alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Medveshidegkút

Medveshidegkút (szlovákul Studená) község Szlovákiában, a Besztercebányai kerület Rimaszombati járásában.

Fekvése 
Rimaszombattól 40 km-re délre, Fülektől 22 km-re délkeletre, a magyar határ mellett fekszik. Magyar nevének előtagja a Medvesaljára utal.

Története 
A falu a 13. század második felében keletkezett Egyházasbást határában. 1304-ben "Hydegkwth" alakban említik először. A 14. században a Kacsics nemzetség birtoka. A 15. században Somoskő várának tartozéka, majd a 16. századtól több nemesi család birtoka volt. 1554 és 1593 között török uralom alatt állt. 1828-ban 39 házában 548 lakos élt. Lakói főként mezőgazdasággal foglalkoztak.

Vályi András szerint "HIDEG KÚT. Magyar falu Nógrád Várm. földes Urai G. Keglevics, és több Urak, lakosai katolikusok, fekszik Fülekhez 1 mértföldnyire, Cserédnek filiája, határja, ’s vagyonnyai is meg lehetősek."

Fényes Elek szerint "Hidegkút, magyar falu, Nógrád vmegyében, 348 kath. lak. F. u. gr. Keglevics, s m. t. Ut. p. Rimaszombat."

A trianoni békeszerződésig Nógrád vármegye Füleki járásához tartozott. 1938 és 1944 között újra Magyarország része.

Népessége 
1910-ben 445, túlnyomórészt magyar lakosa volt.

2001-ben 275 lakosából 231 magyar, 22 szlovák és 21 cigány.

2011-ben 281 lakosából 227 magyar, 37 szlovák és 12 cigány.

Nevezetességei 
A faluban tájmúzeum található, ahol a medvesalja népi hagyományaiból látható kiállítás. A falunak a hagyományokat őrző női kórusa is van.

Híres személyek 
Itt született 1884-ben Mag János, aki részt vett a spanyol polgárháborúban, majd a második világháború alatt Franciaországban az ellenállás harcosa volt.
Itt született 1932-ben Mag Gyula tanár, múzeumigazgató.

Jegyzetek

Források 
 Medveshidegkút; Hidegkút (Studená)
 Medvesalja magyar nyelvjárási atlasza
 Cs. Nagy Lajos: Medvesalja magyar nyelvjárási atlasza. Luminosus, n.o. Kiadó, Nagykapos, 2011. 46 lap + 750 térkép

További információk 
 Studená - História, E-OBCE.sk

A Rimaszombati járás települései
Nógrád vármegye települései
Tóthegymeg

Tóthegymeg (szlovákul Horné Zahorany) község Szlovákiában, a Besztercebányai kerület Rimaszombati járásában. Alsó- és Felsőhegymeg egyesítésével jött létre.

Fekvése
Rimaszombattól 9 km-re, északra fekszik.

Délről Rimaszombat, délnyugatról Bakostörék, nyugatról Alsósziklás, északról Karaszkó, keletről Kőhegy községekkel határos.

Története 
A települést 1323-ban "Hegmeg" alakban említik először. 1336-ban "Hegymegey", 1450-ben "Thenithnek", 1609-ben "Kyshegimegh" néven szerepel a korabeli forrásokban. Eredetileg a Balog család tulajdonában állt, majd a 15.–16. században a Széchyeké, a Putnokyaké és a Derencsényieké. 1566-ban felégette a török és már nem építették újjá. Ez a régi falu a mai Kőhegy és Balogpádár között feküdt. Ezután épült fel a falu a mai helyen, melynek több birtokosa is volt, köztük a Kubinyi, Szakál és Kalicsák családok. A 19. század elején 150-en lakták, akik főként mezőgazdasággal és állattartással foglalkoztak.

Vályi András szerint "HEGYMEG. Tót Hegymeg. Tót falu Kis Hont Várm. földes Urai Szeremley, és Szakál Urak, lakosai katolikusok, többen evangelikusok, fekszik Kraszkóhoz nem meszsze, ’s Alsó Szkálnoknak filiája, Vad vizes földgyei tsekély termést hoznak, rozsban, és zabban; réttyek kevés, legelő mezejek jó, erdejek makkolásra alkalmatos."

Fényes Elek szerint "Tót-Hegymeg, vagy Zahorán, tót falu, Gömör és Kis-Honth egyesült vmegyékben, A. Szkálnokhoz 1/4 mfdnyire: 194 evang. lak. Erdeje nagy, de a lakosok belőle sok irtást tettek. F. u. többen. Ut. p. Rimaszombat."

Gömör-Kishont vármegye monográfiája szerint "Tóthegymeg, a Rimavölgy közelében fekvő tót kisközség, 38 házzal és 181 ág. ev. h. vallású lakossal. 1336-ban Hegymegey, 1450-ben, mint a Széchiek birtoka, Thenethnek eltorzított alakban fordul elő. 1493-ban II. Ulászló Putnoky Imrének adományozza. Később azután Zahorán tót neve is előbukkan. Újabbkori birtokosai a Kubinyi és a Szakall családok voltak, most pedig Kalicsák Pálnak van itt nagyobb birtoka. Az ág. h. ev. templom a 15. század közepén épült. A község postája Gömörráhó, távírója és vasúti állomása Rimaszombat vagy Orlajtörék. Ide tartozik Tóthegymeg puszta."

A trianoni békeszerződésig Gömör-Kishont vármegye Rimaszombati járásához tartozott.

1920-tól 1948-ig hivatalos szlovák neve Slovenské Zahorany volt.

Népessége
1910-ben 178, túlnyomórészt szlovák lakosa volt.

2011-ben 137 lakosából 128 szlovák.

Neves személyek 
 Felsőhegymegen született 1830-ban Ľudovít Kubáni szlovák költő, Tompa Mihály barátja és költőtársa, aki többször is meglátogatta őt hanvai otthonában. A faluban emléktáblája van.

Nevezetességei 
 Evangélikus temploma 1814-ben épült klasszicista stílusban.
 A falu haranglába 1790-ben épült.

Jegyzetek

Külső hivatkozások 
 E-obce.sk
 Községinfó

Tothegymeg
Gömör és Kis-Hont vármegye települései
Fazekaszsaluzsány

Fazekaszsaluzsány (szlovákul Hrnčiarske Zalužany) község Szlovákiában, a Besztercebányai kerület Poltári járásában.

Fekvése 
Rimaszombattól 11 km-re nyugat-északnyugatra, Poltártól 9 km-re délkeletre fekszik, a Szuha-patak (Suchá) völgyében, a Poltár-Rimaszombat vasútvonal mentén.

Északról (és külterülete nyugatról) Cserepes, keletről Susány, délről Osgyán községekkel határos.

Nevének eredete 
Neve a szláv zalužane (= erdő mögött) kifejezésből származik.

Története 
1362-ben "Zalusan" néven említik először, de valószínűleg már a 12. században keletkezett. Régen Kishont vármegyéhez tartozott. Földesurai a Jánoky és Jákffy családok voltak. Mint magyar neve is utal rá, nevezetes fazekasfalu volt, lakói hajdan főleg tűzálló tégla és cserép készítésével foglalkoztak. A 18. században zsindelygyártó üzem is működött a községben. 1828-ban 80 házában 605 lakos élt. Lakosai – a szlovák többség ellenére – 1848-ban önként a magyar szabadságharc mellé álltak.

