alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Comuna Mihăilești, Buzău

Mihăilești este o comună în județul Buzău, Muntenia, România, formată din satele Colțăneni, Mărgineanu, Mihăilești (reședința) și Satu Nou.

Așezare 
Ea se află în sudul județului, în câmpia Română, fiind traversată prin extremitatea estică (prin satul de reședință) de șoseaua națională DN2. Pe teritoriul comunei, la sud de satul Mihăilești, din această șosea se desprinde șoseaua județeană DJ203C, care o leagă de Florica,  și Pogoanele (DN2C).

Demografie 

Conform recensământului efectuat în 2021, populația comunei Mihăilești se ridică la 2.137 de locuitori, în creștere față de recensământul anterior din 2011, când fuseseră înregistrați 2.084 de locuitori. Majoritatea locuitorilor sunt români (62,99%), cu o minoritate de romi (33,83%), iar pentru 3,04% nu se cunoaște apartenența etnică. Din punct de vedere confesional, majoritatea locuitorilor sunt ortodocși (94,15%), cu o minoritate de adventiști (2,25%), iar pentru 3,14% nu se cunoaște apartenența confesională.

Politică și administrație 
Comuna Mihăilești este administrată de un primar și un consiliu local compus din 11 consilieri. Primarul, , de la , este în funcție din . Începând cu alegerile locale din 2020, consiliul local are următoarea componență pe partide politice:

Istorie 
Cea mai veche așezare a comunei este satul Mărgineanu, datând de pe la 1600, în vreme ce satele Mihăilești și Colțăneni au apărut după 1830. La sfârșitul secolului al XIX-lea, comuna făcea parte din plasa Tohani a județului Buzău și era formată din satele Colțăneni, Mărgineanu și Mihăilești, totalizând 1400 de locuitori. În comună funcționau o școală cu 83 de elevi (dintre care 10 fete) în satul de reședință, două biserici (la Mărgineanu și Mihăilești), o moară cu aburi și o stână. În 1925, comunei îi fusese arondat și satul Florica, și avea în compoziție așezările Colțăneni, Florica, Mihăilești, Mărgineanu și Sărata-Mărgineanca, având în total 3720 de locuitori și făcând parte din plasa Glodeanurile. În 1931, comuna Florica s-a separat, iar în cadrul comunei Mihăilești a apărut și localitatea Satu Nou.

În 1950, comuna a fost arondată raionului Mizil din regiunea Buzău și apoi (după 1952) din regiunea Ploiești. În 1968, comuna a redevenit parte a județului Buzău, având în componență satele Colțăneni, Florica (comuna Florica a fost din nou desființată cu această ocazie), Mărgineanu și Mihăilești. În 2004, satul Florica s-a separat, formând o comună de sine stătătoare. În același an, în apropierea satului de reședință, pe șoseaua DN2 a avut loc explozia de la Mihăilești, un accident de circulație extrem de mediatizat la acea vreme.

Note

Vezi și 
 Câmpia Gherghiței (arie de protecție specială avifaunistică inclusă în rețeaua europeană Natura 2000 în România).

Mihăilești
Arnold Rüütel

Arnold Rüütel (n. 10 mai, 1928) este un politician eston. A fost președintele republicii între 2001 și septembrie 2006, când a fost înlocuit de Toomas Hendrik Ilves. Rüütel s-a născut pe insula Saaremaa în județul Saare, Estonia. A devenit președinte pe 8 octombrie, 2001.

Președinți ai Estoniei
Colan al Ordinului Steaua României
Nașteri în 1928
Oameni în viață
Coroană estoniană

Coroana estoniană (kroon; codul ISO 4217: EEK) a fost unitatea monetară a Estoniei. O coroană este împărțită în 100 senti (singular: sent, plural: sendid) (cenți). Rata de schimb a coroanei estoniene față de euro a fost  fixată la 15,6466 coroane pentru un euro. 
Fiindcă Estonia a aderat la Uniunea Europeană în 2004, era de așteptat adoptarea monedei euro, când țara va fi pregătită pentru o astfel de schimbare.
La 1 ianuarie 2011, Estonia a adoptat moneda europeană, euro. Coroana estoniană s-a putut folosi pentru plăți până la 15 ianuarie 2011.

Estonia
Monede înlocuite de euro
Monedele Europei
Kronstadt (dezambiguizare)

Termenul „Kronstadt” se poate referi la:

Brașov (în ), oraș în România
Kronstadt (în ), oraș în apropiere de Sankt Petersburg
Kunštát, localitate din comuna Orlické Záhoří, Regiunea Hradec Králové, Cehia, denumită în trecut Kronstadt
Insula Cronstadt, în Trinidad și Tobago
Napoca (dezambiguizare)

Napoca se poate referi la:
Castrul roman Napoca, fortificație romană în provincia Dacia
Cluj-Napoca, oraș din România
Napoca (păianjen), gen de păianjeni săritori
Tomis (dezambiguizare)

Tomis poate fi:

 Tomis, numele istoric al orașului Constanța
 Revista Tomis, revistă de cultură
 Tomis Nord (cartier în Constanța)
 Tomis I, cartier în Constanța
 Tomis II, cartier în Constanța
 Tomis III, cartier în Constanța
 Tomis IV, cartier în Constanța
 Portul Tomis, portul turistic  al Constanței
 Bulevardul Tomis, Constanța
 CS Tomis Constanța, echipă de handbal feminin care activează în Liga Națională
 Bretanion de Tomis, episcop de Tomis (Constanța), sfânt în Biserica Catolică și Biserica Ortodoxă
 Tomis Mall, centru comercial din Constanța

Vezi și 
 Callatis (dezambiguizare)
Trier

|componenta=
|suprafață_totală_km2=117.14
|suprafata_metropolitana_km2=
|altitudine=124
|populație_note_subsol=
|populație=105260
|recensământ=2005
|densitate=
|populatie_urbana=
|populatie_metropolitana=
|an=
|fus_orar=CET
|fus_orar_DST=CEST
|utc_offset=+1
|utc_offset_DST=+2
|camp1_gol_nume=Număr de înmatriculare (auto)
|camp1_gol_info=TR
|cod_poștal=54290, 54292, 54293, 54294, 54295, 54296
|tip_cod=Cod zonal
|cod=0651
|website=www.trier.de
|descriere_hartă2= 
}}

 (în franceză: Trèves) este un oraș din vestul Germaniei, landul Renania-Palatinat, situat pe cursul râului Mosela. Trier are statut administrativ de district urban, adică este un oraș-district (în germană: kreisfreie Stadt). Este considerat a fi cel mai vechi oraș de pe teritoriul german actual, în prezent având o populație de 98.000 locuitori.

Repere istorice 
Orașul a fost fondat în epoca romană în anul 16 î.Hr., sub numele de Augusta Treverorum. Este considerat ca fiind cel mai vechi oraș al Germaniei. Capitală a provinciei romane Belgica, Trierul a constituit o foarte importantă citadelă defensivă contra atacurilor barbare. Începând din secolul al II-lea, devine un mare oraș comercial și apoi una dintre capitalele regimului Tetrarhiei romane, astfel că la sfârșitul secolului al III-lea era calificat ca fiind „a doua Romă”. În catedrala din Trier se află o relicvă considerată a fi tunica purtată de Isus din Nazaret.

