb ideig figyeljen meg, mint jelenleg lehetséges.

Pálya
Elliptikus pálya a Nap körül, az egyenlítőhöz képest 35°-ig növekvő pályaelhajlással.

Feladat
A korábbiaknál sokkal jobb felbontású képek készítése a Napról, valamint helyszíni mérések végzése.

A Napot mintegy 48 napsugárnyi távolságig közelíti meg. A készítendő képek felbontásában 1 pixel 100 km-nek felel meg. A Nap sarki régióiról is képeket készít, a Nap azon részeiről, amik a Földről nem láthatók.

Jegyzetek

Külső hivatkozások
 Solar Orbiter, ESA hivatalos oldal

Napkutató űrszondák
Nyckelharpa

A nyckelharpa (Svéd: [ˈnʏ̂kːɛlˌharːpa], „billentyűs hegedű” vagy tükörfordításban „kulcshárfa”) egy svéd billentyűs vonós hangszer. Legközelebbi rokonai a tekerőlant és a fidula.

Története 
Története egészen a középkorig vezethető vissza. Első lehetséges ábrázolása 1350 körüli, egy gotlandi templom kapujának domborművén látható. A 15. és a 16. században a hangszer Skandinávia-szerte elterjedt volt. Ezután hosszú „hallgatás” következett, majd a hangszer reneszánsza az 1960-as években indult meg August Bohlin hangszerkészítőnek és Eric Sahlström nyckelharpásnak köszönhetően.

Változatok 
 A fent említett változat neve: mora-harpa (svéd), esse-harpa (finn), nyckelharpa von vefsen (norvég).
 Létezik nyckelharpa együttrezgő húrral, ez az enkelharpa, silver- vagy kontrabasharpa.
 Van még kromatikus nyckelharpa, amin le lehet játszani az összes hangot az oktávon belül.

További információk 

Nyckelharpans forum.net
Eric Sahlström Institutet i Tobo
The American Nyckelharpa Association
International Days of the Nyckelharpa
European Nyckelharpa Training
CADENCE - International cooperation in the teaching of the nyckelharpa

Vonós hangszerek
Aerodinamika

Az aerodinamika a hidrodinamika része, az áramló levegő, illetve más gázok törvényszerűségeit, az áramló gázban lévő test felületén ébredő erők keletkezését, változásait tanulmányozó tudomány. Lényegében csak a hangsebességnél kisebb sebességű áramlásokkal foglalkozik.  A nagyobb sebességgel áramló levegőben a törvényszerűségek lényegesen különböznek az aerodinamika keretében tapasztaltaktól, azokat a szuperaerodinamika és a hiperaerodinamika, illetve a gázdinamika vizsgálja. 

Az aerodinamika a repüléstan (aeronautika) egyik legfontosabb tudományága. Az aerodinamika fő feladata a légi eszköz tervezésének segítése a légi eszközre, illetve annak elemeire ható áramlástani erők, nyomatékok meghatározásával.  A légi eszköz tervezésekor annak repülési jellemzőit, tulajdonságait (aerodinamikai terhelését, legnagyobb utazósebességét, csúcsmagasságát, fel- és leszállási jellemzőit, statikai kiegyensúlyozottságát, stabilitását stb.) az ún. aerodinamikai számítás keretében határozzák meg.

1804-ben George Cayley alapozta meg a levegőnél nehezebb testek repülésével foglalkozó kísérleteivel az aerodinamika elméletét, ő alkalmazta először a szárnyak V állását, mely nagyobb stabilitást biztosít. Az aerodinamika szerves részét képezi a korszerű járművek gyártásának.

