alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Kisszebeni járás

A Kisszebeni járás (Okres Sabinov) Szlovákia Eperjesi kerületének közigazgatási egysége. Területe 484 km², lakosainak száma 57 820 (2011), székhelye Kisszeben (Sabinov). A járás területe teljes egészében az egykori Sáros vármegye területe volt.

A Kisszebeni járás települései 

 Alsószalók (Nižný Slavkov)
 Bajorvágás (Bajerovce)
 Berzevice (Brezovica)
 Bodonlaka (Bodovce)
 Csendespatak (Tichý Potok)
 Daróc (Šarišské Dravce)
 Décső (Ďačov)
 Deléte (Daletice)
 Fazekasrét (Lúčka)
 Felsősom (Drienica)
 Gombosszentgyörgy (Hubošovce)
 Hámbor (Brezovička)
 Héthárs (Lipany)
 Hőnig (Hanigovce)
 Jakabfölde (Jakubova Voľa)
 Jákórésze (Jakovany)
 Jernye (Jarovnice)
 Kisszeben (Sabinov)
 Kisszebenmajor (Červená Voda)
 Krivány (Krivany)
 Litinye (Ľutina)
 Magas (Vysoká)
 Magyarjakabfalva (Jakubovany)
 Milpos (Milpoš)
 Nyársardó (Ražňany)
 Olajpatak (Olejníkov)
 Olysó (Oľšov)
 Osztrópatak (Ostrovany)
 Pécsújfalu (Pečovská Nová Ves)
 Polony (Poloma)
 Pusztasalgó (Uzovský Šalgov)
 Ratvaj
 Roskovány (Rožkovany)
 Széprét (Krásna Lúka)
 Szinyefő (Renčišov)
 Szentmihályfalva (Šarišské Michaľany)
 Tarca (Torysa)
 Tarcadobó (Dubovica)
 Tarkő (Kamenica)
 Tótselymes (Šarišské Sokolovce)
 Úszfalva (Uzovce)
 Úszpeklény (Uzovské Pekľany)
 Vörösalma (Červenica pri Sabinove)

Jegyzetek 

Eperjesi kerület
Sáros vármegye járásai
Szinnai járás

A Szinnai járás (Okres Snina) Szlovákia Eperjesi kerületének közigazgatási egysége. Területe 805 km², lakosainak száma 38.129 (2011), székhelye Szinna (Snina). A járás területe teljes egészében az egykori Zemplén vármegye területe volt.

A Szinnai járás települései 

 Barkócháza (Ruská Volová)
 Berezóc (Brezovec)
 Cirókabéla (Belá nad Cirochou)
 Cirókahosszúmező (Dlhé nad Cirochou)
 Csukaháza (Čukalovce)
 Görbeszeg (Uličské Krivé)
 Harcos (Zboj)
 Jármos (Jalová)
 Józsefhámor (Zemplínske Hámre)
 Juhászlak (Runina)
 Juhos (Parihuzovce)
 Kálnarosztoka (Kalná Roztoka)
 Kelen (Klenová)
 Kisgereblyés (Hrabová Roztoka)
 Kispereszlő (Príslop)
 Kistölgyes (Dúbrava)
 Kiskolon (Kolonica)
 Kistopolya (Topoľa)
 Kismihály (Michajlov)
 Ladomér (Ladomirov)
 Méhesfalva (Pčoliné)
 Oroszpatak (Ruský Potok)
 Sugó (Šmigovec)
 Szinna (Snina)
 Szirtes (Strihovce)
 Takcsány (Stakčín)
 Telepóc (Osadné)
 Tüskés (Pichne)
 Ugar (Ubľa)
 Újszék (Nová Sedlica)
 Utcás (Ulič)
 Végaszó (Kolbasov)
 Vendégi (Hostovice)
 Zuhatag (Stakčínska Roztoka)

Jegyzetek 

Eperjesi kerület
Zemplén vármegye járásai
Ólublói járás

Az Ólublói járás (Okres Stará Ľubovňa) Szlovákia Eperjesi kerületének közigazgatási egysége. Területe 624 km², lakosainak száma 52 866 (2011), székhelye Ólubló (Stará Ľubovňa). A járás területe nagyrészt az egykori Szepes vármegye területe volt, egy kis része Sáros vármegyéhez tartozott.

Az Ólublói járás települései 

 Abroncsos (Obručné)
 Alsózúgó (Nižné Ružbachy)
 Berkenyéd (Jarabina)
 Csércs (Čirč)
 Erdős (Lesnica)
 Feketekút (Šambron)
 Felsőkánya (Šarišské Jastrabie)
 Felsőzúgó (Vyšné Ružbachy)
 Gnézda (Hniezdne)
 Györkvágása (Ďurková)
 Hajtóka (Hajtovka)
 Hársád (Litmanová)
 Határhely (Hraničné)
 Helivágása (Haligovce)
 Hosszúvágás (Legnava)
 Kalács (Kolačkov)
 Kijó (Kyjov)
 Kishárs (Malý Lipník)
 Kislomnic (Lomnička)
 Komlóskert (Chmeľnica)
 Kormos (Hromoš)
 Kövesfalva (Kamienka)
 Kristályfalu (Veľká Lesná)
 Kriványpusztamező (Pusté Pole)
 Lackvágása (Lacková)
 Lublókorompa (Kremná)
 Lubotény (Ľubotín)
 Máté (Matysová)
 Nagyhársas (Veľký Lipník)
 Nagymajor (Stráňany)
 Ólubló (Stará Ľubovňa)
 Orló (Orlov)
 Palocsa (Plaveč)
 Palonca (Plavnica)
 Podolin (Podolínec)
 Poprádfalu (Forbasy)
 Poprádófalu (Starina)
 Poprádökrös (Ruská Voľa nad Popradom)
 Poprádremete (Mníšek nad Popradom)
 Pusztamező (Vislanka)
 Sárosújlak (Údol)
 Szepesjakabfalva (Jakubany)
 Szulin (Sulín)
 Újlubló (Nová Ľubovňa)

Jegyzetek 

Ólublói járás
Sztropkói járás

A Sztropkói járás (Okres Stropkov) Szlovákia Eperjesi kerületének közigazgatási egysége. Területe 389 km², lakosainak száma 20 931 (2011), székhelye Sztropkó (Stropkov). A járás területe nagyrészt az egykori Zemplén vármegye területe volt, egy kis része északnyugaton Sáros vármegyéhez tartozott.

A Sztropkói járás települései 

 Alsóolsva (Nižná Olšava)
 Boksabánya (Baňa)
 Borosnya (Brusnica)
 Bukóc (Bukovce)
 Bodzás (Bžany)
 Bányavölgy (Duplín)
 Dér (Mrázovce)
 Érfalu (Potôčky)
 Felsőkrucsó (Kručov)
 Felsőolsva (Vyšná Olšava)
 Felsőtokaj (Tokajík)
 Havaj
 Hegyesbisztra (Bystrá)
 Hocsa (Chotča)
 Jakabvölgye (Jakušovce)
 Kisberezsnye (Breznička)
 Kisgombás (Gribov)
 Kisgyertyános (Vyšný Hrabovec)
 Kisolysó (Oľšavka)
 Kispolány (Malá Poľana)
 Kisvajszló (Vislava)
 Kisvölgy (Krišlovce)
 Körmös (Kožuchovce)
 Körösény (Krušinec)
 Köves (Kolbovce)
 Lomna (Lomné)
 Mákos (Makovce)
 Mikó (Miková)
 Minyevágása (Miňovce)
 Nagyberezsnye (Breznica)
 Pataki (Potoky)
 Pusztaháza (Korunková)
 Sandal (Šandal)
 Szálnok (Soľník)
 Sztaskóc (Staškovce)
 Sztropkó (Stropkov)
 Tizsény (Tisinec)
 Turány (Turany nad Ondavou)
 Variháza (Varechovce)
 Velkő (Veľkrop)
 Viskó (Výškovce)
 Vladicsa (Vladiča)
 Vojtvágása (Vojtovce)

Jegyzetek 

Eperjesi kerület
Zemplén vármegye járásai
Felsővízközi járás

A Felsővízközi járás (Okres Svidník) Szlovákia Eperjesi kerületének közigazgatási egysége. Területe 550 km², lakosainak száma 33 238 (2011), székhelye Felsővízköz (Svidník). A járás területe teljes egészében az egykori Sáros vármegye területe volt.