Vályi András szerint: "Fazekas Zalusány. Tót falu Kis Hont Várm. földes Urai több Urak, lakosai katolikusok, fekszik Szuha patakja mellett, Nagy Szuhajnak filiája; határos Pongyelokkal, és Osgyánnal is; földgye 3 nyomásbéli, mindenféle gabonát megterem, réttye jó, erdeje nints, lakosai jó fazekasok, és téglavetők."

Fényes Elek szerint: "Zaluzsány (Fazekas-), Gömör-Kis-Honth vm. magyar falu, Nógrád vmegye szélén: 590 kath., 73 evang. lak., kik tótul is egyformán beszélnek. Sok fazekas. A rahói urak birják. Ut. p. Rimaszombat."

Gömör-Kishont vármegye monográfiája szerint: "Fazekaszsaluzsány, Nógrád vármegye határához közel fekvő tót kisközség, 149 házzal és 960 róm. kath. vallású lakossal. Földesurai a Fejes, Szerdahelyi, Tihanyi, Jakab, Putnoky Prónay és Nyáry családok voltak. A község lakosai a tűzálló tégla- és cserépgyártást űzik. A legnagyobb ily cserépgyár a Süttő Istváné, a kinek itt gőzmalma is van. A faluban savanyúvízforrás van, melyet azonban csak a falubeliek használnak. A kath. templom, a réginek a helyén, 1882-ben épült. Ezenkívül kápolna is van a községben, melyet 1825-ben építettek. A község postája Osgyán, távírója és vasúti állomása Rimaszombat. Ide tartoznak Babarik, Alsó- és Felsőbaksa puszták is."

A trianoni békeszerződésig Gömör-Kishont vármegye Rimaszombati járásához tartozott.

A háború után mezőgazdasági jellegű település maradt jelentős fazekasiparral.

Népessége
1910-ben 864-en, többségében szlovákok lakták, jelentős magyar kisebbséggel.

1921-ben 825 lakosa volt, ebből 808 szlovák nemzetiségű, illetve 804 római katolikus vallású.

2011-ben 874 lakosából 810 szlovák.

Nevezetességei 
 A falu gazdag népi kultúrájáról és hagyományairól nevezetes.
 Római katolikus temploma 1882-ben épült.
 Római katolikus kápolnája 1825-ben készült klasszicista stílusban.
 A falunak kellemes vízű termálfürdője van.

Jegyzetek

További információk 
 Községinfó
 Rövid ismerető szlovákul
 E-obce.sk.

Fazekaszsaluzsany
Gömör és Kis-Hont vármegye települései
Jéne

Jéne (szlovákul Janice) község Szlovákiában, a Besztercebányai kerület Rimaszombati járásában.

Fekvése 
Ózdtól 9 km-re északnyugatra, a magyar határtól 1 km-re fekszik.

Története 
1216-ban "Yenne", majd 1431-ben "Jene" néven említik először. Előbb a helyi nemes Jeney család birtoka, majd a Fügedy és Széchy családoké.

A községhez egy Mátyás királyról szóló történet fűződik. Eszerint Mátyás egyik hadnagyát Jénei Péternek hívták, aki egyszer meghívta a királyt falujába. A nagy lakomát egy szép völgyben tartották, melyet ma is Abroszka-völgynek neveznek, mivel az abrosz annyira megtetszett a királynak, hogy azt Jénei neki ajándékozta.

A település eredetileg nem a mai helyén állt, a régi falut a 16. században tűzvész pusztította el. Ezután építették fel a mai települést. Régi temploma 1787-ben épült, ennek átépítésével építették a mai református templomot 1903-ban. 1828-ban 32 házában 218 lakos élt, akik főként mezőgazdasággal foglalkoztak.

Vályi András szerint: "JENE. Magyar falu Gömör Várm. földes Ura Jeney Uraság, lakosai katolikusok, fekszik Serkéhez fél mértföldnyire, Sz. Simonynak filiája, határja jó gabonát terem, fája tűzre van, legelője kevés."

Fényes Elek szerint: "Jene, magyar falu, Gömör és Kis-Honth egyesült vmegyékben, Harmacz szomszédságában: 17 kath., 201 ref. lak., kik közt sok nemes találtatik. F. u. többen."

Gömör-Kishont vármegye monográfiája szerint: "Jéne, rimavölgyi magyar kisközség, körjegyzőségi székhely, 81 házzal és 319 ev. ref. vallású lakossal. E községről az első adatokat 1431-ben találjuk. 1446-ban Jenye alakban van említve. A Fügey és a Széchi családok voltak az urai. Későbbi birtokosai ismeretlenek. Református temploma 1787-ben épült. Ide tartozik Czikóháza puszta, mely 1418-ban Chykohaza alakban szerepel. Hajdan önálló község és a Fügey család birtoka volt. A község postája, távírója és vasúti állomása Rimaszécs."

A trianoni békeszerződésig Gömör-Kishont vármegye Feledi járásához tartozott, majd az új csehszlovák állam része lett. 1938 és 1944 között ismét Magyarországhoz tartozott.

Népessége 
1910-ben a falunak 315, túlnyomórészt magyar lakosa volt.

2001-ben 184 lakosából 177 magyar és 7 szlovák.

2011-ben 211 lakosából 205 magyar, 4 roma és 2 szlovák.

Nevezetességei 
 Református temploma 1903-ban épült szecessziós stílusban.

Jegyzetek

Források 

 Községinfó
 Jéne Szlovákia térképén
 Jéne a Gömöri régió honlapján
 E-obce.sk

Jene
Gömör és Kis-Hont vármegye települései
Karaszkó

Karaszkó (szlovákul Kraskovo) község Szlovákiában, a Besztercebányai kerület Rimaszombati járásában.

Fekvése 
Rimaszombattól 16 km-re északra, a Gömör-Szepesi-érchegység (Szlovák-érchegység) délkeleti részén, a Rima-folyó és a Balog-patak között fekszik.

Története 
A falut 1334-ben Itáliából ide telepített bányászok alapították, de birtokként már a 13. század közepén létezett. Temploma is 13. századi. A török 1555-ben a faluval együtt felégette, de újjáépítették.

A falu „Karazkou" néven szerepel először írott forrásban 1334-ben. 1462-ben „Kraskow" alakban említik. Karaszkó kezdetben a kalocsai érsekség birtoka volt, majd a 14. századtól a Kacsics nemzetségé. Szent László ünnepére vásártartási jogot kapott. 1828-ban 43 házában 323 lakos élt, akik főként mezőgazdaságból, favágásból és faárukészítésből éltek.

Vályi András szerint: „KRASZKO. Tót falu Kis Hont Várm. földes Urai több Uraságok, lakosai tótok, evangelikusok, fekszik Tót Hegymeg, ’s Alsó Szkálnok mellett, legelője, és fája mind a’ két féle elég van, de földgye soványas, úgy hogy trágyázás után is alig termik meg középszerűen a’ rozsot, és zabot. Jó kútakkal bővölködik, nevezetes itten egy kút, mellynek az a’ tulajdonsága, hogy egy esztendővel elébb, mint sem száraz esztendő következik, ki szárad, más külömben pedig soha sem.”

Fényes Elek geográfiai szótárában: „Kraszkó, Gömör-Kis-Honth v. tót falu, Rimaszombathoz éjszakra 4 órányira: 7 kathol., 316 evang. lak. Evang. szentegyház. Határa elég tágas és termékeny; lakosai sok faeszközt csinálnak. F. u. többen." 