Híres mérnökök, akik aeronautikával, aerodinamikával foglalkoztak 

 Kármán Tódor, az aerodinamika egyik leghíresebb művelője, a rakétatechnika atyja
 Petróczy István, a repülő- és helikopterépítés úttörője
 Zurovetz Vilmos, a budapesti Műegyetemen aerodinamikát oktatott, Petróczy és Kármán közreműködésével megépítették a világ első katonai helikopterét, mely készítői nevének kezdőbetűiből a PKZ nevet kapta.
 Járay Pál (Paul Jaray)

Források 

 http://metal.elte.hu/~phexp/tart/tt_had.htm 

Áramlástan
Alberto Lattuada

Alberto Lattuada (Milánó, 1914. november 13. – Róma, 2005. július 3.) olasz filmrendező, forgatókönyvíró, színész, és producer volt. Rajongott az irodalomért, a fényképészetért, és más művészetekért. Sok fontos irodalmi művet filmesített meg.

Mintegy félévszázados pályája során összesen 39 filmet készített, köztük neorelista filmeket, élesen szatirikus műveket, orosz irodalmi klasszikusok adaptációit is.

1951-ben a még kezdő Fellinivel közösen rendezte A varieté fényeit.

.

Ismertebb filmjei
 A bandita (1946)
 Nincs irgalom (1948)
 A varieté fényei (1950) társrendező: Federico Fellini
 Körhinta (1951)
 A köpeny (1952)
 La Spiaggia (1954)
 Egy novícia levelei (1960) főszereplő: Jean-Paul Belmondo és Pascale Petit
 A maffia parancsára (1962)
 Mandragóra (1965)
 Jöjjön el egy kávéra hozzánk! (1970)
 A hosszú hétvége (1976)
 Kutyaszív (1976) - (Bulgakov kisregényéből)
 Női akt (1981)
 Kolumbusz (1985)
 Malom a Pón (1986)
 Tüske a szívben (1987)
 A bika (1994)

További információk
 
 

Olasz filmrendezők
1914-ben született személyek
2005-ben elhunyt személyek
Milánóiak
Olasz forgatókönyvírók
Olasz színészek
Olasz filmproducerek
Kézai Simon

Kézai Simon (más néven Simon de Keza) a 13. századi Magyarország leghíresebb krónikása volt. Életének körülményei ismeretlenek.

Nevének eredete 
Nevének eredetéről többféle elképzelés van. Ezeket Németh Dániel foglalta össze Kézai Simon (Simon de Keza) nevének eredetéhez című tanulmányában. 

Kézai magyar nemzetiségére következtenek a munkája latinságában feltűnő számos eredeti magyar kifejezésről, valamint a magyar nyelvre, mint a „mi nyelvünkre” való hivatkozásból. A Kézai név jelentése alapján vagy a bihari Kézáról vagy talán Dunakesziről származott. Ez utóbbit bizonyítani vélik abból, hogy a stillfriedi csata leírásánál megemlékezik Dunakeszi földesurának, Básztej Renoldnak fiairól. Egy másik elképzelés szerint a Fejér megyei Kézáról (később Kinza, Ginza) származott, amely akkor a Básztej nemzetség birtoka volt.

Működése 
Az utókor által Gesta Hungarorum címen emlegetett latin nyelvű krónikáját IV. László királynak ajánlotta.  (A művet Anonymus azonos című művétől megkülönböztetve Gesta Hunnorum et Hungarorum, azaz „A hunok és a magyarok cselekedetei” címen is szokták nevezni.) Saját vallomása szerint művét olasz, francia és német krónikákból állította össze, azonban ezeknél sokkal szabadabban használta a már forgalomban levő magyar krónikákat. Munkája csupán kivonatos másolat formájában jutott korunkra, eredetileg hosszabb lehetett.

Mester és udvari pap lett, és mint ilyen 1282–83 táján írta krónikáját. Két könyvből álló műve Hunor és Magor híres történetével, a hunok és magyarok közös eredetének elbeszélésével kezdődik. Az első könyvben a hunoknak Attila haláláig és birodalmuk felbomlásáig, a másodikban pedig a magyaroknak a bejövetelüktől 1280-ig terjedő történetével foglalkozott, és mint mondta, a valóságot akarta követni. Függelékül külön értekezett a jövevény nemesekről, az udvarnokokról, várnépekről, várjobbágyokról, cselédekről, szabadosokról és rabszolgákról. 