A Felsővízközi járás települései 

 Alsófenyves (Nižná Jedľová)
 Alsóhímes (Nižná Pisaná)
 Alsókomárnok (Nižný Komárnik)
 Alsómerse (Nižný Mirošov)
 Alsóodor (Nižný Orlík)
 Bátorhegy (Krajná Bystrá)
 Belejőc (Belejovce)
 Benedekvágása (Beňadikovce)
 Cigla
 Cseres (Dubová)
 Dobroszló (Dobroslava)
 Dolgonya (Dlhoňa)
 Dukafalva (Dukovce)
 Felsőcsernye (Cernina)
 Felsőfenyves (Vyšná Jedľová)
 Felsőhímes (Vyšná Pisaná)
 Felsőhunkóc (Hunkovce)
 Felsőkomárnok (Vyšný Komárnik)
 Felsőmerse (Vyšný Mirošov)
 Felsőodor (Vyšný Orlík)
 Felsőrákóc (Rakovčík)
 Felsővargony (Vagrinec)
 Felsővízköz (Svidník)
 Fias (Fijaš)
 Girált (Giraltovce)
 Gyertyánpatak (Hrabovčík)
 Györgyfölde (Jurkova Voľa)
 Istvánd (Štefurov)
 Kabalás (Kobylnice)
 Kálnás (Kalnište)
 Kapisó (Kapišová)
 Karácsonmező (Kračúnovce)
 Kecskőc (Kečkovce)
 Kerekrét (Okrúhle)
 Kisfagyalos (Svidnička)
 Kishely (Mestisko)
 Kishollód (Havranec)
 Kiskurima (Kurimka)
 Kismedvés (Medvedie)
 Koróc (Korejovce)
 Kükemező (Kuková)
 Ladomérmező (Krajná Poľana)
 Ladomérvágása (Ladomírová)
 Long (Lužany pri Topli)
 Mátévágása (Matovce)
 Meredély (Príkra)
 Mérfalva (Miroľa)
 Mérgesvágása (Nová Polianka)
 Mészégető (Vápeník)
 Mikevágása (Mičakovce)
 Molnárvágása (Mlynárovce)
 Peszternye (Pstriná)
 Radoma
 Róna (Rovné)
 Rózsadomb (Bodružal)
 Ruzsoly (Kružlová)
 Sarbó (Šarbov)
 Sósfüred (Šarišský Štiavnik)
 Szemes (Šemetkovce)
 Szobos (Soboš)
 Szorocsány (Stročín)
 Tapolylucska (Lúčka)
 Vajkvágása (Valkovce)
 Vaspataka (Železník)
 Végcsarnó (Krajné Čierno)
 Végortovány (Krajná Porúbka)
 Végrosztoka (Roztoky)
 Zsálmány (Želmanovce)

Jegyzetek 

Eperjesi kerület
Sáros vármegye járásai
Varannói járás

A Varannói járás (Okres Vranov nad Topľou) Szlovákia Eperjesi kerületének közigazgatási egysége. Területe 769 km², lakosainak száma 79 702 (2011), székhelye Varannó (Vranov nad Topľou). A járás területe nagyrészt az egykori Zemplén vármegye területe volt, egy kis rész, Tapolyhanusfalva környéke az egykori Sáros vármegyéhez tartozott.

A Varannói járás települései 

 Agyagospatak (Hlinné)
 Alsógyertyán (Nižný Hrabovec)
 Alsókomaróc (Komárany)
 Alsóköcsény (Kučín)
 Alsókörtvélyes (Nižný Hrušov)
 Alsónyírjes (Slovenská Kajňa)
 Aranyospatak (Zlatník)
 Bábafalva (Babie)
 Balázsi (Vlača)
 Bányapataka (Banské)
 Benkőfalva (Benkovce)
 Csábóc (Cabov)
 Csáklyó (Čaklov)
 Csicsóka (Čičava)
 Dávidvágása (Davidov)
 Detre (Detrík)
 Ércfalva (Rudlov)
 Felsőfeketepatak (Čierne nad Topľou)
 Felsőkázmér (Vyšný Kazimír)
 Felsőmihályi (Michalok)
 Gerlefalva (Girovce)
 Giglóc (Giglovce)
 Gyapár (Ďapalovce)
 Györgyös (Ďurďoš)
 Hencfalva (Hencovce)
 Holcsík (Holčíkovce)
 Istvántelke (Štefanovce)
 Jeszenőc (Jasenovce)
 Józsefvölgy (Juskova Voľa)
 Kapipálvágása (Pavlovce)
 Kelcse (Nová Kelča)
 Királyhegy (Piskorovce)
 Kisdomása (Malá Domaša)
 Kisszabados (Ruská Voľa)
 Klazány (Kladzany)
 Kolcsmező (Dlhé Klčovo)
 Kővágó (Kamenná Poruba)
 Lőrincvágása (Vavrinec)
 Majoros (Majerovce)
 Máriakút (Rafajovce)
 Mátyáska (Matiaška)
 Merészpatak (Merník)
 Magyarkrucsó (Nižný Kručov)
 Nagykőpatak (Kvakovce)
 Opálhegy (Zámutov)
 Petkes (Petkovce)
 Pósa (Poša)
 Porszács (Prosačov)
 Remenye (Remeniny)
 Sártó (Petrovce)
 Sókút (Soľ)
 Szacsúr (Sačurov)
 Szécsmező (Sečovská Polianka)
 Tapolybánya (Jastrabie nad Topľou)
 Tapolybeszterce (Bystré)
 Tapolyhanusfalva (Hanušovce nad Topľou)
 Tapolyhermány (Hermanovce nad Topľou)
 Tapolyizsép (Vyšný Žipov)
 Tapolymeggyes (Medzianky)
 Tapolymogyorós (Skrabské)
 Tapolyradvány (Radvanovce)
 Tavarna (Tovarné)
 Tavarnamező (Tovarnianska Polianka)
 Telekháza (Sedliská)
 Újszomotor (Žalobín)
 Varannó (Vranov nad Topľou)
 Vehéc (Vechec)
 Zemplénmátyás (Ondavské Matiašovce)

Jegyzetek 

Eperjesi kerület
Zemplén vármegye járásai
Lovas István (egyértelműsítő lap)

Lovas István (1931–2014) fizikus, az MTA tagja
 Lovas István (1945–2018) publicista, politológus, fordító

egyéb
 Orczifalvi István (1914–?) asztaliteniszező, labdarúgó, labdarúgóedző eredeti neve is Lovas István volt
Bitstream

A „bitstream” vagy „bit stream” (bitfolyam, áramlat) a bit-ek időbeli sorozata. A „bitstream” egy speciális esetének tekinthető a "bytestream", azaz a byte-ok általában 8 bitből álló sorozata. A számítógépes fájl maga is egy, a számítógép elraktározott „bitfolyam”.

Széles körben használnak „bitstream”-eket a telekommunikációban és számítások végzéséhez: például az SDH (Synchronous Digital Hierarchy) kommuninikációs technológia szinkronos „bitstream”-eket továbbít, míg a TCP (Transmission Control Protocol) kommunikációs protokoll, nem szinkronos időzítésű bytestream-eket szállít.