Unele monumente romane (Porta Nigra, amfiteatrul, Bazilica lui Constantin, termele Barbarei, podul roman, termele imperiale și Mausoleul de la Igel), împreună cu Biserica "Maica Domnului" și Catedrala "Sf. Petru" au fost înscrise în anul 1986 pe lista patrimoniului cultural mondial UNESCO.

Muzee
 Rheinisches Landesmuseum Trier (Muzeul arheologic al Renaniei)
 Stadtmuseum Simeonstift Trier (Muzeul municipal "Sf. Simeon")
 Bischöfliches Dom und Diözesanmuseum Trier (Muzeul diecezan)
 Karl-Marx-Haus (Casa natală a lui Karl Marx)
 Ecomuzeul Roscheider Hof
 Muzeul jucăriilor

Personalități 
 Atanasie cel Mare, refugiat aici între 335-337, în timp ce Alexandria a fost ocupată de arieni
 Sfântul Ambrozie (n. circa 340 - 397), doctor al Bisericii.
 Sfântul Ieronim se pare că a avut reședința aici, câtva timp, între anii 367 și 372, pentru a copia cărți.
 Karl von Trier (1265-1324), mare maestru al Ordinului Teutonic.
 Karl Marx (1818-1883), filosof, economist și publicist.

Note

Vezi și 
 Locuri din patrimoniul mondial UNESCO

Legături externe 
 Situl orașului Trier
 Trier Daily Photo 
 Another Trier Daily Photo

Orașe din Germania
Orașe din Renania-Palatinat
Patrimoniul mondial în Germania
Maubeuge

Maubeuge este un oraș în Franța, în departamentul Nord, în regiunea Nord-Pas de Calais. Orașul este situat pe cursul râului Sambre și are o populație de 34.000 locuitori. În 1794, a fost locul în care au fost experimentate baloanele de observație, folosite în timpul bătăliei de la Fleurus.

Vezi și 

 Listă de orașe în Franța

Comune din Nord
Drapelul Afganistanului

Drapelul Afganistanului (Dari: , Paștună: افغانستان توغ) este simbolul oficial al Afganistanului. Țara a avut 25 de drapele de la primul steag când Dinastia Hotak a fost fondată în 1709. Numai în secolul al XX-lea, Afganistanul a trecut prin 18 steaguri naționale, mai mult decât orice altă țară în acea perioadă de timp, iar cele mai multe dintre ele aveau culorile 

negru, roșu și verde.

Ca urmare a Căderii Kabulului la 15 august 2021, steagul Emiratului Islamic Afganistan controlat de talibani, un contur alb cu o Shahadah neagră, a fost folosit ca steag de facto pentru Afganistan.

Istoria drapelului tricolor al Afganistanului 
Culoarea neagră reprezintă istoria tulburată a secolului al XIX-lea ca stat protectorat, culoarea roșie reprezintă sângele celor care au luptat pentru independență (în mod specific, Tratatul anglo-afgan din 1919), iar verdele reprezintă speranța și prosperitatea pentru viitor. Unii au interpretat alternativ negru pentru a reprezenta istoria, roșu pentru a reprezenta progresul și verde pentru a reprezenta fie prosperitatea agricolă, fie Islamul. Some have alternatively interpreted the black to represent history, the red to represent progress, and the green to represent either agricultural prosperity or Islam.

Tricolorul ar fi fost inspirat de regele afgan, Amanullah Khan, când a vizitat Europa împreună cu soția sa în 1928. Designul original orizontal tricolor s-a bazat pe cel al steagului Germaniei.

Aproape fiecare steag tricolor afgan din 1928 are în centru emblema Afganistanului. Aproape fiecare emblemă a avut o moschee, care a apărut pentru prima dată în 1901, iar grâul, a apărut pentru prima dată în 1928.

Ultimul steag tricolor și-a luat forma actuală în 2002, cu modificări ulterioare în 2004 și 2013, cu unele variante care conțin diferite embleme colorate.

Aproximarea video a culorilor (valabilă pentru steagurile 1928-1978 și 1980-2021) este listată mai jos:

Galerie

Steagurile istorice

Vezi și 
 Listă de drapele

Referințe 

Afganistan
Afganistan
Drapelul Albaniei

Drapelul național al Albaniei este un drapel roșu având un vultur cu două capete negru în centru. Este inspirat din sigiliul lui Skanderbeg, un albanez care în secolul al XV-lea a condus o răscoală împotriva Imperiului Otoman, asigurând pentru o scurtă perioadă independența Albaniei între 1443 și 1478. Drapelul actual a fost adoptat oficial pe 7 aprilie 1992, dar statele albaneze precedente cum ar fi Regatul Albaniei și statul comunist postbelic au folosit drapele similare, primul având în plus "Coiful lui Skanderbeg" deasupra vulturului, iar ultimul o stea roșie cu margini galbene.

Drapelul comercial și cel naval, ambele steaguri maritime, diferă de drapelul național. Drapelul comercial are trei benzi orizontale, de culoare roșie, neagră și respectiv roșie. Drapelul naval este asemănător celui național, cu excepția faptului că vulturul se află pe fundal alb, iar pe partea de jos a steagului se află o bandă roșie.

 

Albania
Albania
Drapelul Algeriei

Drapelul național al Republicii Algeriene Democratice și Populare este format din două benzi verticale egale, verde și albă, și are, în centru, o stea și o semilună roșie. Steagul a fost adoptat la 3 iulie, 1962. Albul simbolizează puritatea, roșul socialismul, iar verdele și steaua și semiluna reprezintă islamul. 

Drapelul naval este identic cu cel național, cu excepția a două ancore albe încrucișate în partea de sus, lângă lance.

Vezi și  

Algeria 
Listă de drapele

Note 

 

Algeria
Algeria
Drapelul Samoei Americane

Proporția drapelului 1:2

Drapelul Samoei Americane.

Vezi și: Listă de steaguri

Samoa Americană
Samoa Americană
Drapelul Andorrei

Drapelul național al Andorrei a fost adoptat în 1866. Drapelul este un tricolor albastru, galben și roșu, cu stema Andorrei în centru. Cele trei culori verticale ale steagului Andorrei au fost preluate de la steagul francez, cel catalan și cel al principilor de Foix. Sub stemă se află deviza, în limba latină: VIRTVS VNITA FORTIOR, citit: « Virtus unita fortior »: „Virtutea unită este mai puternică”.

Vezi și 
 Listă de drapele 

 

Andorra
Andorra
Drapelul Angolei

Drapelul Angolei este un bicolor orizontal cu roșu, negru și emblema galbenă în centru. Emblema este compusă din o stea cu cinci raze într-o roată cu două trepte, traversată de o macetă (simbolizând secera și ciocanul folosit în iconografia sovietică). Precum este conturat în Constituția Angolei, partea roșie a steagului reprezintă vărsarea de sânge din vremea luptei Angolei pentru independență, iar cea neagră reprezintă Africa.  În emblema din centru, roata reprezintă muncitorii industriași, maceta semnifică țărănimea și steaua simbolizează socialismul.Steagul este descris și explicat cel mai recent în articolul 162 din Legea Constituțională a Republicii Angola pe 25 august 1992.