Hevesen megtámadta Orosiust (helyesebben Iordanest), „a magyarok eredetéről költött gyarló meséje miatt”, ő maga pedig Scythia leírásában már a 13. századbeli utazók elbeszéléseit is használta. Eléggé tisztult nézetei azonban mégsem voltak. Kétségkívül hozzáférése lehetett a királyi levéltárhoz is, mert IV. László őt – mint homo regiust – 1283. október 19-én a jegyzőjének nevezi. Pap lévén ekkor, nem lehetett egy azzal az 1286-ban Simon comesszel, aki Keszői Sebestyén fia volt.

Műve utóélete 
Krónikája nyomtatásban először Bécsben 1782-ben jelent meg, másodszor – javítva – Budán ugyanazon évben Horányi Elek, harmadszor szintén Budán 1833-ban Podhradczky József, negyedszer St. Gallenben 1849-ben Endlicher István László adta ki, ötödször Mátyás Flórián, és magyarul Szabó Károly, Pesten, 1862-ben.

Jegyzetek

Források 

 Németh Dániel: Kézai Simon (Simon de Keza) nevének eredetéhez. Magyar Nyelv 116/3 (2020)
 Kézai Simon mester Magyar Krónikája  MEK
 Császár Mihály: Kézai Simon Magyar krónikája (1901) digitális közlés Könyv-e.hu

Magyar történetírók
Árpád-kori magyar egyházi személyek
Magyar katolikus papok
13. századi személyek
Kurd nyelv

A kurd nyelv az indoeurópai nyelvcsalád indoiráni ágán az iráni nyelvek északnyugati csoportjába tartozik. Becslések szerint kb. 40 millió ember beszéli, akik elsősorban Törökországban, Szíriában, Irakban és Iránban laknak. Törökországban latin betűkkel, a másik három országban arab betűkkel írják. Az indoeurópai nyelvekhez hasonlóan flektáló nyelv.

Dialektusok

Két nagyobb nyelvjárásuk a kurmanci (ejtsd:kurmandzsi) és a szoráni.  A kurd nyelvet tovább nehezíti az is, hogy a Törökországban latin betűkkel, míg Irakban, Szíriában és Iránban arab betűkkel írják a nyelvet.

2013-ban a Jezidik Szellemi Tanácsa Grúziában úgy döntött, hogy újjáéleszti a sajátos jezidi írást, leginkább a kurmanci nyelvjárásban használják.

Törökországban, Szíriában, Irakban (Dohuk) városától északra és Északnyugat-Iránban a kurmanci dialektus a legelterjedtebb. Kb. 20-25 millióan beszélik.

Szoráni dialektust leginkább Nyugat-Iránban és Iraki Kurdisztánban értik meg. Kb. 6-7 millióra teszik a számukat.

A dél-kurd nyelv a kurmanci és a szoráni dialektus keveréke. Ide tartozik pl. a laki nyelv is. A Zagrosz-hegység vidékén élők beszélik. Számuk körülbelül 3 millió fő.

A zazaki nyelvet Kelet-Törökországban beszélik kb. 2-3 millióan.

A goráni dialektust Iraki Kurdisztánban és Iránban használják. Kb. 1 millióan vannak.

Ezen kívül még rengeteg dialektus van, de ezek a főbb nyelvjárások.

Nyelvtan

A főneveket a nyelv hím és nőnemű csoportba osztja, példa: xušk-a men (nőtestvérem), bera-e men (fivérem). A nőnemű főnevek általában a-ra végződnek, a hímneműek általában e-re.

Az igéknek jelen, múlt és jövő idejük van.

A melléknevek fokozhatók, és hasonulnak a főnévhez ragozásukat tekintve.

Személyes névmások

Kérdő névmások

Kurd ábécé

A három fő írásrendszer:

Kurd szókincs

A kurd nyelv azon kevés iráni nyelvek közé tartozik, amelyek megtartották eredeti szókincsüket a nagy iszlamizáció ellenére. Az indoeurópai eredetű kurd nyelvnek gazdag szókészlete van.

