Volapük nyelv

A volapük nyelv nemzetközi közvetítőnyelv, a posteriori jelentős a priori jellegzetességgel, eklektikus, nyelvtana sematikus.

A volapüköt Johann Martin Schleyer (1831–1912) katolikus prelátus alkotta meg, először 1879-ben jelent meg egy Litzelstettenben kiadott egyházi újság (Sionsharfe) mellékleteként. Az első teljes nyelvkönyv 1880-ban jelent meg német nyelven. 2000-ben beszélőinek száma 20 főre volt tehető, egykoron kb.  ember beszélte 40 országban.

A volapük volt az első mesterséges nyelv, amely jelentősebb sikereket ért el. Mozgalom szerveződött körülötte, kongresszusokat rendeztek, tanárokat képeztek, folyóiratot adtak ki és irodalmi kezdeményezések is születtek. A mozgalom mintegy 10 évig virágzott, aztán lassan elhalt: a nyelv nem bizonyult fejlődőképesnek, nem lehetett a gyakorlatban használni, és megjelent az eszperantó, amely igen sok hívet elcsábított a volapüktől.

A nyelv legnagyobb sikereit Franciaországban és Németországban érte el. Az első nyelvtervezet volt, amely hazánkban is visszhangot váltott ki, jelesebb művelői: Bánfi György és Pozder Károly voltak.

1887-ben alakult meg a Volapük Akadémia (Kadem Bevünetik Volapüka), vezetői August Kerckhoffs, Woldemar Roserberger és Arie de Jong voltak, munkájuk során valamennyien a nyelv megreformálására törekedtek.

Nyelvtan

A volapük betű- és hangrendszere 
A volapük ábécé 28 betűből áll:

A, Ä, B, C, D, E, F, G, H, I, J, K, L, M, N, O, Ö, P, Q, R, S, T, U, Ü, V, X, Y, Z

A magyartól eltérő betűk a következők:
 a – rövid á, mint a magyar palócok kiejtésében
 ä – magyar e
 c – magyar cs
 e – zárt e (ë), mint például a magyar egy, meg, fel (ëgy, mëg, fël) stb. szavakban (rövid é)
 j – magyar s
 q – mint az Ahmed szó h-ja, erős h (ch)
 s – magyar sz
 y – magyar j
 z – magyar c

Schleyer eredeti tervezetében megalkotott még három speciális, csak a volapükben használt betűt is, melyeket később az egyszerűbb használat miatt lecseréltek egy umlautos latin betűre:

A hangsúly mindig az utolsó szótagon van; kivéve: a mindig kötőjellel hozzátett -li kérdőszócskát (magyar -e).

Szókészlet 
A morfémák eredetét tekintve 1/3 angol, 1/4 latinid, 1/5 német eredetű. A többi különböző más nyelvekből átvett elem.

Az alapmorfémák főnévi jellegűek, képletük CVC (C – mássalhangzó, V – magánhangzó). Általában egy szótagúak.

A szóképzés fő szabályai:
 A szavakat általában az eredeti fonetikájuk szerint írjuk, de sok a kivétel.
 beam – bim – fa
 life – lif – élet
 hymn – hüm – himnusz
 Az egyszótagúság érdekében csonkítjuk a szavakat
 chamber – cem – kamra
 particularité – pat – különlegesség
 A magánhangzóval kezdődő szó elé l betűt teszünk.
 Auge – log – szem
 écho – lek – visszhang
 Az r hangot lehetőleg nem használjuk (általában l-lel helyettesítjük, vagy elhagyjuk).
 Berg – bel – hegy
 year – yel – év
 roof – nuf – tető
 forêt – fot – erdő

Egy részletes példa a szóalkotásra: Schere („olló”, német) → *jeer (sch → j) → *jer (nincs kettőzött magánhangzó) → jel (az r miatt) → jil (a jel „kincs”-et jelent) → jim (a jil „örök női”-t jelent)

