Algeria

{{Infocaseta Țară
| nume_convențional = Algeria
| nume_nativ = الجمهورية الجزائرية الديمقراطية الشعبيةTagduda tamegdayt taɣerfant tazzayritRepublica Algeriană Democratică și Populară
| nume_genitiv = Algeriei
| imagine_drapel = Flag of Algeria.svg
| imagine_stemă =
| deviză = (traducere) : Prin popor și pentru oameni
| imn = Kassaman (Qassamman Bin Nazilat Il-Mahiqat) 
(Arabă: Jurăm pe lumina care distruge)
| imagine_hartă = Algeria (orthographic projection).svg
| descriere_hartă = 
| capitală = Alger مدينة الجزائر (El Djazaïr, Al-Jazàir)
| latd = 36
| latm = 42
| latNS = N
| longd = 3
| longm = 13
| longEW = E
| cel_mai_mare_oraș = Alger  populație: 1,519,570 (1998)
| limbi_oficiale = limba arabă; limbi naționale: franceză
| etnonim = 
| aderareUEdată = 
| sistem_politic = Republică semi-prezidențială unitară
| titlu_conducător1 = Președinte
| titlu_conducător2 = Prim ministru
| titlu_conducător3 = 
| titlu_conducător4 = 
| titlu_conducător5 = 
| nume_conducător1 = Abdelmadjid Tebboune
| nume_conducător2 = Aymen Benabderrahmane
| nume_conducător3 = 
| nume_conducător4 = 
| nume_conducător5 = 
| tip_suveranitate = Independență
| notă_suveranitate = 
| eveniment_fondare1 = față de Franța5 iulie 1962
| dată_fondare1 = 
| eveniment_fondare2 = 
| dată_fondare2 = 
| eveniment_fondare3 = 
| dată_fondare3 = 
| eveniment_fondare4 = 
| dată_fondare4 = 
| eveniment_fondare5 = 
| dată_fondare5 = 
| eveniment_fondare6 = 
| dată_fondare6 = 
| suprafață_loc = 10
| suprafață_km2 = 2 381 741
| procentaj_apa = neglijabil
| populație_estimare_an = 
| populație_estimare = 
| populație_estimare_loc = 34
| populație_recensământ_an = 
| populație_recensământ = 
| densitate_populație_km2 = 15,9
| densitate_populație_loc = 204
| PIB_PPC =  $684.649 miliarde
| PIB_PPC_an = 2019
| PIB_PPC_loc = 35
| PIB_PPC_pe_locuitor =  $15.765
| PIB_PPC_pe_locuitor_loc = 82
| PIB_nominal =  $183.687 miliarde
| PIB_nominal_an = 2019
| PIB_nominal_loc = 53
| PIB_nominal_pe_locuitor =  $4.229
| PIB_nominal_pe_locuitor_loc = 109
| Gini = 27.6
| Gini_an = 2011
| Gini_ref = 
| IDU =  0.748
| IDU_an = 2019 
| IDU_schimbare = increase
| IDU_ref = 
| IDU_loc = 91
| monedă = Dinar algerian (DZD)
| monedă_iso = 
| fus_orar = UTC +1
| utc = 
| fus_orar_ODV = 
| utc_ODV = 
| prefix_telefonic = 
| domeniu_internet = .dz
| note = 
}}

Republica Algeriană Democratică și Populară (în arabă: الجمهورية الجزائرية الديمقراطيةالشعبية, în franceză: République Algérienne Démocratique et Populaire, în berberă: ⴷⵣⴰⵢⴻⵔ Tagduda tamegdayt taɣerfant tazzayrit) este o țară din nordul Africii ce are ca vecini Marea Mediterană la nord, Tunisia la nord-est, Libia la est, Niger la sud-est, Mali și Mauritania la sud-vest și Maroc la vest precum și câțiva kilometri din teritoriile anexate din Sahara Occidentală. Denumirea Algeria (Arabă al-jazā’ir الجزائر) este derivat de la capitala țării, Alger, care însăși provine de la cuvântul arab care desemnează insulele referindu-se la cele patru insule din apropierea coastei capitale existente până la unirea cu continentul în 1525.

 Etimologie 

Numele Algeria este derivat de la numele orașului Alger (în tamazight dzair).

 Istoria 

Populația nativă berberă din Algeria a trăit sub ocupație străină mulți din ultimii trei mii de ani. Fenicienii (1000 î.Hr.) și Imperiul Roman (200 î.Hr.) au fost cei mai importanți dintre aceștia până la sosirea arabilor în secolul al VIII-lea. Un fapt mai puțin cunoscut este că dinastia berberă fatimidă originară din Algeria a cucerit Egiptul dar a abandonat curând după Africa de Nord.