Gömör-Kishont vármegye monográfiája szerint: „Kraszkó, a feled-tiszolczi vasútvonal mentén fekvő tót kisközség, 50 házzal és 217 ág. ev. h. vallású lakossal. E község már 1462-ben szerepel. Földesurai a Bakosok voltak. Később a Török, a Fáy és a Vranovics család volt a birtokosa. A község három izben, legutóbb 1878-ban teljesen leégett. Az ág. h. ev. templom Árpád-kori építmény, érdekes falfestményekkel. 1555-ben a törökök az egész községet felperzselték és ekkor a templom is megrongálódott. A község postája, távírója és vasúti állomása Rimabánya."

A trianoni békeszerződésig Gömör-Kishont vármegye Rimaszombati járásához tartozott.

Népessége 
A falunak 1910-ben 225, túlnyomórészt szlovák lakosa volt.

2001-ben 156 lakosából 146 szlovák volt.

2011-ben 151 lakosából 132 szlovák.

Nevezetességei 
 Evangélikus temploma a 13. században épült gótikus stílusban, a 15. században védőfallal vették körül. 1906-ban restaurálták. Értékes 13. és 14. századi falfestményei vannak. Reneszánsz oltára 1668-ban, fa haranglába 1657-ben készült. A Skultéty család síremlékei találhatók benne.
 Fa harangtornya 1657-ben épült reneszánsz stílusban.

Jegyzetek

Külső hivatkozások 
 Községinfó
 Karaszkó Szlovákia térképén
 Tourist-channel.sk
 Karaszkó a Gömöri régió honlapján
 E-obce.sk

Karaszko
Gömör és Kis-Hont vármegye települései
Lehel (egyértelműsítő lap)

Lehel, magyar hadvezér a kalandozások korában
Lehel, keresztnév
Lehel, háztartási készülékek márkája
Lehel jégkorongklub
Izsák (keresztnév)

Az Izsák férfinév a héber Jichák () névből ered, amelynek jelentése: nevetés. 


Kiegészítésként a Jichak pontos jelentése "nevetni fog" (ige nem főnév).
Magyarázat:
Amikor az angyal megjósolta Sáranak (Sarinak), hogy kilenc hónap múlva gyereke lesz nem válaszolt csak nevetett, mivel már közel volt a kilencvenhez és (Avram) Avraham (Ábrahám) is elmúlt 100 éves. 
Az angyal igy válaszolt:
A fiad fog nevetni kilenc hónap múlva.

Gyakorisága
Az 1990-es években szórványos név, a 2000-es években nem szerepel a 100 leggyakoribb férfinév között.

Névnapok
 május 15. 
 október 19.

Idegen nyelvi változatai
 Isaac (angol)
 Isaas (portugál)
 Isak (svéd)

Híres Izsákok
 Izsák bibliai alak
 Abrahamides Izsák egyházi író
 Babócsay Izsák jegyző
 Basire Izsák hittudós, főesperes
 Binnenfeld Izsák orvos
 Zabanius Izsák lelkész, tanár
 Isaac Abrabanel zsidó filozófus és teológus
 Isaac Albéniz zeneszerző 
 Isaac Asimov író
 Iszaak Babel orosz író
 Isaac Barrow angol matematikus
 Isaac Bashevis Singer író
 Isaach De Bankolé színész
 Isaac Berger súlyemelő
 Isaac Delgado zenész
 Iszaak Dunajevszkij orosz zeneszerző
 Jerome Isaac Friedman fizikus
 Isaac Hayes basszista
 Isaac Newton fizikus
 Isidor Isaac Rabi fizikus
 Isaac Bashevis Singer amerikai író
 Isaac Singer feltaláló
 Isaac Stern amerikai hegedűművész
 Jichák Rabin izraeli politikus
 Jichák Sámir izraeli politikus

Uralkodók
I. Izsák bizánci császár
II. Izsák bizánci császár

Jegyzetek

Magyar keresztnevek (I, Í)
Férfikeresztnevek (I, Í)
Héber eredetű magyar férfikeresztnevek

en:Isaac (disambiguation)
fr:Isaac (homonymie)
ja:アイザック
pt:Isaac (desambiguação)
ro:Isac
ru:Исаак (имя)
simple:Isaac (disambiguation)
zh:艾萨克
Elek (keresztnév)

Az Elek vitatott eredetű férfinév, a görög Alexiosz (Alex) magyar megfelelője, más vélemény szerint azonban az ismeretlen eredetű régi magyar Velek személynévből származik. 


Képzett és rokon nevek
 Velek: bizonytalan, talán szláv eredetű név. 
Alex, Alexander, Sándor

Gyakorisága
Az 1990-es években az Elek igen ritka, a Velek szórványos név, a 2000-es években nem szerepelnek a 100 leggyakoribb férfinév között.

Névnapok
Elek:
 február 11. 
 február 17. 
 július 17. 
Velek:

ajánlott névnap
 szeptember 28.

Híres Elekek

Jegyzetek

Magyar keresztnevek (E, É)
Férfikeresztnevek (E, É)
Vitatott eredetű magyar férfikeresztnevek
Görög eredetű magyar férfikeresztnevek
Gyula (egyértelműsítő lap)

Gyula, magyar férfikeresztnév
 Gyula, régi magyar méltóságnév
Földrajz
 Magyarország
 Gyula, város Békés vármegyében
 Kisgyula, ma Belvárdgyula része Baranya vármegyében
 Ukrajna
 Szőlősgyula, település Kárpátalján, a Nagyszőlősi járásban
Orlajtörék

Orlajtörék (szlovákul Malé Teriakovce) Bakostörék településrésze, 1963-ig önálló község Szlovákiában, a Besztercebányai kerület Rimaszombati járásában.

Fekvése 
Rimaszombattól 8 km-re északnyugatra, Bakostöréktől 1 km-re keletre, a Rima bal partján fekszik.

Egyike a Bakostörék községet alkotó három kataszteri területnek, területe 5,0795 km².

Története 
Vályi András szerint: "TÖREK. Bakos Törek, Orlaj Törek. 2 Tót faluk Hont Várm. Bakos Töreknek földes Urai B. Lusinszky, és több Uraságok, Orlaj Töreknek pedig Gr. Serényi Uraság, lakosaik katolikusok, és evangelikusok, fekszenek Rima vize mellett, Alsó Szkálnokkal, Felső Pokorággal, és Kis-Padári pusztával határosak; földgyeik 3 nyomásbéliek, jó mívelés után mindenféle gabonát megteremnek, jó rétekkel bővelkednek; lakosai fazekakkal is kereskednek."

Fényes Elek szerint: "Tőrék (Orlai), tót falu, Gömör és Kis-Honth egyesült vgyékben, 40 kath., 183 evang. lak., kik sok pálinkát égetnek. F. u. gr. Serényi."

Gömör-Kishont vármegye monográfiája szerint: "Orlajtörék, rimavölgyi tót kisközség, 57 házzal és 190 ág. h. ev. lakossal. Az Orlé, vagy Orlay család ősi birtoka. 1493-ban II. Ulászló Putnoky Imrének adományozza. Később a gróf Serényiek és gróf Kálnokyak lesznek az urai. A községházán őrzik a községnek 1480-ból való pecsétnyomóját. Ág. h. ev. temploma a XV. században épült. A községhez tartozó némely dűlő neve jelentőséggel látszik bírni, ilyenek a Medzi skladi do cudniho (Csudamesgye köze), Peter hradok (Pétervár) és Ljoze (Sorshuzás). A község vasúti megállóhely, de postája Gömörráhó és távírója Rimaszombat."

1910-ben 178, többségben szlovák lakosa volt, jelentős magyar kisebbséggel. A trianoni diktátumig Gömör-Kishont vármegye Rimaszombati járásához tartozott.

1963-ban Bakostörékhez csatolták Rimavarbóccal együtt.