Példamondatok 
Kurdul:
Hemû mirov azad û di weqar û mafan de wekhev tên dinyayê.
(Hemû - minden; mirov - ember; azad - szabad; û - és; weqar - méltóság; wekhev - egyenlő; tên - jönni, születni; dinyayê - világon)

Magyarul:
Minden ember szabadnak született egyenlő jogokkal.

Kurdul:
Ew xwedî hiş û şuûr in û divê li hember hev bi zihniyeteke bratiyê bilivin.
(hiş - elme; û - és; divê - kell; hember - szemben; hev - együtt, egymással; bratiyê - testvéri, testvériség;)

Magyarul:
Elméjük és lelkiismeretük szerint testvéri szellemben kell egymással szemben tevékenykedniük.

Jegyzetek

További információk

Iráni nyelvek
Kurdisztán
Györgytarló

Györgytarló község Borsod-Abaúj-Zemplén vármegye Sárospataki járásában.

Fekvése 
A Bodrogközben, a Tisza jobb parti oldalán fekszik, Miskolctól közúton 95 kilométerre keletre. A környező települések közül Kenézlő 8, Bodroghalom és Tiszakarád 18-18, Tiszacsermely 19 kilométerre található, a legközelebbi város a szintén 19 kilométerre fekvő Sárospatak. Hivatalosan a községnek nincs Tisza-partja, de a folyó a település központjától alig több mint 2 kilométerre húzódik.

Megközelítése 
A vízitúra-útvonalakat leszámítva csak közúton közelíthető meg, Sárospatak vagy Kenézlő felől a 3811-es úton. Határszélét nyugaton érinti még a 3803-as út is.

Közösségi közlekedéssel a sárospataki vasútállomástól közelíthető meg, a 3882-es buszjárattal.

Története 
1954-ben vált külön Sárospataktól.
Györgytarló község a Bodrogközben terül el.  A település Lorántffy Zsuzsanna révén került a Rákóczi család birtokába. A Református Kollégium és a város fejlesztésének fedezetét a Rákóczi birtokok – a mai györgytarló és környéke - nyújtották, és mezőgazdasági termékekkel látták el a pataki diákságot. E területet a fejedelemasszony a Kollégiumnak adományozta, ezért sokáig főiskolai birtokként tartották számon. A falu nevében I. Rákóczi György emlékét őrzi. 1948-49-ben létrejött a Bodrogközi állami gazdaság, a gyümölcstermesztés sok embernek nyújtott munkalehetőséget. A falu fejlődése felgyorsult. Jelentős épületei a Nagygyörgytarlón található kúria maradványai, Széchenyi Szivattyútelep – Tiltó, Reformátustemplom, Katolikus-templom, a II. világháború áldozatainak emlékműve, Lorántffy Zsuzsanna Művelődési Központ, Faluház, Orvosi Rendelő, Vajdácskai Általános Iskola és Óvoda Györgytarló Telephelye.(mostani nevén) 
1989-ben megkezdődött a Lorántffy Zsuzsanna általános Művelődési Központ fokozatos kiépítése. Az új szárnyban kapott helyet a faluház, és a tornaterem. 1992-ben itt helyezték el a könyvtárat is.

Közélete

Polgármesterei
 1990–1994: Gombos Béla (független)
 1994–1998: Gombos Béla (független)
 1998–1999: Gombos Béla (független)
 2000–2002: Gombos Béla (független)
 2002–2006: Oláh István (független)
 2006–2010: Oláh István (független)
 2010–2014: Oláh István (független)
 2014–2019: Oláh István (független)
 2019-től: Oláh István (független)

A településen 2000. március 26-án időközi polgármester-választást (és képviselő-testületi választást) tartottak, az előző képviselő-testület önfeloszlatása miatt. A korábbi polgármester elindult a választáson és meg is tarthatta pozícióját.

Népesség 
A település népességének változása:

2001-ben a település lakosságának 93%-a magyar, 7%-a cigány nemzetiségűnek vallotta magát.

A 2011-es népszámlálás során a lakosok 81,7%-a magyarnak, 11,2% cigánynak, 0,2% németnek mondta magát (18,2% nem válaszolt; a kettős identitások miatt a végösszeg nagyobb lehet 100%-nál). A vallási megoszlás a következő volt: római katolikus 29,7%, református 27,3%, görögkatolikus 12,2%, evangélikus 0,2%, felekezeten kívüli 6,8% (22,1% nem válaszolt).

