Dunaszerdahely

Dunaszerdahely (szlovákul Dunajská Streda, németül Niedermarkt, héberül סרדאהלי) magyar többségű város Szlovákiában, a Nagyszombati kerület Dunaszerdahelyi járásának székhelye, a Csallóköz központja.

Fekvése 
Pozsonytól 48 km-re délkeletre, a Csallóköz szívében fekszik.

A Csallóközt rengeteg vízfolyás szabdalta, így csak néhány kiemelkedés volt alkalmas emberi megtelepedésre. A mára már lecsapolt mocsarak nehezítették a mezőgazdasági művelést. A Csallóköz északnyugati része viszonylag ármentesebb terület volt. A délkeleti rész viszonylag homokosabb talajokban gazdag. A város mai területe, amely a „sziget” közepén, szárazabb kavicsos részen terül el, védettebb volt az árvizektől.

Nevének eredete 

Nevét szerdai napokon tartott hetivásárairól kapta. (A magyar 'szerda' szó szláv eredetű. A szláv nyelvekben etimológiailag a 'közép' jelentésű szóra vezethető vissza, ami arra utal, hogy a hét közepe.)

Története 
Dunaszerdahely környékéről már a bronzkorból (bronz raktárlelet) és a római korból (germán urnatemetkezések) is kerültek elő régészeti leletek.

Középkor 
2019-ben koraközépkori kemencés veremházat tártak fel a kemping melletti építkezési területen. Valószínűsíthetően a 9. századból származott egy sarkantyúkkal eltemetett személy sírja, amelyet a téglavetőnél tárt fel Ľudmila Kraskovská, 1947-ben. Állítólag további sírok (hozzávetőlegesen 20 sír) is megsemmisülhettek. A honfoglaló magyarok a Csallóköz viszonylag szárazabb területeire települtek, azonban Dunaszerdahely környékére vonatkozóan egyelőre csak szórványos adataink vannak.

1256-ból maradt fenn első írásos említése Svridahel alakban a pozsonyi káptalan IV. Béla királynak írt jelentésében. A jelentés említi Myrck (Márk) elöljárót. 1297-ben Szerdahely a Héder nembeli Hernard fia, Jakab mester birtoka volt.

A 14. században kialakul Szerdahely központi magja, a Szentfundusként említett városmag. A szó jelentése sérthetetlen vagy szent terület. Ez a katolikus templom körül elterülő, kőfallal elkerített területre utal, amelyen belül a temető is elterült. A falon kívül épült ki a település, zajlott a piacozás. A népi emlékezet az 1800-as évekig megmaradó kőfalat szerdahelyi várként említi.

1302-ben a pozsonyi káptalan okirata Sexe Zeredahel-i falunagyot és testvérét, Budát említi. 1305-ben Zeredahel-i Péter fia, András egyezséget köt a pozsonyi káptalan előtt. 1310-ben a pozsonyi káptalan előtt átiratott privilegiális oklevélben szerepel Sexe falunagy és Zeredahel-i Buda. 1321-ben Szent György templomának papja Pál volt. 1324-ben Miklós pozsonyi ispán jelentésében említik Szerdahely és Kürt piacait. 1332-ben papja Iwan. 1335-ben vásárhelyként szerepel. 1336-ban Péter fia Tamás liptói comes, csókakői és gesztesi várnagy, Póka fia, Kelemen halála után hűséges szolgálataiért magának kérte Pókaföldet, melyet Károly Róbert 1341-ben neki adományozott. Ekkor említik Szerdahely templomának védőszentjét Szent Györgyöt is. 1342-ből szintén Pókatelekre vonatkozó birtokügyi okirat maradt fenn, amelyben azt Szomor (Zomor) utódja, Miklós szerzi meg. Ugyanő 1345-ben a birtok negyedrészét elzálogosítja Keresztúri Apród Miklós fiának, Tamásnak. Miklóstól származtatja magát a pókateleki Szomor, ill. Kondé család.

1422-ben említik Jakab nevű plébánosát. 1429-ben Luxemburgi Zsigmond parancsában, melyben Komárom várának várnagyát utasítja az eltulajdonított jószág visszaszolgáltatására, mint mezőváros szerepel. A gyakori birtokháborítások miatt, a középkori források legtöbbször a pókatelki Kondé és Szomor családokat említik.

