Vasile Voiculescu

Vasile Voiculescu (pseudonim literar: V. Voiculescu, ) a fost un scriitor și medic român. În domeniul literar s-a distins în principal ca poet, dramaturg și prozator.

Date biografice 
Vasile Voiculescu s-a născut în comuna Pârscov, județul Buzău, ca fiu al lui Costache Voicu (ulterior scriitorul luând numele de Voiculescu), gospodar cu stare, și al Sultanei (născută Hagiu), fiica unui negustor. Școala a început-o în satul Pleșcoi, Buzău în 1890. Cursul primar l-a absolvit la Buzău.
A urmat studii liceale la Liceul „Alexandru Hâjdeu” și apoi la Liceul Gheorghe Lazăr din București. Preocupat de materialism, pozitivism și evoluționism, îi citește pe Littré Claude Bernard, Auguste Comte, Darwin și Spencer. Studiază opera lui Wundt, Harald Høffding, Pierre Janet și W. James, fiind atras de psihopatologie și psihofizică.

Studiile universitare le-a început la Facultatea de Litere și Filosofie din București (1902 - 1903) și le-a continuat la Facultatea de Medicină, în 1903. Doctoratul în medicină l-a obținut în 1910.

S-a căsătorit cu Maria Mittescu, studentă la medicină, cunoscută din satul său natal, Pârscov. I-a dedicat poezii și scrisori de dragoste. Voiculescu a debutat în Convorbiri literare (1912). A practicat medicina la țară. În timpul Primului Război Mondial a fost medic militar la Bârlad, unde a participat la serile culturale ale lui Vlahuță. Editorial, a debutat cu volumul Poezii (1916). Din același an a colaborat la Flacăra lui C. Banu, la recomandarea lui Macedonski. A primit Premiul Academiei pentru volumul Din țara zimbrului și alte poezii (1918).

A fost membru titular al Academiei de Științe din România începând cu 21 decembrie 1935.

Vasile Voiculescu a murit în anul 1963. La Pârscov există Casa Memorială Vasile Voiculescu.

Poetul, dramaturgul și prozatorul 
Începuturile poetice ale lui Vasile Voiculescu au stat sub influența poeziei lui Vasile Alecsandri, Alexandru Vlahuță, George Coșbuc. Lirica sa din perioada interbelică se distinge prin puternice accente religioase, generate de convingerea că există Dumnezeu. Ea se înscrie în curentul tradiționalismului interbelic, care se va transforma în poezia gândiristă. Înclinația spre teluric și elementar, spre sentimentul religios, este transpusă în simboluri și alegorii. Apar treptat semnele expresionismului: tumultul vieții pulsând în vegetația din jur, sufletul devine spațiul unor frământări ca în pragul apocalipsului. Temele religioase preferate sunt Nașterea, venirea Magilor, moartea Mântuitorului. În volumul Poeme cu îngeri sunt foarte multe prezențe angelice, întreg universul poetic e cuprins de această hierofanie. 

Devine medic și doctor în medicină la București, ține la radio o serie de conferințe de medicină pentru țărani (emisiuni renumite), dar pasiunea pentru scris se amplifică. A scris și povestiri fantastice. În proză îi apar postum Capul de zimbru, Ultimul Berevoi, ambele volume de povestiri; romanul Zahei orbul și Teatru, unele dintre povestiri au fost scrise în perioada când a fost exclus din viața literară, iar din dramaturgie între altele: Duhul pământului, Demiurgul, Gimnastică sentimentală, Pribeaga.

În 1941 i-a fost conferit Premiul Național de poezie.

Maturitatea și bătrânețea 
A fost timp de patru ani deținut politic în închisorile comuniste (1958 - 1962). A fost condamnat din eroare judiciară alături de alți membri sau colaboratori ai Rugului Aprins (Sandu Tudor, Sofian Boghiu, Dumitru Stăniloae, Benedict Ghiuș, Alexandru Mironescu, Adrian Făgețeanu, Roman Braga etc.)

Poetul român care, după 1948, a suferit cumplit pentru convingerile sale democratice, devenind deținut la vârsta de 74 de ani, și luându-i-se dreptul de a publica, a lăsat o operă literară de mare rafinament artistic, din care fac parte și „Ultimele sonete închipuite ale lui Shakespeare ...”. Creațiile au fost elaborate între 1954 - 1958. Cele 90 de sonete sunt o monografie închinată "paradisului și infernului iubirii", conform criticului Ovid S. Crohmălniceanu.