A képzőrendszer 
 Előképzők
 kötőjeles formák
 ji- – valakinek a felesége: tidel – ji-tidel (tanító – tanítóné)
 of- – nőnemű pár:  tidel – of-tidel (tanító – tanítónő)
 egybeírt formák
 be- – főnévképző: givön – begivön (adni – adomány)
 da- – igeképző: tuvön – datuvön (találni – feltalálni)
 ge- – vissza-: givön – gegivön (adni – visszaadni)
 gi- – ismétlés: mekön – gimekön (tenni – újracsinálni)
 ko- – kölcsönösség: komön – kokomön (jönni – találkozni)
 le- – nagyítás: dom – ledom (ház – palota)
 lu- – mostoha: fat – lufat (apa – mostohaapa); selejt: söl – lusöl (úr – uracska)
 lü- – sógorság: fat – lüfat (apa – após)
 ne- – ellentét: flen – neflen (barát – ellenség)
 ta- – ellen-: pukön – tapukön (mondani – ellentmondani)
 előképzőként használt gyökök
 gle- – nagy: zif – glezif (város – főváros)
 sma- – kicsi: bel – smabel (hegy – domb)
 előképzőként használt elöljárószók
 bi- – előtt: nem – binem (név – előnév)
 disa- – alatt: penöm – disapenöm (írni – aláírni)
 zi- – körül: logam – zilogam (látás – körültekintés)
 Utóképzők
 -af – állatnév: spul – spulaf (háló – pók)
 -al – fosztóképző: san – sanal (megmentés – megváltó)
 -am – cselekvés: fom – fodam (alak – alakítás)
 -an – szakma: gel – gelan (orgona – orgonista)
 -av – tudomány: stel – stelav (csillag – csillagászat)
 -äl – elvont fogalom: kap – kapäl (fej – értelem)
 -än – ország: reg – regän (király – királyság)
 -ef – együttes: muzig – muzigef (zene – zenekar)
 -el – lakos: Päris – pärisel (Párizs – párizsi); foglalkozás: kuk – kukel (főzés – szakács); nagyszülők: fat – fatel (apa – nagyapa)
 -em – csoport: flol – flolem (virág – csokor)
 -en – ipar: bil – bilen (sör – sörfőzés)
 -ik – anyagnévképző: boad – boadik (fa – fa-)
 -il – kicsinyítőképző: bod – bodil (kenyér – zsemlye)
 -in – vegyi elem: vat – vatin (víz – hidrogén)
 -ip – betegség: lad – ladip (szív – szívbaj)
 -it – madárnév: gal – galit (ébresztés – kakas)
 -lik – melléknévképző: boad – boadlik (fa – fás (terep))
 -öf – hajlam: dun – dunöf (cselekvés – aktivitás)
 -ön – igeképző: pük – pükön (nyelv – beszélni)
 -öp – helyiség: kaf – kaföp (kávé – kávéház)
 -sik – tulajdonság: boad – boadsik (fa – fás (retek))

Egy példa – szóképzés a pük (nyelv) szóra: pükön (beszélni), motapük (anyanyelv), pükatidel (nyelvtanár), püket (beszéd), pükik (nyelvi), püketil (hozzászólás), pükapök (nyelvbotlás), pükatön (beszélgetni), telapükav (párbeszéd), gepükön (válaszolni), pükav (nyelvészet), okopükol (monológ), püked (vélemény), lepük (állítás), pükel (szónok), lupüklan (dadogás), möpükel (poliglott), nepük (csend), püköf (ékesszólás), nepüken (hallgatni), gepük (válasz) stb.

Alaktan 
Névelő nincs. Nem volapük szavak előtt használható az el határozott névelőként.

A főnév ragozása minden névszói kategóriában azonos:
          Alany e.:            tő               fat           apa
          Birtokos e.:         -a               fata          apának a …, apa …-ja
          Részeshatározós e.:  -e               fate          apának
          Tárgy e.:            -i               fati          apát
          Megszólító e.:       főnév előtti o   o fat         apa!
Többes szám jele az -s: fats (apák).

A főnév is fokozható (lásd a melléknévnél).

A melléknév képzése: gyök + -ik: gud – gudik (jóság – jó)

Fokozása:
          Alapfok:           tő               gudik           jó
          Középfok:          -um              gudikum         jobb
          Felsőfok:          -ün              gudikün         legjobb
          Túlzófok:          vemo + Alapfok   vemo gudik      legeslegjobb

A „mint” kötőszónak a volapükben a ka felel meg.

