alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Franjo Forjan

Franjo Forjan (Bjelovar, 13. IV. 1940), enigmat, pisac knjiga iz oblasti gastronomije i grafički inženjer, nekad zaposlen u NIŠRO "Prosvjeta" u Bjelovaru.

Enigmatika 
Jedan je od osnivača EU "Čvora" i višegodišnji tehnički urednik njegovih prvih izdanja. Učesnik je nekoliko susreta zagonetača Jugoslavije u Vinkovcima. Prve enigmatske sastavke objavio je u Čvoru 1968. godine, objavivši ih preko stotinu. Kasnije se prestao baviti autorskom enigmatikom. Objavljivao je pod pseudonimima Fra-For (FraFor, Frafor) < Franjo Forjan i Franc.

Jedna je od rijetkih osoba čije su ime i prezime međusobni anagrami, tj. sastoje se od istih, ali drugačije raspoređenih slova (ako "nj" iz imena razdvojimo na slova n + j).

Primjer zagonetke 
 FraFor (Franjo Forjan): "Zagonetna posjetnica"
 "Čvor", I, 1, 10 - Bjelovar, 8. IX. 1968.
 
 ZAGONETNA POSJETNICA
    ROKO P. KOVAČ
              VIR
 Što je po zanimanju Roko?
                    FraFor
 
 Rješenje: krovopokrivač

Knjige 
Objavio je knjige:
 "Ribe i gljive", "Čvor", Bjelovar, 2003. (120 str.; )
 "Dlakava divljač i gljive", "Čvor", Bjelovar, 2005. (121 str.; )
 "Pernata divljač i gljive", "Čvor", Bjelovar, 2005. (113 str.; )
 "Gospodarstvo Bjelovara 2006." (urednik), "Čvor", Bjelovar, 2006. (93 str.; )
 "Divlji luk : hrana i lijek", "Čvor", Bjelovar; Turistička zajednica Moslavina, Čazma; HPD Garjevica, Čazma, 2012. (121 str.; ) 
 "Med : hrana i lijek", "Čvor", Bjelovar, 2012. (167 str.; )
 "Prepelica - hrana i lijek", "Čvor", Bjelovar, 2013. (120 str.; )

Izvori i vanjske veze 
 Stjepan Horvat: Leksikon zagonetača Jugoslavije, Bjelovar, 1979. (+ fotografija)
 Izdanja Nakladničkog i trgovačkog d.o.o. "Čvor", Bjelovar
 Nacionalna i sveučilišna knjižnica, Zagreb
 Frafor (Franjo Forjan): Kriptogram < Evergrin (417), blog Enigmatika (tupljenje i oštrenje) - Kikinda, 25. VIII. 2015.

Jugoslavenski enigmati
Hrvatski enigmati
Hrvatski publicisti
Biografije, Bjelovar
NIŠRO

NIŠRO - kratica (iz vremena socijalističke Jugoslavije za novinsko-izdavačku i štamparsku radnu organizaciju. Takvu je kraticu i kvalifikaciju nosila npr. bjelovarska štamparija "Prosvjeta" u vrijeme tzv. udruženog rada. Prije toga koristila se kratica NIŠP (npr. "Prosvjeta" ili "Vjesnik").

Usporedi i NIŠPRO.

Kratice
NIŠPRO

NIŠPRO - (iz vremena socijalističke Jugoslavije kratica za novinsko-izdavačku, štamparsku i prodajnu radnu organizaciju. Takvu je kraticu i kvalifikaciju nosio npr. zagrebački "Vjesnik" u vrijeme tzv. udruženog rada. Prije toga koristila se kratica NIŠP (npr. "Prosvjeta" ili "Vjesnik").

Usporedi i NIŠRO.

Kratice
NIŠP

NIŠP - kratica (iz vremena socijalističke Jugoslavije za novinsko-izdavačko i štamparsko poduzeće (preduzeće). Takvu su kraticu i kvalifikaciju nosili npr. zagrebački "Vjesnik" ili bjelovarska "Prosvjeta". Kasnije, u vrijeme tzv. udruženog rada, u takve je nazive, umjesto riječi poduzeće, ugrađivana sintagma radna organizacija. Usporedi NIŠRO i NIŠPRO.

Kratice
Rijeka (razvrstavanje)

Rijeka ima više značenja:

 rijeka (ijek.) ili reka (ek.), veći tok slatke vode koji teče koritom na površini Zemlje i ulijeva se u drugu rijeku, more ili jezero

Historija 

 Slobodna Država Rijeka, povijesna država na teritoriju grada Rijeke

Geografija

Bosna i Hercegovina 

 Rijeka (Višegrad), naselje u opštini Višegrad, Republika Srpska
 Rijeka (Foča), naselje u opštini Foča, Republika Srpska
 Rijeka (Olovo), naselje u opštini Olovo, Federacija BiH
 Rijeka (Trnovo), naselje u opštini Trnovo, Federacija BiH
 Rijeka (Vitez), naselje u opštini Vitez, Federacija BiH
 Kriva Rijeka, naselje u opštini Kozarska Dubica, Republika Srpska
 Gornja Rijeka, naselje u opštini Rudo, Republika Srpska
 Donja Rijeka, naselje u opštini Rudo, Republika Srpska
 Dobrunska Rijeka, naselje u opštini Višegrad, Republika Srpska
 Crna Rijeka, naselje u opštini Novi Grad, Republika Srpska
 Stara Rijeka, naselje u opštini Oštra Luka, Republika Srpska
 Blagaj Rijeka, naselje u opštini Novi Grad, Republika Srpska
 Varoška Rijeka, naselje u opštini Bužim, Federacija BiH
 Crna rijeka, rijeka u opštini Mrkonjić Grad, Republika Srpska
 Vranjačka rijeka, rijeka u opštini Modriča, Republika Srpska
 Uzvinska rijeka, rijeka u opštini Teslić, Republika Srpska

Hrvatska 

 Rijeka, grad i glavna hrvatska luka na obali Kvarnerskog zaljeva
 Babina Rijeka, naselje u opštini Donji Kukuruzari, Banija
 Široka Rijeka, naselje u opštini Vojnić, Kordun
 Djedina Rijeka, naselje u opštini Čaglin
 Budačka Rijeka, naselje u Opštini Krnjak, Kordun
 Rijeka Batinjska, naselje kraj Daruvara
 Rijeka Koprivnička, naselje kraj Koprivnice
 Rijeka Korenička, naselje kraj Korenice
 Rijeka Voćanska, naselje kraj Ivanca
 Rijeka Dubrovačka, zaliv kod Dubrovnika, Republika Hrvatska

Crna Gora 

 Rijeka Crnojevića, rijeka u Crnoj Gori
 Rijeka Crnojevića (Cetinje), naselje u opštini Cetinje
 Lijeva Rijeka, naselje u opštini Podgorica
 Dašča Rijeka, naselje u opštini Berane
 Ravna Rijeka, naselje u opštini Bijelo Polje
 Đurička Rijeka, naselje u opštini Plav
 Mušovića Rijeka, naselje u opštini Kolašin
 Rijeka Reževići, naselje u opštini Budva
 Rijeka Piperska, naselje u opštini Podgorica
 Rijeka Marsenića, naselje u opštini Andrijevica

Sport 

 HNK Rijeka, nogometni klub iz Rijeke

Vidi još 

 Reka (razvrstavanje)
 Rečica (razvrstavanje)
 Rika (razvrstavanje)
 Ričica
Prava Crkva Isusova

Prava crkva Isusova (kineski: 真耶穌教會) sledbenica je protestanskog evangelističkog pokreta koji je nastao u Pekingu, Kina, 1917. godine pri Pentekostalnoj crkvi radi obnove hrišćanskog života i vere. Sledbenika Prave crkve Isusove ima mnogo u Kini i Tajvanu. Danas ih u svetu ima oko 1,5 miliona.