În închisoare s-a îmbolnăvit de cancer și a murit doborât de boală în noaptea de 25 spre 26 aprilie 1963, în locuința sa din București (strada Dr. Staicovici nr. 34).

Posteritatea 
În 1993 Vasile Voiculescu a fost ales post-mortem membru al Academiei Române.

Opera

Poezie 
 Poezii (1916) 
 Din țara zimbrului,(1918) 
 Pârga, Editura Cartea românească, (1921) 
 Poeme cu îngeri, Editura Cartea Vremii, (1927) 
 Destin, Editura Cartea românească, (1933)
 Urcuș (poeme), Fundația pentru literatură și artă, (1937)
 Întrezăriri (poeme), Fundația pentru literatură și artă, (1939)
 Veghe (1943)
 Poezii. Publicate postum. București, Editura pentru literatură, 1964. 
 Ultimele sonete închipuite ale lui Shakespeare, în traducere imaginară de Vasile Voiculescu. (Creații publicate postum). București, Editura pentru literatură, 1964.

Proză 
 Șarpele Aliodor , nuvelă fantastică. 1947
 Capul de zimbru, nuvele postume. Vol. I. București, Editura pentru literatură, 1966
 Ultimul berevoi, nuvele postume,Vol. II. București, Editura pentru literatură, 1966
 Zahei orbul, (roman elaborat între 1947- 1958) publicat postum. București, Editura pentru literatură, 1966
 Zahei orbul. Cluj, Editura Dacia, 1970.
 Căprioara din vis

Dramaturgie 
 Duhul pământului (conține piesele Umbra și Fata ursului)
 Demiurgul, 1943
 Gimnastică sentimentală, 1972
 Pribeaga

Galerie

Note

Bibliografie 
 Marius Oprea, Adevărata călătorie a lui Zahei. V. Voiculescu și taina Rugului Aprins, Editura Humanitas, București, 2008, cu o prefață de Andrei Pleșu
 Florentin Popescu, Detenția și sfârșitul lui V. Voiculescu, Ed. Vestala, București, 2000

Lectură suplimentară 
 Viața și opera lui Vasile voiculescu, Gheorghe Postelnicu, books.google.ro
 Pe urmele lui Vasile Voiculescu, Florentin Popescu, Editura Sport-Turism, 1984
 Vasile Voiculescu, scriitorul martir și Rugul aprins, Sabina Măduța, Editura Florile Dalbe, 2001
 Adevărata călătorie a lui Zahei — Vasile Voiculescu și taina Rugului Aprins, Marius Oprea, Editura Humanitas, 2008 - recenzie 

 Legături externe 
 Membrii Academiei Române din 1866 până în prezent – V
  Biografie  
 Poezii
 "De n-aș fi ajuns medic, cred că aș fi fost preot", 11 octombrie 2010, Monica Andronescu, Jurnalul Național Valori ale culturii naționale: 46 de ani de la moartea lui Vasile Voiculescu, 26 noiembrie 2009, Amos News Valori ale culturii naționale: Vasile Voiculescu:125 ani de la naștere, 27 noiembrie 2009, Amos News Poetul cu îngeri , 27 noiembrie 2009, Dr. George Enache, Ziarul Lumina Memoria Bisericii în imagini: Vasile Voiculescu - poetul/doctorul mistic , 27 noiembrie 2009, Adrian Nicolae Petcu, Ziarul Lumina Vasile Voiculescu - poetul isihast, 4 iulie 2012, Prof. Dr. Mihaela Platica-Trifu, CrestinOrtodox.ro Un martir, Vasile Voiculescu, 17 mai 2010, Clara Margineanu, Jurnalul Național''

Nașteri în 1884
Nașteri pe 27 noiembrie
Decese în 1963
Decese pe 26 aprilie
Membri post-mortem ai Academiei Române
Membri ai Academiei de Științe din România
Absolvenți ai liceului Gheorghe Lazăr din București
Autori de sonete
Autori români
Decese cauzate de cancer
Decese în București
Deținuți politici români
Dramaturgi români
Medici români
Membri ai organizației culturale Rugul Aprins
Poeți români din secolul al XX-lea
Prozatori români
Revista Gândirea
Oameni din județul Buzău
Poeți creștini români
Români cunoscuți sub pseudonimele folosite
Români din secolul al XIX-lea
Scriitori români din secolul al XX-lea
Scriitori victime ale regimului comunist din România
Victime ale regimului comunist din România