Látnivalók 
 Györgytarlói kastély - Kúria (klasszicizáló stílusú)
 Műemlék szivattyútelep
 II. Világháborús műemlék

Jegyzetek

További információk 

Borsod-Abaúj-Zemplén megye települései
Benczédi Gergely

Benczédi Gergely (Felsőbencéd, 1839. március 29. – Kolozsvár, 1906. december 13.) pedagógus, író.

Élete 

Bár egyetemi tanulmányait Göttingenben és Londonban végezte, az 1848-as emigránsokkal való kapcsolata révén a magyarok ügye felé fordult. Természettudományt tanított a kolozsvári unitárius főgimnáziumban 1866 és 1902 között; 10 éven át az intézmény igazgatója is volt.
Írói tevékenységét részben a főgimnázium, részben a helyi unitárius egyház történetének megörökítése töltötte ki.

Művei
 A méterrendszer (Kolozsvár, 1870);
 A kolozsvári unitárius kollégium vázlatos története (Kolozsvár, 1901);
 Berde Mózsa életrajza (Budapest, 1901).

További információk

 Magyar életrajzi lexikon

Magyar vallás- és egyháztörténészek
Magyar természettantanárok
1839-ben született személyek
1906-ban elhunyt személyek
Kolozsváriak
Vonósötös

A vonósötös (vagy más néven vonóskvintett) egy kamarazenei együttes.

Felépítése:
2 hegedű
1 brácsa
1 cselló
tehát egy vonósnégyes, amelyhez társul vagy egy brácsa, vagy egy cselló, vagy ritkán egy nagybőgő; esetleg az ötödik hangszer lehet nem vonós is: például klarinét, zongora, ilyenkor klarinétötösről vagy zongoraötösről beszélünk

Főbb művek vonósötösökre 
Arnold Bax – G-dúr csellóötös, (1908). A második tétele később Lyrical Interlude néven brácsaötössé lett átalakítva (1923).
Ludwig van Beethoven – Brácsaötös (A vihar), Op. 29., egy fúvósoktett átirat brácsaötösre, Op. 4, és egy zongoratrió átirat szintén brácsaoktettre, Op. 104
Luigi Boccherini – 100 csellóötös, 12 brácsaötös, 12 brácsaötös-átirat (zongoraötös-átiratok), 3 nagybőgőötös.
Alekszandr Porfirjevics Borogyin – Egy csellóötös
Johannes Brahms – 2 brácsaötös, Op. 88 és Op. 111; ill. az Op. 115-ös klarinétkvintettjét is szokták brácsával előadni.
Max Bruch – á-moll brácsaötös.
Anton Bruckner – Brácsaötös (1879)
Luigi Cherubini – Brácsaötös (1837)
Felix Draeseke – Á-dúr vonósötös 2 hegedűre, brácsára, violottára és csellóra (A „Stelzner-Quintett”; 1897), egy F-dúr csellóötös
Antonín Dvořák – 2 brácsaötös (op. 1 és op. 97, becenevén az Amerikai kvintett), és op. 77 nagybőgőötös.
Alekszandr Konsztantyinovics Glazunov – Csellóötös, op. 39
Goldmark Károly – Csellóötös, op. 9
Bohuslav Martinu – Brácsaötös
Felix Mendelssohn – 2 brácsaötös: No. 1 Á-dúrban, Op. 18 és No. 2 B-dúrban, Op. 87
Darius Milhaud – egy nagybőgőkvintett (op. 316), egy brácsaötös (op. 325), egy csellóötös (op. 350)
Wolfgang Amadeus Mozart – 6 brácsaötös (K174, K516b, K515, K516, K593, K614)
Carl Nielsen – Egy brácsaötös
Ottorino Respighi – Szintén egy brácsaötös
Franz Schubert – egy csellóötös, Op. post. 163, D956, és egy „Kvintett-nyitány” brácsakvintettre, D8
Ethel Smyth – Op. 1-es É-dúr csellókvintett
Louis Spohr – 7 brácsaötös
Ralph Vaughan Williams – egy brácsaötös (Phantasy Quintet; 1912)