10 glavnih doktrina i verovanja 
 Sveti duh: Primanje Duha svetoga, potvrđeno govorenjem jezika, jeste potvrda našeg nasleđa Carstva nebeskog. 
 Sakrament krštenja: Voda krštenja jeste sakrament opraštanja grehova i obnovljenja. Krštenje se obavlja u prirodnoj živoj vodi, poput reke, mora ili izvora. Onaj koji krštava, koji je već primio krštenje vodom i Duhom svetim, vrši krštenje u ime Gospoda Isusa Hrista. Osoba koja se krštava treba da bude potpuno pogružena u vodu sa glavom pognutom i licem nadole. 
 Sakrament pranja nogu: Sakrament pranja nogu omogućava onome koji ga vrši da ima udela (?) s Gospodom Isusom Hristom. On takođe služi za neprestano podsećanje da je neophodno imati ljubav, svetost, smirenje, praštanje i služenje. Svakoj osobi koja primi krštenje vodom bivaju oprane noge u ime Isusa Hrista. Uzajamno pranje nogu praktikuje se kad god je to prikladno. 
 Sveta pričest: Sveto pričešće je sveta tajna koja simbolizuje smrt Isusa Hrista. Pomoću nje možemo da okusimo telo i krv našeg Gospoda, da steknemo večni život i da vaskrsnemo na Sudnji dan. Pričešćivati se treba što češće. Za tu ceremoniju koristi se beskvasni hleb i sok od grožđa. 
 Subota: Dan sabat (ili sedmi dan nedelje, t.j. subota) sveti je dan, koga je Gospod blagosiljao. Poštuje se u znak sećanja na stvaranje sveta, sa nadom u večni mir u budućem životu. 
 Isus Hristos, reč koja postade meso, umrijaše razapet na krstu za pokajanje grešnika. Vaskrsnuše trećeg dana i uzdiže se u raj. On je jedini spasitelj čovečanski, tvorac neba i zemlje, i jedini i pravi Bog. 
 Sveta Biblija, sastavljena od Starog i Novog zaveta, nadahnuta Bogom, jedina je zabeležena istina i norma života hrišćanskog. 
 Spasenje je podareno milošću Božjom kroz veru. Vernici se moraju osloniti na Svetog duha i slediti svetost, slaviti Boga i voleti čovečanstvo. 
 Crkva: Kroz Pravu crkvu Isusovu, koju je osnovao naš Gospod Isus Hristos preko Duha svetoga, ponovno je uspostavljena prava crkva iz apostolskih vremena. 
 Gospodnji će drugi dolazak uslediti poslednjeg dana, kada će se spustiti iz raja, da sudi svetu: pravednicima će biti podaren večni život, dok će grešnici biti večno osuđeni.

Kršćanske konfesije
Sentkristoferci

Sentkristoferci je naziv za stanovnike karipske države Sveti Kristofer i Nevis.

Porijeklo vode od afričkih robova, te, manjim dijelom, od engleskih i portugalskih doseljenika.

Po vjeri su uglavnom anglikanci, iako među njima ima pripadnika drugih protestantskih crkava, kao i katolika.

Etničke grupe Svetog Kristofora i Nevisa
Angvilci

Angiljci je naziv za stanovnike britanskog prekomorskog posjeda Angvila na Karibima.

Uglavnom potječu od afričkih robova, te su crne boje kože. Po vjeri su uglavnom anglikanci, i nešto manje metodisti.

Narodi
Karibi
Virdžinci

Virdžinci je zajednički naziv za stanovnike Britanskih i Američkih Djevičanskih otoka.

Uglavnom predstavljaju potomke crnih robova iz Afrike, te su crne boje kože. Po vjeri su anglikanci (na britanskom) i luterani (na američkom dijelu otočja).

Narodi
Karibi
Jamajčani

Jamajčani ili Jamajkanci u širem smislu predstavlja naziv za cjelokupno stanovništvo Jamajke, dok u užem smislu predstavlja specifičnu etničku grupu koja je nastala miješanjem afričkih robova, danas izumrlih Taino domorodaca te španskih i engleskih kolonijalista.

Jamajčani su po rasnim obilježjima uglavnom crnci, iako ima nešto malo mulata, i još manje bijelaca. 

Uz engleski, Jamajčani također govore jamajčanskim kreolskim jezikom.

Jamajčani, kojih ima oko 2 miliona, su vjerojatno najpoznatija etnička grupa s Kariba, što prije svega imaju zahvaliti svojoj bogatoj kulturi temeljenoj na miješanju afričke i anglo-irske tradicije. Od te kulture je najpoznatiji cijeli niz originalnih muzičkih stilova koji je stekao veliku popularnost u svijetu - reggae, ska i dub.

Iako su Jamajčani po vjeri uglavnom protestanti, poznati su i po novoj religiji koja je nastala među njihovim redovima - rastafarijanizmu.

Jamajčani su, zbog siromaštva i visoke stope nasilja, prethodnih desetljeća često emigrirali, uglavnom u SAD i Veliku Britaniju, gdje su stvorili snažne i lako prepoznatljive imigrantske zajednice, od kojih je najpoznatiji Brixton u Londonu.

Etničke grupe Jamajke
Kajmanci

Kajmanci je naziv za stanovnike Kajmanskih otoka.

Kao potomci crnih afričkih robova i engleskih doseljenika, po rasnim obilježjima su uglavnom mulati, te nešto manje bijelci i crnci.

Gotovo u potpunosti pripadaju raznim protestantskim crkvama, od kojih je najrasprostranjenija prezbiterijanska.

Narodi
Karibi
Beližani

Beližani je naziv za stanovništvo Belizea, odnosno, u užem smislu, specifičnu etničku grupu koja se razvila u toj državi.

Beližani su porijeklom potomci afričkih robova i anglo-irskih doseljenika, ali su u 19. i 20. vijeku dobili snažne mestičke primjese, zahvaljujući ratnim izbjeglicama iz susjednih centralnoameričkih država. Zbog svega toga Beližani su jedna od najheterogenijih etničkih skupina Centralne Amerike.

Uglavnom govore engleskim, ali pravo obilježje Beližana je upotreba specifičnog kreolskog jezika zvanog Kriol. Manji dio stanovništva se služi španskim jezikom.

Po vjeri su uglavnom katolici, iako je dosta snažna i Anglikanska crkva. Postoje i manje protestantske zajednice.

Etničke grupe Belizea‎
Terkšani

Terkšani je naziv za stanovnike Turks i Caicos otoka.

Kao potomci afričkih robova, po rasnim obilježjima su uglavnom crnci. 

Po vjeri su gotovo isključivo protestanti, pri čemu prednjače baptističke, metodističke i anglikanske zajednice.

Narodi
Karibi
Bahamci

Bahamci je naziv za stanovnike Bahama.

Uglavnom potječu od robova koje su krajem 18. vijeka doveli britanski lojalisti izbjegli iz Sjeverne Amerike nakon američkog rata za nezavisnost.

Po rasnim obilježjima su crnci. Govore engleskim jezikom, ali i specifičnim kreolskim dijalektom.

Poznati su po snažnim kršćanskim osjećajima, te na Bahamima ima više crkava po glavi stanovnika nego i u jednom drugom dijelu svijeta. Prednjači protestantska vjera, osobito u obliku Baptističke crkve.

Etničke grupe Bahama
Bermuđani

Bermuđani je naziv za stanovništvo Bermudskog otočja.

Kao potomci afričkih robova većinom su crnci, iako među njima ima i dosta bijelaca, uglavnom engleskog i portugalskog porijekla.

Po vjeri su uglavnom protestanti, a najjača pojedinačna crkva je anglikanska.