Nevezetességei 
 Evangélikus temploma a 15. században épült gótikus stílusban. 1795-ben megújították, körítőfala a 17. században épült. Kazettás mennyezetének legrégibb képei a 16. században készültek.

Kapcsolódó szócikkek 
Bakostörék
Rimavarbóc
Széplak

Jegyzetek 

Orlajtorek
Gömör és Kis-Hont vármegye települései
Nemesmartonfala

Nemesmartonfala (1899-ig Martonfalva, szlovákul Martinová) község Szlovákiában, a Besztercebányai kerület Rimaszombati járásában.

Fekvése 
Rimaszombattól 16 km-re délkeletre, a Rima folyó bal partján fekszik.

Története 
1427-ben az adóösszeírásban "Martonfalva" néven említik először, amikor a Jeneyek 14 portát bírtak a településen. Nevének előtagját az alapján kapta, hogy lakosainak többsége nemes volt. A 17. században előbb a török, majd Thököly hadai pusztították el. A falu temploma 1760-ban épült. 1773-ban 13 jobbágy és 5 zsellércsalád élt itt. 1828-ban 51 háza és 351 lakosa volt, akik főként mezőgazdasággal foglalkoztak.

Vályi András szerint: "MÁRTONFALVA. Magyar falu Gömör Várm. földes Urai több Urak, lakosaik katolikusok, és reformátusok, fekszik Dobócznak szomszédságában, mellynek filiája, határja ha trágyásztatik gabonát termő, piatzozása 1, 4, 5 mértföld van."

Fényes Elek szerint: "Martonfalva, magyar falu, Gömör és Kis-Honth egyesült vármegyékben, Rima-Szécshez 1/2 mfdnyire: a Rima mellett, 48 kath., 359 ref. lak., kiknek több felénél nemes. Ref. anyaszentegyház. Jó föld, rét és legelő. Ut. posta Putnok."

Gömör-Kishont vármegye monográfiája szerint: "Mártonfalva, rimamenti magyar kisközség, 76 házzal és 285, túlnyomó számban ev. ref. vallású lakossal. E község mai nevén 1427-ben a Jeney család birtoka. 1467-ben a vizslási Barócz család a földesura. Később a község lakosai nemesi szabadalmakat nyernek és azóta a köznemesek a birtokosok. Református temploma 1760 körül épült. A község postája, távírója és vasúti állomása Rimaszécs."

A trianoni diktátumig Gömör-Kishont vármegye Feledi járásához tartozott. 1938 és 1944 között újra Magyarország része.

Népessége
1880-ban 307 lakosából 289 magyar, 4 szlovák, 8 más anyanyelvű és 6 csecsemő lakta; ebből 226 református, 67 római katolikus és 14 zsidó.

1910-ben 278 magyar lakosából 224 református, 49 római katolikus, 4 zsidó és 1 evangélikus vallású.

2001-ben 199 lakosából 135 magyar, 31 cigány és 26 szlovák.

2011-ben 230 lakosából 127 magyar, 48 cigány és 40 szlovák.

2021-ben 223 lakosából 101 magyar (45,3%), 82 cigány, 27 szlovák, 1 cseh, 12 ismeretlen nemzetiségű.

Nevezetességei 
Református temploma 1760-ban épült későbarokk stílusban, 1960-ban és 1995-ben megújították.

Híres emberek 
Itt született 1840-ben Csizi János református lelkész, költő.
Itt született 1878-ban Friedrich Endre tanár, történetíró, a Magyar Történelmi Társulat és a Magyar Pedagógiai Társaság tagja. Pedagógiai és történeti művek szerzője.

Jegyzetek

További információk 
 Községinfó
 Nemesmartonfalva Szlovákia térképén 
 E-obce.sk

A Rimaszombati járás települései
Gömör és Kis-Hont vármegye települései
Elektromágneses sugárzás

Az elektromágneses sugárzás valamely helyből (forrásból) tetszőleges irányba közvetítőközeg nélkül terjedő energiaáram; egymásra merőleges oszcilláló elektromos és mágneses teret hoz létre, s a térben hullám formájában vákuumban fénysebességgel terjed, energiát és impulzust szállítva. Részecskéi (kvantumai) a fotonok. A 380 nm és 780 nm közötti hullámhosszú elektromágneses sugárzás az emberi szem számára is látható, emiatt látható fénynek nevezik. Az összes elektromágneses sugárzás elrendezhető frekvencia (hullámhossz, energia) szerint, ekkor kapjuk az elektromágneses spektrumot. Az elektromágneses sugárzás fizikáját az elektrodinamika írja le.

Megismerésének története 
Az elektromágneses hullámok elméletét James Clerk Maxwell (1831 – 1878) skót fizikus dolgozta ki 1873-ban. A „Tanulmány az elektromos és mágneses térről” című munkájában közzétett Maxwell-egyenletek megjósolták az elektromágneses hullámok létezését. Az elmélet magában foglalta a nagyon rövid ill. nagyon hosszú hullámhosszak létezését, az elektromágneses hullámoknak nincs felső ill. alsó hullámhosszhatára. Ezzel a feltételezéssel Maxwell olyan elektromágneses sugárzások létére következtetett, amelyeket csak a halála után fedeztek fel. A Maxwell-egyenletek helyességét Heinrich Hertz bizonyította be a szikragenerátorral végzett kísérletei alapján.

William Herschel (1738 – 1822) német csillagász észrevette, hogy a kísérleteiben használt fényforrás hőmérséklet-változást idéz elő. Ezzel felfedezte az infravörös (angol rövidítéssel: IR, azaz „infrared”) hősugarakat. (Egy villanykörte a sugárzásának 90%-át ebben a tartományban bocsátja ki.)

Johann Ritter (1776 – 1829) 1801-ben kémiai vizsgálatok alapján arra a következtetésre jutott, hogy a (látható) kék hullámhosszú fény frekvenciájánál létezik nagyobb frekvencia, amely atomi szinten hat; ezzel felfedezte az ultraibolya (UV = ultraviola) sugárzást.

Az elektromágneses spektrum tartományaiból a földi légkör csak a látható fényt és a hozzá csatlakozó hullámhossznak kis részét, a közepes és termális infravörös 3-5 μm és a 8-15 μm hullámhossztartományaiba eső sugárzást, valamint az 1 mm – 20 m hullámhosszú rádiósugárzást engedi át. Ennek a tartománynak a kiaknázására született meg a rádiócsillagászat.

Az elektromágneses spektrum

Jegyzetek

Fordítás

Források 

 http://eta.bibl.u-szeged.hu/2173/2/az_elektromgneses_spektrum.html
 http://eta.bibl.u-szeged.hu/2173/2/elektromgneses_hullmok.html

További információk 

 A sugárzás - muszakiak.hu - a műszaki portál
 Elektromágneses sugárzások: magyarított Java szimuláció. Szerző: Wolfgang Bauer
 Radio Frequency Band Designations

Kapcsolódó szócikkek 
 hőmérsékleti sugárzás
 fény - a látható elektromágneses színkép, a fény sebessége
 színképelemzés
 csillagászati színképelemzés - az asztrofizika egyik legeredményesebb vizsgálati módszere
 fotometria a csillagászatban (fényességmérés)
 radar frekvenciasávok

Elektromágneses sugárzás
Adelaida

Az Adelaida német eredetű  Adelheid női név francia alakjából származik, jelentése nemes és  alak, személy.