Újkor 
A 16. században újjáépült Szerdahely iskolája. Középkori eredetű templomát 1518-ban mellékhajóval bővítik ki. Szerdahelyet 1599-ben az erdődi Pálffy család kapta meg hitbizományi birtokul, akik egyben a helyi (katolikus) egyház, illetve templom kegyurai lettek. Ezen időszakban is több határvillongással találkozhatunk, hiszen a több egymás mellett létező település más és más nemesi család fennhatósága alatt állott. Újfalu birtokosa a Kondé család, Nemesszegen pedig több családot is találunk (például a Thuróczi, Kálmán, Perényi, Sörös, Németh, Bíró). Újabb mesterségek is megjelentek a városban (csizmadia, kovács, kalapos, kádár), amelyek céhekbe tömörültek.

Ezen korból származhat a település eredeti címere (pecsétje) is, hiszen az a gellei szék központi templomának védőszentjét Szent Pétert ábrázolja. Az 1574-es portaösszeírásban (26 jobbágy- és 3 nemesi család) is mint város szerepel, ennek ellenére Jozef Novák (levéltáros) a legkorábbi, 1579-ből csak töredékesen fennmaradt, de valószínűsíthetően a 16. század elejéről származó pecsétlenyomatot nem tartja városi pecsétnek, feltételez azonban egy korábbi gótikus pecsétnyomót is.

A Pázmány Péter-féle vizitációkban Szent Györgynek szentelt temploma mint neves hely van megjelölve, s említik a templom mellett álló katolikus iskolát is. Az anyakönyvezést a plébánián 1673-tól vezetik rendesen.

A Rákóczi-szabadságharc idején Szerdahely felügyelt város volt, környékén a természeti viszonyok miatt nem folytattak jelentős küzdelmet. A 18. század első felében jelenik meg nagyobb számarányban a zsidóság, amit a Pálffy család is támogatott. A zsinagóga a katolikus templom mellett épült fel. Közép-Európa egyik jelentős zsidó hitközségévé nőtték ki magukat. Később a lakott területen kívül létesítettek izraelita temetőt, amely még ma is létezik Sikabony mellett.

A város rohamosan terjeszkedett. A Szent György-templomot 1742-ben renoválták és barokkizálták. Kolerajárvány is sújtotta a várost. 1777-ben egy Szentháromság-oszlopot állítottak, amely a pestisjárványokra emlékeztet. A 18. század végén a lakosok az Újfalu határában elterülő temetőbe temetkeztek. A pestisjárványok elkerülése érdekében Újfalun és Nemesszegen xenodochiumot (kórházat, ispotályt) építettek, ami 1869-ig működött. A templom köré temetkezést Mária Terézia magyar királynő rendeletére, egészségügyi okok miatt befejezték.

A 19. században lebontották a templom melletti kis kápolnát, majd a körülötte lévő falat is. A házak többségét még vályogból építették, fonott kéménnyel és döngölt padlóval, melyek tűzveszélyesek voltak. A 19. században három nagyobb tűzvész volt (1842, 1865 és 1887). 1864-ben a csizmadiacéhből alapították meg a tűzoltóságot.

Az 1848–49-es szabadságharc alatt már Duna-Szerdahely néven említik. Később 1861. január 16-ai gyűlésen egyesítették Szerdahelyt, Nemesszeget, Újfalut és Előtejedet. Az egyesített városnak 7 vására volt: Márton-, Luca-, Piroska-napi, Virághéti, Keresztjárói, Magdolna- és László-napi. 1862-ben marhavész, majd 1866-ban fagykár és éhínség, két évvel később kolera tizedelte a lakosságot. 1870-re elkészült az egykori Széchenyi utcán felépült neológ zsinagóga és az evangélikus templom, amelynek tornya csak 1938-ban épült fel.

20. század 

A századfordulón új községházát avattak fel, amely a mai városháza helyén állt. 1903-ban bevezették a telefont és a villanyvilágítást.