Informatika
Kodek

A kodek (angolul codec) a „coder/decoder”, magyarul a kódoló/dekódoló kifejezésre utaló, dupla értelemmel bíró szó, amely egy adat- vagy jelfolyam átalakítására szolgáló eszközt vagy programot fed. Egy kodek átalakíthat egy adat- vagy jelfolyamot kódolt formátummá (gyakran átviteli, tárolási, vagy rejtjelezési célból), ugyanakkor képes dekódolni is azt a formátumot. Gyakran használnak kodekeket videokonferenciás és streaming media megoldásokhoz.

Példának okáért számos multimédiás adatfolyam kell hogy tartalmazzon együtt hangot és képet, de gyakran még a kettő szinkronizálására szolgáló „metaadat”-ot is. E három adathalmaz mindegyikét kezelhetik egymástól független programok, eljárások vagy hardvereszközök, de a multimédiás folyamatos adatátvitel szemszögéből előnyösebb, ha ezek egyetlen egységbe vannak zárva.

A hang vagy videó adatok nyers kódolt formáját nevezik esszenciának („essence”), megkülönböztetésként a metaadat információs tartalomtól, amellyel együttesen alkotják magának a „stream”-nek (adatfolyamnak) az információs tartalmát. Ehhez a csoportosításhoz még egy ún. „wrapper” (csomagoló) is járulhat, ami elősegíti a stream-hez való hozzáférést és annak robusztusságát.

A kodek nem keverendő össze a videofájl-formátummal, ami a kodek által kódolt hang/kép információ tárolására szolgál. A leggyakoribb hang/kép fájlformátumok (például .ogg, .mpg, .avi, .mov) egy, de akár több különböző kodekkel kódolt információt is tárolhatnak. (Például az AVI kiterjesztésű film lehet DivX, de akár XviD is.)

Az „endec” egy hasonló (de nem azonos) elgondolás hardveres (áramköri) célokra.

Kapcsolódó szócikkek 
 Hangtömörítés
 Képtömörítés

 
Digitális jelfeldolgozás
Grafikus matroid

A matematika által vizsgált egyik struktúratípus a matroid. A grafikus matroid vagy körmatroid (esetleg gráfmatroid), olyan matroidot jelent, melynek
 alaphalmaza/univerzuma egy adott irányítatlan gráf éleinek halmaza;
 maga a struktúra pedig ennek olyan részhalmazaiból áll, melyek nem tartalmaznak kört, azaz körmentes részgráfot, erdőt alkotnak (kör az olyan véges, de nem üres élsorozat, melyben minden él mindkét végpontja egy másik élnek is végpontja). A körmentes részgráfokat nevezzük tehát függetlennek.

A matroidaxiómák teljesülése gráfmatroidokra 

A legkönnyebb azt belátni, hogy egy gráf erdőt alkotó részgráfjainak halmaza teljesíti az ún. „izokardinalitási” axiómarendszert.
 Az üres halmaz erdő, mivel nem tartalmaz kört (ahogy általában semmit sem). Ez tehát független.
 Erdő minden részhalmaza is erdő, ha lenne egy ilyenben kör, akkor azt persze az eredeti, bővebb erdő is tartalmazná. Tehát független részhalmaz részhalmaza is független.
 A harmadik axióma szerint tetszőleges két maximális erdőnek azonos élszámúnak kell lennie a  gráfban. Ez egy gráfelméleti tétel alapján tényleg igaz, nevezetesen a maximális független erdők élszáma a pontok és a gráf komponenseinek (a maximális – azaz egymástól diszjunkt – összefüggő részgráfok) számának különbsége.

Ám a bővíthetőségi axiómarendszer teljesülése egyszerűbben is igazolható.

Egyebek 

 Belátható, hogy a grafikus matroidok mindegyike gyakorlatilag tetszőleges T test felett lineárisan reprezentálható (azaz mátrixmatroid).
 A gráf persze egyértelműen meghatározza a hozzá tartozó körmatroidot. Fordítva azonban ez nem igaz. Ugyanazon körmatroidhoz különféle gráfok tartozhatnak. Persze egy gráf sokféleképp „rajzolható meg”, de az az érdekes, hogy még ha az izomorfiát is tekintetbe vesszük, akkor sincs egyértelműség. Két nem izomorf gráf körmatroidja lehet izomorf. A legegyszerűbb példa: bármely két k-élű fa körmatroidja izomorf, mert a fák tetszőleges részgráfja erdő (körmentes), és így független. Azonban maga a két fa nem feltétlenül izomorf (aki tanult szerves kémiát, az tudja, hogy ez mennyire igaz). De meglehetősen könnyű másféle, kis élszámú ellenpélda-párokat is konstruálni.

Körök 

Egy  gráfban körnek nevezünk egy olyan véges  élsorozatot, melyre, ha , akkor  ha , azaz ha út, és még  is teljesül (azaz zárt út).

Külső hivatkozások 

 a The electronic journal of combinatorics elektronikus folyóirat cikkei:
 Gráfelméleti fogalom (minorok) és a matroidelmélet (PDF), (Volume 9/I., 2002).
 A cikk érdekessége, hogy nagy szerepet kapnak benne a bináris mátrix-matroidok is, és felhasználja a MACEK-program eszközeit is.

Hipergráfok
Matroidelmélet
Giotto (egyértelműsítő lap)

Giotto di Bondone (1267–1337), olasz festő és építész
 Giotto, az Európai Űrügynökség (ESA) első űrszondája
Bonyha

Bonyha (1898-ig Szászbonyha, románul Bahnea, németül Bachnen, szászul Bahnen) falu Romániában Maros megyében; Bonyha község központja.

Fekvése
Dicsőszentmártontól 16 km-re északkeletre a Kis-Küküllő bal partján, a Jövedicsi- és a Kundi-patak torkolata közelében fekszik.

Nevének eredete
Neve ősi magyar személynévből való, valószínűleg első birtokosáról nevezték el.

Története
Már Anonymus is említi, mint Szent István-kori falut. Először 1291-ben Bahna alakban említik. 1330-ban már egyházas hely, várkastélyát először 1495-ben említik. A Bethlen család kedvenc tartózkodási helye, 1545-ben Bethlen Farkas alakította át. 1709-ben Acton tábornok ide menekült a kurucok elől, akik ostrommal foglalták el. A kastélyban született 1700-ban Árva Bethlen Kata emlékíró. A faluban régebben egy 1675-ben épült másik kastély is állott, melyet a 30-as években lebontottak.
A település a környék gazdasági központja vásárjoggal, szolgáltató egységekkel. 1910-ben 1318, többségben magyar lakosa volt, jelentős román kisebbséggel. A trianoni békeszerződésig Kis-Küküllő vármegye Dicsőszentmártoni járásához tartozott.

1992-ben 1850 lakosából 715 magyar, 647 román, 484 cigány, közülük 972 ortodox, 716 református volt.

Látnivalók

 A faluban áll a 16. századi négy saroktornyos Bethlen-kastély. 1944-ben az omladozó falak nagy részét a lakosság lebontotta.
 A református templom a 15. század elején épült, ezenkívül még három temploma van.

Képgaléria 
 Képek a bonyhai Bethlen-kastélyról a www.erdely-szep.hu honlapon

Források

További információk
 Kiss Judit: Régi fényében ragyog, nők kezelésébe kerül a bonyhai kastély, ahol a reformátusok ikonikus nőalakja, Árva Bethlen Kata született, Krónika, 2023. október 19. Online hozzáférés

Maros megye települései
Kis-Küküllő vármegye települései
Bordos

Bordos (románul Bordoșiu németül Bordesch), falu Romániában, Maros megyében.

