Veneto

Veneto régió (Regione di Veneto; IPA: [ˈvɛːneto]) Olaszország közigazgatási egysége az ország északkeleti részén, az Adriai-tenger és a Dolomitok között fekszik.

Földrajz

Fekvése 
Határai: nyugaton Lombardia és Trentino-Alto Adige, északkeleten Friuli-Venezia Giulia, délen pedig Emilia-Romagna régiók, míg északon Ausztria (Tirol és Karintia tartomány).

Természetes határát délről a Pó-folyó, nyugatról a Garda-tó keleti partja jelenti, északon a Dolomitok és a Karni-Alpok, keleten az Elő-Alpok illetve a Livenza és a Tagliamento-folyó biztosítja.

Felszíne 
A régió 56%-a síkság, 14%-a dombvidék, 30%-a hegység.
A terület morfológiailag – beleértve az Adria-parti területet, a Pó-síkságot és az Alpokat – meglehetősen összetett. Venetóban - tájegységeit, gazdaságát és népességi összetételét figyelembe véve - 4 kisebb szubrégió ismerhető fel:

 Legészakabbra Belluno hegyes vidéke szociális és gazdasági viszonyait tekintve alpesi jellegű: gyér népesség, szerény mezőgazdaság, gyenge iparosodás, sok fontos kis hétvégi és sportturisztikai helység.
 Veneto középső területe – az Előalpok és a síkság között - Treviso, Padova, Vicenza és Verona megyék. A régió legvitálisabb és leggazdagabb vidéke, virágzó mezőgazdasággal, szolid kereskedelemmel és iparral, ősi kisvárosokkal, a történelem és kultúra illusztris személyiségeivel.
 Veneto keleti része az Adige (Etsch) és a Pó folyók területe. A keleti és tengerparti vidék lagúnás partokkal. Legjelentősebb tájegysége a Velencei-lagúna, melynek központjában Velence helyezkedik el.
 A régió hegységi (alpesi és előalpesi) zónája nem túl kiterjedt, a terület mintegy 30%-ának felel meg, de meglehetősen változatos táj völgyekkel, fennsíkokkal, sziklás masszívumokkal, erdőségekkel.

Földrajzi tájegységei 
Hegyvidékei
Az alpesi terület a Karni-Alpok (Karnische Alpen / Alpe Carniche) nyugati zónája, melynek legmagasabb pontja a Pfannspitze (Vanscuro-csúcs, 2678 m) és a Dolomitok délkeleti vidéke, ahol az Alpok több neves és gyönyörű hegye emelkedik, mint a legmagasabb Marmolada (la Marmolada, 3342 m), a Tofanák (le Tofane), a Civetta-hegy (il monte Civetta) – mindegyike meghaladja a 3200 méteres magasságot. A hegyvidéki részből külön kiemelhető Resia (Résia).

Dombvidékei
A Venetói-Alpok az Előalpok vidéke felé alacsonyabbá válik, 700-2200 méteres tengerszint feletti területekkel, morfológiailag változatos tájakkal a Garda-tóig (lago di Garda) és a Piave-folyóig. Hegységei: az Asiago, a Lessini-hegység (monti Lessini), s sziklás masszívumok, mint a Grappa s a Monte Baldo. A dombos vidék behatárolt, kiemelkedik belőle Eugenai-dombság (Padova megye) (colli Euganei) és a Berici–hegység Vicenza megyében (monti Berici).

Síkságai
Veneto területének 56,5%-a sík vidék, magához a közigazgatási egység területéhez képest egyetlen más régió sem rendelkezik ilyen kiterjedt síksággal. Folyóvizekben gazdag. Érdemes megemlíteni a lagúnarendszert, mely behálózza a régió tengerparti részét kb. 200 km-nyi területen, lassan mélyülő, homokos partokkal. Különös fontosságú a Velencei lagúna (la laguna di Venezia), melynek vízszabályozása a Velencei Köztársaság idejéből származik. Másik kiemelkedő parti szisztémája a Pó-delta, a tengerbe ömlő csatornák összetett rendszere.