Az első világháború alatt az élelmiszerek drágultak, több sorozás történt, a város hadikölcsönöket jegyzett, és szünetelt a tanítás. Már a háború elején létesítettek egy hadifogolytábort, ahová 1914 szeptemberében 10 ezer orosz hadifoglyot zártak. A háború itt a fogolytábor őrszázadának 1918. november 4-i fegyverletételével végződött. 1919. január 8-án cseh csapatok szállták meg a várost. Kihirdették a statáriumot, majd cseh hivatalnokok érkeztek a városba. A korábbi helyükön maradt állami alkalmazottaknak állampolgári esküt kellett tenniük. A trianoni békeszerződésig Pozsony vármegye Dunaszerdahelyi járásának volt a székhelye, azután jogilag is az első Csehszlovák Köztársaság része lett.

A második világháborúban a német megszállás idején (1944 júniusában) a város lakosságának közel felét alkotó zsidó közösséget (mintegy háromezer fő) elhurcolták.

1960-ban ismét várossá nyilvánították, ekkor csatolták ismét hozzá az addig különálló Sikabony települést is (1939-ben már egyszer összevonták). A város a közel 120 ezer lelket számláló Dunaszerdahelyi járás legjelentősebb kulturális, közigazgatási és gazdasági központja. Pozsony közelségének köszönhetően (mindössze 37 km) igen dinamikusan fejlődik.

Népessége 

Dunaszerdahely lakónépessége 2011. december 31-én  fő volt, ami Nagyszombati kerület össznépességének 4%-át tette ki, és a kerület második legnagyobb városa. A település lakosságszáma a dualizmus éveiben, érdemben nem nőtt. A két világháború között a magyarság száma csökkenni kezdett, főleg az elvándorlások miatt. A második világháborút követően erőteljes szlovákosítás és kitelepítés indult meg, a németek száma pedig a mérhetőség határára esett. 

A 2011-es népszámlálási adatok szerint a magukat vallási közösséghez tartozónak valló dunaszerdahelyiek túlnyomó többsége római katolikusnak tartja magát. Emellett jelentős egyház a városban, még a református. 

1880-ban Dunaszerdahely 4182 lakosából 3531 magyar, 416 német, 55 szlovák, 2 szerbhorvát és 1 egyéb anyanyelvű, 31 idegen és 134 csecsemő volt. Ebből 2109 római katolikus, 1874 zsidó 120 evangélikus, 78 református és 1 más vallású. Sikabony 607 lakosából 585 magyar 1 szlovák, 1 egyéb anyanyelvű és 20 csecsemő volt. Ebből 503 római katolikus, 78 református és 26 zsidó volt. Ollétejed 107 lakosából 106 magyar anyanyelvű és 1 csecsemő volt. Ebből 106 római katolikus és 1 református.

1900-ban Dunaszerdahely 4821 lakosából 4481 magyar, 286 német, 33 szlovák, 3 ruszin és 19 egyéb anyanyelvű volt. Sikabony 767 lakosából 754 magyar, 9 szlovák és 4 német anyanyelvű volt. Ollétejed 121 lakosából 119 magyar, 1 szlovák és 1 egyéb anyanyelvű volt.

1910-ben 4762 lakosából 4679 magyar anyanyelvű volt.

1930-ban 6280 lakosából 2944 magyar és 2186 zsidó nemzetiségű volt.

2001-ben 23 519 lakosából 18 756 magyar, 3588 szlovák, 353 cigány, 147 cseh és 24 német volt.

2011-ben 22 477 lakosából 16 752 magyar és 4373 szlovák volt. Anyanyelvi adatok szerint: 17 813 magyar, 3343 szlovák, 488 cigány, 607 fő nem válaszolt.

2021-ben 23044 lakosából 16577 (+579) magyar, 4386 (+438) szlovák, 87 (+399) cigány, 4 (+7) ruszin, 331 (+35) egyéb és 1659 ismeretlen nemzetiségű volt.

Városrészek 

A mai város területe több korábbi településből jött létre. Ezek: Szerdahely, Bazsótejed, Csótfalva, Előtejed vagy Kistejed, Enyed, Lidértejed, Nemesszeg, Ollétejed (Mliečany), Pódafa Zöldfasor része, Pódatejed egy része, Pókatelek, Rény, Sikabony (Malé Blahovo), Sóssziget, Újfalu.