Rokon nevek
Adelheid, Ada,  Adél, Adela, Adéla, Adélia, Adelin, Adelina, Adelgund, Adelgunda, Adina, Alett, Aletta, Alicia, Alícia, Alida, Alitta, Alida, Aliz, Alíz, Aliza, Éda, Edda, Elke, Heidi

Gyakorisága
Az újszülötteknek adott nevek körében az 1990-es években szórványos név volt, a 2000-es és a 2010-es években nem szerepel a 100 leggyakoribb női név között.

A teljes népességre vonatkozóan az Adelaida sem a 2000-es, sem a 2010-es években nem szerepelt a 100 leggyakrabban viselt női név között.

Névnapok
február 5., december 16.

Híres Adelaidák
Adelaida García Morales, spanyol írónő

Földrajzi névben
 Adelaide, ausztrál város

Jegyzetek

Magyar keresztnevek (A, Á)
Női keresztnevek (A, Á)
Germán eredetű magyar női keresztnevek
Oboista

Oboistának nevezzük az oboán játszó zenészt.

Híres oboisták
 Maurice Bourgue
 Nicholas Daniel
 Heinz Holliger
 François Leleux
 Lencsés Lajos
 Hansjörg Schellenberger

Magyar oboaművészek
 Bartók Tamás (Magyar Rádió Szimfonikus Zenekara)
 Csánky Emília (a Liszt Ferenc Zeneművészeti Egyetem tanára, Operaház)
 Dienes Gábor (Matáv Szimfonikus Zenekar)
 Kiss József (oboista) (Nemzeti Filharmonikus Zenekar)
 Pongrácz Péter (a Liszt Ferenc Zeneművészeti Egyetem tanára)
 Salvi Nóra (Operaház)
 Bakos Attila (OKF Központi Tűzoltó Zenekar)

Zenészek
Chaplin (egyértelműsítő lap)

Chaplin, angol családnév
 Charlie Chaplin (1889–1977) angol filmrendező, forgatókönyvíró, színész, zeneszerző, vágó, filmproducer
Művészet
 Chaplin (1992) Richard Attenborough filmje
 Chaplin (1993) Roger Anderson és Lee Goldsmith musicalje
 Chaplin (2011) animációs tévésorozat
 Chaplin (2006) Christopher Curtis musicalje
Földrajz
 Amerikai Egyesült Államok
 Chaplin, város Connecticut államban
 Chaplin, város Nyugat-Virginia államban
 Kanada
 Chaplin, város Új-Skócia tartományban
 Chaplin, falu Sasketchewan tartományban
Csíkkozmás

Csíkkozmás () falu Romániában Hargita megyében. Közigazgatásilag 2002-ig Csíkszentmártonhoz tartozott, azóta önálló község.

Fekvése 
Csíkszeredától 20 km-re délkeletre a Kozmás és a Nyerges-patak mellett fekszik.

Nevének eredete 
Nevét Szent Kozma és Damján tiszteletére szentelt középkori templomáról kapta.

Története 
1332-ben Sanctis Codmas et Damiano néven említik először. Eredeti neve Girgicfalva volt és az Olt mellett a Görgös nevű dűlőben feküdt. A falu ősidők óta lakott, területén újkőkori, bronz és vaskori leletek kerültek elő. Árpád kori templomát 1661-ben felégette a török, de 1653 és 1670 között újjáépítették. 1662-ben tornyot is építették hozzá, melyben 1772-től az alvinci uradalomtól vásárolt óraszerkezet működött, ekkor magasították is. A templom egy régebbi kápolna helyén épült gótikus stílusban Szent Kozma és Damján tiszteletére, később barokk stílusban átépítették. 1761-ben kápolnát építettek hozzá, 1831-ben és 1883-ban újították. Vitos Mózes szerint a Pap-hegyen hajdan templom állt. 1690-ben Thököly serege állomásozott itt, 1694-ben a tatárok dúlták fel. 1708-ban kuruc-labanc csata zajlott itt. 1719-ben a falut súlyos pestisjárvány sújtotta. A Nyerges-tetőn vívta élet-halál harcát 1849. augusztus 1-jén a Tuzson János őrnagy vezette honvédcsapat az orosz túlerővel és árulás következtében mind egy szálig elestek. Emléküket feliratos oszlop őrzi. 1860-ban árvíz sújtotta, 1887-ben csaknem az egész falu leégett. 1910-ben 1391 magyar lakosa volt. A trianoni békeszerződésig Csík vármegye Kászonalcsíki járásához tartozott. 1992-ben 1403 lakosából 5 román kivételével mind magyarok.

Látnivalók 

 Római katolikus temploma Árpád kori
 A Nyerges-tetőn az 1849-ben elesettek emlékműve
 A Nyerges alatti részen több borvízforrás tör fel, sós forrását Sósszéknek nevezik
 Itt található a Sószékfürdő nevű gyógyfürdő is.

Híres emberek 
 Itt született 1824-ben Bálint Gyula költő, műfordító.
 Itt született 1886-ban Boga Alajos kanonok, történész.
 Itt született 1900. július 27-én Lőrincz Ernő András orvos, szülész-nőgyógyász, egyetemi tanár.
 Itt született 1913. október 28-án Kelemen Béla  nyelvész, az első magyar-román szótár szerkesztője.
 Itt született 1926. november 14-én Máthé Jakab magyar nyelvész.
 Itt született 1950. szeptember 26-án Szász-Mihálykó Attila műfordító, kulturális szakirányító.

Testvértelepülés

  Öttömös
  Daruszentmiklós

Hivatkozások 

Hargita megye települései
Csíkszék települései
Kozmatelke

Kozmatelke () falu Romániában, Maros megyében, Szászrégentől 15 km-re északnyugatra, Kozmatelke község központja.

Története
1315-ben Kozmateluke, Kvzmateluke néven említették először. 1322-ben Kozmateleke, 1733-ban Kozma, 1808-ban Kozmatelke néven írták.
 
Első ismert birtokosai a Kökényesrenold nemzetség tagjai voltak, kik közül János fia Renold 1315-ben Báni-val együtt a birtokot az erdélyi püspökségre hagyta, majd 1322-ben Károly Róbert király a birtokot, mint "uratlan jószágot" a Kácsik nemzetségbeli Mihály fia Simon székely ispánnak adta.

1451-ben Harinai Farkas Tamás fia János zálogbirtoka volt, aki Kozmatelke-i birtokrészét - saját és apja lelki üdvéért - visszabocsátotta több részbirtokosnak.

Itt temették el 1661-ben Barcsay Ákos erdélyi fejedelmet. 

1910-ben 1119, túlnyomórészt román lakosa volt. 

A trianoni békeszerződésig Kolozs vármegye Tekei járásához tartozott.

1992-ben 476 lakosából 472 román, 3 cigány, 1 magyar volt.

Nevezetességek
Itt hunyt el Barcsai Ákos (1610–1661), Erdély fejedelme.

Jegyzetek

Források
 Vistai András János: Tekintő – erdélyi helynévkönyv

Maros megye települései
Kőd

Köd (románul Cheud) falu Romániában, Szilágy megyében.

Fekvése
Zilahtól 30 km-re északkeletre, a Szamos jobb partján fekszik, Náprádhoz tartozik, melytől 2 km-re északra van.

Története
A Szamos völgyében fekvő település nevezetessége Aranyos várának romja. A vár a tatárjárás után épülhetett, először 1246-ban említik a Gutkeled nembeli Pál váraként. 1344-ig Szilágy néven szerepel. Pál fia Lothárd lázadásakor, 1317-ben királyi kézre jutott. 1383 után kevéssel lerombolták, azóta pusztul. A települést 1545-ben Kwd néven említik. 1910-ben 1096, túlnyomórészt román lakosa volt. A trianoni békeszerződésig Szilágy vármegye Zsibói járásához tartozott.