Vízrajza 

 Folyók és csatornák:

A folyók és csatornák egy része áthalad az egész venetói sík vidéken. Ellentétben a piemonti és lombardiai folyókkal, a venetói folyóvizek függetlenek a Pó folyótól, mivel közvetlenül a tengerbe ömlenek. A legfontosabb az Adige, Olaszország második leghosszabb folyója (410 km). További jelentős folyóvizei: a Brenta (160 km), a Piave (220 km, Veneto legnagyobb belső folyója), a Bacchiglione (118 km, Vicenza folyója), a Sile (95 km, Treviso folyója) és a Livenza (112 km).

 Tavak:

Legnagyobb taván, a Garda-tón Veneto, Lombardia és Trentino-Dél-Tirol régiók osztoznak. Emellett Veneto régióban számos kis alpesi tó található, mint a Cadore és az Agordino völgyek tavai, az Alleghei-tó, az Auronzói-tó, a Pievei-tó, a Misurina-tó (Belluno megye), a Revine tavai (Treviso megye), a Santa Maria-tó, a Lago-tó s a bellunói tavak: a Santa Croce-tó, az Arsié-tó s a Lago de Mis.

Természetvédelmi területei 

Nemzeti parkok (parchi nazionali):
 Bellunói Dolomitok Nemzeti Park (Parco Nazionale Dolomiti Bellunesi)
 Stelvio Nemzeti Park (Parco Nazionale dello Stelvio)

Regionális parkok (parchi regionali):
 Lessiniai Regionális Park (Parco Regionale della Lessinia)
 Sile folyó Regionális Park (Parco Regionale del Fiume Sile)
 Ampezzói Dolomitok Természeti Park (Parco Naturale delle Dolomiti d'Ampezzo)
 Paneveggio és Pale di San Martino Természeti Park (Parco Naturale Paneveggio e Pale di San Martino)
 Pó-delta Természeti Park (Parco Naturale del Delta del Po)
 Friuli-Dolomitok Természeti Park (Parco Naturale Dolomiti Friulane)
 Júliai-Előalpok Park (Parco delle Prealpi Giulie)
 Euganei-dombság Regionális Természeti Park (Parco Naturale Regionale dei Colli Euganei)
 Adamello-Brenta Természeti Park (Parco Naturale Adamello-Brenta)
 Comitato per il Parco Interregionale del Cansiglio
 Fanes-Braies-Sennes Természeti Park (Parco Naturale Fanes-Braies-Sennes)
 Minciói Regionális Park (Parco Regionale del Mincio)
 Sciliar-Catinaccio Természeti Park (Parco Naturale Sciliar-Catinaccio)
 Puez-Odle Természeti Park (Parco Naturale Puez-Odle)
 Sexteni-Dolomitok Természeti Park (Parco Naturale delle Dolomiti di Sesto)

Története 
Veneto nevét a venétek ősi népcsoportjáról kapta, kiket a rómaiak az i. e. 2. században hódítottak meg s létrehozták Aquileia kolóniát. Később a terület barbár betörések célpontjává vált. Csak a 10. században alakultak ki fontosabb városok s később szabad kommunák. A 15. században a Velencei Köztársaság kiterjesztette hatalmát a környékbeli területek nagy részére. 1797-től osztrák uralom alá került, 1805–1814 között a francia csatlós Itáliai Királyság (1805–1814), majd 1866-ig a Habsburg Birodalomhoz tartozó Lombard–Velencei Királyság része volt, 1866-ban az egyesült Olasz Királyság részévé vált. A második világháború után közigazgatásilag két részre osztották, Veneto és Udine néven. Ez utóbbiból alakult ki a mai Friuli-Venezia Giulia régió. Veneto jelenlegi határai között 1947 óta létezik.