Fekvése
A falu Marosvásárhelytől 24 km-re délkeletre, a Vécke-patak völgyének kijáratánál, központjától, Gyulakutától 3 km-re fekszik.

Története
1566-ban Bordos néven említik. 1910-ben 481 magyar lakosa volt. A trianoni békeszerződésig Udvarhely vármegye Székelykeresztúri járásához tartozott. 1992-ben 337 lakosából 256 magyar, 79 cigány és 2 román volt.

Látnivalók
 Római katolikus temploma 15. századi, 1857-ben átépítették. A reformáció után az unitáriusoké lett, 1781-ben adták vissza a katolikusoknak.
 Unitárius temploma 1781 után épült.

Híres emberek

Itt született 1910-ben dr. Molnár István tanár, etnográfus, muzeológus, a székelykeresztúri múzeum alapítója.
Itt született 1930-ban Simonfi Imre költő, újságíró.
Itt született 1947-ben Czegő Teréz színésznő

Hivatkozások

Maros megye települései
Udvarhely vármegye települései
Marosszék települései
Borosjenő

Borosjenő (románul Ineu, szerbül Janopol, törökül Yanova), város Romániában, Arad megyében.

Fekvése 
Aradtól 48 km-re északkeletre, a Fehér-Körös partján fekvő egykori járási székhely.

Nevének eredete 
Neve a magyar Jenő törzsnévből ered, melynek szállásterülete lehetett. Előtagja a környék gazdag bortermő voltára utal.

Története 
Várát 1295-ben említik először castri Jeneu alakban. 1332-ben Jeno néven szerepel. Albert magyar király 1438-as sikertelen hadjárata után a Murád szultán bosszúja elől menekülő szerbek telepedtek le itt. A település szerb neve Hunyadi János tiszteletére született. 1564-ben elfoglalták a törökök, 1595-ben Borbély György karánsebesi bán foglalja vissza. 1658-ban ismét a törökök kezére került, akiktől a települést 1693-ban foglalták vissza. Ma is látható négy saroktornyos várkastélya, iskola van benne. Határában a balukányi malom környékén lehetett a 13. századi eredetű, de először 1318-ban említett Szent Dénes tiszteletére szentelt monostor és a mellette állt Szentlélek templom, melyek a tizenöt éves háborúban pusztulhattak el.

Itt tette le a fegyvert 1849. augusztus 21-én Vécsey Károly tábornok Fjodor Vasziljevics Rüdiger orosz tábornok serege előtt. Leiningen-Westerburg Károly tábornok, a tizenhárom aradi vértanú egyike, a katolikus templomban van eltemetve.

A trianoni békeszerződésig Arad vármegye Borosjenői járásának székhelye volt.

Népessége
1910-ben 6599 lakosából 4084 román, 2339 magyar és 101 német volt.

1992-ben a hozzá tartozó Apatelekkel együtt 10 915 lakosa volt, ebből 9438 román (86,46%), 1126 magyar (10,31%), 182 cigány (1,66%) és 85 német (0,77%).

Nevezetességei 
 Borosjenői várkastély, a „jenői vár”, a török időkben a jenői pasa székhelye.

Neves személyek

 Itt született 1650-ben vagy 1651-ben Nagyari József református prédikátor, egyházi író.
 Itt született 1806-ban Institoris János megyei főjegyző, váltótörvényszéki elnök.
 Itt született 1850-ben báró Atzél Béla neves utazó, az országos kaszinó igazgatója.
 Itt született 1923-ban Jozefovits Ferenc tüdőgyógyász, orvosi szakíró, egyetemi oktató.
 Borosjenőn volt eltemetve 1849 és 1974 között Leiningen-Westerburg Károly, Aradon kivégzett vértanú tábornok. Emléktáblája a református templomban látható.
 Borosjenőn töltötte élete egy részét és itt is halt meg Diószeghy László festő, rovartani szakíró.

Jegyzetek 
 - Borosjenői Református Egyházközség honlapja

Arad megye települései
Románia városai
Arad vármegye települései
Botfalu (Románia)

Botfalu (románul Bod, németül Brenndorf) falu Romániában, Brassó megyében, Brassótól 17 km-re északra.

Története 
1377-ben Bringendorf néven említik. Vára a mai evangélikus templom volt, melyet fallal és toronnyal erősítettek meg. 1611-ben Báthori vezére eredménytelenül ostromolta. 1612-ben székely katonák kemény ostromban vették be. Az 1802-es földrengés következtében a vár leomlott, csak egy fal szeglete maradt meg belőle. 1848-ban a huszárok foglalták el sérült falait már nem állították helyre. Mára csak a templom emlékeztet az egykori várra. 1889-ben alapították a cukorgyárat. 1910-ben 2399, többségben német lakosa volt, jelentős román kisebbséggel. A trianoni békeszerződésig Brassó vármegye Alvidéki járásához tartozott. 1942 januárjában itt mérték Románia eddig feljegyzett legalacsonyabb hőmérsékletét, -38,5 °C-ot.

1956-ban a településből különvált az ipari negyed Botfalusi Cukorgyártelep néven, de továbbra is egy községet alkotnak.

1992-ben a község 4028 lakosából 3117 román, 617 magyar, 166 német és 119 cigány volt.

2017-től minden év májusában megrendezik a Blumenfestet, mely feleleveníti a régi szászok tavaszi ünnepeit.

Hírközlés 
Ezen a helyen működik a brassó–botfalui hosszúhullámú rádióadó. Eredetileg 1933-ban Marconi-típusú elektroncsöves adóként épült. A hosszúhullámú adó a 153 kHz frekvencián a Radio Antena Satelor műsorát továbbítja 200 kW teljesítménnyel. Van két középhullámú adója is.

 576 kHz-es 50 kW teljesítménnyel a Radio România Actualităţi műsorát továbbítja.

 1197 kHz frekvencián 14 kW teljesítménnyel négy műsort megosztva közvetít:
Radio Târgu Mureş
Antena Braşovului
Marosvásárhelyi Rádió
Radio Neumarkt

tehát magyarul is és németül is.

Az adó fénykorában (1965 után) két 250 m magas toronyból 1200 kW teljesítménnyel sugárzott. Az adóvégfokozat elektroncsöves Thomson-Houston berendezés volt. Ezt 2003-ban félvezetős végfokozatra cserélték, azóta teljesítménye csupán 200 kW

Híres emberek 
 Itt született 1935-ben Binder Pál történész.

Jegyzetek 

Brassó megye települései
Bözöd

Bözöd (románul Bezid, németül Besendorf) falu Romániában Maros megyében. Egykor járási székhely volt.

Fekvése 
A falu a Bözöd-patak völgyében fekszik Marosvásárhelytől 32 km-re délkeletre, központjától, Erdőszentgyörgytől 7 km-re keletre.

Földrajzi fekvése 
Északi szélessege 46°24′0’’, keleti hosszúsága 24°55′0’’.

Nevének eredete 
Neve a magyar Beze személynév –d helynévképzős származéka.

Története 
Területe ősidők óta lakott. Határában őskori edénytöredékek kerültek elő. A hagyomány szerint eredetileg a Lóc-patak völgyében feküdt, majd lakói áttelepültek a hegyen látván, hogy a terület „be zöld”. A falut 1566-ban Beozeod néven említik. 1910-ben 1279, 1941-ben 1359 lakosa volt. A trianoni békeszerződésig Udvarhely vármegye Székelykeresztúri járásához tartozott. 1992-ben 780 lakosából 745 magyar, 33 cigány és 2 román.

Néprajza 
Bözödi György által, aki elkezdte a faluban a folklórkutatást, figyeltek fel a falu folklórjára. A bözödi népmesegyűjtés után Lajtha László gyűjtötte fel fonográf hengerekre a bözödiek énekeit 1941-ben.