 Városközpont (Centrum)
 Északi I., II. lakótelep (Sídlisko Sever I., II.)
 Keleti lakótelep (Sídlisko Východ)
 Nyugati lakótelep (Sídlisko Západ)

Önkormányzat 
A 2010-es önkormányzati választások eredményeként 25 tagú képviselő testületét a Magyar Közösség Pártja (MKP)13, a Most–Híd 11, és egy független képviselő alkotja.

Gazdasága 
A város az 1990-es évek közepéig a dél-szlovákiai élelmiszeripar egyik fellegvára volt, az ország élelmiszer-gazdasági válsága azonban kihatott a város iparára is, s az szerkezetileg jelentősen átalakult. Az élelmiszeripari múltat 2007-től csak a Tauris Danubia húsfeldolgozó vállalat képviseli, ugyanis az ország legmodernebb cukorgyárát is – amely Juhocukor néven létesült 1969-ben, s a rendszerváltás után az Eastern Sugar francia–angol multinacionális cég vette meg – 2007-ben bezárták. Cukorgyára az 1980-as évek kezdetén évente megközelítőleg 380 ezer tonna cukorrépát dolgozott fel. Napjainkban a város több multinacionális elektrotechnikai, gépipari és építőipari nagyvállalatnak ad otthont (mozgólépcsőgyártás, széfgyártás, dobozgyártás stb.). Az 1970-es évek óta a város fontos idegenforgalmi központ; 1973-ban létesült a 26 hektáron elterülő, gyógyhatású vízzel rendelkező termálfürdője. A város fontos teherforgalmi logisztikai központtá vált a 2005-ben létrehozott ipari parkjának, valamint a város közvetlen szomszédságában megépült logisztikai telepeknek (Királyfiakarcsa, Kisudvarnok) köszönhetően. Az ezredfordulót követően a szolgáltatások rendkívül gyors fejlődésnek indultak, a város Dél-Szlovákia legnagyobb kereskedelmi központjává vált.

Kultúra, oktatás, szórakozás 
 A város a szlovákiai magyar szellemi élet egyik központja (itt székel két könyvkiadó (NAP, LILIUM AURUM), található itt irodalmi kávéház és színház (SZEVASZ – Szerdahelyi Városi Színház)), underground művészeti klub (NFG-1 FILM), évente számos kulturális fesztiválnak ad otthont (Dunamenti Tavasz, Tündérkert Fesztivál, Dunaszerdahelyi Zenei Napok , „Éjszaka a Vermes-villában” stb.), a város oktatási intézményei az ország legszínvonalasabb intézményei közé tartoznak, a városban több szlovákiai és magyarországi egyetem folytat kihelyezett egyetemi, illetve főiskolai képzést.
 Itt székel a Csemadok (Szlovákiai Magyarok Társadalmi és Közművelődési Szövetsége) Művelődési Intézete.
 THERMALPARK termálfürdő és wellness-központ, a város termálfürdője és wellness-központja Szlovákia egyik legszínvonalasabb és leglátogatottabb fürdő-turisztikai létesítménye.
 A város minden év szeptemberében megrendezi a Csallóközi vásárt a Vásártéren (Szabadidőparkban).
 A Csallóköz a járás egyetlen kétnyelvű, magyar és szlovák írásokat is tartalmazó regionális újságja.
 Az InfoCsallóköz regionális hetilapot 2012-ben alapították.
 2013 óta a Vermes-villában rendezik meg a Dunaszerdahelyi Kastélyfesztivált.

Magyar tannyelvű alapiskolák 
 Kodály Zoltán Alapiskola
 Szabó Gyula Alapiskola
 Vámbéry Ármin Alapiskola
 Szent János egyházi Alapiskola
A város összes alapiskolájába járó 2895 tanuló 63,4%-a (1834 diák) tanult a négy magyar tanítási nyelvű alapiskolában a 2019/2020-as tanévben.