Névmások:
 személyes névmások: ob, ol, om/of/os; obs, ols oms/ofs
 személytelen és magázó névmás: on; ons
 visszaható névmás: ok; oks
 birtokos névmások: obik, olik, omik/ofik/osik; obsik, olsim, omsik/ofsik

Számnév:
 tőszámnevek: nul, bal, tel, kil, fol, lul, mäl, vel, jöl, zül (0-9); bals (10), tels (20), …; balsetel (12), …; tum  (100), mil (1000), balion (1000000)
 sorszámnév: -id – balid (első)
 szorzó számnév: -ik – balik (egyszer) vagy -na – balna (egyszer)
 törtszámnév: -dil – kidil (harmad)
 gyűjtőszámnév: a + tő – a tel (ketten együtt)
 főnévi számnév: -el – balsel (a tízes)
 igei számnév: -ön – balön (egyesít), telön (megkettőz)

Az ige ragozása szintetikus. A kijelentő módnak, jelen időnek nincs jele.

Személyragozás a tőhöz csatolt személyes névmásokkal:  löfön (szeretni): löfob, löfol, löfom/löfof; löfobs, löfols, löfofos/löfoms; löfon, löfons

Módjelek:
 feltételes mód: -la – löfla
 óhajtó mód: -ös – löfös
 felszólító mód: -öd – löföd
 engedő mód: -öz löföz
 főnévi igenév: -ön – löfön
 melléknévi igenév: -öl – löföl

Időjelek:
 egyszerű múlt: ä- – älöf
 múlt idő: e- – elöf
 régmúlt idő: i- – ilöf
 jövő idő: o- – olöf
 eljövő idő: u- – ulöf

Szenvedő alak: p- (az időjel elé)

Folyamatos alak: -i- (a gyök és az időjel közé)

Visszaható alak: -ok

Kölcsönösen visszaható alak: ragozott ige + oki/okis: löfob okis

A személytelen igét a 3. személyű semleges személyes névmással képezzük: nifos (havazik)

Határozószó:
 Képzett: melléknév + -o: gudik – gudiko
 Eredeti: te (csak), ti (majdnem), za (alig), is (itt), us (ott), ofen (gyakran), nevelo (soha), suno (korán), nesuno (későn), nu (most), ya (már), si (igen), no (nem)

Elöljárószók: al (-hoz, -hez, -höz), bifü (előtt), in (-ban, -ben), pos (után), se (kívül),  po (mögött), dis (alatt),  ko (-val, -vel), nen (nélkül), ta (ellen),  fa (által), plo (-ért)

Kötőszók: e (és), i (is), u (vagy), ni (sem), ab (de), das (hogy), if (ha), ven (amikor), ido (mert), kludo (tehát)

Mondattan 
A kijelentő mondat megegyezik az általánosan elfogadott szórenddel.

Menade bal püki bal. – Egy emberiségnek egy nyelvet.

A kérdő mondatban, ha nem kérdő névmással kezdődik, az állítmányhoz kötelezően hozzájárul a -li szócska.

Löfom-li? – Szeret?

Második személyben a kettős l kiküszöbölésére a li szócska előre kerül.

Li-löfol? – Szeretsz?

A tagadás a tagadott szót közvetlenül megelőző no tagadószóval történik.

No löfom. – Nem szeret.
No löfom-li? – Nem látok?
No palogom-li-la? – Ő nem óhajtaná magát láttatni?

Szövegminta 
Vörösmarty: Szózat (első versszak, Bánfi György fordítása)

Fatäne aiblibolöd
Nugänel! fiedik;
At binom ola kled kälöl
E füdo sep olik.

A volapük és az eszperantó
L.L. Zamenhof (az Eszperantó nyelv megalkotója) ismerte a volapük nyelvet, már az Unua Libro (az első eszperantó nyelvkönyv) kiadása előtt. A volapük kis részben befolyásolta az eszperantó szókincsét és nyelvtanát is.

Zamenhof tanult a volapük számos hibájából, elismerte erényeit, de keményen meg is kritizálta.

Emlékezete, megjelenése a szépirodalomban 
 A volapük nyelv nevéből vette Móra Ferenc a rövid, anekdotikus jellegű, Volapük című novellájának a címét (megjelent a Nádihegedű című kötetben). A novella maga nem konkrétan e nyelvről szól, a közvetítő nyelvek megbízhatóságával foglalkozik eltérő anyanyelvű személyek között,

Jegyzetek

További információk 

 Flenef bevünetik Volapüka / International Friendship of The World Language

Mesterséges nyelvek
 
Egyes nyelvek nyelvtana
Eszperantó nyelv