Látnivalók 
 Református temploma késő középkori eredetű, a 16. század elején átépítették. Tornya 1821-ben épült, 1870-ben és 1929-ben renoválták.
 Unitárius temploma 1810-ben épült a korábbi fatemplom helyett.
 Bözödi György szülőháza, emlékház (Jakab György szobrász). Az író 1913. március 9-én született, 1989. november 25-én halt meg.
 Az író kopjafája a régi temetőben.
 Szalmadíszekkel telített emlékház.
 Bözödi-tó, amely egy egész falut temetett el örökre magába. Bözödújfalu híres falu volt a vallási felekezetek sokszínűségének köszönhetően, illetve az ott élő emberek rendkívüli összetartozásnak erejével.
 A tó mellett található a Bözödi Levendula Domb, amely évről-évre egyre több látogatót vonz a településre

Híres emberek 
 Itt született Koncz József tanár, író, kutató 1829-ben.
 Itt született Bözödi György történész 1913-ban, 1989-ben Budapesten bekövetkezett halála után itt temették el.

Jegyzetek

Kapcsolódó oldalak 
 Bözöd 
 

Maros megye települései
Udvarhely vármegye települései
Brulya

Brulya (románul Bruiu, németül Braller) falu Romániában Szeben megyében, az azonos nevű község központja.

Fekvése
Nagyszebentől 54 km-re keletre fekszik.

Története
1337-ben Brunvile alakban említik először. 1910-ben 1020, többségben német lakosa volt, jelentős román és cigány kisebbséggel. A trianoni békeszerződésig Nagy-Küküllő vármegye Nagysinki járásához tartozott. 1992-ben társközségeivel együtt 874 lakosából 554 román, 167 cigány, 139 német és 13 magyar volt.

Látnivalók
Szász gótikus erődített evangélikus temploma eredetileg román stílusban épült, kerítőfalának egy részét lebontották, de három tornya ma is áll. 1520-ban készült Mária-szobra van. Az oltárt 2000-ben a nagydisznódi templomba szállították át.

Híres emberek 
 1697–től 1705-ben bekövetkezett haláláig Johannes Abrahami volt a lelkész.

Hivatkozások

További információk
 Képek

Szeben megye települései
Nagy-Küküllő vármegye települései
Búzaháza

Búzaháza (románul Grâușorul, korábban Buza) falu Romániában, Maros megyében.

Fekvése
A falu Marosvásárhelytől 20 km-re északkeletre a Nagy-Nyárád bal partján települt.

Nevének eredete
Nevét első birtokosáról kapta. A személynév pedig a magyar búza növénynévből ered. A román név a magyar név fordítása (román: griușor = búzácska).

Népessége

Története
A hagyomány szerint a falut egykor Kiskeresztúrnak hívták. Itt vezetett a Sóvárad felé menő római sóút. A hagyomány azt tartja, hogy a tatárjáráskor több környező falu lakossága Buza János házához futott össze. 1910-ben 549 lakosából 14 kivételével mind magyarok. A trianoni békeszerződésig Maros-Torda vármegye Nyárádszeredai járásához tartozott. 1992-ben 238 lakosából 164 magyar és 74 cigány volt.

Látnivalók
 Unitárius temploma 1792-ben fából épült, tornya 1843-ból való.
 Református temploma 1842-ben épült fakápolna.
 Római katolikus temploma 1890-ben épült, alapjában római kövek is vannak, melyek a mikházi római castrumból származnak.

Hivatkozások

Maros megye települései
Marosszék települései
Cikmántor

Cikmántor (románul Țigmandru, németül Zuckmantel, szászul Tsäckmankel) falu Romániában, Maros megyében.

Fekvése 
Erzsébetvárostól északkeletre, Segesvártól 16 km-re északra a Nádas-patak mellett fekszik.

Története 

Nevét 1325-ben említették először t/p. Chekmantul néven, mint a Szalók nemzetség tagjainak birtokát. Ez évben osztoztak meg rajta az e nemzetségből való Simon bán fiai.

Későbbi névváltozatai: 1344-ben  p. Chekmantul, 1380-ban Chekmantel, 1407-ben Cicmantol, 1435-ben Chikmantor. 1441-ben Cykmandel-i Lászlóné Veres Katalin és testvére Imre részbirtokosok Túron és Csánban. 1451-ben Cykmanthor-i néhai Simon bán örökösei Somogyomi, Kendi Baládfi és Kémeri társaikkal egyezséget kötöttek birtokaik visszaszerzésére. 1479-ben nevét Chykmandor formában írták és a Szalók nb. Czikmántoriak és Darlasziak birtoka volt. (Cs 5: 873)

1910-ben 1090, többségben német lakosa volt, jelentős román kisebbséggel. A trianoni békeszerződésig Kis-Küküllő vármegye Erzsébetvárosi járásához tartozott. Román lakosainak felét 1944 után telepítették be az elhurcolt erdélyi szászok birtokaira. 1977-ben még 385 szász lakta. 1992-ben 859 lakosából 417 román, 298 cigány, 86 magyar és mindössze 58 szász volt.

Látnivalók 
 Szász evangélikus temploma gótikus stílusban épült, a központban áll, szépen gondozott környezetben.

Források

Hivatkozások

További információk 
 http://www.zuckmantel.eu/

Maros megye települései
Kis-Küküllő vármegye települései
Cófalva

Cófalva (románul Țufalău) falu Romániában Kovászna megyében.

Fekvése
Sepsiszentgyörgytől 17 km-re keletre, a Feketeügy bal partján fekszik.

Története
Régen Csiafalva volt a neve. 1567-ben Czoffalva néven említik. A falu északi határában az 550 m magas Várhegyen állt a Székelybánja vár, melyet az 1562. évi székely felkelés után büntetésből építtetett a székelyekkel János Zsigmond fejedelem. A várat 1599-ben a Vitéz Mihály mellé állt székelység lerombolta. 1813-ban a vár nyugati felén a Nemes család kastélyt épített, maradék köveit a 19. században szeszgyár és istálló építéséhez hordták el. Nyoma is alig maradt. Az ásatások igazolták, hogy a hegyen már a középkorban is állt egy fából épített vár, melyet 1353-ban Nagy Lajos király egyik levele is említ. A favárat a székelyek még a kun és besenyő betörések ellen építették és a Feketeügy mocsaras árka vette körül. 1840-ben a faluban híres aranyleletet találtak. 1889-ben nagy tűzvész pusztított.
A falunak 1910-ben 360 magyar lakosa volt. A trianoni békeszerződésig Háromszék vármegye Orbai járásához tartozott.

Látnivalók
 A Veress-udvarház 1794-ben épült.

Hivatkozások

Kovászna megye települései
Háromszék települései
Bod (egyértelműsítő lap)

Bod, Botfalu román neve
Bod, (Bzince) szlovákiai település, ma Radosna része
Bod, keresztnév
Űrállomás

Az űrállomás nagy tömegű, életfenntartó rendszerrel rendelkező űreszköz. Az űrhajóktól eltérően alkalmatlan a földi leszállásra és nincsen meghajtórendszere, csak kisebb, pályamódosításra használható kormányhajtóműve. Nem képes nagyobb manővereket végrehajtani, pályája fenntartására űrhajókat használnak.

Az űrállomások fedélzetén lehetővé vált a hosszú ideig tartó űrrepülések hatásainak a vizsgálata, és nagyszámú tudományos (élettani, csillagászati, földfigyelési, anyagtudományi) kísérlet elvégzése.