Narodi
Karibi
Josef Dobrovský

Jozef Dobrovski (Josef Dobrovský, 17.8. 1753 - 6.1. 1829) je bio češki slavista, otac slavistike, tvorac češke gramatike i gramatike staroslovenskog jezika, glavna ličnost češkog narodnog preporoda ("Historija češkog jezika i književnosti", "Gramatika češkog jezika", "Gramatika staroslovenskog jezika").

Biografije, Češka
Filolozi
Mađarski jezik

Mađarski jezik je službeni jezik Republike Mađarske, jedan od šest službenih jezika Autonomne Pokrajine Vojvodine (Srbija), kao i službeni jezik na lokalnom nivou u delovima Rumunije (Transilvanija) i Republike Slovenije (okolina mesta Lendava, u istočnoj Sloveniji). Pored toga, mađarski se govori i u delovima Slovačke, Ukrajine, Hrvatske i Austrije, ali u njima ne uživa status službenog jezika. Pripada ugro-finskoj grupi uralskih jezika. Njime govori 14,5 miliona ljudi. Pošto je mađarski jezik službeni jezik Mađarske, on je istovremeno i jedan od službenih jezika Evropske Unije.

Mađarski jezik specifičan je po tome da, po logici indoevropskih jezika, ima veliki broj "padeža", što ga čini prilično komplikovanim za učenje. U mađarskoj lingvistici se to ne smatraju padežima, već se posmatraju kao nastavci za izražavanje različitih aspekata osnovne reči (kao što to čine u našem jeziku sintagme sastavljene od predloga i imenske reči, koje u rečenici imaju funkciju priloške oznake). Imenica ház koja znači kuća poprima oblik házból u značenju iz kuće, házban u značenju u kući, házba u značenju u kuću, házról u značenju sa kuće ili o kući, házon u značenju na kući, házra u značenju na kuću, itd. 

Kompleksnosti mađarske gramatike doprinosi i činjenica da mađarski ne poznaje glagol imati. Ja imam se na mađarskom jeziku iskazuje sa nekem van, što u doslovnom prevodu znači meni pripada. S druge strane, na primer, mađarski koristi određeni (a, az) i neodređeni član (egy), slično kao engleski (the; a, an) ili nemački (der, die das; ein) kojih u našem jeziku nema.

Glagoli se konjugiraju u zavisnosti od toga, da li imaju komplimentaran objekat ili ne. Látok znači Ja vidim (nešto), ali Látom a könyvet znači Ja vidim knjigu.

Mađarski jezik ima puno zajedničkih reči sa srpskohrvatskim, a mnogo reči su i jedan i drugi jezik preuzeli iz turskog i nemačkog jezika. Tako se na mađarskom papuča kaže papucs, ključ je kulcs, sto (astal) je asztal, itd. Ima primera da je međarski jezik pozajmio slovenske reči kao kovács, ali ima i mađarskih reči u srpskom jeziku, kao što je to na primer šargarepa (sárgarépa 'žuta repa').

Eksterni linkovi 

 Riječnik naš/mađarski On-line dvosmjerni rječnik mađarskog jezika.
 Ovaj  zanimljiv članak sa interneta (na engleskom jeziku) govori o mađarskom jeziku.

 
Jezici
Jezici Mađarske
Jezici Srbije
Jezici Rumunije
Jezici Hrvatske
Jezici Ukrajine
Jezici Slovenije
Jezici Austrije
Angloindijanci

Angloindijanci je zajednički naziv za pripadnike raznih indijanskih etničkih grupa na području Sjeverne Amerike te njihove potomke, koji su s vremenom izgubili jezik i dio kulturnih obilježja, odnosno u potpunosti ili djelomično preuzeli jezik i kulturu bijelih anglosaksonskih doseljenika.

Angloindijanci su nastajali na različite načine - dijelom zbog miješanja s bijelcima, a dijelom zbog dobrovoljne ili prisilne asimilacije u bjelačko društvo. 

Tek u drugoj polovici 20. vijeka, pod utjecajem "političke korektnosti", kao i odluke američke vlasti da položaj Indijanaca poboljša dozvolom za otvaranje kazina u rezervatima, je zaustavljen trend asimilacije Indijanaca u bjelačku većinu.

Kanadski Indijanci
Indijanci, SAD
Afroamerikanci

Afroamerikanci ili Afrički Amerikanci je izraz koji se danas u SAD službeno koristi kako bi opisao stanovnike crne boje kože, odnosno potomke crnih robova dovedenih u Sjevernu Ameriku između 17. i 19. vijeka.

Izraz, koga je prvi koristio crni nacionalistički vođa Malcolm X, nastoji zamijeniti izraz "crnci" (engleski: Blacks) koji se u dijelu tadašnje crnačke zajednice smatrao jednako uvredljivim kao "negro" i "obojani". Izraz je, umjesto po rasi, američke crnce trebao identificirati prema regiji odakle potječu njihovi preci i tako ih u izjednačiti s etničkim skupinama unutar američke nacije kao što su Italoamerikanci ili Portorikanci.

Prema podacima američkog Ureda za popis stanovništva u SAD živi 37,1 milion Afroamerikanaca, koji čine 12,9 % ukupnog stanovništva. Od toga njih 58,4 %, prema rezultatima popisa iz 2000. godine, žive na američkom Jugu. No, 88 % svih Afroamerikanaca također žive u velikim gradovima, tako da u nekima od njih, kao Gary, Detroit, Atlanta, Memphis i Washington DC, čine većinu. 

Izraz "Afroamerikanci" se 1990-ih, u doba "političke korektnosti", odomaćio u američkoj javnosti i ušao u službenu upotrebu. No, istovremeno je izazivao dosta kontroverze, s obzirom da njegova upotreba može izazvati cijeli niz nesporazuma i nedoumica.

Tako se izraz koristi isključivo za osobe crne boje kože, te se ne primjenjuje na Amerikance bijele kože koji su ili emigrirali iz Afrike ili im odatle potječu preci (Berberi, Afrikaneri).

Istovremeno se taj izraz koristi za svaku osobu crne boje kože koja živi na teritoriju SAD, bez obzira da li ona pripada nekoj specifičnoj etničkoj skupini kao što su Jamajčani ili Haićani.

Nadalje, sam izraz "Afroamerikanci" se ponekad koristi i za cjelokupno crno stanovništvo oba američka kontinenta. 

Izraz "Afroamerikanac" se preko holivudskih filmovima i drugih proizvoda američke popularne kulture proširio na ostatak svijeta, gdje je postao sinonim izrazu "crnac", te se ponekad koristi i za osobe koje nemaju nikakve direktne veze s Afrikom ili Amerikom.

 
Sjeverna Amerika
Etničke grupe SAD-a
Amerikanci

Amerikanci je izraz koji može označavati:
 stanovnike SAD
 specifičnu etničku skupinu, odnosno naciju (vidi: Amerikanci (nacija)) koja se formirala na teritoriju SAD u prethodna dva vijeka
 stanovnike oba dva američka kontinenta
Amerikanci (nacija)

Amerikanci je naziv koji se koristi za naciju koja se formirala na teritoriju današnjih SAD u 18. i 19. vijeku.

Amerikanci su jedna od najheterogenijih nacija svijeta, ali su u početku porijeklo uglavnom vodili od engleskih doseljenika na istočne obale Sjeverne Amerike. Veliki broj tih doseljenika su činili pripadnici raznih protestantskih sekti koje su se suprotstavljale službenoj Anglikanskoj crkvi. Tih je doseljenika bilo daleko više u sjevernim dijelovima budućih SAD, nego južnih, gdje je relativno mali broj zemljoposjednika uvozio crne robove. Zbog toga se kao neslužbeni izraz za nukleus američke nacije koristi skraćenica WASP (engleski White Anglo Saxon Protestant, "bijelac anglosaksonskog porijekla i protestantske vjere").