Források
1850. évi erdélyi népszámlálás

Jegyzetek 

Szilágy megye települései
Szilágy vármegye települései
Kökösbácstelek

Kökösbácstelek (románul Băcel, korábban Baștelec) falu Romániában, Erdélyben, Kovászna megyében.

Fekvése
Az Alsó-Háromszéki-medencében, Sepsiszentgyörgytől 13 km-re délre, a Feketeügy bal partján fekszik. Keleti végében ömlik a Feketeügybe a Tatrang folyó.

Története
Bácstelek Dobollóhoz tartozó népes puszta volt, amely a trianoni békeszerződésig Háromszék vármegye Sepsi járásában feküdt. Kökösbácstelek Bácstelek és Farkasvárótelep összevonásából alakult ki, 1925-ben lett önálló község. 1968-tól Kököshöz tartozik.

Népesség 
1900-ban 412 lakosa volt.

1930-ban 665 lakosából 659 román, 6 magyar volt.

1992-ben 654 román, 5 magyar és 1 német lakosa volt.

A 2002-es népszámláláskor 622 lakosa közül 615 fő (98,9%) román, 7 (1,1%) magyar volt.

Jegyzetek

További információk 
 Kökösbácstelek – Covasna.info.ro

Kovászna megye települései
Köpec

Köpec (románul Căpeni) falu Romániában Kovászna megyében. Közigazgatásilag Baróthoz tartozik. Köpecen számos rendezvényt szerveznek, például kamionos találkozó, falu napok. Bányászfaluként kezdte és egy elég nagy népességel rendelkező falu lett.

Fekvése
Székelyudvarhelytől 35 km-re délkeletre, Sepsiszentgyörgytől 25 km-re, Brassótól 40 km-re, Barót központjától 4 km-re délre, az Oltba ömlő Köpec-patak mellett fekszik.

Története
1459-ben Kepecz néven említik. A mai falu a 17. században Kis- és Nagyköpec egyesüléséből keletkezett. Az egykori Kisköpec helyén ma is találhatók romtöredékek. Egykori kápolnája a Varjúvár nevű magaslaton állott, ahol egykor a Varjúvár nevű kora középkori erőd is volt, eredete, sorsa ismeretlen, nyoma alig  maradt. Határában a Csemeréte nevű helyen volt 1661-ben a csemeréti-csata, ahol Barcsay Gáspár serege legyőzte a meghódolni nem akaró háromszéki székelyeket. 1848. december 9-én a köpeci híd közelében ütköztek meg a székelyek a 
császári csapatokkal, a falut elfoglaló Heydte tábornok éjszaka felgyújtatta azt, a menekülők közül sokakat lekaszaboltak. Innen származik a mondás: Baj van Köpecen. December 13-án a székelyek ellentámadása a Keresztútnál győzelemmel végződött. 
1887-ben a csata helyén levő tömegsírnál fejfát állítottak. 
1901-ben a falu piacára emlékoszlop került. A keresztúti csata helyén 1970-ben állították fel a törött kardot ábrázoló emlékművet.

1944-ben a román Maniu-gárdisták pusztítottak itt.

A falu határában 1872 és 1967 között lignitbánya működött. 

1910-ben 1299 lakosából 1286 magyar, 7 román, 3 német, 3 szlovák volt. A trianoni békeszerződésig Háromszék vármegye Miklósvári járásához tartozott. 1992-ben 1213 lakosából 1190 magyar, 22 román, 1 német volt.

A falu túlnyomó része a református felekezethez tartozik.

Látnivalók

 A falu református temploma középkori eredetű, mai formáját 1928-ban nyerte el, védőfala 1819-ben épült.
 Ortodox temploma 1712-ben épült, 1881-ben újjáépítették.
 A Hoffmann-kúria a 19. században klasszicista stílusban épült.
 A köpeci szil az év fája lett Romániában 2011-ben.
 Bányászati magángyűjtemény
 Bányairoda
 Bánya bejárata

Híres emberek

 Itt született 1875-ben Kamenyiczky Etelka írónő.
 Innen származik és itt élt 1919-től 1941-ig Köpeczi Sebestyén József heraldikus és művészettörténész.
 Itt született 1923. június 30-án Györffy Rózsa, író, színésznő.
 Itt született 1936. február 9-én Gúzs Imre író, újságíró.
 Itt született 1972. szeptember 26-án Nagy Sándor labdarúgó, labdarúgóedző 
 Itt született 1974. november 2-án Urák István természettudományi szakíró, egyetemi oktató.

Képek

Jegyzetek

Kovászna megye települései
Háromszék települései
Kőrispatak

Kőrispatak (románul Crișeni) falu Romániában Hargita megyében.

Fekvése
Székelykeresztúrtól 30 km-re északnyugatra a Küsmöd-pataka völgyében fekszik, Etédhez tartozik.

Nevének eredete
A rajta keresztülfolyó, kőrisfákkal szegélyezett patakról kapta a nevét. A településnév növénynévből származik.

Története
A hagyomány szerint a falu egykor a mai Diósfalvának nevezett 
határrészen, a falutól délnyugatra feküdt és valószínűleg a tatárjárás után települt mai helyére. A falut az 1800-as évekig gyepű vette körül, melynek átlépéséért az idegennek fizetni kellett. 1910-ben 643 magyar lakosa volt. A trianoni békeszerződésig Udvarhely vármegye Székelykeresztúri járásához tartozott. 1992-ben 729 lakosából 710 magyar, 16 cigány és 3 román volt.
Híres volt a hagyományos régi népzenét játszó zenekaráról. A kőrispataki muzsikát Lajtha László gyűjtötte fel először 1944-ben.

Látnivalók
 Református temploma 1820-ban épült az ekkor leégett régi templom helyett.
 Unitárius temploma 1815-ben épült, tornya 1926-ban készült el.
 2001 óta a faluban szalmakalap-múzeum működik, amely nagy látogatottságnak örvend. Vezetője Szőcs Lajos.

Jegyzetek

További információk 

 Felvételek a kőrispataki szalmakalap-múzeumról

Hargita megye települései
Udvarhely vármegye települései
Körösfő

Körösfő (románul Izvoru Crișului, németül Krieschwej) falu, az azonos nevű község központja Romániában Kolozs megyében. Egyike annak a 14 településnek, amelyek a megyében  GMO-mentes régiót alakítottak.

Fekvése 
Bánffyhunyadtól 7 km-re keletre fekszik.

Nevének eredete 
A Sebes-Körös forrásáról nevezték el, amely itt ered a falutol 5 km-re Kolozsvár fele a  (Hotel Izvoru Crișului) mögött.

Története 
1276-ban Crisfeu néven említik először. Az Árpád-korban ez a terület a Kalota és az Almás folyó forrásvidékével együtt Biharhoz tartozott, a váradi püspökséghez. De 1282-ben már Kolozs vármegyéhez sorolják. Vámja 1371-ben a Bebek vagy Böbek György királyi tárnokmesteré, 1471-ben a losonci Bánffyaké. 1493-ban szerepel az erdélyi püspöknek egy Magyar Antal nevű körösfői jobbágya, 1504-ben pedig egy Gyalui János nevű jobbágy. Ők az első körösfői emberek, akiknek a nevét tudjuk.

A trianoni békeszerződésig, majd 1940 és 1944 között újra magyar fennhatóság alatt Kolozs vármegye Bánffyhunyadi járásához tartozott.