Vezi și 

 Angola 
 Listă de drapele

Referințe 

 

Angola
Angola
Drapelul Anguillei

Proporția drapelului 3:5

Drapelul Anguillei.

Vezi și 
 Listă de drapele

Anguilla
Anguilla
Drapelul Antiguei și Barbudei

Proporția drapelului 2:3

Drapelul Antiguei și Barbudei.

Vezi și
Listă de drapele

Antigua și Barbuda
Antigua și Barbuda
Numerația cretană



Perioada 2800 – 1375 î.Hr.

În Creta antică au existat trei sisteme diferite de notația a numerelor ce corespund celor trei sisteme de scriere protoistorice denumite de lingviști hieroglifică cretană, lineară A și lineară B.  Toate cele trei sisteme de numerație erau zecimale și foloseau principiul aditiv. În toate cele trei sisteme, pentru a scrie un număr, se începea cu cea mai mare putere a lui 10 și se continua cu următoare. Pentru fiecare putere a lui 10, se repeta semnul corespunzător până se obținea multiplul dorit.

Vezi și
Sistem de numerație

Sisteme de numerație
Jean-François Champollion

Jean-François Champollion (n. 23 decembrie 1790, Figeac, Franța - d. 4 martie 1832, Paris) a fost un orientalist francez.

Biografie 
Activitatea sa este legată în special de egiptologie, domeniu care i-a adus faimă, el reușind să stabilească metoda pentru descifrarea hieroglifelor. Această realizare se datorează cunoștințelor sale deosebite în ceea ce privește limbile orientale, în special copta. Ducând mai departe cercetările altor orientaliști care se aplecaseră asupra descifrării hieroglifelor de pe piatra din Rosetta (găsită de soldații lui Napoleon în timpul campaniei din Egipt), prin compararea celor trei limbi ale inscripției (hieroglifică, demotică și greacă) reușește să pătrundă înțelesul hieroglifelor.
 
În 1810, într-un memoriu publicat la Grenoble, el afirmă că hieroglifele aveau calitatea de a reproduce sunete și în 1822 prezintă demonstrația ipotezei sale. Între anii 1828-1829 efectuează o vizită în Egipt, verificându-și teoria. Spre sfârșitul vieții sale a funcționat ca profesor la Collège de France în 1831 .

În orașul său natal, Figeac, în semn de omagiu adus lui Champollion, se găsește astăzi instalată o replică mărită a pietrei din Rosetta.

Lucrări 
  ;
  ;
 
  ;
  ;
  ;
  ;
  ;
 ;
 ;
 Others – Principes généraux de l'écriture sacrée, ediție nouă într-o prefață de Christiane Ziegler, Institut d'Orient, 1984.

Referințe

Legături externe 

  Situl oficial al orașului Figeac 
  Biografie 
  Key words: unlocking lost languages
  BBC: Jean-François Champollion
 Jean-François Champollion, traducătorul vechilor hieroglife

Nașteri în 1790
Decese în 1832
Arheologi francezi
Egiptologi
Profesori ai Collège de France
Francezi din secolul al XIX-lea
Membri ai Academiei Regale Neerlandeze de Arte și Științe
Eponime ale craterelor de pe Lună
Eponime ale asteroizilor
Listă de animale dispărute

Aceasta este o listă de specii de animale care au dispărut de pe Terra.

Preistorice
 Dinozaur
 Mamut
 Tigrul cu colți sabie

Recente

Nevertebrate 

Trilobiții. Apăruți la sfârșitul Precambrianului, trilobiții putem spune că au fost artropodele cu cel mai mare succes în viața acvatică. Au populat mările timp de aproximativ 2 miliarde de ani. Foarte înrudiți cu diantenatele (crustacee), făceau parte din subîncregătura trilobitomorpha. Trăiau în grupuri deoarece reprezentau o pradă foarte ușoară pentru pești sau reptile marine și principala sursă de hrănire era formată din protozoare, larve de insecte etc.

Vertebrate

Pești 
Megalodonul
Cretoxyrhina

Amfibieni 
 Broasca de munte de Australia
 Broasca cu nas ascuțit de Australia

Reptile 
Șopârla Hatteria

Păsări 
 Porumbel călător
 Dodo
 Pinguinul mare
Corcodelul Alaotra

Mamifere 
 Bour
 Lupul marsupial
 Megaloceros giganteus
 Ibexul din Pirinei
Rinocerul alb nordic

Vezi și
 Lista animalelor dispărute din Europa
Lista animalelor dispărute din România
 Cartea Roșie a Moldovei
 Lista animalelor dispărute din Oceania
Cochem

|componenta=4 cartiere
|suprafață_totală_km2=21.21
|suprafata_metropolitana_km2=
|altitudine=83
|populație_note_subsol=
|populație=5142
|recensământ=2006-12-31
|densitate=
|populatie_urbana=
|populatie_metropolitana=
|an=
|fus_orar=CET
|fus_orar_DST=CEST
|utc_offset=+1
|utc_offset_DST=+2
|camp1_gol_nume=Număr de înmatriculare (auto)
|camp1_gol_info=COC
|cod_poștal=56812
|tip_cod=Cod zonal
|cod=02671
|website=www.cochem.de
|descriere_hartă2= 
}}

Cochem este un oraș în Germania, landul Renania-Palatinat, pe cursul râului Mosel. Orașul are o populație de 5.000 locuitori și este o destinație turistică.
Cimitirul Vesel din Săpânța

Cimitirul Vesel este un cimitir din localitatea Săpânța, județul Maramureș, faimos pentru crucile mormintelor viu colorate și picturile naive reprezentând scene din viața și ocupația persoanelor înhumate. Pe unele cruci există chiar versuri în care sunt amintite, deseori cu nuanțe umoristice, persoanele respective.

Ineditul acestui cimitir este diferențierea față de cultura populară, care consideră moartea ca un eveniment trist. S-a făcut ipoteza că Stan Ioan Pătraș (1908-1977) s-ar fi inspirat din cultura dacilor, despre care, de la Ovid Densușianu încoace, se predă că socoteau moartea ca un eveniment vesel. Ucenicul său Dumitru Pop-Tincu (1955-2022) a continuat opera lui Stan Ioan Pătraș din 1977. Din 1935 datează primul epitaf, iar din anii 1960 încoace, întreg cimitirul a fost populat cu circa 800 astfel de cruci, sculptate din lemn de stejar, devenind un muzeu în aer liber de natură unică și o atracție turistică.

Din anul 2009, cimitirul este obiectivul festivalului anual „Drumul Lung spre Cimitirul Vesel”.

Unele cruci sunt pictate pe ambele părți. Pe o parte este plasată o descriere a vieții celui îngropat, iar pe cealaltă o descriere a motivului morții. Majoritatea crucilor sunt scrise cu greșeli de ortografie și variante arhaice de scriere.

