Tallós

Tallós (szlovákul Tomášikovo): község Szlovákiában, a Nagyszombati kerület Galántai járásában.

Fekvése 
Galántától 10 km-re délre, a Kis-Duna mellett fekszik.

Nevének eredete 
A magyar tarló, tallózik (= kalászt szedeget) szavakból ered, mégis sokan Tarhossal, Árpád fejedelem legidősebb fiával hozzák kapcsolatba. Más források szerint elnevezése egy Tálos nevű halásztól származik. Ezt a helyi néphagyományon alapuló elméletet a tallósi egyházi anyakönyv 19. századi bejegyzéseiben szereplő Tálos vezetéknevek is alátámasztják. A község több évszázadon keresztül használatos Tallós elnevezését a csehszlovák hatóságok az első világháború után Tálošra változtatták. A község Magyarországhoz való visszacsatolását követően 1938 és 1945 között ismét Tallós. A második világháború után a csehszlovák hatóságok kezdetben Tallóšra, majd 1948-tól Tomášikovóra nevezték át annak ellenére, hogy sem Samuel Tomášik neves szlovák író és költő, sem Jozef Tomášik szlovák költő pályafutása nem érintette a községet. Címerében egy csónakon keresztültett evező és szigony, két rózsával körülvéve, s a harmadik rózsa egy szívből nő ki.

Története 
Őskortól fogva lakott hely, határában őskori telepek nyomai láthatók. A szakirodalomban szerepel egy mára már valószínűsíthetően elveszett urna, mely feltehetően egy 6-7. század környékére tehető hamvasztásos rítust követő temetőből származott. A Dinnyedomb dűlőben 8-10. század körülire keltezhető kerámialeletek kerültek elő. A temető mögötti helyen 1983-ban csontvázas sírból kerültek elő 8. századra keltezhető leletek. A falu határában (Horné húsie) 11-12. századi településnyomokra bukkantak. Ezen lelőhelyek mára minden bizonnyal megsemmisültek.

A mai falu a 15. és 16. század fordulóján, kiterjedt mocsaras által körülvett homokbuckák környékén keletkezett. A feltételezések szerint eredetileg halászok, rákászok és vadászok lakhelye volt. Ezt a címere is tükrözi. 1664-ben Selle (Vágsellye) náhijébe tartozott, és hét fejadófizetőt említ a török adóösszeírás.

1760-ban Esterházy Ferenc kastélyt építtetett itt barokk-klasszicista stílusban. 1763-ban Mária Terézia itt létesítette az első állami árvaházat a Magyar Királyságban.

1880-ban a beszüntetett postahivatal újraindult.

A falu kegyhelye a temetőben levő lourdes-i barlang, amelyet egy – az első világháború előtti években – Lourdes-ban meggyógyult gyermek szülei állítottak hálából a Szűzanyának. A kegyhelyen később több csodálatos gyógyulás is történt, búcsújáróhely lett.

A trianoni békeszerződésig Pozsony vármegye Galántai járásához tartozott. 1918-ban Csehszlovákia része lett, 1938 novemberében újból Magyarországhoz került. 1944-ben német egységek szállták meg, 1945. április 1-jén foglalta el a szovjet Vörös Hadsereg. Újkeletű szlovák nevét (Tomášikovo) 1948-ban kapta.

Vályi András szerint „TALLÓS. Magyar falu Pozsony Várm. földes Ura Gr. Eszterházy Uraság, lakosai katolikusok, fekszik Dudvág’ folyása mellett; határja 2 nyomásbéli, és jó, erdeje is van.”

Fényes Elek szerint „Tallós, magyar falu, Poson vmegyében, a Dudvágh vizénél, Diószeghtől délre 2 mfd. Diszére szolgál az urasági ujabb izléssel épűlt kastély és kert, kath. paroch. templom, s más gazdasági tiszti épületek, 1034 kath., 2 evang., 9 zsidó lakosai szép gazdaságot folytatnak; számos szarvasmarhát, lovat nevelnek. Van itt továbbá egy fáczányos kert, vizimalom, nagy erdő, mellyben számos vad találtatik, nézésre méltó urasági juh- és lótenyésztés. F. u. gr. Eszterházy Mihály, s feje egy uradalomnak. Ut. p. Szered.”

Népessége
1910-ben 1900, túlnyomórészt magyar lakosa volt.

2011-ben 1601 lakosából 1351 magyar, 188 szlovák és 30 roma volt.

Neves személyek 
 Itt lakott – vélhetően itt is született 1675 körül – Koncz Márton vízimolnár, a Rákóczi-szabadságharc legendás hírszerzője.
 Itt született 1869. december 14-én Mihalik Dániel festőművész.
 Itt született 1862-ben Vámossy István orvos.
 Habsburg Károlyt 2013-ban a község tiszteletbeli polgárává avatták.

Nevezetességei 

 Esterházy-kastély – A főtéren álló kétemeletes kastélyt Eszterházy Ferenc főkancellár építtette, 1760-ban. Volt árvaház 1763–1785, illetve 1787 között, ill. büntetőintézet, később iskola lett. Parkja természetvédelmi terület. A felújításra szoruló kastély tulajdonosa az oktatásügyi minisztérium. 1763-ban Mária Terézia tölgyfát ültetett el a parkban, amely ma is él. 2013 őszén az árvaház alapításának 250. évfordulóján megrendezett ünnepség keretében Habsburg Károly tölgyfát ültetett a kastélyparkban. 
 Római katolikus temploma 1798 és 1801 között épült barokk stílusban, toronyórája 1836-ból való.
 A Fekete-víz jobb partján 1756-ból való Nepomuki Szent János-szobor áll.
 A határában álló Maticza-vízimalom 1893-ban épült.
 Védett terület a falutól északnyugatra fekvő tallósi homokdűne.

Iskolák 
 Iskolájának legkorábbi említése 1732-ből származik.
 Kastélyában 1967 óta speciális általános iskola működik. Korábban kollégiuma is volt. A 2012/2013-as tanévben 31 tanulója és négy tanítója volt, s az oktatás már csak három tanteremben folyt.

Kultúra 
 Tallósi Esztrádcsoport

Jegyzetek

Források 
Peter Brunčák–Lívia Šišláková–Jana Brehovská 2016: Vodné mlyny Malého Dunaja. Monument revue 5/1, 72-77.
Andrea Röthová: Sídliskové nálezy z doby železnej z Tomášikova, poloha Vinica. Diplomamunka Comenius Egyetem, 2011
Tomáš König 2004: Príspevok k včasnostredovekému osídleniu Tomášikova a okolia, okr. Galanta. Archaeologia historica 29, 415-418.
Ištok, P. – Ižóf, J. 1990: Podmienky vzniku a vývoja osídlenia krajiny dolného toku Váhu vo svetle geografických a archeologických prieskumov. Študijné zvesti, 145-170.
Gágyor József: A lourdes-i barlang
Gágyor József: Tallósi szótár I-II. (2004)
Gágyor József: A tallósi egyház története (2007)
Gágyor József: A Tallósi Egységes Földműves-szövetkezet története (2008)
Horusitzky Henrik: Vágsellye, Nagysurány, Szenc és Tallós. Magyarázatok a magyar Szent Korona országainak részletes geológiai térképéhez. Budapest, 1914

Külső hivatkozások 

 Hivatalos oldala
 Honlap
 Tallósi vizimalom

A Galántai járás települései
Pozsony vármegye települései