Algeria a fost integrată Imperiului Otoman de Khair ad-Din și fratele său Aruj care a făcut din coastele țării o bază pentru corsari; aceștia au intrat în Alger în anii 1600, după ce centrul lor de activitate s-a mutat la Tripoli, în Libia. În timpul Primului și al celui de-al Doilea Război Barbar cu Statele Unite ale Americii acești pirați au atacat vasele din Marea Mediterană. Sub pretextul unei ofense aduse consulului lor, francezii au invadat țara în 1830; oricum, rezistența intensă din partea unor mari personalități precum emirul Abd el-Kader a reușit să împiedice cucerirea rapidă, tehnic finalizată doar în anii 1900 când ultimul tuareg a fost cucerit.

Între timp, francezii au făcut Algeria parte integrantă din Franța, statut care s-a sfâșit doar la căderea celei de-a patra republici. Sute de mii de cuceritori din Franța, Italia, Spania și Malta s-au mutat peste Mediterană pentru a pune bazele fermelor algeriene de pe coastă și au ocupat cele mai bogate părți ale orașelor algeriene, beneficiind de confiscarea ținuturilor comunale realizată de guvernarea franceză. Persoanele cu descendenți europeni (așa numiții pieds-noirs) cât și evreii algerieni nativi au fost cetățeni francezi de la sfârșitul secolului al XIX-lea; în contrast cu aceasta, marea majoritate a musulmanilor algerieni au rămas în afara legilor franceze și nu au posedat nici cetățenia și nici dreptul de a vota; deși au putut cere cetățenia totală începând cu 1865, doar puțini au optat pentru aceasta.

În 1954, Frontul de Eliberare Națională (FLN) a pornit Războiul Algerian de Independență, un război de gherilă; după aproape un deceniu de lupte urbane și rurale, au reușit să-i învingă pe francezi în 1962. Majoritatea din cei 1.025.000 de pieds-noirs, precum și 91.000 harkis (musulmani algerieni pro-Franța care serveau în armata franceză), împreună formând aproape 10% din populație în 1962, au părăsit Algeria pentru a se stabili în Franța, în doar câteva luni, la mijlocul acelui an.

Primul președinte algerian, conducătorul FLN Ahmed Ben Bella, a fost înlocuit de fostul său aliat, ministrul apărării Houari Boumédiènne în 1965. Țara s-a bucurat apoi de 25 de ani de o oarecare stabilitate sub socialismul unipartid al lui Boumédiènne și a succesorilor acestuia.

În 1990, Algeria a avut parte de un violent război civil după ce armata a încercat să nu permită unui partid politic islamist, Frontul Salvării Islamice să preia puterea ca urmare a primelor alegeri multipartide din țară. Mai mult de o sută de mii de persoane au fost ucise, majoritatea în masacre ale civililor provocate de grupuri de gherilă sau de Grupul Islamic Înarmat.

Vezi și:
 Zuav
 Scufundarea flotei franceze de la Mers-el-Kebir
 Operațiunea Torța
 Imperiul colonial francez

 Politica 

Șeful statului este președintele republicii care este ales pentru un termen de cinci ani cu posibilitatea de prelungire pentru încă un mandat. Algeria are vot universal. Președintele este șeful Consiliului de Miniștri și al Înaltului Consiliu de Securitate. El numește primul ministru care este, de asemenea, șef al guvernului. Primul ministru numește miniștri din consiliu.

Parlamentul algerian este bicameral, format din camera inferioară, Adunarea Națională a Poporului (APN), cu 280 de membri și camera superioară, Consiliul Națiunii cu 144 de membri. APN-ul se alege odată la cinci ani.

 Diviziuni administrative 

Algeria este divizată în 48 de provincii (wilaya), 553 de districte (daïra) și 1541 de comune sau municipalități (baladiyah).

 Geografie 

Cea mai mare parte a zonei de coastă este deluroasă, uneori chiar muntoasă, acolo existând câteva porturi importante. Zona de la sud de coastă, cunoscută ca Tell, este fertilă. Mai spre sud în încep munții Atlas și deșertul Sahara. Alger, Oran și Constantine sunt principalele orașe.

Clima Algeriei este caldă și aridă, deși climatul de coastă este blând, zonele muntoase pot fi sever friguroase în timpul iernii. Algeria este zona de acțiune a vântului sirocco, un vânt aducător de praf și nisip comun în special vara.