Pe crucea lui Stan Ioan Pătraș, fondatorul cimitirului, sunt scrise următoarele:
De cu tînăr copilaș
Io am fost Stan Ion Pătraș
Să mă ascultaț[sic] oameni buni
Ce voi spune nu-s minciuni

Cîte zile am trăit
Rău la nime n-am dorit
Dar bine cît-am[sic] putut
Orișicine mia[sic] cerut

Vai săraca lumea mea
Că greu am trăit în ea
Pe o altă piatră scrie:
Sub această cruce grea
Zace biata soacră-mea
Trei zile de mai trăia
Zăceam eu și cetea ea.
Voi care treceți pă aici
Încercați să n-o treziți
Că acasă dacă vine
Iarăi[sic] cu gura pă mine
Da așa eu m-oi purta
Că-napoi n-a înturna
Stai aicea dragă soacră-mea

Vezi și
 Turismul în România

Note

Legături externe

 Istoric, Harta și Fotografii cu Cimitirul Vesel 
 Veselie mare la cimitir, 6 august 2007, Evenimentul zilei
 Săpânța, Valea Regilor la români , 18 august 2010, Catalin Vischi, România liberă
 Romania e frumoasa (3): Cimitirul Vesel de la Sapanta, 6 august 2010, Razvan Pascu, RazvanPascu.ro

Imagini
 Fotografii cu Cimitirul Vesel 
 Cimitirul Vesel (poze)
 Cimitirul Vesel - galerie de cruci
 Cimitirul Vesel - galerie de imagini
 FOTOGALERIE Cimitirul Vesel din Săpânța, în topul cimitirelor unice în lume, 12 noiembrie 2011, Adevărul
 L’Express: Cimitirul Vesel din Săpânța, ales printre cele mai frumoase din lume. GALERIE FOTO, 5 noiembrie 2012, Mihai Schiau, Gândul
 Fotografii Cimitirul Vesel de la Sapanta 

Județul Maramureș
Vesel, Cimitirul
Cașcaval

Cașcavalul (albaneză: Kaçkavall; bulgărește: Кашкавал (Kashkaval); sârbește: Kačkavalj; siciliană: Cascavaddu; italiană: Caciocavallo) este un tip de brânză făcută din lapte de vacă sau de oaie, produsă la început în Sicilia, dar acum răspândită prin Balcani, mai ales în România, Bulgaria, Serbia, Ungaria, Turcia, Grecia, Slovenia și Croația.

Legături externe 
 REPORTAJ: Cum se face cașcavalul în România, 16 iunie 2014, Diana State, Capital

Brânzeturi bulgărești
Brânzeturi albaneze
Brânzeturi românești
Brânzeturi sârbești
Listă de articole în legătură cu România

Aceasta este o listă de articole care au o legătură cu România

Date despre România 
România, o țară din Europa, ai cărei cetățeni se numesc români
Limba română (limba oficială), Limba maghiară, Limba germană
Steagul României
Deșteaptă-te, române!, Imnul României
București, capitala României
Leu românesc, moneda oficială

Istorie
 Istoria României
Dacia
Principatele medievale române
Istoria Transilvaniei
Domnitori români
Listă de domnitori valahi (până în 1859) 
Listă de domnitori moldoveni (până în 1859) 
Listă de domnitori transilvăneni (până în 1918)
Renașterea națională a României
Regatul României
Regii României
România în Al Doilea Război Mondial
Comunismul în România
România începând cu 1989
Premierii României
Președinții României

Politică

 Politica României
 Constituția României
 Guvernul României
 Alegeri în România
 Lista partidelor politice din România
 Regii României
 Premierii României : Călin Popescu-Tăriceanu
 Președinții României : Traian Băsescu

Populație
 Demografia României
Românime
Minoritățile din România
 Relațiile externe ale României
 Limba română
 Distribuția geografică a limbii române
 istro-română
 megleno-română
 macedo-română
 Limba moldovenească

Cultură
Cultura României
Lista celor mai importanți români
Literatura română
Lista scriitorilor români
Lista poeților români
Lista prozatorilor români
Lista dramaturgilor români
Mitologia românească

Religie
Biserica Ortodoxă Română
Biserica Română Unită cu Roma
Cultul musulman în România

Geografie
 Râuri în România
 Dunăre
 Delta Dunării
 Canalul Dunăre-Marea Neagră
 Someș
 Dâmbovița
 Mureș
 Olt
 Argeș
 Siret
 Prut
 Listă de lacuri de acumulare și baraje în România
 Lacuri în România
 Rezervații în România
 Marea Neagră 	
 Munții Carpați
 Județele României
 Regiunile istorice ale României
Banat
Timișoara
Bucovina
Suceava (cel mai mare oraș; Cernăuți este capitala, însă din 1940 acest oraș nu mai face parte din România) 
Dobrogea
Constanța
Moldova
Iași
Muntenia
București
Oltenia
Craiova
Transilvania
 Geografia României
Listă de orașe din România
Listă de etimologii ale localităților din Dobrogea
Zone metropolitane
București (capitală)
Lista universităților din București
Listă de clădiri importante din București
 Brașov
 Cluj-Napoca
Aeroport
Arhitectură modernă în Cluj-Napoca
Beliș
Bulevardul Regele Ferdinand
Biserica Romano-Catolică Sfântul Mihail
Grădina Botanică
Palatul Bánffy
Someșul Mic
Zona metropolitană, Cluj
 Constanța
 Craiova
 Galați
 Iași
 Oradea
 Timișoara

Economie 
 Economia României
 Listă de aeroporturi din România

Companii românești 
Listă de companii românești
Listă de ziare românești
Companii din Cluj-Napoca
ACI Cluj
Ardaf
Armătura
Astral
Banca Transilvania
Brinel
Farmec
Jolidon
Napolact
Prodvinalco 
Tricotaje Someșul
Ursus 
Companii din Bucuresti
Angst
La Fourmi
Connex GSM România
Orange România
TAROM
Televiziunea Română
ProTV
Antena 1
Realitatea TV
B1 TV
Constantin Silvestri

Constantin Silvestri () a fost un dirijor, compozitor și pianist român, stabilit în Anglia din 1957 și naturalizat ca cetățean britanic din 1967.

Studii
Începe studiul pianului din copilărie. Ulterior studiază la Conservatorul din București, cu Mihail Jora (compoziție) și cu Florica Musicescu (pian). Ca dirijor a fost un autodidact.

Cariera artistică
La vârsta de zece ani debutează ca pianist. Ca dirijor debutează în 1930, la vârsta de 17 ani, alături de Orchestra simfonică a Radiodifuziunii din București, dirijând o compoziție proprie, Preludiu și fugă (Toccata).

În 1935 este distins cu Premiul de compoziție George Enescu. În același an, Constantin Silvestri devine Director muzical al Operei Române. În perioada postbelică este numit Director al Filarmonicii din București, în 1953. Deține ambele funcții până în 1956. În 1958 dirijrează premiera românească a operei Oedip de George Enescu, la Opera Română din București. În 1959 emigrează în Anglia, unde se va stabili la Bournemouth, primind cetățenie britanică în 1967.

Februarie 1957 marchează debutul său dirijoral în Anglia, la pupitrul Orchestrei Filarmonice din Londra și al Orchestrei "Philarmonia". Înregistrează un succes imediat, fiind reangajat chiar în aceeași stagiune. Ulterior susține concerte în Germania, Elveția, Italia și Olanda. Primele înregistrări efectuate la Paris îi aduc Marele Premiu al Discului al Academiei "Charles Cross".