WASP-ovi su relativno lako asimilirali pripadnike drugih, malobrojnih evropskih kolonija (Nizozemci, Šveđani) na istočnim obalama Sjeverne Amerike, isto kao i škotske imigrante u 18. vijeku. No, u prvoj polovici 19. vijeka, pogotovo za vrijeme Krumpirske gladi, u tada već nezavisne SAD dolazi veliki broj irskih imigranata, a nakon revolucije 1848 i veliki broj njemačkih imigranata. Oni su, po prvi put, u američku naciju uveli komponentu katoličanstva i učinili je kulturno i etnički heterogenijom nego što je to ranije bio slučaj.

Za stvaranje američke nacije najvažniji događaj je građanski rat, nakon koga je konačno potvrđena svijest o zajedničkom nacionalnom identitetu, koji je otada velikoj većini Amerikanaca daleko važniji od osjećaja pripadnosti određenoj saveznoj državi. Tome je pridonio i razvoj željeznice i drugih modernih sredstava transporta, koji je, uz prostranost nove države, Amerikancima omogućio da mijenjaju dom daleko više nego što je to slučaj u evropskim državama.

Nakon građanskog rata, u drugoj polovici 19. i početkom 20. vijeka, došlo je do novog vala imigranata iz različitih krajeva Evrope, uglavnom iz Italije, Skandinavije, te tadašnje Austro-Ugarske i Ruskog Carstva. Iako su mnogi od tih imigranata po fizičkom izgledu, kulturi, jeziku i vjeri još više odudarali od WASP-ova te bili u prvoj generaciji predmetom segregacije i predrasuda, u isto doba se javlja teza o američkoj naciji kao tzv. loncu za taljenje, kome su upravo ti imigranti i njihovi potomci dali neizmjerljivi doprinos. S vremenom će pojam WASP prestati označavati Amerikance kao naciju, te će postepeno postati pomalo pejorativan izraz za predstavnike tradicionalne društvene elite. 

S druge strane, ne-evropski imigranti su zbog institucionalnog i vaninstitucionalnog rasizma su imali dosta poteškoća da se uklope u američku naciju. To se prvenstveno odnosilo na Japance i Kineze na Zapadnoj obali. Oni su zbog toga daleko više uspjeli sačuvati vlastiti etnički identitet, slično kao i današnji latinoamerički (Kubanci, Portorikanci) i karipski imigranti (Jamajčani, Haićani). Američki crnci, iako sebe smatraju dijelom američke nacije, vole isticati posebni afroamerički identitet, slično kao i predstavnici brojnih indijanskih etničkih grupa.

Narodi
Sjeverna Amerika
Sjedinjene Američke Države
Anglokanađani

Anglokanađani, ili Engleski Kanađani, izraz je koji se koristi za stanovnike Kanade kojima je engleski maternji jezik.

Anglokanađani sebe, za razliku od Frankokanađana, ne smatraju specifičnom nacijom i za sebe više vole koristiti izraz Kanađani.

Njihova etnogeneza je u mnogo čemu slična etnogenezi susjednih Amerikanaca, s tom razlikom da su nju daleko više utjecali ratni događaji u 18. vijeku. Anglokanađani su u dalekoj većoj mjeri škotskog porijekla, jer je u 18. vijeku upravo na području današnje Kanade pronašao utočište veliki broj pristaša dinastije Stuart, protjeranih iz domovine od strane pobjedničke britanske dinastije Hannover. Nakon Američkog rata za nezavisnost u Kanadi su utočište pronašli britanski lojalisti protjeranih s područja novostvorenih Sjedinjenih  Država. Zbog toga su Anglokanađani po svojoj kulturi, jeziku i običajima daleko bliži matičnoj Britaniji nego što je to slučaj s Amerikancima.

Jedan od ključnih događaja u razvoju kanadske nacije bio je i anglo-američki rat 1812–14. godine, prilikom koga se počela razvijati specifična nacionalna svijest, odnosno osjećaj posebnosti u odnosu na južne američke susjede. To se odnosi i na veliki broj imigranata iz drugih dijelova svijeta koji su došli u Kanadu u 19. i 20. vijeku, te su se asimilirali u kanadsku naciju.

Etničke grupe Kanade
Biak

Biak je izraz koji se koristi za:
 otok u Indoneziji, sjeverozapadno od Nove Gvineje;
 melanežanski narod koji živi na otoku.
Biak (narod)

Biak je naziv za melanežansku etničku grupu koja živi na istoimenom indonežanskom otoku sjeverozapadno od Nove Gvineje.

Biak su djelovanjem misionara gotovo u potpunosti prihvatili kršćanstvo.

Posljednjih desetljeća Biak su, kao Melanežani, dobrim dijelom sudjelovali u pokretu za slobodu zapadnog dijela Nove Gvineje - Irian Jaye - od indonežanske vlasti. Godine 1998. se na njihovom otoku navodno dogodio pokolj kada je indonežanska vojska reagirala na isticanje zastave Irian Jaye.

Etničke grupe Indonezije
Melanezija
Nova Gvineja
Biak (otok)

Biak je mali otok koji se nalazi u zalejvu Cenderawasih blizu sjeverne obale Papue, indonežanske provincije, sjeverozapadno od Nove Gvineje. Biak je najveći otok u vlastitom malom arhipelagu, te ima mnogo atola, grebena i koralja.

Najgušće naseljeno mjesto je Kota Biak (Grad Biak) na južnoj obali. Ostatak otoka je rijetko naseljen s malim selima.

Historija 
U drugom svjetskom ratu, na otoku je bio lociran strateški aerodrom Japanske carske vojske te služio kao baza za operacije na pacifičkom ratištu. Američke snage su zauzele otok. Dana 29. 5. 1944. na otoku se odigrala prva tenkovska bitka na pacifičkom ratištu. Osvojeni aerodrom je preimenovan u Aerodrom Mokmer i kasnije prepušten Kraljevskom australskom ratnom zrakoplovstvu.

Otok je, zajedno s polovicom Nove Gvineje, do 1960-ih bio pod holandskom vlašću, da bi nakon toga bio preuzet od strane Indonezije.

Biački pokolj 
Dana 1. 7. 1998. (na godišnjicu neuspjele papuanske deklaracije nezavisnosti iz 1971. godine) Biak je poprištem događaja koji se danas često naziva Biačkim pokoljem ili Krvavim Biakom. Papuanski domoroci i članovi Pokreta za slobodnu Papuu (Organisasi Papua Merdeka) podigli su svoju tradicionalnu zastavu The Morning Star na vodotornju u Kota Biaku i tamo logorovali slijedećih šest dana.

Dana 6. 7. oko 5:30 ujutro na demonstrante su pucali pripadnici Indonezijskih oružanih snaga (Tentara Nasional Indonesia ili TNI). Mnogi su bili ubijeni dok su pokušali bježati. Preživjele su pohvatali i natjerali na dokove gdje su držani nekoliko dana dok svi ostali demonstranti nisu pohvatani.

Oko 200 demonstranata su nasilno ukrcani na dva indonežanska ratna broda i odvedena na dvije različite lokacije gdje su pobacani u more. Slijedećih neloliko dana na obalama Biaka su se pojavljivali plutajući leševi, a neke od njih su hvatani u ribarskim mrežama. TNI je to objasnila tvrdeći kako tijela pripadaju žrtvama Aitape tsunamija koji se zbio 1000 km dalje u Papui Novoj Gvineji.

Literatura 

 'Behind The Biak Massacre' by Andrew Kilvert

Otoci u Indoneziji
Otoci Tihog oceana
Lista otoka Jadranskog mora

Na Jadranu ima oko 1.200 ostrva od kojih su 69 naseljena.