A korai első generációs űrállomásoknak (Szaljut–1-től 5-ig) egyetlen dokkoló szerkezete volt, ezért csak egy űrhajót fogadhatott. Nem érkezhettek utánpótlást szállító teherűrhajók. A későbbi űrállomásokat már legalább két dokkoló szerkezettel látták el. Az utánpótlás szállítását így megoldották, az emberek űrbéli tartózkodása sem korlátozódott már néhány hétre. Az 1980-as évek közepétől jelennek meg a második generációs, bővíthető, ún. modul-űrállomások. Ezek több, nyomás alatt lévő egységből, modulból állnak, így az űrállomások hermetikus térfogata a többszörösére növekedett.

A Szojuz–11 (Szaljut–1) repülése óta minden űrrepülési időtartamrekord űrállomáson született. A jelenlegi rekord 437,7 nap, amelyet Valerij Poljakov orosz űrhajós ért el a Mir űrállomás fedélzetén 1994. január 8. és 1995. március 22. között.

Az űrállomások fejlett változatai az űrvárosok, amelyeket nagyon hosszú időtartamra vehet igénybe nagyszámú ember. Ilyen űrvárosok most még csak kezdetleges tervekben szerepelnek.

Űrállomások

Pályára állított űrállomások
 MOL (Manned Orbiting Laboratory) – kísérleti űrállomás, nem fogadott űrhajósokat (USA, 1966)
 Szaljut – szovjet űrállomás-program
 Szaljut–1 – az első lakott űrállomás (Szovjetunió, 1971)
 Szaljut–2 – sikertelen indítás (Szovjetunió, 1973)
 Skylab – az első amerikai lakott űrállomás (USA, 1973)
 Szaljut–3 – (Szovjetunió, 1974)
 Szaljut–4 – (Szovjetunió, 1974)
 Szaljut–5 – (Szovjetunió, 1976)
 Szaljut–6 – több dokkoló szerkezettel ellátott űrállomás (Szovjetunió, 1977)
 Szaljut–7 – (Szovjetunió, 1982)
 Mir űrállomás – az első modul-űrállomás (Szovjetunió, 1986)
 Nemzetközi Űrállomás (International Space Station, ISS) – (nemzetközi, 1998)
 Tienkung–1 – (Kína, 2011)
 Tienkung–2 – (Kína, 2016)

Tervezett vagy meg nem épített űrállomások
 Almaz (Szovjetunió)
 Freedom űrállomás (USA)
 Mir–2 (Szovjetunió/Oroszország)
 Bigelow Kereskedelmi Űrállomás (USA) – felfújható űrállomás
 Lunar Gateway  Hold körüli pályán keringő űrállomás (USA, Európa, Japán, Kanada)
 Kínai moduláris űrállomás (Kína)

Lakott űrállomások adatai

Jegyzetek
Pósa Lajos (egyértelműsítő lap)

Pósa Lajos (1850–1914) költő, író
 Pósa Lajos (1947) matematikus
Balajt

Balajt község Borsod-Abaúj-Zemplén vármegyében, az Edelényi járásban.

Fekvése 
Edelény kelet-északkeleti szomszédságában fekszik, a Bódva közelében, a megyeszékhely Miskolctól 25 kilométerre északra.

A környező települések: észak felől Ládbesenyő (8 km), északnyugat felől Szendrőlád (kb. 10 km), délnyugat felől pedig Edelény (kb. 4 km), mely egyben a legközelebbi város is. Az előbbieken felül határos még északkelet felől Lakkal, kelet felől pedig Damakkal is, de ezekkel nincs közvetlen közúti kapcsolata.

Megközelítése 
Zsáktelepülés, közúton csak a 2615-ös útból kiágazó 26 135-ös számú mellékúton érhető el, Edelény irányából.

Története 

A településről az első okleveles említés 1263-ból való. Neve kezdetben Valacht, később Balajth, Balayt formában fordul elő. Mint annyi más település az országban, ez is nevet adott a birtokló családnak. Urai kisebb-nagyobb megszakításokkal évszázadokon át a Balajtiak voltak. Birtokosai közül kiemelhető még a Szuhay-, a Kiskinizsi Nagy- és a XVIII., XIX. századból a Ragályi-család. A helység híres szülötteinek sorából kiemelkedik Ragályi Tamás, aki az 1925-27. évi országgyűlésen Borsod vármegye követe és a reformok lelkes támogatója volt. Eger eleste után Balajt hódoltsági faluvá vált.

Az oszmán uralom alatt terjedt el a protestantizmus, mely a török kiűzése után hanyatlásnak indult, ám a lakosság több mint fele még a két világháború között is református volt. Mellettük csak a római katolikusok aránya volt számottevő. A XX. század első felében az 569 fős népesség döntően őstermelésből élt. Az akkori egyetlen iskola a református egyház kezében volt, és egy tanerővel, illetve egy tanteremmel rendelkezett. Az iskolán kívüli népművelést a lelkész és a tanító látták el.

A település a rendszerváltást megelőző években közigazgatásilag Edelény része volt, csak az 1994-es önkormányzati választásokkal vált újra önállóvá.

A Nyugati-Cserehát kistelepüléseinek különös gondot jelent a népesség elöregedése, kihalása. Így van ez Balajton is. A XX. század végére a lakosság létszáma csökkent. Ebben bizonyára szerepet játszott Edelény szomszédsága, illetve általában véve a beköltözés a jobb munka- és életlehetőségeket ígérő, urbanizáltabb helységekbe.

Közélete

Polgármesterei 
 1994-1998: Fodor Ferenc (MSZP)
 1998-2002: Kiss Ferenc (független)
 2002-2006: Kiss Ferenc (független)
 2006-2010: Kiss Ferenc (független)
 2010-2014: Szabó Zoltán (független)
 2014-2019: Szabó Árpád Zoltán (független)
 2019-től: Szabó Zoltán (független)

Népesség 
A település népességének változása:

2001-ben a település lakosságának 95%-a vallotta magát magyar, 5%-a pedig cigány származásúnak.

A 2011-es népszámlálás során a lakosok 97,6%-a magyarnak, 59,3% cigánynak mondta magát (2,4% nem válaszolt; a kettős identitások miatt a végösszeg nagyobb lehet 100%-nál). A vallási megoszlás a következő volt: római katolikus 59,1%, református 25,1%, görögkatolikus 0,9%, felekezet nélküli 4,8% (9,7% nem válaszolt).

Jegyzetek

További információk 
 Balajt község honlapja

Borsod-Abaúj-Zemplén megye települései
Borsod vármegye települései
Vaporware

A Vaporware számítástechnikai kifejezés az angol „vapor” („pára”, ill. „hencegés”) és „software” szavakból keletkezett, magyarul talán „porhintésnek” lehetne fordítani; olyan termékeket jelöl, melyek a konkurens termékeknél jelentősen jobbak, szebbek, olcsóbbak, valamint minden jellemzőjükben túlszárnyalják azokat, viszont a valóságban nem, csak a reklámokban léteznek. Ezen termékek egy nagy része soha nem jön létre, legalábbis abban a formában, ahogy a beígért reklámok, sajtótájékoztatók mondták.

Jellemző példák erre egyes operációs rendszerek, melyeket gyártójuk akár évekkel azelőtt is hatalmas költségekkel reklámoz, hogy azok fejlesztése akár elindult volna arra számítva, hogy ezzel megakadályozza az alternatív gyártók programjainak használatát, elterjedését; másik jellemző példája a processzorgyártás, ahol a processzorok beígért képességei néha csak hosszú évek múlva jelennek meg a piacon is elérhető termékekben. Ezek legtöbbször olyan, gyakran kellően körül nem írt műszaki újításokat „fognak” tartalmazni, melyeket az évek során vagy sikerül létrehozni (vagy megvásárolni), vagy nem. 