În 1961 este numit dirijor principal al Orchestrei Filarmonice din Bournemouth (Anglia), la pupitrul căreia va rămâne până la sfârșitul vieții. Întreprinde numeroase turnee, dirijând în principalele centre muzicale din Europa, precum și în Japonia, Australia și America de Sud.

Moartea prematură a lui Constantin Silvestri, survenită într-un spital londonez, în 1969, ca urmare a unui cancer, a lăsat un gol în lumea muzicală internațională.

Cariera didactică
În perioada 1948-1956, Constantin Silvestri a predat la Conservatorul din București, unde a creat o valoroasă clasă de dirijorat. Printre studenții săi se numără dirijorul Sergiu Comissiona.

Creație muzicală originală
Compozițiile sale includ lucrări simfonice și muzică de cameră pentru diferite instrumente.

Discografie
Discografia lui Constantin Silvestri este impresionantă, însumând peste o sută de înregistrări în fruntea marilor orchestre din lume.
 Silvestri - BBC Legends, 2007 (Constantin Silvestri la pupitrul Orchestrei Simfonice din Bournemouth)

Note

Bibliografie 
 John Grittin: Constantin Silvestri, Londra, 1998.

Legături externe  
 Constantin Silvestri: dirijor, compozitor, pianist
 Fundația Internațională Constantin Silvestri
 Compendium.ro: Constantin Silvestri

Articole biografice

 Vă mai amintiți de...Constantin Silvestri, 12 aprilie 2011, Eliza Zdru, Adevărul
 Vă mai amintiți de...Constantin Silvestri, 3 mai 2011, Simona Chițan, Adevărul

Nașteri în 1913
Decese în 1969
Muzicieni români
Compozitori români de muzică cultă
Dirijori
Dirijori români
Pianiști români
Pianiști clasici
Profesori universitari români
Români emigrați
Decese cauzate de cancer
Roermond

Roermond este o comună și o localitate în provincia Limburg, Țările de Jos.

Istoric 
Orașul a fost membru al alianței politice, militare și economice al Ligii Hanseatice originare (1267 - 1862).

Liga Hanseatică

Localități componente 
Roermond, Maasniel, Leeuwen, Asenray, Herten, Merum, Ool, Swalmen, Boukoul, Asselt

Galerie de imagini

Vezi și 
 Listă de orașe din Țările de Jos
 Locuri din patrimoniul mondial

Referințe

Legături externe 

Comune din Limburg, Țările de Jos‎
Localități din Limburg, Țările de Jos‎
Oraș al Hansei
Venlo

Venlo este un oraș în sud-estul Țărilor de Jos, în provincia Limburg, fost oraș component al Ligii Hanseatice.

Orașul are actualmente o populație de peste 100.000 locuitori, iar importanța sa istorică a fost dată de localizarea sa pe malul fluviului Meuse.

Istoric

Deografie

Localități componente 
Comuna Venlo conține și următoarele localități: Blerick, Tegelen, Belfeld.

Note

Legături externe 
 Venlo - căutare Google

Comune din Limburg, Țările de Jos‎
Localități din Limburg, Țările de Jos‎
Oraș al Hansei 
Orașe din Țările de Jos
Lista rezervațiilor naturale din România

Lista rezervațiilor naturale din România cuprinde ariile protejate de interes național corespunzătoare categoriilor I-a, a III-a  și a IV-a IUCN (rezervații naturale de tip științific, rezervații naturale declarate monumente ale naturii, rezervații naturale de tip geologic, floristic, faunistic, avifaunistic, peisagistic sau mixt și  zone umede).

Istoric 
Primele preocupări de a ocroti natura datează încă din secolul al XIX-lea, iar în 2008 în România existau 20 de parcuri naționale și naturale și 939 de arii de protecție, la care se adaugă 3759 de specii de plante și 288 de animale.

Rezervațiile naturale aflate pe teritoriul României au fost declarate arii protejate prin mai multe acte normative (legi, hotărâri) elaborate de-a lungul timpului, astfel: 
 Legea nr. 5 din 6 martie 2000 (privind aprobarea Planului de amenajare a teritoriului național - Secțiunea a III-a -  arii protejate), 
 Hotărârea de Guvern Nr.2151 din 30 noiembrie 2004 (privind instituirea regimului de arie protejată pentru noi zone), 
 Hotărârea de Guvern Nr.1581 din 8 decembrie 2005, publicată în Monitorul Oficial al României Nr.24 din 11 ianuarie 2006 (privind instituirea regimului de arie naturală pentru noi zone), 
 Hotărârea  de Guvern Nr.1143 din 18 septembrie 2007, publicată în Monitorul Oficial al României, Nr.691 din 11 octombrie 2007 (privind instituirea de noi arii protejate)
 Hotărârea de Guvern Nr.1284 din 30 octombrie 2007 (privind declararea ariilor de protecție specială avifaunistică din România).

Lista rezervațiilor naturale

Vezi și 
 Lista parcurilor naționale și naturale din România
 Lista ariilor protejate din România declarate monumente ale naturii

Note

Legături externe 
 Valentin Zaschievici (23 iunie 2008). „Templele naturii și dușmanii lor naturali ”. Jurnalul Național.
 Paul Rogojinaru, Ionela Gavriliu (19 iulie 2008). „Ranger de România”. Jurnalul Național.
Saare

Saare se poate referi la trei locuri:

Județul Saare din Estonia
Insula Saaremaa din Estonia
Comuna Saare din județul Jõgeva, Estonia
Kasepää

Kasepää se poate referi la:

Diviziuni administrative
 Kasepää , comună (vald) în Județul Jõgeva, Estonia
 Kasepää , sat în comuna Kasepää .
Pajusi

Pajusi se poate referi la:

Diviziuni administrative
 Pajusi, comună (vald) în Județul Jõgeva, Estonia

Localități
 Pajusi,  în comuna Pajusi (Estonia), reședința comunei.
Pala (dezambiguizare)

Pala se poate referi la:

Diviziuni administrative
 Pala, comună (vald) în Județul Jõgeva, Estonia

Localități
 Pala, sat în comuna Pala (Estonia), reședința comunei.
 Pala, oraș în Ciad
 Pala, oraș pe Insula Atauro, Timorul de Est

Lacuri
 Pala, o arie protejată pe Insula Anu'u, Samoa Americană
Palamuse

Palamuse se poate referi la:

Diviziuni administrative
 Palamuse, comună (vald) în Județul Jõgeva, Estonia

Localități
 Palamuse, târgușor (alevik) în comuna Palamuse (Estonia), reședința comunei.
Puurmani

Puurmani se poate referi la:

Diviziuni administrative
 Puurmani, comună (vald) în Județul Jõgeva, Estonia

Localități
 Puurmani, târgușor (alevik) în comuna Puurmani (Estonia), reședința comunei.
Tabivere

Tabivere se poate referi la:

Diviziuni administrative
 Tabivere, comună (vald) în Județul Jõgeva, Estonia

Localități
 Tabivere, târgușor (alevik) în comuna Tabivere (Estonia), reședința comunei.
Torma (dezambiguizare)


Torma se poate referi la:

Diviziuni administrative
 Torma, comună (vald) în Comitatul Jõgeva, Estonia

Localități
 Torma, târgușor (alevik) în comuna Torma, Estonia, reședința comunei.
 Torma, sat în comuna Rakavere, Estonia

Nume de persoane
 Gábor Torma, fotbalist maghiar
 Julien Torma, scriitor, dramaturg si poet francez, adept al Dadaismului.
 Július Torma, boxer slovac
 Zsófia Torma, arheolog, paleontolog și antropolog din Ungaria.