Ovo su najveća ostrva u Jadranskom moru:

 Krk 
 Cres
 Lošinj
 Brioni 
 Goli otok - nekadašnji zatvor
 Rab
 Pag 
 Susak 
 Olib
 Silba
 Ist
 Unije
 Dugi otok 
 Ugljan
 Pašman
 Kornati arhipelag (takođe nacionalni park)
 Iž
 Murter
 Zlarin
 Šolta
 Drvenik
 Brač 
 Hvar 
 Vis 
 Korčula 
 Lastovo
 Mljet 
 Koločep, Lopud, Šipan
 Palagruža 

Napomena: Otok znači ostrvo.

Postoje i dva poluostrva Istra i Pelješac.

 Crna Gora:
 Mamula na ulazu u Boku kotorsku 
 Gospa od Škrpjela u Bokokotorskom zalivu
 Sveti Stefan blizu Budve
 Ostrvo cvijeća 
 Sveti Marko pokraj Budve
 Katić
 Sveta Nedelja 

 Italija:
 Tremiti 

 Albanija:
 Sazan

 Bosna i Hercegovina
 Veliki Školj
 Mali Školj

Jadransko more
 Spisak
Internacionala (himna)

Internacionala (franc. L'Internationale, od franc. [chanson] internationale: internacionalna [pjesma]), himna međunarodnog proletarijata. Originalne riječi (na francuskom) napisao je 1870. godine Eugène Pottier (1816–1887, kasnije član Pariške Komune). Pierre Degeyter (1848–1932) uglazbio je pjesmu 1888. (Originalno je trebala biti pjevana na glazbu Marseljeze.)

Internacionala je postala komunistička, socijalistička, anarhistička i socijaldemokratska himna te je prevedena na mnoge jezike. U mnogim europskim zemljama pjesma je početkom 20. stoljeća bila zabranjivana zbog stihova koji potiču na rušenje vlasti. Tradicionalno se pjeva sa stisnutom desnom šakom podignutom uz sljepoočnicu.

Ruska verzija Internacionale služila je kao himna Sovjetskog Saveza od 1917. do 1944. kad je zamjenjena Himnom Sovjetskog Saveza i postala je partijska himna KPSS. Prvu rusku verziju preveo je Arkadij Jakovljevič Kots 1902. godine i sastojala se od 3 kitice i refrena. Kasnije je proširena i ponovo prepjevana.

Internacionalu pjevaju ne samo komunisti nego (u mnogim zemljama, koriste bez teksta pjesme) i socijalisti ili socijaldemokrati. Pjevana je i za vrijeme studentskih i radničkih prosvjeda 1989. godine na trgu Tiananmen. Narodna Republika Kina je 6. lipnja 2003. zabranila izvođenje Internacionale na sastancima partije na svim razinama.

Glazba Internacionale je u Francuskoj zaštićena patentom, mada se ta činjenica na široko ignorira od strane organizatora ljevičarskih sastanaka.

Originalni tekst

Alternativni tekst 

Komunistička partija Jugoslavije imala je alternativni tekst Internacionale na srpskohrvatskom:

Ustajte, prezreni na svijetu, 
Svi sužnji koje mori glad!
To razum grmi u svom gnjevu,
Kraj u ognju bukti sad!
Prošlost svu zbrišimo za svagda,
Ustaj, roblje, diži se!
Sav svijet iz temelja se mijenja
Mi nismo ništa, bit ćemo sve!
 |:To će biti posljednji
  I odlučni teški boj.
  Sa Internacionalom
  Sloboda zemlji svoj!:|

Eksterni linkovi 

 L'Internationale 

Bivše državne himne
ShixxNOTE LAN Messenger

ShixxNOTE 6.net je desktop notes program, osobni organizator, i komunikacijski alat koji koristi lokalne računalne mreže (LAN), Internet i e-mail za slanje i primanje notes-a. Trenutno zadnja radna verzija je 6.net izdana u martu 2011.

Osobine programa 
Alarm, backup and restore funkcije su ugrađene. on je multithread client/server mrežni alat koji funkcioniše kao desktop notes (poput ljepljivih post-it notes beleški) te može da se pošalje kroz LAN, Internet ili putem e-maila drugim korisnicima.
Boja, veličina, font, format odsečaka u poruci te druge postavke mogu da se menjaju. Kastumizirane boje poruke (teme) mogu da se spreme. Alarm i zastarevanje poruke mogu da se postave.
Kada jedan korisnik šalje poruku drugom, on će da primi jednaku poruku na svom desktopu ukoliko primatelj ima instaliran isti program. Ukoliko program nije instaliran, takođe može zaprimiti poruku kroz Windows Messaging Service (Net Send, WinPopup) i računar primatelja će da zaprimi poruku u message box-u sa tekstom poruke i imenom pošiljatelja.

Vanjske poveznice 
 ShixxNOTE 6.net službene web stranice
 ShixxNOTE službene blog stranice
 BUG Weboteka , Preuzeto 30.12.2005
 Softpedia Editor's Review, Preuzeto 10.10.2006
 
 ShixxNOTE Wikipedia Article 

Računarstvo
Giambattista Vico

Giambattista Vico ili Giovanni Battista Vico (23. lipanj 1668. – 23. siječanj 1744) bio neoplatonist, povjesničar, i novinar.

Njegovo glavno dijelo je Nova znanost (Scienza Nuova), izdano 1725, no potpuno je prepravljeno, 1730. Njegova glavna ideja da je istina čin, u Novoj znanosti se postavlja kao princip povijesti; ona je napravljena od strane ljudi, i zato je ljudi u potpunosti mogu razumjeti, isto kao i matematiku, koja je proizvod ljudske imaginacije. 

Vico predlaže istraživanje tradicije, mitologije i jezika kao metode za istraživanje povijesti. Za njega se vijeruje da je bo pionir etnologije. Po Vicu povijesni tijek prati slični uzorak, unutar svih nacija; iako ne u svim detaljima. Prvi su ljudi razmišljali u mitskim oblicima, universali fantastici ili poetske ličnosti. Sve nacije počinju sa fantasia, snagom imaginacije i vremanom bogova koji su potrebni da bi se razumjeo svijet. Nakon toga dolazi drugo doba u kojemu se fantasia koristi da bi se kreirale socijalne institucije i heroji se koriste da bi se inspirirale moralne vrline. Treće i finalno doba je doba racionalnosti, u kojemu čoviječanstvo upada unutar barbarie della reflessione; barbarizam reflekcija. Prema Vicku, postoje bogovi, heroji i ljudi; koji se ponavljaju unutar svijeta nacija, kreirajuči storia ideale eterna idealnu cijelovitu povijest.

Proučavao je Platona i Tacita. Kao teoretičar prava istraživao je odnos povijesti prava i ljudskog mišljenja, a rezultate tih istraživanja izložio je u knjizi Univerzalno pravo. Povijest je pokušao objasniti kao proces koji teče po određenim zakonima, od kojih je jedan cikličko smjenjivanje uspona i padova. 

Vico je bio izolirani genije, koji je živio gotovo u siromaštvu i nikada nije upoznao mislioca iste veličine. Ipak su njegovi pogledi utjecali na mnoge filozofe u 19. i 20. stolječu. Karl Marx je proučavao Vicoa, i mnoge svoje poglede duguje njemu. Također Vicova ideja verum factum predviđa pragmatizam Peircea. On je bio u stanju predvidjeti povijesni razvoj Europe sa velikom točnišću. U dvadesetom stoljeću, njegove ideje o mitu i nacijama bivaju prihvačene od James Joycea, kao i Edward W. Saida.