Népessége
1910-ben 1073, túlnyomórészt magyar lakosa volt.

1992-ben társközségeivel együtt 1780 lakosából 1385 magyar és 395 román volt.

Látnivalók 
 Körösfői templom: A négy fiatornyas református templom 1764-ben épült, középkori templom alapokra. Ekkor készült kazettás mennyezete is, melyet nagy részben Umling Lőrinc festett. A templomban megtekinthető a II. Rákóczi György által a falunak ajándékozott török szőnyeg.
 A református templom mellett avatták fel 1995-ben a Fîntinel-fennsíkon hősi halált halt Vasvári Pál emlékművét.
 Asszonyok varrottasairól, illetve férfiak által készített fafaragásairól híres kalotaszegi település. Népművészetét az útmenti kirakodóvásárban is megtekinthetjük.

Képgaléria 
 Képgaléria Körösfőről a www.erdely-szep.hu honlapon

Híres emberek 
 Itt született 1941. július 7-én Péntek János nyelvész, néprajzkutató, Széchenyi-díjas akadémikus, a Babeș--Bolyai Tudományegyetem professzora, a Magyar Tudományos Akadémia Kolozsvári Területi Bizottságának (KAB) alapító elnöke, az Anyanyelvápolók Erdélyi Szövetsége elnöke.

Jegyzetek

Testvértelepülések 
  Sásd, Magyarország
  Bugyi, Magyarország
  Pátka, Magyarország
  Pásztó, Magyarország
  Budapest XVIII. kerülete, Magyarország
  Sárospatak, Magyarország

Külső hivatkozások 
 Körösfő bemutató

Kolozs megye települései
Kalotaszeg
Kolozs vármegye települései
Körösszeg

Körösszeg (románul Cheresig) falu Romániában, Bihar megyében.

Fekvése
Nagyváradtól 20 km-re délnyugatra, a Sebes-Körös bal partján az országhatár mellett fekszik. Vizesgyánhoz tartozik. A magyarországi Körösnagyharsány–Vésztő–Gyoma-vasútvonal román határon túlra került vége a falu mellett ér véget. Nagyváradtól idáig járhatóak a sínek, Magyarország felé azonban fölszedték őket. Újjáépítés alatt van a Körösnagyharsány felé menő közúti kapcsolata.

Története

A középkorban Szent Katalin Asszonyfalvának, várát pedig Katalinvárnak is nevezték. A települést 1291-ben Kerus Zeg néven említik először. Vára a tatárjárás után épült, először 1289-ben említik a Borsa nemzetségbeli Beke birtokaként. A várában ölték meg 1290. július 10-én a kunok IV. László királyt.
1514-ben a keresztesek nem tudták elfoglalni. A 17. század elején a hajdúk dúlták fel, és ezután már nem állították helyre. Ma már csak az öregtorony áll, mely egykor a vár lakótornya volt. 1910-ben 1443 lakosa volt, melyből 126 magyar, 1311 román, 6 egyéb nemzetiségű volt.
2002-ben 1090 lakosából 19 magyar, 966 román, 1 német, 102 cigány, 104 egyéb nemzetiségű volt.
A trianoni békeszerződésig Bihar vármegye Cséffai járásához tartozott.

Hivatkozások

Bihar megye települései
Bihar vármegye települései
Kövend

Kövend (románul Plăiești, németül Köwend) falu Romániában Kolozs megyében.

Fekvése
A falu Tordától 13 km-re délnyugatra a Keresztesmező síkság nyugati részén a Kövendi-patak mellett terül el.

Nevének eredete
Nevét valószínűleg egykori tulajdonosáról kapta.

Története
1291-ben Kuend néven említik először. A falut 1661-ben a török felégette. 1910-ben 1015 lakosából 979 magyar 27 román volt. A trianoni békeszerződésig Torda-Aranyos vármegye Torockói járásához tartozott. 1992-ben 585-en lakták.

Látnivalók
 Unitárius temploma 13. századi eredetű, majd a 15. században gótikus stílusban átépítették. 1661-ben a török felégette. Tornyát 1701-ben  magasították. Egykor kettős védőfal övezte, melynek csak alapjai maradtak meg.
Kövendi unitárius templom

Testvérvárosok 
  Balatonakali, Magyarország

Híres személyek 
Itt született 1849-ben Kövendi Nagy Tamás csillagász.
Itt született 1853-ban Orbók Mór állami tanítóképző-intézeti igazgató, tankönyvíró.
Itt született 1905-ben Kováts Dezső erdélyi magyar színész, színműíró.
Itt született 1920-ban Egri Lajos magyar agrármérnök, mezőgazdasági szakíró.
Itt hunyt el 1849-ben Kozma Gergely unitárius pap, esperes, lelkész, író.
Itt szolgált Orbók Ferenc unitárius lelkész.
Itt szolgált Vásárhelyi Géza magyar költő.

Hivatkozások

Kolozs megye települései
Aranyosszék települései
Középajta

Középajta (románul Aita Medie) falu Romániában, Kovászna megyében. Közigazgatásilag Nagyajtához tartozik. Lakosainak száma 1992-ben 864, ebből 780 magyar nemzetiségű volt.

Fekvése
Brassótól 36 km-re északra, Sepsiszentgyörgytől 19 km-re északnyugatra, az Ajta patak partján, egy szűk völgyben fekszik, a Baróti-hegység lábánál. Tengerszint feletti magassága kb. 500-600 méter. Jellegzetes miklósvárszéki falu. Szomszéd települések: Sepsikőröspatak, Miklósvár, Nagyajta, Bölön, Szárazajta, Zalánpatak.

A falu domborzata hegyes, dombos. A patak szűk völgyében erdei dombos kaszálók, valamint árnyéktól hűvös és forrásokban bővelkedő legelők vannak. A falu körül elterülő bükk- és tölgyerdőnek öt része van: Kakas árnyéka, Aranyos patak, Gál Estány, Pisztrángos ága és Várhegy.

Története
Benkő József szerint úgy Középajta, mint a fennebb fekvő Szárazajta lakói egy régi Kakucs nevű faluból származnak. Ebből a faluból a tatárjárás idején elmenekültek az emberek és alapították Középajtát, illetve Szárazajtát.

Középajtáról az első írásos emlék 1459-ből származik, az akkori megnevezése az eredeti írásmód szerint Kewzeopajta. 1567-ben Felaytha néven említik, a faluban ekkor 53 porta volt.

A középajtai birtokok a miklósvári Kálnoky grófi család tulajdonai voltak, aki jobbágyokat telepített a falu felső részébe.
Közigazgatási szempontból Miklósvárszékhez tartozott.

1914-ben Középajtának 1473 lakosa volt, és 1471 vallotta magát magyarnak. Vallási felekezet szerint 35 római katolikus, 1218 református, 169 ortodox és 35 unitárius.

A második világháború utáni években először a rákosi járáshoz, majd a sepsi járáshoz tartozott.

Látnivalók
 Református temploma 12. századi eredetű lehet, Benkő József szerint mennyezetén 1141-es évszám volt. 1504-ben újjáépítették, majd 1882-ben teljesen átalakították. Eredetileg a torony egybeépült a templommal, ezt 1790-ben lebontották és külön építették meg a 36 m magas tornyot. Két harangja van a templomnak. A nagyobbik harang 500 kg. Felirata: 1872-ben elhasadván. A Középajtai ref.egyház saját költségén újra öntette 1873-ban segesvári Mauchen Mihály által. A kisebbik harang felirata: „A középajtai reform eklézsia maga költségén öntette 1814-ben”.
 Területén több gyógyvízforrás tör fel.