Közigazgatás 

Veneto székhelye Velence. A régió közigazgatásilag 7 megyére oszlik, legnagyobb városai egyben a megyék székhelyei is. Megyéi (provincie) a következők:

 Belluno megye (Provincia di Belluno), közigazgatási székhelye Belluno
 Padova megye (Provincia di Padova), közigazgatási székhelye Padova
 Treviso megye (Provincia di Treviso), közigazgatási székhelye Treviso
 Rovigo megye (Provincia di Rovigo), közigazgatási székhelye Rovigo
 Velence megye (Provincia di Venezia), közigazgatási székhelye Velence
 Verona megye (Provincia di Verona), közigazgatási székhelye Verona
 Vicenza megye (Provincia di Vicenza), közigazgatási székhelye Vicenza

Népesség 

A népesség nyelvi megoszlása:

Fő szócikk: Venetói nyelv

A velencei vagy venetói nyelv nem tévesztendő össze az ókori Itáliában beszélt venét nyelvvel. Saját elnevezése léngua vèneta vagy vèneto. Az indoeurópai nyelvcsalád itáliai ágán az újlatin nyelvek nyugati, közelebbről a galloromán nyelvek gallo-itáliai csoportjába tartozó nyelv, illetve nyelvváltozat. Anyanyelvi használóinak száma Olaszországban valamivel több mint kétmillió. Sokan, még maguk a beszélői is csak az olasz nyelv egyik északi dialektusának tekintik, azonban nyelvészetileg eltér a sztenderd olasztól, és nem is ugyanahhoz az ághoz tartozik, mint az olasz. Több, területileg elkülönülő nyelvjárásra oszlik; fejlődésére feltehetően az ókori (valószínűleg a latinnal közeli rokonságban álló) venét nyelv szubsztrátumának hatása jellemző.

Venetóban beszélnek egy szláv nyelvet is a réziait, ami a szlovén nyelv egy elszigetelt dialektusa ebben a régióban, de igen kevés ember beszéli.

 Gazdaság 

 Turizmus 
Veneto Olaszországban vezető helyen foglal el az idegenforgalomban, a nemzeti idegenforgalmi bevételek 13,5%-át adja. Csak maga Velence kb. 10 millió látogatót fogad egy-egy esztendőben. Az idegenforgalom célterületei a régióban:

Kulturális látnivalók
 a művészet városai: Velence, Verona, Padova, Vicenza, Treviso, Rovigo, Belluno
 fallal körülvett települések: Padova, Peschiera del Garda, Asolo, Bassano del Grappa, Castelfranco Veneto, Cittadella, Montagnana, Este, Marostica, Soave

Tengerparti nyaralóhelyek
 Bibione, Eraclea Mare, Caorle - Porto Santa Margherita - Duna Verde, Cavallino-Treporti, Jesolo Lido/Lido di Jesolo, Lido di Venezia, Chioggia-Sottomarina, Rosolina Mare, Albarella

Tóvidékek
 A Garda-tó keleti partja mentén található üdülőhelyek (Riviera di Garda) Veneto területén belül: Garda, Lazise, Bardolino, Garda, Malcesine, Peschiera del Garda, Torri del Benaco, Brenzone
 Cadore és Agordino tavai (Treviso megye): Alleghei-tó, Auronzói-tó, Pievei-tó (Lago di Centro Cadore), Misurina-tó
 Revine Lago tavai (Laghi di Revine Lago, Treviso megye): Santa Maria-tó és Lago-tó
 Belluno megye tavai: Santa Croce-tó, Arsié-tó, Lago del Mis

Termálfürdők
 Abano Terme, Montegrotto Terme, Battaglia Terme, Galzignano Terme, Teolo, Recoaro Terme, Bibione Thermae, Le Terme di Valgrande, Terme di Caldiero

Sícentrumok
 Recoaro Mille, Tonezza del Cimone, Cortina d’Ampezzo

Közlekedés
 Veneto vasútállomásainak listája

 Sport 
 Sportlétesítmények 
 Marcantonio Bentegodi Stadion (Stadio Marcantonio Bentegodi), Verona
 Euganeo Stadion (Stadio Euganeo), Padova
 Romeo Menti Stadion (Stadio Romeo Menti), Vicenza
 Omobono Tenni Stadion (Stadio Omobono Tenni), Treviso
 Pierluigi Penzo Stadion (Stadio Pierluigi Penzo), Velence
 Mario Battaglini Városi Stadion (Stadio Comune Mario Battaglini), Rovigo
 PalaVerde, Treviso