Literatura 
 Isaiah Berlin ([1979] 1981) Against the Current (Oxford: OUP), u poglavljima "Vico's Concept of Knowledge" i "Vico and the Ideal of the Enlightenment".

Vanjske veze 

 http://plato.stanford.edu/entries/vico/

Italijanski historičari
Italijanski pisci
Italijanski pravnici
Italijanski filozofi
Kršćanski filozofi
Epistemologija
Biografije, Napulj
Ulysses

Uliksa je James Joyce pisao desetak godina: od 1914. do 1924. godine. U jednom pismu iz 1921. kaže kako je samo dotad na pisanje Uliksa utrošio oko dvadeset tisuća sati. A šta je ustvari Uliks? Odgovor na ovo pitanje mogao bi biti beskonačan. Uliks je roman dug oko osam stotina stranica (ima više od dvije stotine i šezdeset tisuća riječi i vokabular od oko trideset tisuća različitih riječi) čija se cjelokupna radnja zbiva u Dublinu, od osam ujutro 16. lipnja 1904. (koji je te godine pao u četvrtak) do tri sata poslije ponoći sutradan, 17. lipnja. Radnja se koncentriše na tri glavna lika: sredovječni bračni par Jevreja - Leopolda i Marion (Molly) Bloom, te na mladog pjesnika Stephana Dedalusa, glavnog junaka Joyceovog prethodnog romana Portret umjetnika u mladosti. Važno je ovo spomenuti jer su i neki epizodni likovi iz Portreta i iz Dablinaca prisutni u Uliksu. No zašto se izvanredno istinita i realistična freska Dublina od prije stotinjak godina zove tim homerskim naslovom?

Ovako kaže Joyce: "Lik me Odiseja uvijek opčinjavao, čak i kao dječaka." Mnogi kritičari gledali su na Uliksa kao na novu verziju Odiseje, gdje bi Leopold Bloom tokom svojih svakodnevnih ljetnih gradskih šetnji parodično predstavljao Uliksa, njegova brakolomna žena Molly čednu Penelopu, a Stephan Telemaha. Ovom se snažno suprotstavlja Vladimir Nabokov govoreći da u knjizi postoji tek vrlo mutan i uopćen homerski prizvuk. U prilog mu ide činjenica da se sam Joyce odrekao pseudohomerskih naslova poglavlja koji su postojali u prvoj verziji, dok je roman izlazio časopisno u nastavcima. No mnogi kritičari i danas se služe ovim naslovima u svrhu dokazivanja svojih teza.

Nemoguće je nabrojati sve stilske inovacije i otkrića koje je Joyce prestavio u ovom djelu. I dan se danas pisci širom svijeta napajaju sa njegovog izvora. Ipak, Uliks nije dočekan sa fanfarama. Knjiga je dva puta bila pred sudom, Joyce je nazivan "prljavim pornografom spram kojega je Rabelais vrlo pristojan pisac", primjerci trećeg izdanja su javno spaljivani. Oni obdareni suptilnijim umjetničkim čulom odmah su, međutim, spoznali istinsku vrijednost djela. Već desetak godina nakon objavljivanja knjiga je bila klasična i kanonska.

Irska književnost
Književnost 20. vijeka
Zagonetačka teorija i praksa

Zagonetačka teorija i praksa, biblioteka (obrojčenih) brošura s tematikom iz enigmatske teorije i prakse.

 Izdavač: Enigmatsko udruženje "Čvor", Bjelovar, Maršala Tita 24
 Za izdavača i urednik: Stjepan Horvat
 Korice (uvijek isto dizajnirane, mijenjala se samo boja: plava, zelena, ljubičasta, crvena, žuta): mr Slavoljub Lacković
 Priprema: IBM-slog EU "Čvor"
 Tisak: "Grafička galanterija", Bjelovar
 Naklada: 500 primjeraka
 Dimenzije: 16 x 12 cm

U svojim časopisima. internim dokumentima i katalozima za tu biblioteku EU "Čvor" je koristio kraticu ZTP.

Biblioteka Zagonetačka teorija i praksa 
 Dinko Knežević: "Analiza učestalosti slova u križaljkama", 1980. (35 str.)
 Stjepan Tumpić: "Struktura križaljke" - "Odgonetljivost u mrežastim zagonetkama", 1980. (40 str.)
 Slavko Peleh: "Kamo ide naš suvremeni rebus", 1980. (32 str.)
 Edgar Blažičević: "Prilog teoriji rebusa" - Ivica Radovniković: "Neka razmišljanja o rebusu", 1980. (31 str.)
 Branko Stojanović: "Rarebus i rebusoid", 1981. (40 str.)

Enigmatika
ZTP

ZTP može značiti:
 Zagonetačka teorija i praksa, biblioteka
 The Legend of Zelda: Twilight Princess, Nintendova igra
Enigmatski rječnici (biblioteka)

Zagonetačka biblioteka Enigmatski rječnici, biblioteka rječnika s riječima određenog broja slova (2, 3, 3/2, 4, 5, 6 i 7).
 Izdavač: Enigmatsko udruženje "Čvor", Bjelovar, Maršala Tita 24 (ER2, ER3, ER4, ER5); Zagonetačko društvo "Čvor" (ER3/2, ER6, ER7)
 Za izdavača: Stjepan Horvat (i urednik: ER2), glavni i odgovorni urednik (ER3/2, ER6, ER7)
 Urednik: Slavko Peleh (ER3, ER4)
 Urednik: Boris Antonić (ER5)
 Urednik: Tomislav Pejić (ER6/I)
 Urednik: Franjo Tušek (ER6/II-ER6/XII; ER3/2; ER7)
 Korice (uvijek isto dizajnirane, mijenjala se samo boja: ljubičasta - ER2, žuta - ER3, zelena ER4, plava - ER5, žuta - ER6, crvena - ER3/2, zelena - ER7)
 Tisak: NIŠP "Prosvjeta", Bjelovar (ER2, ER3, ER4); NIŠRO "Prosvjeta" (ER5/IV, ER5/V; ER6/I-ER6/VI)
 Tisak: "Grafička galanterija", Bjelovar (ER5/I, ER5/II, ER5/III)
 Tisak: NIGRO "Glas", Banjaluka (ER6/VII-ER6/XI)
 Tisak: "Ognjen Prica", Virovitica (ER6/XII, ER3/2, ER7)
 Dimenzije: 20 x 14 cm (ER2, ER3, ER4, ER5); 23 x 17 (ER3, ER6, ER7)

U svojim časopisima, internim dokumentima i katalozima za knjige iz te biblioteke EU "Čvor" je koristio kraticu ER uz odgovarajući broj (ER2, ER3, ER4, ER4 ER6, ER7).

Zagonetačka biblioteka Enigmatski rječnici 
1. Stjepan Horvat: "Enigmatski rječnik 2", 1973. (35 str.) - Knjiga prva

2. Stjepan Horvat: "Enigmatski rječnik 3", 1977. (110 str.) - Knjiga druga

3. Radoš Pušonjić: "Enigmatski rječnik 4", 1976. (207 str.) - Knjiga treća

4. Branko Polić: "Enigmatski rječnik 5", 1980-1982. - Knjiga četvrta (I dio, II dio, III dio, IV dio, V dio)
 * Knjiga prva A-F, 1980. (256 str.)
 * Knjiga druga G-LJ, 1980. (str. 248)
 * Knjiga treća M-R, 1981. (str. 278)
 * S-T, 1982. (195 str.)
 * U-Ž, 1982. (200. str.