Alte sensuri
 Torma, o prăjitură oferită în timpul unui ritual al Budiștilor tibetani.

Vezi și 
 Toma
Jõgeva

Jõgeva se poate referi la:

Diviziuni administrative
 Județul Jõgeva, diviziune administrativă de rangul I în Estonia.
 Jõgeva, comună în Județul Jõgeva, în zona periurbană a orașului Jõgeva

Localități
 Jõgeva , oraș în Estonia, reședința Județului Jõgeva 
  Jõgeva , târgușor (alevik) în comuna Jõgeva Rural (Estonia), reședința comunei.
Mustvee

Mustvee (în limba rusă:Чёрный) este un oraș (linn) în Județul Jõgeva, Estonia.
Orașul, localizat pe malul lacului Ciud cuprinde o importantă minoritate rusă (ce reprezintă dupa statistici un număr de 50% din totalul numărului de locuitori).

Istoric 
Mustvee a fost menționat pentru prima oară în anul 1343. Orașul devine un loc de refugiu al rușilor ortodocși de rit vechi, mai ales după 1658, când sunt scoși în afara legii în Rusia.

Orașe din Estonia
Põltsamaa (dezambiguizare)

Põltsamaa se poate referi la:

Diviziuni administrative
 Põltsamaa, comună (vald) în Județul Jõgeva, Estonia

Localități
 Põltsamaa, oraș în Estonia și reședința comunei Põltsamaa.
Comuna Albu

Albu (în germană Alp) este o comună (vald) din Comitatul Järva, Estonia. Localitatea a fost locuită de germanii baltici.

Geografie
Comuna are o suprafață de 257 km2 și are în componență 16 sate.

Populația
Conform datelor oferite de recensământul din 2000, comuna numără 1.412 locuitori. Reședința comunei este satul Järva-Madise.

Localități componente(Sate)
 Ageri
 Ahula
 Albu
 Järva-Madise
 Kaalepi
 Lehtmetsa
 Mägede
 Mőnuvere
 Neitla
 Orgmetsa
 Peedu
 Pullevere
 Seidla
 Soosalu
 Sugalepa
 Vetepere

Note

Comune din Estonia
Comuna Ambla

Ambla (în germană Ampel) este o comună (vald) din Comitatul Järva, Estonia. Localitatea a fost locuită de germanii baltici.

Geografie 

Comuna are o suprafață de 166 km2 și are în componență 10 sate și 3 târgușoare. Reședința comunei este târgușorul Ambla.

Populația 

Conform recensământului din 2000, comuna numără 2.386 locuitori.

Localități componente

Târgușoare 

 Aravete
 Ambla
 Karavete

Sate 

 Roosna
 Jõgisoo
 Kurisoo
 Märjandi
 Sääskula
 Reinevere
 Raka
 Kukevere
 Mägise
 Rava

Note 

Localități din comitatul Järva
Comune din Estonia
Comuna Imavere

Imavere (în germană Immafer) este o comună (vald) din Comitatul Järva, Estonia. Conform datelor oferite de recensământul din 2000, comuna numără 1036 locuitori.
Comuna număra 13 sate. Reședința comunei este satul Imavere. Localitatea a fost locuită de germanii baltici.

Localitățti componente

Sate
 Eistvere
 Hermani
 Imavere
 Jalametsa
 Järavere
 Kiigvere
 Käsukonna
 Laimetsa
 Puiatu
 Pällastvere
 Taadikvere
 Tammeküla
 Vőrevere

Note 

Comune din Estonia
Comuna Järva-Jaani

Järva-Jaani (în germană Sankt Johannis) este o comună (vald) din Comitatul Järva, Estonia. Comuna cuprinde 9 sate. și reședința comunei, târgușorul Järva-Jaani. Localitatea a fost locuită de germanii baltici.

Localități componente

Târgușoare 
 Järva-Jaani

Sate
 Jalalŏpe
 Jalgsema
 Kagavere
 Karinu
 Kuksema
 Metsla
 Metstaguse
 Ramma
 Seliküla

Note 

Comune din Estonia
Comuna Kareda

Kareda este o comună (vald) din Comitatul Järva, Estonia. Cuprinde 11 sate și târgușorul Peetri (reședința comunei). La recensământul din 2000, înregistra o populație de 880 locuitori.

Localități componente

Târgușoare 
 Peetri

Sate 
 Ammuta
 Ataste
 Esna 
 Kareda
 Köisi
 Küti 
 Müüsleri (în germană Seinigal; localitatea a fost locuită de germanii baltici.)
 Vodja
 Õle
 Ämbra
 Öötla

Note 

Comune din Estonia
Koeru (dezambiguizare)

Koeru se poate referi la:

Diviziuni administrative
 Koeru, comună (vald) în Județul Jõgeva, Estonia

Localități
 Koeru,  în comuna Koeru (Estonia), reședința comunei.
Koigi (dezambiguizare)

Koigi se poate referi la:

Diviziuni administrative
Koigi, comună (vald) în Județul Järva, Estonia

Localități
Koigi, reședința comunei Koigi
Lehtse

Lehtse este un târgușor (nucleu de tip urban) situat în partea de nord a Estoniei, în regiunea Lääne-Viru. Aparține de comuna Tapa.

Note 

Orașe din Estonia
Comuna Oisu

Oisu a fost o comună (vald) din Județul Järva, Estonia. Din octombrie 2005 face parte din Comuna Türi.

Comune din Estonia
Comuna Väätsa

Väätsa (în germană Waetz) este o comună (vald) din Comitatul Järva, Estonia.
Comuna cuprinde un număr de 11 localități (Väätsa, reședința comunei și alte 10 sate). Localitatea a fost locuită de germanii baltici.

Localități componente

Târgușoare
 Väätsa

Sate
 Aasuvälja
 Lõõla
 Piiumetsa
 Reopalu
 Roovere
 Röa (în germană Röal; localitatea a fost locuită de germanii baltici)
 Saueaugu
 Vissuvere
 Väljataguse
 Ülejõe

Note 

Comune din Estonia
Turi, Apulia

Turi este o comună din provincia Bari, regiunea Puglia, Italia, cu o populație de 13,059 locuitori și o suprafață de 71.4 km².

Demografie

Referințe

Legături externe
Comunele Italiei

Comune din provincia Bari
Paide

Paide se poate referi la:

Diviziuni administrative
 Paide, comună (vald) în Județul Järva, Estonia

Localități
 Paide, oraș în Județul Järva
Comuna Are

Are este o comună (vald) din Comitatul Pärnu, Estonia. Cuprinde 12 localități (11 sate și 1 târgușor). Reședința comunei este târgușorul (centru urban) Are.