Középiskolák 
Igazi oktatási központként 4 gimnázium, 6 szakiskola és 2 speciális szakiskola várja a környék tanulóit. Összesen 2506 diák (ebből: 2321 fő, 85% magyarul) jár a város középfokú oktatási intézményeibe.

Sportélete 
A DAC Dunaszerdahely, a város sportklubja a 20. század elején alakult. Elődje az 1908-ban alapított DSE (Dunaszerdahelyi Sport Egylet) volt, amely 1919-ig működött a településen. A csehszlovák éra kezdetén, 1920-ban alakult meg maga a DAC (Dunaszerdahelyi Atlétikai Club). A városban a legnépszerűbb sportága a labdarúgás; az FC DAC 1904 labdarúgócsapat az ország egyik legnagyobb múltú sportegyesülete. A labdarúgás mellett országos elismertségűek az egyesület asztaliteniszezői, sakkozói, atlétái és kézilabdázói is.

Látnivalók 

 A Szent György tiszteletére szentelt római katolikus temploma a város legrégibb történelmi és vallásos emléke. Helyén már a korai Árpád-korban is állt egy (valószínűleg) fatemplom, a mai kőtemplom alapja pedig (amelynek a legrégibb részei a szentély, a főhajó és a torony) a hagyomány szerinti 1329-es esztendőben épült. Nagyobb átalakításokat 1518-ban (egy mellékhajóval bővítik), illetve 1742–43-ban élt meg, amikor barokk stílusban újították, renoválták a teljes épületet, emelve a falait és a tornyát – ezzel mai formáját is elnyerte (de nem szentelték újra). Főoltárán a Mária mennybevétele festmény látható, felette a templom védőszentje, Szent György lovas szobrával. Mellékoltárain Szent István, illetve a fájdalmas pieta ábrázolását figyelhetjük meg. A templom kriptájába temetkezett a pókateleki Kondé család.
 Evangélikus temploma 1863-83 között épült neoromán stílusban.
 1996-ban épült posztmodern stílusban a református templom
 Egykori, 1869-re felépült épült ortodox zsinagógája 1945-ben bombatalálatot kapott, 1951-ben lebontották, helyén a holokauszt áldozatainak 1991-ben felavatott emlékműve áll.
 Sárga-kastély, melyet Padányi Biró Márton veszprémi püspök építtetett a 18. század derekán, majd a 19. század elején klasszicizált a Kondé család. A kastély termei ma a Csallóközi Múzeumnak adnak otthont.
 Vermes-villa, melyet a Vermes család épített a 20. század legelején, ma a Kortárs Magyar Galéria otthona.
 A város idegenforgalmi látványosságának számít az organikus építészet jegyeit magán viselő épületek sokasága, melyek többségét Makovecz Imre tervezte.
 1848/49-es szabadságharc emlékműve
 a Fehér kastély, amit Bacsák Móricz épített a korábbi Bacsák-kúria helyén, s az 1970-es években lebontották. A helyén található a városi posta.
 Szent István szobra
 Bihari János szobra
 Vámbéry Ármin szobra
 A fiókáit tápláló pelikán szobra
 A 2. világháború áldozatainak szoborparkja
 A diktatúrák áldozatainak emlékműve
 Az 1956-os forradalom emlékműve
 Kortárs Magyar Galéria
 ArtMa Galéria
 Szladits Károly szobra
A város a szlovákiai képzőművészet egyik jelentős központja, legjelentősebb galériái a Kortárs Magyar Galéria és az Art-Ma Galéria.
 Csallóközi Múzeum
Csallóköz történelmét és népművészetét bemutató gazdag állandó tárlattal rendelkező múzeum, ahol rendszeresen szerveznek ideiglenes kiállításokat is.
 Csallóközi Könyvtár
A városban van a régió legnagyobb könyvtára, ahol számos értékes könyvritkaság megtalálható.
 Termálfürdő. Hévize egy 2500 m mélységben fekvő 60–120 m vastagságú vízrétegből származik. Első, 1968-ban fúrt kútjának vízhozama 16 liter/másodperc, vízhőmérséklete 92 °C.