Híres emberek
 Itt született 1789. március 22-én Ferenczi János, református pap néprajzi író.
 Itt halt meg 1814. december 28-án Benkő József, református lelkipásztor, történész, nyelvész, botanikus. 1993 óta mellszobra van a faluban.
 Itt született 1870. március 5-én Barabás Endre, tanár, újságíró
 Itt született 1939. szeptember 30-án Gyenge Imre, szobrász

Testvértelepülések
 Majosháza (Pest vármegye, Magyarország)

Hivatkozások

Források

 Talma kiadó 2001: A történelmi Magyarország atlasza és adattára 1914

Kovászna megye települései
Háromszék települései
Krassóvár

Krassóvár (1899-ig Krassova, , ) falu Romániában Krassó-Szörény megyében. Egykor Krassó vármegye székhelye.

Fekvése 
Resicabányától 10 km-re délre a Karas bal partján fekszik.

Nevének eredete 
Neve a Karas folyó nevéből származik, az pedig a kárász halnévből való.

Története 
Krassó vár a Krassó folyó torkolatánál épült. Krassó megye névadója volt, és egyben a róla elnevezett megye fő helye védelem és a Bolgárország, illetve Bizánc felé irányuló kereskedelem szempontjából.

István király Krassó székhellyel a területet határispánsággá szervezte.

A tatárjárás alatt a Krassó folyó torkolatánál fekvő első Krassó (Haram) vár hadi jelentőségét elveszítette. Ezt követően a hegyi kővárak építése idején emelték a folyó eredeténél Krassó fővárát.

1323-ban említi először oklevél Kraso néven. A vár ekkor a kalocsai érsek birtokában volt, aki Krassóban várnagyot is tartott, aki az érsek nevében a környékre betelepített vlachok felett joghatóságot gyakorolt.

1348-ban királyi vár volt, melynek uradalmát a Székás(patak) birtokkal írták határosnak. Ezt a birtokot a király 1354-ben Bagossy Simon comesnek adományozta örökös hűbérül.

1429 és 1435 között a Német Lovagrend vára volt.  Valószínűleg a törökök pusztították el a XVI. században.

A Krassófő alatt kialakult váralja falu kapta a Krassó nevet. Krassó magyar lakossága mellé Nagy Lajos idejében menekülő bolgárok költöztek. Innen igazgatták az egyesített Krassó és Keve vármegyét.

1910-ben 3195, többségben horvát lakosa volt, jelentős cigány és német kisebbséggel. A trianoni békeszerződésig Krassó-Szörény vármegye Resicabányai járásához tartozott.

Lakosság 
1992-ben társközségeivel együtt 3550 lakosából 3206 horvát (krassován), 114 cigány, 18 magyar és 15 német volt.

2002-ben 3260-an lakták:
 Románok: 4,41%  (144)
 Magyarok: 0,36% (12)
 Romák (cigányok): 4,47% (146)
 Németek: 0,49% (16)
 Szerbek: 0,49% (16)
 Bolgárok: 0,03% (1)
 Horvátok (Krassovánok): 84,60% (2 758)
 Csehek: 0,03% (1)
 Más etnikumúak: 4,96% (162)
 Be nem vallott etnikum: 0,12% (4)

Politika
A 2012-es helyhatósági választásokon a Romániai Horvát Szövetség és a Nemzeti Liberális Párt 4-4 mandátumot, a Demokrata Liberális Párt 3 mandátumot, a Partidul Poporului – Dan Diaconescu és a Zöld Párt 1-1 mandátumot szerzett.

Nevezetességek 
 13–14. századi vára a Krassó folyó bal partján, a falutól északkeletre található. A romániai műemlékek jegyzékében a CS-I-s-B-10808 sorszámon szerepel.
 Határában található a Krassó folyó szurdoka, festői látványt nyújtanak a szurdok meredek partfalai kisebb-nagyobb barlangjaival.

Kultúra 
 Karaševska Zora (horvát együttes)
 Mladi Karaševci (horvát együttes)

Hivatkozások

Források

További információk 
  a horvát közösség oldala
 Krassóvár

Krassó-Szörény megye települései
Krassó-Szörény vármegye települései
Krizba

Krizba (románul Crizbav, németül Krebsbach) falu Romániában (Erdély, Brassó megye). Községközpont, Kutastelep tartozik hozzá.

Fekvése 
Brassótól 25 km-re északnyugatra fekszik.

Története 
1235-ben említik először Cormosbach néven. Krizbát és Barcaföldvárat összekötő út mentén Seres András jelentős neolitkori település nyomaira bukkant. A falu feletti 1104 m magas Vár-hegyen láthatók Rákospatak (Krizba) várának maradványai. A 13. században építtette Nemes Mihály székely főúr. A vár szerepet játszott az 1324 és 1332 közötti szász felkelésben. Utoljára 1477-ben említik, jelentőségét elvesztve pusztul. A helyi hagyomány úgy tartja, hogy a falu eredetileg a Komlós nevű határrészen volt, és onnan a tatárjárás után települtek át a jelenlegi helyre. Előkerült egy díszes 17. századi fazék, melyben állítólag kincs volt, erről már közelebbit nem lehet tudni. A településnek 1910-ben 1897, többségben magyar lakosa volt, jelentős román kisebbséggel. A trianoni békeszerződésig Brassó vármegye Alvidéki járásához tartozott.

Határában a Ceaușescu-korban létesített urándúsító üzem működik. A Nyugati-Kárpátokban bányászott uránércet dolgozzák fel itt, hogy majd ebből a csernavodai atomerőmű fűtőanyaga lehessen.

A 2002-es népszámláláskor 1407 lakosa közül 938 fő (66,67%) román, 405 (28,78%) magyar, 59 (4,19%) cigány és 5 (0,35%) német volt.

Híres emberek
 Innen származik a falu nevét előtagként is viselő Dezső család, amely a 18-19. században több kiváló lelkészt, írót, közéleti személyiséget adott a magyar művelődéstörténetnek (Krizbai Dezső Alexius, Krizbai Deső János dálnoki lelkész, Krizbai Deső Mihály tiszadobi és nagyajtai lelkész, Krizbai Deső István, Krizbai Deső Elek kolozsvári lelkész, Krizbay Deső Miklós, aki 1848-ban az Erdélyi Híradó munkatársa volt, majd a magyar kormány közvádlónak nevezte ki, az osztrák hatóságok pedig a bukás után 19 évi várfogságra ítélték). A családról kapta nevét a kolozsvári Krizbai utca.
 Itt született 1931-ben Mózes Árpád erdélyi evangélikus lelkész, püspök.
 Itt született és ide van temetve Seres András néprajzkutató.

Jegyzetek 

Brassó megye települései
Brassó vármegye települései
Kund (település)

Kund (románul Cund, németül Reussdorf) falu Romániában Maros megyében.

Fekvése
Dicsőszentmártontól 18 km-re kelet-délkeletre, Erzsébetvárostól 7 km-re északnyugatra, a Kundi-patak völgyfőjében fekszik.

Története
1332-ben Kund néven említik először. Temploma középkori eredetű szász erődtemplom. Az egykor virágzó szász település és gyümölcsösei pusztuló képet mutatnak. 1910-ben 564, többségben szász lakosa volt, jelentős román és magyar kisebbséggel.
A trianoni békeszerződésig Kis-Küküllő vármegye Erzsébetvárosi járásához tartozott. 1992-ben 197 lakosából 76 román, 61 német és 60 magyar volt.

Hivatkozások

Maros megye települései
Kis-Küküllő vármegye települései