Note 

Are
Comuna Audru

Audru este o comună (vald) din Comitatul Pärnu, Estonia. Cuprinde 26 localități (25 sate și 1 târgușor). Reședința comunei este târgușorul (centru urban) Audru.

Note 

Audru
Comuna Halinga

Halinga este o comună (vald) din Comitatul Pärnu, Estonia. Cuprinde 44 localități (43 sate și 1 târgușor). Reședința comunei este târgușorul (centru urban) Pärnu-Jaagupi.

Note 

Halinga
Densitatea populației

Densitatea populației reprezintă numărul de locuitori pe unitate de suprafață, măsurându-se, în general, în locuitori pe kilometru pătrat, obținându-se prin împărțirea numărului de locuitori la suprafață în kilometri pătrați.

Țările cu cea mai mare densitate a populației, de peste 1.000 locuitori /km², sunt:
 Monaco 
 Singapore
 Bahrain 
 Vatican
 Malta
 Bangladesh
 Maldive

Aceste teritorii, relativ mici, au un nivel de urbanizare mare.

Cel mai populat stat mai mare este Bangladesh, unde 161,7 milioane de locuitori locuiesc în zonele cultivabile de la vărsarea râului Gange, cu o densitate de 1.123 locuitori /km². 

Densitatea medie a pământului este în prezent 55 locuitori /km², fără Antarctica.

Formula de calcul a densității:
ρ = m : V

ρ = densitatea populației

m = nr. locuitori (masa)

V = suprafața (volumul)

Vezi și
Lista țărilor după densitatea populației
Densitate (fizică)

Indicatori demografici
Populație
Hanila (dezambiguizare)

Hanila se poate referi la:

Diviziuni administrative
 Hanila, comună (vald) în Județul Lääne, Estonia

Localități 
 Hanila, sat în comuna Hanila

Toponime
Dimitrie Ghica

Dimitrie Ghica () a fost un politician român, ministru în varii guverne și cel de-al zecelea prim-ministru al României din partea Partidului Conservator între 16 noiembrie 1868-27 ianuarie 1870. A ocupat și alte portofolii în alte guverne.

Biografie 
Născut în Familia Ghica, ca fiu al domnitorului din Țara Românească Grigore Dimitrie Ghica, vlăstar domnesc (i se spunea beizadea Mitică). Studii militare la Viena și Berlin. O vreme a fost ofițer în garda imperială rusă (1838-1839).

În țară a funcționat mai întâi ca membru al Curții de Apel București. Apoi a fost numit, succesiv, prefect al Poliției (1855-1857) .

Deputat în Divanul ad-hoc (1857), a militat pentru unirea Principatelor Române sub domnia unui Principe străin.

A fost președinte al Consiliului de Miniștri – ultimul Guvern al Munteniei – în perioada 19 iulie 1861-22 ianuarie 1862. Președinte al Senatului României, în legislaturile din perioadele 17 noiembrie 1879-8 septembrie 1888 și 9 decembrie 1895-15 februarie 1897. 

Ca efor al Spitalelor civile a avut contribuții determinante în construirea unor unități sanitare în București. Modernizarea orașului montan Sinaia i-a stat, de asemenea, în preocupări. În ultimul Guvern pe care l-a condus, a deținut și portofoliul Lucrărilor Publice.

A fost căsătorit cu Charlote Duport. 

Este înmormântat la Cimitirul Bellu.

Galerie

Note

Bibliografie suplimentară

Legături externe 
 CTITORI AI ROMĂNIEI / 150 de ani de la Unirea Principatelor Române, 16 ianuarie 2009, Jurnalul Național

Nașteri în 1816
Nașteri pe 31 mai
Decese în 1897
Decese pe 15 februarie
Bucureșteni
Înmormântări în Cimitirul Bellu
Dimitrie Ghica
! 
Guvernele Ion Ghica
Membri ai Partidului Conservator (antebelic)
Miniștri de externe ai României
Miniștri de interne ai României
Miniștri de justiție ai României
Politicieni români din secolul al XIX-lea
Președinți ai Camerei Deputaților din România
Președinți ai Senatului României
Prim-miniștrii României
Unirea Principatelor Române
Nicolae Golescu

Nicolae Constantin Golescu (n. 1810, Câmpulung Muscel – d. 10 decembrie 1877, București) a fost un om politic și cel de-al nouălea prim-ministru al României în 1868.

Biografie 

Fiu al boierului muntean Dinicu Golescu, a fost educat împreună cu cei trei frați ai săi acasă și apoi în Elveția. Nicolae și fratele său Ștefan s-au întors acasă în 1830 pentru a intra în armată, unde Nicolae a ajuns maior în 1834. 

În același an a intrat în Societatea Filarmonică, o societate asemănătoare masoneriei. În 1840, a fost acuzator în procesul participanților la complotul Filipescu, mai târziu Ministru de interne, iar în 1860, pentru o scurtă perioadă, Ministru de război.

În 1842, Muntenia fiind sub protectoratul Rusiei, Nicolae Golescu încearcă să obțină tronul, dar eșuează, rămânând în schimb ministru de interne până în 1847. Între timp participă la diverse comitete revoluționare.

Deși provenea dintr-o familie de boieri, Nicolae Golescu s-a implicat în mișcarea liberalilor radicali, făcând parte din comitetul revoluționar din 1848 alături de Ion Ghica, Nicolae Bălcescu, Ion Heliade Rădulescu și alții.

După ce, pe 11 iunie 1848, revoluția a izbucnit la București, Nicolae Golescu devine din nou ministru de interne în guvernul provizoriu. Săptămâna următoare s-au ocupat cu mobilizarea populației împotriva unei contra-revoluții, astfel guvernul provizoriu rămânând.

Pe 25 iulie 1848, guvernul demisionează la presiunile Imperiului Otoman, iar după intervenția otomană din septembrie, Nicolae Golescu pleacă în exil, întorcându-se în anii 1850 pentru a susține pe Alexandru Ioan Cuza și Unirea Principatelor Române.

În 1866 a devenit unul dintre cei trei membri ai Locotenenței Domnești care a condus statul de la abdicarea lui Alexandru Ioan Cuza și până la înscăunarea lui Carol I.

După aceea a făcut parte din Partidul Liberal al lui Ion Brătianu, având mandat de prim-ministru.