5. Tomislav Pejić i Franjo Tušek (urednici): Enigmatski rječnik 6, 1984-1991. - Knjiga peta (I. svezak - XII. svezak)
 * Svezak prvi A-B, 1984. (240 str.)
 * Svezak drugi C-Đ, 1985. (237 str.)
 * Svezak treći E-Hi, 1986. (238 str.) - YU 
 * Svezak četvrti Hi-Kn, 1986. (238 str.) - YU 
 * Svezak peti Kn-L, 1986. (233 str.) - YU 
 * Svezak šesti Lj-Na, 1987. (238 str.) - YU 
 * Svezak sedmi Na-Pl, 1988. (238 str.) - YU 
 * Svezak osmi Pl-Sc, 1988. (238 str.) - YU 
 * Svezak deveti Sc-Šp, 1989. (238 str.) - YU 
 * Svezak deseti Šp-Ur, 1989. (238 str.) - YU 
 * Svezak jedanaesti Ur-Za, 1989. (239 str.) - YU 
 * Svezak dvanaesti Za-Ž, 1991. (238 str.) - YU 

6. Franjo Tušek (urednik): Enigmatski rječnik 3, 1990. - Knjiga druga (I. svezak)
 * Prvi svezak Aa-Dm, 1990. (238 str.) - YU 

7. Franjo Tušek (urednik): Enigmatski rječnik 7, 1991. - Knjiga šesta (I. svezak)
 * Svezak prvi Aab-Bet, 1991. (238 str.) - YU 

Enigmatske publikacije
Enigmatika u Jugoslaviji
Enigmatika u Hrvatskoj
Enigmatski odostražnici (biblioteka)

Zagonetačka biblioteka Enigmatski odostražnici, biblioteka odostražnika s riječima određenog broja slova. Izdana samo jedna knjiga (s riječima od 5 slova).
 Izdavač: Zagonetačko društvo "Čvor"
 Korice istog dizajna kao i za Zagonetačku biblioteku Enigmatski rječnici (plave boje)
 Tisak: NIŠP "Prosvjeta", Bjelovar 
 Dimenzije: 20 x 14 cm

Ranije izdani odostražnici istog izdavača (Odostražnik riječi od četiri slova, Odostražnik riječi od pet slova (1972), Odostražnik riječi od pet slova (1975) nisu bili svrstani u neku biblioteku.

Zagonetačka biblioteka Enigmatski odostražnici 
1. Jovan Nedić: "Odostražnik 5", 1982. (143 str.), naklada: 1000 primjeraka

Enigmatske publikacije
Enigmatika u Hrvatskoj
Logogram

Logogram, znak ili slovo koje predstavlja čitavu riječ (HER); pisani znak koji predstavlja jednu ili više riječi određenog jezika ili više jezika (Simeon). Usp. sigla.

Prema informaciji Slavka Peleha, dr Vladimir Kuterovac je predložio da se ta riječ u enigmatici koristi kao naziv za logogrifni anagram, no taj naziv nije prihvaćen.

Izvor 

 S(lavko) P(eleh): "Skice za Zagonetački leksikon", Zagonetač (časopis) (Čvor-razbibriga, 171) , ..., 42, 3 - Bjelovar, 15. XII. 1973.

Enigmatika
Lingvistika
Škoda Felicia

Škoda Felicia je jedan od prvih Škodinih modela posle njene privatizacije od strane nemačkog Folksvagena (Volkswagen). Felicia predstavlja prepravljenu verziju Favorita, ali sa boljim izgledom i većim brojem stepena prenosa od svog prethodnika.

Modeli su uključivali motore: 1.3, 75bhp 1.6 i 64bhp 1.9 SDI diesel, koji su konstruisani od strane Folksvagena. Felicia se proizvodila do 2000. godine, godinu dana nakon izbacivanja Škode Fabije na tržište. 

Škoda Felicia je premijerno prikazana u oktobru 1994. godine. Serijska proizvodnja hatchback-a otpočela je u oktobru 1994, kombija u junu 1995. godine, pick-up-a u avgustu 1995.godine. Model Škoda Felicia pomogla je Škodi da izgradi dobar imidž u zapadnoj Evropi. 

U Škodu Feliciu ugrađen je prvi dizel motor ikad ugrađen u neko Škoda vozilo, postao je prvi njihov automobil sa većim brojem sigurnosnih opcija, prvi škodin automobil u koji je ugrađena klima i sl. 1998. godine Felicia je Škodi donela prestižnu nagradu "proizvođač godine".

Proizvodnja Škode Felicie prestala je u junu 2001. godine, a do tog trenutka je proizvedeno više od 1.400.000 automobila.

I dalje se na ulicama može videti veliki broj Škoda Felicia.

Izvori

Spoljašnje poveznice 
 Felicia Klub

Felicia
Ante Kovač (imenjaci)

Više muških osoba u Hrvatskoj nosilo je ili nosi ime Ante Kovač:

 pjesnik, pripovjedač, publicist (1897-1974)
 direktor poduzeća "Agroservis proizvodnja d.o.o." u Virovitici
 igrač bridža, član kluba "Vupik"
 nekadašnji splitski gradonačelnik
 novinar, objavljuje npr. u časopisu "Vijenac" Matice hrvatske

Imenjaci
Dušan Đukić

Dušan Đukić (Kožuhe kod Doboja, 16. IV. 1947), enigmat. Po zanimanju je diplomirani mašinski inženjer. Radio je na mjestu šefa Odjeljenja za razvoj tehnologije u Radnoj organizaciji (preduzeću) "Trudbenik" iz Doboja.

Rješavanjem enigmatskih sastava bavi se od 1960. godine. U Zagonetačko društvo "Čvor" učlanio se 3. IV. 1981. To društvo dodijelilo mu je titulu odgonetačkog majstora. Učestvovao je na susretima zagonetača i odgonetača (SZJ) u Varaždinu (1981), Zvorniku (1982) i Bjelovaru (1983). Zagonetke je počeo sastavljati 1981. godine. Prvi rad (kriptogram) štampao je 14. II. 1981. u Čvor-razbibrizi. Objavio je nekoliko stotina radova u enigmatskim (Ara, Čvor-razbibriga, Eureka, Eureka (mala), Miničvor, Minirubikon, Orbis, Skandi-čvor i dr.) i neenigmatskim listovima (Derventski list, Omladinski list /RO "Trudbenik", Doboj/ i dr.). Uglavnom sastavlja skandinavke i klasične križaljke), a specijalnost mu je rješavanje i sastavljanje veoma teških kriptograma.

 Dušan Đukić: "Kvadrat 7x7", 
 Ara, I, 4, 4 - Novi Sad, XII. 1996.
 
 D L A K A S T
 L A P O N K A
 A P E R K A T
 K O R D E L A
 A N K E T A R
 S K A L A R I
 T A T A R I N
 
 kordela (tal. cordella) pokr.
 1. traka, pantljika, vrpca; 
 2. metalna pantljika za merenje dužine, metalni metar. (RSANU)

Izvor 
 Dokumentacija Komisije za sastavljače Zagonetačkog društva "Čvor" (14. VII. 1984).

Jugoslavenski enigmati
Bosanskohercegovački enigmati
Aladin Mahmutović

Aladin Mahmutović (Doboj, 31. V. 1956), enigmat, živi u Maglaju. Studirao je mašinstvo.

Objavljivanje zagonetaka 
Prvi rad (križaljku) objavio je u 1299. broju Džepne križaljke 2. marta 1977. godine. Od tada je objavio na stotine radova u mnogim enigmatskim i neenigmatskim listovima: Čvor-križaljka, Čvor-razbibriga, Džepna križaljka, Džoker (Zagreb), Enigma (Beograd), Glas Slavonije, HIK, Miničvor, Mozaik (Beograd), Natron (list) (Maglaj), Nedjeljni Glas (Banjaluka), Orbis, Razonoda miliona, Sfinga (Zagreb), Skandičvor, Vikend (Zagreb), Vjesnikov kviz... Objavljivao je enigmatske radove i u emisiji "Muzičko ćaskanje" Radio-Maglaja.