Híres emberek

Itt született 
 1732-ben pókateleki Kondé Miklós nagyváradi püspök, tudós, a bécsi Pázmáneum rektora, a magyar királyi ítélőtábla főpapja
 az 1800-as években Bacsák Móricz huszárezredes, a ma már nem létező dunaszerdahelyi Fehér-kastély építtetője (a Bacsák-kúria helyén)
 1821. január 3-án Csaplár Benedek piarista paptanár, néprajzkutató, az MTA tagja, a néphagyományok gyűjtésének egyik első szervezője, írói álnéven Karcsanyéki Gáspár
 1871. december 27-én Szladits Károly jogász, egyetemi tanár, az MTA tagja
 1869. január 5-én Csermely Gyula ügyvéd, író
 1880-ban Bohus Géza, Dunaszerdahely vezető jegyzője
 1883. augusztus 12-én Marczell Mihály, a XX. század egyik legnagyobb hatású katolikus magyar nevelője, a budapesti Központi Szeminárium egykori rektora, esztergomi főegyházmegyés áldozópap, pápai kamarás, tiszteletbeli kanonok, prelátus, 1948-tól apostoli protonotárius; egyetemi tanár, rektor, papnevelő, egyházi író, szerkesztő, cenzor és hitszónok
 1894. május 22-én vitéz Sarlay István alezredes, első világháborús hős (Bosznia-Hercegovinai harcok, kitüntetve: Signum Laudis hadiszalagon kardokkal, Nagy ezüst vitézségi érem, Kis ezüst és bronz vitézségi érem, Károly Csapatkereszt stb.), 1923-tól a Vitézi Rend tagja, magyar arisztokrácia körében is ismert személyiség (vadászatok a főnemesekkel, tiszti díszőrség tagja Habsburg–Tescheni Frigyes főherceg ravatalánál stb.), az Első Magyar Kartonlemezgyár Rt. főtisztviselője
 1898-ban Csörgey Imre ollétejedi törvénybíró, ősi nemesi família sarja
 1904-ben Széher Vilmos, 1923-ban a Csallóközi Központi Bank tisztviselője, 1938 elején a Szlovák általános Hitelbank helyi fiókjában működött, 1939-től banktisztviselő szülővárosában. A Dunaszerdahelyi Tűzoltó Testület parancsnoka, leventeoktató, presbiter, az Egyesült Magyar Párt választmányi tagja
 1905. április 15-én Herman Steiner világhírű sakkozó, az 1940-es és 1950-es években az USA legjobb sakknagymestere
 1923. augusztus 14-én Ács György biokémikus professzor
 1928-ban Kraus Dávid, Izrael egykori magyarországi nagykövete
 1955. január 5-én Lipcsey György Munkácsy Mihály-díjas szobrászművész
 1963. január 28-án Németh Ilona Munkácsy Mihály-díjas képzőművész
 1976. augusztus 20-án Gergely István, a magyar vízilabda-válogatott tagja
 1978. október 2-án Varga Viktor színész
 1978. november 16-án Gál Tamás Jászai Mari-díjas színész, rendező, színigazgató
 1988. július 29-én Bíró Szabolcs író, hagyományőrző
1984. július 27-én Szabó András (Emil Goodman) filmrendező

Itt töltötte gyermekéveit 
 Vámbéry Ármin nyelvtudós, utazó, a Magyar Földrajzi Társaság egyik alapítója
 Dr. Stredl Terézia, pszichológus, egyetemi oktató, a város díszpolgára

 Itt szolgált Kürtössy András (1648–1732) királyi tanácsos, prépost-kanonok és választott püspök.
 Itt szolgált Mészáros Ferenc líceumi tanár.
 Itt szolgált Farkas Mihály esztergomi tiszteletbeli kanonok, szentszéki ülnök.

 Itt hunyt el 2011-ben Gáspár Tibor történész, komáromi tanár.