Vezi și 
 Republica de la Ploiești

Bibliografie suplimentară 
 
 Vasile Novac, Nicolae Golescu și alți generali Câmpulungeni, Editura Nova Internațional, 2002

Legături externe 

 Idealul fraților Golești , 5 decembrie 2005, Mira Balan, Jurnalul Național
 CTITORI AI ROMĂNIEI / 150 de ani de la Unirea Principatelor Române, 13 ianuarie 2009, Jurnalul Național

Nașteri în 1810
Decese în 1877
Decese pe 10 decembrie
Nicolae
!
Guvernul Ioan Al. Filipescu (București)
Miniștrii apărării naționale
Miniștri de externe ai României
Nobili români
Pașoptiști români
Prim-miniștrii României
Politicieni români din secolul al XIX-lea
Președinți ai Senatului României
Kullamaa

Kullamaa se poate referi la:

Diviziuni administrative
 Kullamaa, comună (vald) în Județul Lääne, Estonia

Localități
 Kullamaa, sat în comuna Kullamaa, reședința comunei.
Lihula

Lihula se poate referi la:

Diviziuni administrative
 Lihula, comună (vald) în Județul Lääne, Estonia

Localități
 Lihula, oraș în Județul Lääne, Estonia
Martna

Martna se poate referi la:

Diviziuni administrative
 Martna, comună (vald) în Județul Lääne, Estonia

Localități
 Martna, sat în comuna Martna, reședința comunei.
Peninsula Noarootsi

Noarootsi este o peninsulă din Județul Lääne, Estonia. Pe teritoriul său se află comuna Noarootsi.

Geografia Estoniei
Peninsule
Oru

Oru se poate referi la:

Diviziuni administrative
 Oru, comună (vald) în Județul Lääne, Estonia

Localități
 Oru, sat în comuna Oru
Risti

Risti se poate referi la:

Diviziuni administrative
 Risti, comună (vald) în Județul Lääne, Estonia

Localități
 Risti, târgușor (alevik) în comuna Risti, reședința comunei.
Taebla

Taebla se poate referi la:

Diviziuni administrative
 Taebla, comună (vald) în Județul Lääne, Estonia

Localități
 Taebla, târgușor(alevik) în comuna Taebla, reședința comunei.
Vormsi (dezambiguizare)

Vormsi se poate referi la:

Diviziuni administrative
 Vormsi, comună (vald) în Județul Lääne, Estonia

Entități geografice
 Vormsi, insulă în Marea Baltică, care face parte din componența Estoniei
Transhumanță

Transhumanța este mișcarea sezonieră a oamenilor și a șeptelului, de obicei între vale (unde turmele stau iarna) și munte (unde turmele stau vara).

Tradiția transhumanței, veche de mii de ani, este o practică importantă a păstoritului încă din timpul Imperiului Roman și în Evul Mediu. Consistă în deplasarea sezonieră a turmelor de vite între locurile de văratic, în general în zonele de relief cu pășuni bogate, și locurile de iernatic, în general în zonele de șes și cu climă mai blândă iarna. Printre țările unde această practică are loc, pot fi menționate Scoția, Caucazul, Ciadul, Marocul, Franța, Italia, Irlanda, Islanda, Libanul, România, Republica Moldova, Bulgaria, Grecia, Spania, Iranul, Turcia, Macedonia de Nord, India, Elveția, Georgia și Lesotho. Este practicată și de poporul nomad sami din Scandinavia, care își mută renii parțial domesticiți între regiuni. Astfel se presupune că originea transhumanței se găsește în migrațiile naturale ale animalelor sălbatice care stau la baza speciilor domestice create de om. Începând cu anii 1970, în Norvegia circa 15.000 de reni sunt transportați anual cu vase de debarcare către pajiștile de vară pe insule sau pe locuri greu accesibile altfel.

Tradiția transhumanței a diminuat mult începând cu secolul XX din cauza agriculturii industriale.

Note

Legături externe 
 Transhumanta intre ieri si azi, 6 februarie 2007, Gândul
 Transhumanta interzisa!, 31 ianuarie 2007, Gândul
 Transhumanta nu e interzisa, dar se poate face numai in anumite conditii, 6 februarie 2007, Gândul
 Toamna mieilor - Intorsul oilor de la munte, 20 septembrie 2007, Paul Rogojinaru, Jurnalul Național
 Gata cu transhumanta clasica, 11 iulie 2007, Evenimentul zilei
 Transhumanța în istoria neamului românesc, 10 iulie 2011, Dr. George Enache, Ziarul Lumina
Drapelul Australiei

Drapelul Australiei este albastru, în colțul din stânga sus are drapelul Union Jack, iar sub el se află Steaua Comunității Națiunilor care este de culoare albă și are șapte colțuri.

Culori

Alte drapele ale Australiei 
În calitate de șef al statului, regina  are un steag propriu pentru perioada în care se deplasează pe teritoriul australian. Reprezentantul acesteia, guvernatorul general, are și el un drapel după modelul drapelelor guvernatorilor Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord. Forțele Armate Aeriene Regale și Vama au propriile insigne ale uniunii cu reprezentarea lui Union Jack.

Lectură suplimentară 
 Whitney Smith, Ottfried Neubecker. Wappen und Flaggen aller Nationen. Battenberg, München 1980. ISBN 3-87045-183-1.

Vezi și 
 Listă de drapele

Legături externe

 Guvernul Australiei: It's an Honour!  —  drapelul național australian

 Australian flag damaged during the bombing of the Australian Embassy in Jakarta on 9 September 2004: National Museum of Australia
 Australian flag recovered from the ruins of the World Trade Center, New York, after September 2001 terrorist attack: National Museum of Australia
 Copie digitală a Review of Reviews for Australasia, 20 septembrie 1901

Australia
Australia
Koblenz

|componenta=
|suprafață_totală_km2=105.02
|suprafata_metropolitana_km2=
|altitudine=64.7
|populație_note_subsol=
|populație=112167
|recensământ=2016-01-31
|densitate=
|populatie_urbana=
|populatie_metropolitana=
|an=
|fus_orar=CET
|fus_orar_DST=CEST
|utc_offset=+1
|utc_offset_DST=+2
|camp1_gol_nume=Număr de înmatriculare (auto)
|camp1_gol_info=KO
|cod_poștal=56001–56077
|tip_cod=Cod zonal
|cod=0261
|website=www.koblenz.de
|descriere_hartă2= 
}}

 (dialectul regional "Kowelenz") este un oraș în Germania, landul Renania-Palatinat, având o populație de 112.167 locuitori. Numele orașului vine din latinescul “Castellum apud Confluentes” (Castelul de la confluență), aici fiind locul de vărsare al râului Mosel în Rin.

Istoria 
În noiembrie 2011 s-au descoperit în Rin (care avea nivelul apei foarte scăzut) în dreptul Koblenzului, două bombe nedetonate datând din timpul celui de al Doilea Război Mondial. Cea mare era o bombă aeriană britanică grea de 1,8 tone. Pentru a fi detonate au trebuit mai întîi să fie evacuați circa 45.000 de locuitori din oraș (inclusiv spitale, cămine de bătrâni și o închisoare). A fost cea mai amplă acțiune de evacuare din Germania postbelică de până atunci. Bombele au putut fi detonate la 4 decembrie de către specialiși conform planului, fără ca populația să sufere pagube.

Orașe înfrățite 
Koblenz este înfrățit cu:
  Haringey, Marea Britanie
  Maastricht, Olanda
  Nevers, Franța
  Norwich, Marea Britanie
  Novara, Italia
  Petah Tikva, Israel
  Varaždin, Croația
  Austin, Statele Unite ale Americii

Vezi și 
 Colțul german

Referințe

Legături externe 

  Official website
  Koblenz – Germany’s most beautiful “corner”  
  Koblenz City Panoramas – Panoramic views and virtual tours

Orașe din Germania
Orașe din Renania-Palatinat