A vaporware egyike a gazdasági erőfölény kihasználásának (vagy azzal és az emberi hiszékenységgel való visszaélésnek), mivel ez általában csak a nagy reklámhadjáratokat is könnyedén finanszírozó cégeknek sikerül. 

A vaporware a potenciális, hiszékeny vásárlók bizonyos fokú becsapása, mivel azt sugallja, hogy az adott cég „most” képes nyújtani valamit, amit konkurensei nem; azonban ha figyelembe vesszük, hogy azalatt az idő alatt, míg a beígért termék létrejön, mennyit fejlődik a technológia, és a konkurens termékek, akkor valójában a jó előre bejelentett termék nagyjából ugyanazon a színvonalon (vagy akár alacsonyabb színvonalon) fog állni, mint azok, akik a termékük létezése után kezdik el azokat reklámozni. Szintén a vevők megtévesztését segíti elő az, hogy a túlreklámozott, és ezért fokozottan várt terméket akkor is meg fogják venni a „bereklámozott” vevők, ha az nem teljesíti az évekkel, vagy akár évtizedekkel azelőtt beharangozott ígéreteket.

Története 
Talán az első vaporware példa Charles Babbage Analytical Engine-je volt, ami 1834–1837 között készült, de anyagi okok miatt soha nem készült el. Maga a szó 1984 körül terjedt el az angolszász szakmai sajtóban. Több szerző úgy gondolja, hogy a kifejezést először a Microsoft Xenix nevű operációs rendszerével kapcsolatosan használták 1989-ben.

Változatai

Külső hivatkozások 
 VaporWare 2005 – Wired magazin (angol)

Informatika
Beaufort-tenger

A Beaufort-tenger a Jeges-tenger  kiterjedésű része, Alaszka (USA) és Kanada északi partjai, valamint a Banks-sziget mentén található. Északnyugati határa az alaszkai Point Barrow, és a kanadai Prince Patrick-szigeten lévő Lands End között húzott egyenes. A két állam tengeri határának pontos vonala vitatott. Legnagyobb mélysége 4681, átlagos mélysége 1004 m.

Nevét a brit ellentengernagyról és hidrográfusról, Sir Francis Beaufortról kapta.

Az év nagy részében az egész tenger be van fagyva, csak augusztusban és szeptemberben húzódik vissza a jég a partokhoz közeli vizekről.

A tengerfenék alatt jelentős kőolajkészletek lehetnek, a Mackenzie folyó mentén és Észak-Alaszkában (Prudhoe-öböl) feltárt olajmezők folytatásai.

2010. április 8-án, csütörtökön reggel a Beaufort-tengeren egy 4,6-os erősségű földrengést mértek.

Források

Külső hivatkozások 
 A Beaufort-tengeren tervezett környezetvédelmi terület 
 WWF Canada – Beaufort Sea 
 Jegesmedve-számlálás a Beaufort-tengeren

További információk 

Kanada vízrajza
A Jeges-tenger melléktengerei és öblei
Az Amerikai Egyesült Államok tengerei
Alaszka földrajza
Becskeháza

Becskeháza törpefalu Borsod-Abaúj-Zemplén vármegyében, az Edelényi járásban.

Fekvése 
A kis zsáktelepülés Miskolctól közúton 80 kilométerre északra, Tornaszentjakab és Hidvégardó közt helyezkedik el, a Bódvától keletre. Egyetlen közúti elérési útvonala a Rakaca és Hidvégardó közt húzódó 2614-es útból, utóbbi település külterületének déli részén dél felé kiágazó 26 121-es út. Autóbusszal a Volánbusz 4136-os járatával közelíthető meg.

Környező települések 
Hidvégardó 5 km-re, Tornaszentjakab 5 km-re, Bódvalenke 6, Tornanádaska 7 km-re található, a legközelebbi város, Szendrő, kb. 30 km-re.

Nevezetességek 
 Református templom
 Népi lakóházak

Története 
Árpád-kori település. Nevét már 1283-ban említette oklevél Verbecse néven. A falut a török megszállás alatt a portyázó törökök többször is kifosztották, sőt egy időre néptelenné is vált, majd 1720-ban mint kisnemesi falu volt említve.

A 20. század elején Abaúj-Torna vármegye Tornai járásához tartozott.

1910-ben 228 lakosa volt, melyből 227 volt a magyar nyelvű. Ebből 32 római katolikus, 191 református, és 21 izraelita volt.

Közélete

Polgármesterei
 1990-1994: Székely Jenő (független)
 1994-1998: ifj. Székely Jenő (független)
 1998-2002: Székely Jenő (független)
 2002-2006: Székely Jenő (független)
 2006-2010: Székely Jenő (független)
 2010-2014: Székely Jenő (független)
 2014-2019: Székely Jenő (független)
 2019-től: Székely Jenő (független)

Népesség 
A település népességének változása:

A 2001-es népszámlálás adatai szerint a településnek csak magyar lakossága volt.

A 2011-es népszámlálás során a lakosok 100%-a magyarnak, 2,8% németnek mondta magát (a kettős identitások miatt a végösszeg nagyobb lehet 100%-nál). A vallási megoszlás a következő volt: római katolikus 36,1%, református 55,6%, felekezeten kívüli 5,6% (2,8% nem válaszolt).

Híres emberek 
 Itt született Dobog Béla költő 1954-ben. Kötetei: Hazát kiáltok (1987), Meztelen fájdalom (1998), Gyönyörű homlokaink (2001), Szél szállít virágot (2003). Szendrőn hunyt el 2004-ben.

Jegyzetek

További információk 

Borsod-Abaúj-Zemplén megye települései
Abaúj-Torna vármegye települései
Berzék

Berzék község Borsod-Abaúj-Zemplén vármegyében, a Miskolci járásban.

Fekvése 
Miskolctól kb. 20 kilométerre délkeletre fekszik, a Hernád bal parti oldalán. A két legközelebbi település Bőcs 3 kilométerre és Sajóhídvég hasonló távolságra délre. A legközelebbi városok, Miskolc és Tiszaújváros egyaránt kb. 20 kilométerre vannak.

Megközelítése 
Csak közúton érhető el, Sajóhídvég vagy Bőcs érintésével, a 3607-es úton.

Nevének eredete 
Nevét az egyik feltevés szerint a magyarok ősétől, Bendegúztól kapta. A másik változat szerint a település a Berek nevet viselte egykor, mivel a környék csupa erdőség volt.

Története 
Az Árpád-kori települést az 1208-as Váradi regestrum Bezegu néven említette. A muhi csata idején, a tatár hordák itt állomásoztak. A református templom huszita eredetű, a 18. század közepén épült, gótikus, barokk átalakítással. A zsindelytetős harangláb 1839 óta áll a falu központjában. Mindkettőt 1880–1882 között újították fel.
A község számos nemesi család kezében megfordult, többek között a Fáy, Strumann, Malonyai, Csanády, Drasóczky, és Potoczky családok birtokában is volt.
A Potoczky-ak családi kúriájában található a jelenlegi Polgármesteri Hivatal. A faluban telepedett le Perczel Olivér, akinek nagyapja Perczel Mór, a pákozdi csata vitéz tábornoka volt. A falu az 1950-es megyerendezés előtt Zemplén vármegye Szerencsi járásához tartozott.

Közélete

Polgármesterei
 1990-1994: Jávorszki Imréné (független)
 1994-1998: Jávorszki Imréné (független)
 1998-2002: Jávorszki Imréné (független)
 2002-2006: Jávorszki Imréné (független)
 2006-2010: Farkas László (független)
 2010-2014: Farkas László (független)
 2014-2019: Farkas László (független)
 2019-től: Sebő Gábor (független)

Népesség 
A település népességének változása:

2001-ben a településen a lakosság 87%-a magyar, 13%-a cigány származásúnak vallotta magát.