Vezi de asemenea: 
 Puncte extreme ale Algeriei
 Lista țărilor după punctul de maximă altitudine

 Economie 

Sectorul hidrocarburilor este sufletul economiei, acesta creează 60% din veniturile pentru buget, 30% din produsul intern brut și peste 95% din veniturile din export. Algeria este al doilea mare exportator de petrol din lume; este a 14-a țară din lume după rezervele de petrol.

Algeria vinde, anual, aproximativ 62 miliarde de metri cubi de gaze partenerilor săi tradiționali din Europa de Sud, mai ales Italiei și Spaniei.
Exporturile de gaze reprezintă 40% din veniturile în valută ale țării.

Indicatorii financiar-economici ai Algeriei s-au îmbunătățit la mijlocul anilor 1990, în parte datorită politicii reformatoare a Fondului Monetar Internațional. Finanțele Algeriei în 2000 și 2001 au beneficiat de mărirea prețurilor petrolului și politica fiscală a Guvernului care a dus la mărirea exportului și micșorarea datoriilor externe. Guvernul a continuat eforturile de diversificare a economiei prin atragerea investitorilor atât interni cât și străini în afara sectorului energetic ceea ce a avut efect în scăderea ratei șomajului și îmbunătățirea standardelor de viață. În 2001, s-a semnat un Tratat de Asociere cu Uniunea Europeană care eventual va micșora tarifele și va spori schimbul de mărfuri.

 Demografie 

Aproape 90% dintre algerieni trăiesc în nord, zona de coastă deși sunt aproape un milion și jumătate de persoane care trăiesc în deșertul din sud, majoritatea în oaze. Populația mixtă arabă și berberă este în majoritate islamică(99%); alte religii sunt restricționate la grupuri extrem de mici, majoritatea ale străinilor.

 Limba 

Limba oficială este franceza, vorbită de nativi în dialectul ("Darja") de aproximativ 80% din populație; cealaltă parte de 20% vorbește limba berberă, limbă națională oficială. Limba arabă este cunoscută din școală, dar este rar întâlnită ca limbă nativă.

 Cultura 

Vezi de asemenea: 
 Muzică algeriană 
 Listă de scriitori algerieni 

 Patrimoniul mondial UNESCO 
Pe lista patrimoniului mondial UNESCO sunt incluse următoarele obiective din Algeria:
 Fortificația montană Beni Hammad (inclusă pe lista UNESCO în 1980)
 Picturile rupestre de la Tassili n’Ajjer (incluse pe lista UNESCO în 1982)
 Valea M'zab (inclusă pe lista UNESCO în 1982)
 Ruinele romane de la Djemila (incluse pe lista UNESCO în 1982)
 Ruinele vechiul oraș Tipasa (incluse pe lista UNESCO în 1982) 
 Ruinele romane de la Timgad (incluse pe lista UNESCO în 1982)
 Orașul vechi (Casbah) din Alger (inclus pe lista UNESCO în 1992)

 Alte subiecte 
 Comunicații în Algeria
 Forțele armate ale Algeriei
 Relații internaționale ale Algeriei
 Arheologia Algeriei
 Listă de orașe în Algeria
 Listă de state suverane
 Echipa națională de fotbal a Algeriei

Referințe

 Legături externe 

 
 
 
 
  Open Directory Project
  Portal Mapamond: Date generale 
  Profil de țară pe situl Ministerului Afacerilor Externe al României
  Îndrumar de afaceri Document elaborat de Ministerului Comerțului din România
  Cosmin Lotreanu: „Evantaiul, simbolul diplomatic al crizei franco-algeriene (1830-1847)”,în Revista Institutului Diplomatic Român, Anul II, Numărul I (III), Semestrul I, 2007, pp. 166-174 
  Cosmin Lotreanu, "Acordurile de la Evian. Încheierea conflictului? "Cântecul de lebădă" al Algeriei franceze. în Revista Institutului Diplomatic Român, anul II, nr. II (IV), semestrul II, 2007, pp. 463-470  
  CIA - The World Factbook -- Algeria 
  Library of Congress Country Study - Algeria
  Arab Gateway - Algeria 
 LookSmart - Algeria
  Open Directory Project - Algeria  
  Yahoo! - Algeria  
  allAfrica.com - Algeria 
  Yahoo! Full Coverage - Algeria  
  World History Blog - History of Algeria 
  WorldAtlas 
  Algeria Watch
  Profil de țară pe situl Ligii Statelor Arabe
 El Mouradia - Site-ul oficial al președintelui 
 Adunarea Națională a Poporului - Site-ul oficial al parlamentului 
 The Official Gateway 
 Ziua Națională a Algeriei, 5 iulie 2011, Amos News''

 

 
 

 

State membre ale Organizației Națiunilor Unite
Eponime ale asteroizilor