 Híres emberek 
 Római katolikus egyház 
 XI. Benedek pápa, született Nicholas Boccasini (Treviso, 1240 – Róma, 1304), egyházfő (1303–1304)
 XII. Gergely pápa, született Angelo Correr (Velence - Róma, 1417), egyházfő (1406–1415)
 IV. Jenő pápa, született Gabriele Condulmer (Velence, 1383 – Róma, 1447) pápa (1431–1447)
 II. Pál pápa, született Pietro Barbo (Velence, 1417 - Róma, 1471), egyházfő (1464–1471)
 VIII. Sándor pápa, született Pietro Vito Ottoboni (Velence, 1610 – Róma, 1691), egyházfő (1689–1691)
 XIII. Kelemen pápa, született Carlo della Torre Rezzonico, (Velence, 1693 – Róma, 1769), egyházfő (1758–1769)
 XVI. Gergely pápa, született Bartalomeo Alberto Capellari (Belluno, 1765. szeptember 18. – Róma, 1846. június 1.) egyházfő (1831–1846)
 I. János Pál pápa, született Albino Luciani (Forno di Canale, 1912 - Róma, 1978), egyházfő (1978–1978)
 X. Piusz pápa, született Giuseppe Melchiorre Sarto (Riese, 1835 - Róma, 1914), egyházfő (1903–1914)
 Pietro Bembo (Velence, 1470. május 20. – Róma, 1547. január 18.) velencei patrícius, itáliai bíboros, Gubbio és Bergamo püspöke, író és humanista tudós, III. Pál pápa kardinálisa (1539)
 Marco d'Aviano (Aviano, 1631–1699) kapucinus szerzetes
 Elia Dalla Costa(Villaverla, 1872 - Firenze, 1961) kardinális
 Severino Poletto (Salgareda, 1933) Torinó érseke, kardinális

 Politika 
 Publius Clodius Thraseus Paetus (Padova, ? - i. sz. 66) római szenátor, sztoikus filozófus
 Totila (Treviso, 6. század - Taginae, 552) keleti gót király
 Enrico Dandolo (1107 körül-1205) a Velencei Köztársaság negyvenegyedik dózséja, 1192
 Francesco Morosini (Velence, 1618 - Nauplia, 1694) velencei dózse
 Ludovico Manin (1725–1802) az utolsó velencei dózse
 Daniele Manin (Velence, 1804 – Párizs, 1857) patrióta, államférfi

 Tudomány, felfedezések 
 Titus Livius (Padova, i. e. 59 körül - i. sz. 17) Róma történetének szerzője
 John Cabot (született Giovanni Caboto, Genova, 1450 körül – 1499 körül) az észak-amerikai kontinens szárazföldi felfedezője (1497)
 Sebastiano Caboto (Velence, 1477 - London, 1577) felfedező, John Cabot fia
 Giovanni Miani (Rovigo, 1810 - Mombutta, 1872) patrióta 1849-ben Velence védelmezője; Afrika-kutató, Kartúm zoológiai múzeumának igazgatója
 Marcantonio Flaminio (Serravalle, 1488–1550) reneszánsz humanista
 Federico Faggin (1941) fizikus, elektromérnök, a mikroprocesszor egyik fejlesztője

 Építészet 
 Andrea Palladio (Padova, 1508. november 30. – Maser, 1580. augusztus 19.) észak-itáliai építész
 Baldassare Longhena (Velence, 1598 – Velence, 1682) építész és szobrász, korának egyik leghíresebb alkotója

 Képzőművészetek 
 Giorgone (1477 körül-1510), született Giorgio Barbarelli da Castelfranco, a velencei reneszánsz mestere
 Tiziano vagy Tiziano Vecellio (1488/1490 között-1576) a velencei reneszánsz iskola mestere
 Tintoretto, valódi nevén Jacopo Robusti, (1518–1594) az itáliai reneszánsz és a velencei iskola egyik legnagyobb festőművésze
 Pietro Longhi (Velence, 1701–1785) festőművész
 Antonio Canova (1757–1822), szobrászművész