Enigmatske aktivnosti 
Bio je jedan od osnivača i predsjednik Enigmatskog kluba "Lavirint" iz Maglaja i odgovorni urednik Lavirintovog biltena. Bio je i honorarni urednik "Čvorovih" listova. Prisustvovao je i nekim enigmatskim manifestacijama (npr. SZOJ u Zvorniku). ZD "Čvor" mu je dodijelio titulu zagonetačkog majstora. Uvršten je u Horvatov Leksikon zagonetača Jugoslavije.

Uglavnom sastavlja križaljke i magične likove. Njegovi sastavci obiluju riječima sa skupinama i nefrekventnim slovima.

Izabrane zagonetke 
 Aladin Mahmutović: (Skandinavka),
 Mini-Čvor, ..., ..., 13 - Bjelovar, 21. III. 1979.
 
 Š Č I █ P R I Š T
 K A O S █ I Z B A
 █ Đ █ E P █ V █ K
 P █ K R I O L I T
 O P R A Š T A T I
 P R E S K A K A Č
 LjE S K O V A Č A
 E S T E T I Č A R
 S T A R A C █ N I
 K A █ I █ E L I █ 
 A N E █ G █ E █ Š
 T A N D R K A NjE
 I K O N O G R A F

 Aladin Mahmutović: "Magični kvadrat", 
 Orbis, ..., ..., 22 - Sarajevo, 13. V. 1983.
 
 N I O T K U D
 I S P R A V E
 O P T A T I V
 T R A H E J E
 K A T E D A R
 U V I J A T I
 D E V E R I Ć

Izvori 
 Dokumentacija Komisije za sastavljače Zagonetačkog društva "Čvor" (IX. 1984).
 Stjepan Horvat: Leksikon zagonetača Jugoslavije, Bjelovar, 1979.

Jugoslavenski enigmati
Bosanskohercegovački enigmati
Ananim

Ananim (grč.) pseudonim je od unatrag čitanog imena, prezimena ili imena i prezimena (npr. Remarque od Kramer, Yma Sumac od Amy Camus, Oruđ Kečirasab od Đuro Basariček).

Autor u svijetu poznate knjige "Bogovi, grobovi i učenjaci", njemački novinar Kurt Wilhelm Marek (1915-1972), okrenuo je svoje prezime i slovo K, koje mu se nije svidjelo, promijenio u C pa je tako postao :en:C. W. Ceram.

Palindromni pseudonimi 
Pseudonimi mogu biti i palindromi drugih riječi (a ne samo imena ili prezimena). Takve pseudonime mogli bismo nazivati palindromonimima. Francuski maršal Joseph Jacques Césaire Joffre (Žozef Žak Sezar Žofr) konspirativno se u I. svjetskom ratu potpisivao kao Selim, što je palindrom od Miles, tj. vojnik. Šahovski pisac Heinrich Fraenkel uzeo je za svoj pseudonim palindrom imena šahovske božice Caisse i tako postao Assiac.

Enigmatski ananimi 
Ananima ima i među enigmatima: Etna (Ante Šimičić), Kifer (Refik Husedžinović), Ovals (Slavo Stojković), Šalutram (Marijan Martulaš), Štef Aksahorp (Stjepan Prohaska).

Pseudonim Narvižob Božidara Vranickog palindrom je njegovog drugog pseudonima Boživran, koji je nastao spajanjem početnih dijelova imena i prezimena.

Novinar i enigmat Vjeko Hudolin potpisuje se i pseudonimom Miloduh, koji je nastao palindromnim čitanjem njegovog prezimena Hudolin, uz izmjenu posljednjeg slova n u m da bi se dobio naziv biljke miloduh.

Napomene

Izvori 
 Bratoljub Klaić: "Veliki rječnik stranih riječi".
 Stjepan Horvat (enigmat): Leksikon zagonetača Jugoslavije, Bjelovar, 1979.
 Miroslav Šantek: Zagonetke anagram i palindrom, Bjelovar, 1975. (str. 60)
 Jovan Nedić: "Pseudonim", Skandifeniks, ..., 330, 16 - Rijeka, 10. XI. 2005.

 Ananim
Lingvistika
Enigmatika
Grecizmi
Enigmatski klub "Lavirint" Maglaj

Enigmatski klub "Lavirint" Maglaj (skraćeni naziv EK "Lavirint").

Razgovori oko formiranja kluba započeli su u ljeto 1982. godine, a posljednje pripreme izvršene su tokom novembra i decembra iste godine. Osnivačka skupština održana je 30. XII. 1982, a upis u registar udruženja građana pri SUP-u Maglaj obavljen je 6. I. 1983. godine. U sastav predsjedništva izabrani su Aladin Mahmutović (predsjednik), Namik Buturović, Radovan Bojanović (sekretar), Vesna Radović i Goran Panić. Oko kluba su se okupili sastavljači Salim Bečirović, Suad Hodžić, Nermina Jusufbašić, Adin Medžić, Perica Šarčević i dr.

Osnivanje kluba u Maglaju izazvalo je veliko zanimanje među mještanima, posebno među omladinom, pa je ubrzo broj članova narastao na 60. Klub je imao sjedište pri omladinskom domu u prostorijama stare osnovne škole "Sulejman Omerović-Car". Na Radio-Maglaju počelo je emitovanje muzičko-zabavne emisije "Muzičko ćaskanje", koju je uređivao i vodio A. Mahmutović, a u kojoj su veliki dio sadržaja ispunjavale razne zagonetke (ispunjaljke, radiorebus i sl.). U tvorničkom listu Natron" klub je dobio jednu stranicu, čije uređivanje je počelo od prvog broja u 1983. godini.

Program rada za 1983. godinu predviđao je saradnju sa drugim zagonetačkim klubovima iz tadašnje Jugoslavije, održavanje lokalnog prvenstva u rješavanju zagonetaka, učestvovanje na enigmatskim manifestacijama u zemlji, proširenje saradnje u enigmatskim i lokalnim listovima te učestvovanje u formiranju Saveza enigmatskih klubova (SEK) BiH i samoupravno povezivanje sa ZD "Čvorom". Izdana su i (najmanje) dva broja Lavirintovog biltena.

Izvori 
 ???: "Osnovan enigmatski klub",  Oslobođenje, ..., 12421, .. - Sarajevo, 23. I. 1983. (< "Lavirintov bilten",1, str. 3)
 Stjepan Horvat: "I u Maglaju klub zagonetača",  Zagonetač, XIV, 292, 13 - Bjelovar, III. 1983. 
 (Aladin Mahmutović): (Svi tekstovi), Lavirintov bilten, I, 1, 1-4 - Maglaj, 25. IV. 1983.
 (Aladin Mahmutović): (Svi tekstovi), Lavirintov bilten, I, 2, 1-2 - Maglaj, 15. VI. 1983.
 Anonim: "Pismo - telefon",  Zagonetač, XIV, 295 (4), 14 - Bjelovar, VI. 1983.

Enigmatske organizacije
Enigmatika u Bosni i Hercegovini
Maglaj
Specijalna administrativna regija

Specijalna administrativna regija (SAR) (pojednostavljeni kineski: 特别行政区; tradicionalni kineski: 特別行政區; mandarinski Pinyin: tèbié xíngzhèngqū; kantonski IPA: /tɐk6piːt6 hɐŋ4tsɪŋ3kʰɵy1/; Jyutping: dak6bit6 hang4zing3keoi1; Yale: dahkbiht hàhngjingkeūi) je politička jedinica unutar Narodne Republike Kine. NR Kina trenutno ima dva SAR-a: Hong Kong i Macau; svaki na čelu vlade ima direktora.

Administrativna podjela Kine
Hong Kong
Makao