Kapcsolódó szócikkek 
Vonóstrió
Vonósnégyes
Vonósszextett

Vonósegyüttesek
Ember a felvevőgéppel

Az Ember a felvevőgéppel (oroszul Человек с киноаппаратом / Cselovek sz kinoapparatom) 1929-ben készült szovjet némafilm-dokumentumfilm. Rendezője Dziga Vertov.

A filmnyelv megújítója 

Dziga Vertov minden filmiskolában tanított, avantgárd dokumentumfilmjében Kijev, Moszkva és Odessza egy napját ábrázolja a hajnali ébredéstől késő éjig. A film hőse azonban maga a felvevőgép. Az ifjú filmművészet minden akkoriban új eszközével tobzódik a rendező. A néző ott ül az operatőr mellett, vagy vágtat, repül, autójával suhan át a városon, felkapaszkodik vele a kéményekre, és lóg a robogó vonat lépcsőjén.

A filmben a mindenféle hétköznapi szereplő mellett ugyanis láthatóan ott van az örök filmes, a rendező-operatőr-laboráns-vágó, sőt, az akkor még nem is létező hangosfilmet is érzékelteti Vertov. A nézők átélhetik magának a filmnek a születését. A filmet a rendező mozgóképi szimfóniaként komponálta, a szovjet avantgárd film montázselméletének és -gyakorlatának (amelynek egyik kidolgozója volt) összes eredményét kiaknázva.

Ez egy keretes, többszörösen önreflektív alkotás, melyben elemi erővel jelenik meg a filmkészítés öröme, a modernitásba, a tudományba és a jövőbe vetett hit. Enciklopédikus igényű leltár, mely egy napba sűríti a város lefilmezhető aspektusait. A főcímben definiálják az alkotók, hogy a film távol áll a színháztól, az irodalomtól, és még felirat sincs benne. Mivel nincs hagyományos történet, ezért a struktúrát a ritmus hordozza, aminek a nyelvi megjelenése a vágás és a rendkívül dinamikus kameramozgások. Itt nincsenek dramatikus csúcspontok, konfliktusok, csak a sorozatok változatos ismétlődése.

A mai néző számára is lenyűgöző a film tiszta filmszerűsége. Vertovnak a „filmszemről” (киноглаз) szóló elmélete szinte fogalmilag érhető tetten ebben a némafilmben.

A film zenéje 
 1929-ben az eredetileg hang nélküli művet élő zenével kísérték. Később születtek rögzített kísérőzenék.
 1999-ben a The Cinematic Orchestra egy portói fesztiválon játszott hozzá muzsikát.

Jegyzetek

Lásd még 
 Mannheimi tizenkettő

További információk 
 

1929 filmjei
Szovjet dokumentumfilmek
Szovjet némafilmek
Szovjet fekete-fehér filmek
Vonóstrió

A vonóstrió háromtagú kamarazenei együttes.

Felépítése:
 hegedű
 brácsa
 cselló

Főbb művek vonóstriókra 
A vonóstriók a barokk trió szonáták későbbi korokra átmentődött változatai.

Ludwig van Beethoven: Vonóstriók
Joseph Haydn: Vonóstrió
Arnold Schönberg: Vonóstrió
Franz Schubert: Vonóstrió
Anton Webern: Vonóstrió
La Monte Young: Vonóstrió

Különös hangszerelésű vonóstriók (tercettek) 
Antonín Dvořák: Vonóstrió (2 hegedű, brácsa)
Robert Fuchs: Vonóstriók (3 db; 2 az op. 61-ből, 1 az op. 107-ből)
Wolfgang Amadeus Mozart: Vonóstrió (2 hegedű, nagybőgő)
Szergej Tanyejev: Vonóstrió (op. 21)

Lásd még 
Vonósnégyes
Vonósötös
Vonósszextett

Vonósegyüttesek