 Irodalom 
 Catullus, Caius Valerius (Verona, Kr. e. 87 körül – Róma?, Kr. e. 57 vagy 54) a legtehetségesebb római költők egyike
 Venantius Honorius Clementianus Fortunatus (Valdobbiadene közelében, 530 - 540 körül - Poitiers, 609 körül) latin költő, Poitiers püspöke (600–609)
 Angelo Beolco, „il Ruzzante” vagy „el Ruzante” (Padova, 1502–1542) padovai dialektusban író költő
 Lorenzo Da Ponte (1749. március 10. – 1838. augusztus 17.), eredeti nevén Emmanuele Conegliano ismert olasz librettista, Mozart szövegkönyveinek szerzője, a Columbia College első olasz nyelv és irodalom tanára
 Carlo Goldoni (Velence, 1707. február 25. – Párizs, 1793. február 8.) olasz komédiaíró
 Andrea Zanzotto (Pieve di Soligo, 1921 – Conegliano, 2011) 20. század egyik legjelentősebb olasz költője
 Mario Rigoni Stern (Asiago, 1921–2008), olasz katona, író, II. világháborús veterán, a koncentrációs tábor túlélője
 Luigi Meneghello (1922–2007) olasz kortárs író

 Zene 
 Andrea Gabrieli (Velence, 1510 körül – Velence, 1586) reneszánsz zeneszerző és orgonista
 Antonio Vivaldi (1678. március 4., Velence – 1741. július 28., Bécs) az olasz barokk egyik legkiemelkedőbb és legtermékenyebb zeneszerzője, korának nagy hegedűvirtuóza
 Bartolomeo Cristofori, teljes nevén Bartolomeo Cristofori di Francesco (Padova, 1655. május 4. – Firenze, 1731. január 17.) a modern zongora atyja, a Mediciek udvari hangszerkészítője
 Benedetto Marcello (Velence, 1686 - Brescia, 1739) zeneszerző, író, ügyvéd, tanár
 Baldassarre Galuppi (1706–1785) velencei zeneszerző, operáiról vált ismertté.
 Antonio Salieri (Legnano, 1750– Bécs, 1825) zeneszerző, Mozart riválisa
 Giovanni Gabrieli (Velence, 1554–1557 körül – uo., 1612) zeneszerző, a velencei iskola képviselője
 Luigi Nono (Velence, 1924–1990) olasz zeneszerző
 Gian Pietro Bontempi (Vittorio Veneto, 1947), zeneszerző, zongoraművész és író
 Tomaso Giovanni Albinoni (Velence, 1671. június 8. – uo., 1751. január 17.) olasz barokk zeneszerző, hegedűs
 Patty Pravo (Velence, 1948-), énekesnő

 Sport 
 Dino Meneghin (1950), kosárlabdázó
 Sara Simeoni (1953), olimpiai aranyérmes műugró (1980)
 Riccardo Patrese (Padova, 1954. április 17. –) olasz autóversenyző, 1977 és 1993 között a Formula–1 versenysorozat pilótája
 Gelindo Bordin (1959), atléta, olimpiai bajnok maratoni futó (1988)
 Roberto Baggio (1967), legendás olasz labdarúgó, 1990-ben a legjobb játékos volt
 Alessandro del Piero (Conegliano, Treviso, 1974), labdarúgó
 Damiano Cunego (Cerro Veronese, 1981), olasz kerékpárversenyző
 Francesca Segat (Vittorio Veneto, Treviso, 1983), úszónő

 Képgaléria 

 Jegyzetek 

 Források 
 Fajth Tibor: Itália'' (Panoráma útikönyvek, Athenaeum Nyomda, Bp., 1980)

További információk 

 Veneto hivatalos oldal
 Turismo Veneto turisztikai portál