Testvérvárosai 
  Gödöllő, Magyarország (1994)
  Szabadka, Szerbia
  Székelyudvarhely, Románia
  Győr, Magyarország
  Zenta, Szerbia
  Zsombolya, Románia
  Beregszász, Ukrajna
  Dalaman, Törökország
  Jindřichův Hradec, Csehország

Jegyzetek

Források 
 Magyar katolikus lexikon
 Mariánske a trojičné stĺpy v premenách času – Trnavský kraj.
 Kornfeld Tibor: Volt egyszer egy zsidó város, Dunaszerdahely.
 Vajda Barnabás 2021: Dunaszerdahely 1945–1989 II.
 Vajda Barnabás 2019: Dunaszerdahely 1945–1989
 Csiba Balázs 2017: Pramene k stredovekým dejinám Dunajskej Stredy (1435–1448). Eruditio - Educatio 12/2, 105–120.
 Horváth Lajos – Nagy Attila – Varga László 2015: Császári és királyi hadifogolytáborok a Csallóközben (1914–18)
 Boros László 2015: A trianoni békediktátum által elcsatolt területek néhány nagyobb városának etnikai és vallási összetétele az 1910-es statisztikai népszámlálás alapján. Történeti Földrajzi Közlemények 3/1.
 Prohászka Péter 2014: Das germanische Gräberfeld von „Dunajská Streda”. Slov. arch. LXII-1, 167–198.
 Nagy Attila: Adalékok a Sárga kastély korai történetéhez. Múzeumi Híradó XXIII, 2005–2014, 223–238.
 Nagy Attila–Nagy Iván–Novák Veronika–Simon Attila–Vajda Barnabás: Dunaszerdahely, 2012, CSBT
 Nagy Attila: Szerdahely szíve. Glória, Dunaszerdahely, 2012
 Varsik, V. 2011: Staronové pohrebisko z Dunajskej Stredy. AVANS 2008, 275–276.
 Nagy Attila: Dunaszerdahely. Lakóhelyismeret. Historium, Dunaszerdahely, 2011
 Gyöngyössy Márton 2010: A királyi Magyarország pénztörténete (1527–1608). Budapest.
 Nagy Attila: A dunaszerdahelyi Szent György-templom. Namedia, Dunaszerdahely, 2010
 Pintér Tibor: Dunaszerdahely nyelvi helyzete  Doktori disszertáció, ELTE BTK, 2008
 Végh Ferenc–dr. Zsigmond Tibor: Édes otthon. Dunaszerdahelyi olvasókönyv. Dunaszerdahely Város Önkormányzata, 1998
 Dr. Zsigmond Tibor: Dunaszerdahely. Látnivalók. Komárom, 1997, Komáromi Nyomda és Kiadó Kft.
 Engel Alfréd: A dunaszerdahelyi zsidó hitközség emlékkönyve (szerk. Koncsol László). Pozsony, 1995
 Karsay, K. (szerk.): Akikre emlékeznek, az él. A dunaszerdahelyi zsidóság tragédiája című nemzetközi konferencia válogatott anyaga. Pozsony, 1991
 Püspöki Nagy Péter: Dunaszerdahely város címere. Dunaszerdahely, 1970
 Ipolyi Arnold 1859: Magyar műemlékek. Archaeologiai Közlemények 1.
 Ipolyi Arnold: Csallóköz műemlékei

További információk 
 Dunaszerdahely város honlapja 
 A római katolikus egyház, Dunaszerdahely honlapja
 Facebook-oldal gazdag dunaszerdahelyi képanyaggal, információkkal, érdekességekkel
 Dunaszerdahely történelmi portálja
 Dunaszerdahely város hírportálja
 Dunaszerdahelyi programok
 Dunaszerdahelyi Hírnök (helyi lap)
 Dunaszerdahelyi Városi Televízió
 A Kortárs Magyar Galéria honlapja
 A dunaszerdahelyi Thermalpark oldala
 A dunaszerdahelyi városi rendőrség honlapja
 A dunaszerdahelyi városi művelődési központ portálja
 a DAC honlapja
 a Pázmaneum Társulás honlapja
 Dunaszerdahely fóruma
 Dunaszerdahely.lap.hu – Linkgyűjtemény
 az NFG-1-FILM klub weboldala

Kapcsolódó szócikkek 
 Fröccsfest (Dunaszerdahely)

A Dunaszerdahelyi járás települései
Csallóköz települései

 
Szlovákia fürdőhelyei
Pozsony vármegye települései