A 2011-es népszámlálás során a lakosok 92,4%-a magyarnak, 9,6% cigánynak, 0,2% németnek, 0,2% románnak mondta magát (7,1% nem nyilatkozott; a kettős identitások miatt a végösszeg nagyobb lehet 100%-nál). A vallási megoszlás a következő volt: római katolikus 47,6%, református 21,5%, görögkatolikus 5,7%, felekezeten kívüli 6,5% (16,5% nem válaszolt).

Látnivalók 
 Perczel-kúria: 18. századi, klasszicista stílusú
 Potoczky-udvarház: 19. századi, klasszicista stílusú
 Református templom

Jegyzetek

További információk 

Borsod-Abaúj-Zemplén megye települései
Zemplén vármegye települései
Bodroghalom

Bodroghalom település Borsod-Abaúj-Zemplén vármegye Cigándi járásában.

Fekvése 
A Bodrogköz szívében fekszik, Miskolctól közúton mintegy 93 kilométerre keletre, Sátoraljaújhelytől 15 kilométerre délkeletre, Sárospataktól pedig 18 kilométerre keletre.

A szomszédos települések: észak felől Alsóberecki, északkelet felől Karos, dél felől Tiszakarád, nyugat felől pedig Vajdácska. Közigazgatási területének délkeleti csücske táján egy rövid szakaszon érintkezik Karcsa, délnyugaton pedig hasonló módon Sárospatak határszélével is.

Megközelítése 
A település északi határszélén végighalad a Sátoraljaújhely-Cigánd-Kisvárda között húzódó, a 37-es és 4-es főutakat összekötő 381-es főút, ez a legfontosabb közúti elérési útvonala az említett városok és főutak mindegyike felől. Központján viszont csak a 3806-os út halad végig, mely a 381-esből dél felé kiágazva Tiszakarád külterületeiig húzódik. A környező települések közül Vajdácskával a 3805-ös út köti össze. Déli határszélét egy egészen rövid szakaszon érinti még a Sárospatak-Cigánd közti 3814-es út is.

Története 

A község első írásos említése 1358-ból való, a régészeti ásatások azonban sokkal régebbi korokról árulkodnak. Az 1970-es években kelta kori temetőt tártak fel a községben a miskolci Herman Ottó Múzeum munkatársai. A millennium évében pedig 28 honfoglaláskori sírra bukkantak, melyek leleteit a Nemzeti Múzeumban az Év szerzeményei kiállításon mutatták be 2001-ben. A település birtoktörténete meglehetősen egyszerű, mert a vizektől elzárt, főleg pákászattal és állattenyésztéssel foglalkozó falu nem tartozott a legjövedelmezőbb birtokok közé. A Lukay, majd Bocskai, végül a Vécsey család tulajdona. A falut 1927-ig egykori birtokosai után Lukának hívták, akkor azonban, a Bodrogköz homokbuckáira való utalással felvette a Bodroghalom nevet.

Közélete

Polgármesterei
 1990-1994: Perecsényi Mihály (független)
 1994-1998: Perecsényi Mihály (független)
 1998-2002: Perecsényi Mihály (független)
 2002-2006: Perecsényi Mihály (független)
 2006-2010: Varga János Lajos (független)
 2010-2014: Varga János Lajos (független)
 2014-2019: Zelenák Gábor (független)
 2019-től: Varga Balázs (független)

Népesség 
A település népességének változása:

2001-ben a településen a lakosságnak 95%-át magyar, az 5%-át cigány nemzetiségű emberek alkották.

A 2011-es népszámlálás során a lakosok 86,5%-a magyarnak, 7,7% cigánynak mondta magát (13,1% nem nyilatkozott; a kettős identitások miatt a végösszeg nagyobb lehet 100%-nál). A vallási megoszlás a következő volt: római katolikus 22,2%, református 24,8%, görögkatolikus 17,9%, felekezeten kívüli 7,1% (26,5% nem válaszolt).

Környező települések 
Alsóberecki (7 km), Karos (8 km), Vajdácska (8 km), a legközelebbi város: Sátoraljaújhely (15 km).

Híres bodroghalmiak 
 Gáli István (1943–2020) Európa-bajnoki bronzérmes ökölvívó

Jegyzetek 

Borsod-Abaúj-Zemplén megye települései
Zemplén vármegye települései
Csákigorbó

Csákigorbó (románul Gârbou) falu Romániában Szilágy megyében.

Fekvése
Kolozsvártól 62 km-re északnyugatra, Zsibótól 20 km-re délkeletre fekszik.

Története
1336-ban említik először. Itt támadta meg 1659. augusztus 25-én II. Rákóczi György serege Barcsay Ákos fejedelmet.
1910-ben 1332 lakosából 994 román és 321 magyar volt.  A trianoni békeszerződésig Szolnok-Doboka vármegye Csákigorbói járásának székhelye volt. 1992-ben társközségeivel együtt 2937 lakosából 2767 román, 160 cigány és 10 magyar volt.

A községben emelkedő dombon egykor római vár állt, melynek helyén a Jósika család udvarháza épült fel. Az udvarházat később iskolává, könyvtárrá alakították át.

Nevezetességek 
 18. századi Haller-kastély

Itt születtek
 Vadász Zoltán (Csákigorbó, 1926. július 22. – Kolozsvár, 1989. november 19.) romániai magyar színész
 Török Árpád (1944. február 13. –) földrajzi, természettudományi és turisztikai szakíró.

Jegyzetek

További információk 
Szász András: Csákigorbó

Szilágy megye települései
Szolnok-Doboka vármegye települései
Csegez

Csegez (románul Pietroasa, korábban Ceagz, németül Reichenstein) falu Romániában Kolozs megyében.

Fekvése
A falu Tordától 20 km-re délnyugatra a Csegezi- (Rákosi) patak partján a Székelykő alatt fekszik. Várfalvához tartozik, melytől 5 km-re délre van.

Története
1291-ben Chegez alakban említik először. A határában emelkedő Székelykő Csegezi-vár nevű középső csúcsáról lerontva verték meg az aranyosszéki székelyek 1285-ben a tatárokat. 1910-ben 585 lakosából 291 román és 287 magyar volt. A trianoni békeszerződésig Torda-Aranyos vármegye Torockói járásához tartozott. 2002-ben 172 lakosából 120 román, 50 magyar, 2 roma nemzetiségű.

Látnivalók
 Határában emelkedik a Székelykő hármas csúcsa, melynek 1130 m magas Csegezi-vár. Az egykori vár romjai ma is láthatók.
 Unitárius temploma középkori eredetű, freskói az 1673-as felújításkor eltűntek. Kerítése 1649-ben épült.
 Jellegzetes a kőépítkezése, legtöbb portán a lakóház és az utca felőli kerítés is kőből készült

Hivatkozások

Kolozs megye települései
Aranyosszék települései
Csejd

Csejd (1899-ig Csejd-Tófalva, románul Cotuș) falu  Romániában, Maros megyében. 1874-ben Tófalvával egyesült. Ma Marosszentgyörgy községhez tartozik. 1992-ben 301 lakosából 277 magyar, 18 cigány és 6 román.

Fekvése
A falu Marosvásárhelytől 8 km-re északkeletre, a Csejdi és a Tófalvi-patak egyesülésénél fekszik.

Története
1566-ban Cheyd néven említik. Régi temploma 1681-ben leégett, helyette 1788-ban építettek barokk kőtemplomot. 1850-ben 296 lakosából 285 magyar és 8 román volt. A trianoni békeszerződésig Maros-Torda vármegye Marosi felső járásához tartozott.

Híres emberek
 Itt született 1793-ban Magyarósi Szőke József író, a székelyudvarhelyi református kollégium egykori rektora.

Hivatkozások

Maros megye települései
Marosszék települései